Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ «ВОСТОК» про визнання незаконним наказу № 01-Зп 99-ос від 11.11.14р. про звільнення його з роботи з 12.11.14р. за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання обов»язків, покладених трудовим договором та поновлення його на роботі на посаді начальника АЗС 04005/0 в м.Запоріжжя. В позові зазначено, що 18.01.2013 року наказом № 01-3п № 64-ос від 18.01.2013 ТОВ «ВОСТОК» його прийнято на посаду начальника АЗС № 04005/0 Запорізького регіону в порядку переведення з ЗОФ СП ТОВ «Кершер». За весь час роботи у відповідача він жодного разу не притягався до дисциплінарної відповідальності, працював сумлінно. 12.11.2014 року на підставі наказу № 01-Зп № 99-ос від 11.11.2014 р., виданого головним керуючим директором ТОВ «ВОСТОК» Савочкіним О.В., його було звільнено із займаної посади на підставі п. 3 статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання обов'язків, покладених трудовим договором. Вважає своє звільнення з роботи незаконним та безпідставним, оскільки в його діях відсутня система порушень. В серпні 2014 року на посаду регіонального менеджера в Запорізькому регіоні було призначено Єлбаєва С.А., який ставився до нього упереджено та не раз пропонував звільнитися за власним бажанням, погрожував звільненням за статтею. Так, 21 серпня 2014 р. менеджером з питань регіонального розвитку Єлбаєвим С.А. був складений акт про відсутність його на робочому місці протягом 1 години 13 хвилин, з 16 год. 47 хв. до 18 год. Однак, в цей час він перебував у податковій інспекції Хортицького району з приводу отримання документів необхідних для забезпечення належної діяльності АЗС № 04005/0, що передбачено його посадовими обов'язками, тобто був відсутній на робочому місці з поважних причин, про що повідомляв начальника зміни та зазначив у своїх письмових поясненнях. Незважаючи на це, наказом від 10.09.2014 р. № 852 його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошена догана за порушення п. 2.2 посадової інструкції, тобто за недотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку. З зазначеним наказом він був ознайомлений, однак від підпису відмовився та зазначений наказ не оскаржував. 11 вересня 2014 р. на АЗС проводили перевірку ведення «Журналу обліку робочого часу» та менеджером з питань регіонального розвитку Єлбаєвим С.А. знов був складений акт про відсутність ведення зазначеного журналу на АЗС. Пунктом 5.4.4. Правил внутрішнього трудового розпорядку, передбачено, що Журнал обліку робочого часу зберігається у начальника АЗК або в іншої уповноваженої особи. Правилами внутрішнього трудового розпорядку, ні його посадовою інструкцією не передбачено оформлення такого журналу та його ведення. Він повинен був лише контролювати записи робітників АЗС. З цього приводу ним також надавалися письмові пояснення, але відповідач не надав їм належної оцінки та не прийняв їх до уваги. Внаслідок чого, наказом від 29.09.2014 р. № 931 його знов було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошена догана. З зазначеним наказом він також був ознайомлений, однак від підпису відмовився та зазначений наказ не оскаржував. 30 вересня 2014 року на АЗС проводилася перевірка та менеджером з питань регіонального розвитку Єлбаєвим С. А. був складений акт про виявлені порушення, а саме, що він не проводив на протязі 9 місяців заняття з персоналом АЗС(АЗК) по Інструкції «Дії персоналу АЗС і АЗК по забезпеченню безпеки на об'єктах Підприємства та при кримінальних посяганнях на активи Підприємства» із складанням відповідних відомостей про проходження персоналом заняття, чим порушив пункт 2.37 своєї посадової Інструкції. Крім того зазначено, що він не контролював наявність особових медичних карток проходження періодичних медичних оглядів персоналом підпорядкованої АЗК, а саме касиром торгівельного залу Козак М.О. Також, при перевірці виявлено відсутність сертифікату нарколога та психолога у оператора заправних станцій Селюк В.М., чим порушив пункт 2.45 посадової Інструкції. З виявленими порушеннями, які зазначені в акті він також не згоден, про що власноручно написав в самому акті від 30.09.2014 р. На виконання п. 2.37 своєї Посадової інструкції, він щокварталу проводив заняття з персоналом АЗС № 04005/0. Оскільки, посадовою інструкцією не встановлена форма звітності про проходження персоналом заняття, він щокварталу надавав відповідні листи ознайомлення до бухгалтерії Запорізького центрального офісу відповідача, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Залізнична 9-а. Твердження відповідача про відсутність з його боку контролю за наявністю особових медичних карток та проходження періодичних медичних оглядів персоналом не відповідає дійсності. В саме цей період Козак М.О. проходила періодичний медичний огляд. Щодо відсутності сертифікату нарколога та психолога у Селюк В.М. позивач пояснив, що отримання зазначених сертифікатів є платним. Оплата здійснюється за рахунок працівника. Тому у відповідача склалася така практика, що працівник приступає до виконання своїх посадових обов'язків, а потім надає сертифікати. Селюк В.М. при прийомі на роботу було надано всі документи, визначені нормами трудового законодавства, а саме: трудова книжка, ксерокопія паспорту, копія ідентифікаційного номеру, автобіографія, особистий листок відділу кадрів, особова картка працівника, копія свідоцтва про народження дитини. На підставі наданих Селюк В.М. документів, між нею та відповідачем був укладений трудовий договір, Селюк В.М. була введена до штату АЗС № 04005/0, центральною бухгалтерією відповідача, яка знаходиться в м. Києві, включена до табелю. Його посадовими обов'язками не передбачено контролювати наявність сертифікатів нарколога та психолога. Тобто відповідачем було укладено трудовий договір з Селюк В.М. без наявності сертифікатів нарколога та психолога, але згодом відповідальність за відсутність зазначених документів відповідач вирішив покласти на нього. Він надав письмові пояснення з цього приводу, але відповідач безпідставно звільнив його з роботи по п. З ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Крім того, при обранні виду стягнення у вигляді звільнення, відповідач не врахував ступінь тяжкості вчинених ним проступків і заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинені проступки, попередню його роботу, його письмові пояснення. Вважає, що звільняючи його з роботи, відповідач керувався лише упередженим ставленням до нього менеджером з питань регіонального розвитку Єлбаєвим Є. А. За короткий проміжок часу йому було оголошено дві догани та він був звільнений з роботи. Листом від 23.10.2014 р. він звертався до відповідача для отримання наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності для подальшого оскарження, але копії наказів надані не були. Просив визнати незаконним наказ 01-Зп 99-ос від 11.11.14р. про звільнення його з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання обов»язків, покладених трудовим договором та поновити його на посаді начальника АЗС 04005/0 Запорізького регіону. Відповідно до вимог ст.. 235 КЗпП України просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в загальній сумі 7635, 68 грн., згідно наданого розрахунку. Крім того зазначив, що внаслідок незаконного звільнення йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що він безпідставно був позбавлений права на працю, на отримання заробітку, внаслідок чого змушений був прикладати додаткові зусилля для організації свого життя та сім'ї. Постійні хвилювання та нервова напруженість на роботі призвели до розладу здоров'я, про що свідчить лікарняний лист. Крім того на його утриманні знаходиться малолітня донька та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Тому вважає, що внаслідок незаконного звільнення, йому було завдано значної моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 50000 грн. Та просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача заперечує проти позову, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. 18.01.2013 року позивача було прийнято на посаду начальника АЗС № 04005/0 Запорізького регіону ТОВ «ВОСТОК». 10.09.2014 року за порушення трудової дисципліни, а саме за відсутність на робочому місці 21.08.14р. протягом 1 год. 13 хв. позивачу було оголошено догану наказом № 852. 11.09.2014 року зазначений наказ було надано позивачу для ознайомлення, з яким він ознайомився, однак підписати відмовився, про що був складений акт . 29.09.2014 року , при перевірці АЗС встановлено, що [PERSON] не фіксує час початку та та закінчення робочого дня в Журналі обліку робочого часу, хоча такий журнал на підприємстві вівся та інші робітники вели відповідні записи. За зазначене порушення трудової дисципліни позивачу наказом 931 було оголошено догану . 29.09.2014 року зазначений наказ також було надано позивачу для ознайомлення, з яким він ознайомився, однак підписати відмовився, про шо був складений акт . 11.11.2014 року при перевірці АЗС було встановлено, що позивач на протязі 9 місяців не проводив заняття з персоналом з складанням відповідних відомостей та не контролював наявність особових медичних карток і проходження періодичних медичних оглядів персоналом. За систематичне порушення трудових обов'язків, передбачених посадовою інструкцією, позивача було звільнено із займаної посади наказом 01-зп 99- ос. за п.3 ст. 40 КЗпП України.. Відповідно до п. 2.2. Посадової інструкції позивача начальник АЗК (АЗС) ТОВ «ВОСТОК» зобов'язаний суворо дотримуватися Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства та контролювати дотримання зазначених правил персоналом АЗК. 21.08.2014 року комісією у складі менеджера з питань регіонального розвитку ТОВ «ВОСТОК» Єлбаєва С.А., касира ТОВ «ВОСТОК» Тисленко К.І., начальника зміни ГОВ «ВОСТОК» Кривошеєва О.М. було складено акт про відсутність позивача на робочому місці без поважних підстав з 16 год. 47 хв. до 18 год.. В той день, він так і не повернувся на роботу. При цьому, про свою відсутність на робочому місці він не повідомив начальника зміни Кривошеєву О.М. та не зазначив в журналі обліку робочого часу. У свої поясненнях від 22.08.2014 позивач визнав відсутність на роботі та обставину не повідомлення про поважність такої відсутності. Доказів поважності відсутності на роботі не надав. Виклик його до податкової інспекції нічим не підтверджено. 11.09.2014 року комісією у складі менеджера з питань регіонального розвитку ТОВ «ВОСТОК» Єлбаєва С.А., фахвеця департаменту безпеки Посаєва М.В., менеджера з питань регіонального розвитку Чернишова О.В. було проведено перевірку та складено акт про те, що позивач ие фіксуввав час початку і закінчення робочого дня в Журналі обліку робочого часу, чим порушив п. 5.4.4. правил внутрішнього трудового розпорядку. В своїх поясненнях від 11.09.14р. позивач визнав, що він не фіксував свій робочий час посилаючись на постійну присутність на робочому міісці. 30.09.2014 р. комісією у складі менеджера з питань регіонального розвитку ТОВ «ВОСТОК» Єлбаєва С.А., начальника регіонального управління Терещенко В.Л., начальника регіонального управління Стріхар В.11., менеджера з питань регіонального розвитку Чернишова О.В. було проведено перевірку та складено акт про те, що позивач не проводив заняття з персоналом, чим порушив п. 2.37 посодової інтрукції , а також не контролював наявність медичних карток, проходження медичних оглядів персоналом, чим порушив п. 2.45 посадової інструкції. Вважає, що звільнення позивача проведено відповідно до вимог трудового законодавства, оскільки він раніше двічі вже притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення своїх трудових обов»язків та знов допустив таке порушення. Відповідно до п. 2.3. Посадової інструкції позивача начальник АЗК (АЗС) ТОВ «ВОСТОК» зобов'язаний керувати діями підлеглих працівників, вимагати від них точного виконання трудових обов'язків у межах чинного законодавства, та затверджених на підприємстві посадових інструкцій, натомість він сам допускав порушення на об»єкти підвищеної небезпеки. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 40 п.3 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Вирішуючи питання про визнання незаконним наказу про звільнення з цих підстав та поновлення на роботі, суд має враховувати, що тільки правомірно накладені стягнення можуть бути підставою для звільнення працівника за п.3 ст. 40 КЗпП України, а тому необхідно з»ясовувати систематичне невиконання яких саме трудових обов»язків позивачем передувало його звільненню. В розумінні ч. 3 ст. 40 КЗпПУ систематичністю невиконання покладених на працівника трудових обов'язків є два та більше виявлених упродовж 12 місяців фактів порушення працівником трудових обов'язків. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року за передбаченими п. З ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково , і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України а п.22 постанови від 6.11.1992р. -9 «Про практику розгляду судами трудових справ», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з»ясувати в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання договору за п.3 ст. 40 КЗпП України, чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених ст.. 147, 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень. Згідно зі ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно зі ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Судом встановлено, що 18.01.2013 року наказом № 01-3п №64-ос від 18.01.2013 ТОВ «ВОСТОК» позивача прийнято на посаду начальника АЗС № 04005/0 Запорізького регіону в порядку переведення з ЗОФ СП ТОВ «Кершер». 21 серпня 2014 р. комісією у складі менеджера з питань регіонального розвитку ТОВ «ВОСТОК» Єлбаєва С.А., касира ТОВ «ВОСТОК» Тисленко К.І., начальника зміни ГОВ «ВОСТОК» Кривошеєва О.М. було складено акт про відсутність позивача на робочому місці без поважних підстав з 16 год. 47 хв. до 18 год.. В той день, він так і не повернувся на роботу. Відповідно до п. 5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства відсутність на робочому місті має бути зареєстрована в Журналі реєстрації . При цьому, про свою відсутність на робочому місці він не повідомив начальника зміни Кривошеєву О.М. та не зазначив в журналі обліку робочого часу. У свої поясненнях від 22.08.2014 позивач визнав відсутність на роботі та обставину не повідомлення про поважність такої відсутності. Доказів поважності відсутності на роботі не надав. Виклик його до податкової інспекції нічим не підтверджено. Наказом від 10.09.2014 р. № 852 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошена догана за порушення п. 2.2 посадової інструкції, тобто за недотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку. 11.09.2014 року зазначений наказ було надано позивачу для ознайомлення, з яким він ознайомився, однак підписати відмовився, про що був складений акт та підтверджено позивачем в судовому засіданні. Таким чином, за відсутності запису в Журналі обліку робочого часу причини відсутності позивача на робочому місті 21.08.14р. та відсутності доказів поважності причин відсутності на роботі, відповідач правомірно притягнув його до дисциплінарної відповідальності наказом 852 від 10.09.14р., без порушень правил, порядку та строків застосування дисциплінарних стягнень. 29.09.2014 року , при перевірці АЗС встановлено, що [PERSON] не фіксує час початку та та закінчення робочого дня в Журналі обліку робочого часу, хоча такий журнал на підприємстві вівся та інші робітники вели відповідні записи. За зазначене порушення трудової дисципліни позивачу наказом 931 було оголошено догану . Доводи позивача про те, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за відсутність такого журналу безпідставні, оскільки такий журнал на АЗС вівся, однак позивач не фіксував в ньому початок та закінчення робочого дня., що підтверджено копією зазначеного журналу наданого суду для огляду. Позивач як і всі інші робітники АЗС повинен дотримуватися Правил внутрішнього трудового розпорядку, фіксувати час перебування на роботі та в разі необхідності і час та причини відсутності на робочому місті, що передбачено п.2.2 його посадової інструкції. Відповідно до п. 2.2. Посадової інструкції позивача начальник АЗК (АЗС) ТОВ «ВОСТОК» зобов'язаний суворо дотримуватися Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства та контролювати дотримання зазначених правил персоналом АЗК. 29.09.2014 року зазначений наказ також було надано позивачу для ознайомлення, з яким він ознайомився, однак підписати відмовився, про шо був складений акт . Таким чином, за відсутності записів позивача в Журналі обліку робочого часу відповідач правомірно притягнув його до дисциплінарної відповідальності наказом 9312 від 29.09.14р., без порушень правил, порядку та строків застосування дисциплінарних стягнень. 30.09.2014 р. комісією у складі менеджера з питань регіонального розвитку ТОВ «ВОСТОК» Єлбаєва С.А., начальника регіонального управління Терещенко В.Л., начальника регіонального управління Стріхар В.11., менеджера з питань регіонального розвитку Чернишова О.В. було проведено перевірку АЗС та складено акт про те, що позивач не проводив заняття з персоналом, чим порушив п. 2.37 посодової інтрукції , а також не контролював наявність медичних карток, проходження медичних оглядів персоналом, чим порушив п. 2.45 посадової інструкції Відповідно до п. 2.37 Посадової інструкції позивача він повинен не рідше одного розу в квартал особисто проводити заняття з персоналом АЗС по Інструкції «Дії персоналу по забезпеченню безпеки на об»єктах підприємства та при кримінальних посяганнях на активи підприємства» з складанням відповідних відомостей про проходження персоналом заняття. Доводи позивача про те, що такі заняття ним проводилися безпідставні, оскільки відсутні відомості про проходження персоналом занять. Посадовою інструкцією встановлена форма звітності про проходження персоналом заняття, а саме відомостей, а позивач посилається на листи ознайомлення з інструкцією, що не є заняттями. Відповідно до п. 2.45 Посадової інструкції позивач забов»язаний контролювати наявність особових медичних карток та проходження періодичних медичних оглядів персоналом. При перевірці встановлено відсутність медичної картки касира торгівельного залу Козак М. О. та відсутність сертифікату нарколога та психолога у оператора заправних станцій Селюк В.М. В письмових пояснень Козак М.А. та Селюк В.Н. від 3.09.2014р. зазначено, що начальник АЗС не вимагав проходження медичного огляду та вони зобовязуюгься усунути зазначені порушення. Зазначені порушення посадової інструкції позивачем не спростовано. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що до позивача раніше двічі застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани, які він не оскаржував, відповідач правомірно виніс наказ 01-Зп 99- ос від 11.11.14р. про його звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Застосування відповідачем саме такого дисциплінарного стягнення відповідає характеру та тяжкості скоєного позивачем дисциплінарного проступку та є попередженням будь-яких порушень в роботі персоналу АЗС, що є об»єктом підвищеної небезпеки. Таким чином, суд вважає, що звільнення позивача проведено без порушень, передбачених ст. 147-149 КЗпП України правил, порядку та строків застосування дисциплінарних стягнент, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Оскільки не встановлено підстав для визнання незаконним наказу про звільнення позивача та поновлення його на роботі, то не підлягають задоволенню і його вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Судові витрати віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed