Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. В обґрунтування позову вказує, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.09.2017 року за ним визнано право власності на ј частку спадкового майна, що залишилось після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на ј частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та на Ѕ частину автомобіля ВАЗ 2106, 1988 р.в., д.н. [NUMBER] . Цим же рішенням за його братом - [PERSON] також було визнано право власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, що належало [PERSON] , що померла [INFO] , а саме на ј частину будинку [ADDRESS] та на Ѕ частину автомобіля ВАЗ 2106, 1888 р.в, д.н. [NUMBER] . Вказує, що на даний час він не має можливості проживати у будинку та користуватися ним через перешкоди зі сторони відповідача, який поміняв замки у вхідних дверях та не надає йому комплект нових ключів, і він не має вільного доступу до будинку та не може належно користуватись своїм майном. Також зазначає про те, що відповідач чинить йому перешкоди у здійсненні права власності, а саме в користуванні автомобілем ВАЗ 2106, 1988 р.в, д.н. [NUMBER] , частка якого належить йому на праві спільної часткової власності. Крім того вказує, що з приводу неправомірних дій відповідача [PERSON] щодо перешкоджання у користуванні майном, він неодноразово звертався до відділу поліції ГУНП в Черкаській області, але у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення йому було рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання згідно чинного законодавства. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Оскільки в добровільному порядку, вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо користування спільним майном, а зокрема домоволодінням та автомобілем, тому він і вимушений був звернутися за захистом своїх прав до суду. А тому, просить: - зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні житловим будинком, розташованим в [ADDRESS] , шляхом передачі дублікату ключів від будинку; - зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкод в користуванні автомобілем марки ВАЗ 2106, 1988 р.в., д.н. [NUMBER] , шляхом передачі останньому дублікату ключів від автомобіля та передачі свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу; - визначити наступний порядок користування автомобілем марки ВАЗ 2106, 1988 р.в., д.н. [NUMBER] , [PERSON] : перший місяць після набрання законної сили рішенням - передати автомобіль у користування [PERSON] , наступний місяць за попереднім - передати автомобіль у користування [PERSON] , в подальшому користуватись автомобілем почергово, з передачею його щомісяця. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.11.2018 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні 22.10.2019 року позивачем - [PERSON] подано заяву про залишення позовних вимог, викладених в п. 1 прохальної частини позовної заяви про усунення перешкод в користуванні власністю, без розгляду. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.10.2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю в частині вимог позивача [PERSON] про зобов`язання відповідача [PERSON] не чинити перешкод у користуванні житловим будинком (викладені в п. 1 прохальної частини позовної заяви) залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Логвин О.О. позовні вимоги, викладені в п.п. 2, 3 прохальної частини позовної заяви, підтримали та просили їх задовольнити. Зобов`язати відповідача - [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод в користуванні автомобілем марки ВАЗ 2106, 1988 р.в., д.н. [NUMBER] . Визначити наступний порядок користування автомобілем марки ВАЗ 2106, 1988 р.в., д.н.з. [NUMBER] , який належить сторонам на праві спільної часткової власності: перший місяць після набрання законної сили рішенням - передати автомобіль у користування [PERSON] , наступний місяць за попереднім - передати автомобіль у користування [PERSON] , в подальшому користуватись автомобілем почергово, з передачею його щомісяця. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, до початку судового засідання представник відповідача - адвокат Глущенко О.С. подав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи, в зв`язку із його зайнятістю в іншому судовому засіданні, однак відповідних доказів поважності його неприбуття до суду не надав. Суд, враховуючи відсутність доказів поважності неприбуття в судове засідання відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] , а також враховуючи, що заява про відкладення судового засідання представником відповідача [PERSON] подана не вперше, а також те, що відповідач та його представник в судовому засіданні вже висловили свою думку щодо предмету спору, суд ухвалив продовжити судове засідання у відсутність відповідача та його представника. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника - адвоката Логвин О.О., пояснення відповідача [PERSON] та його представника - адвоката Глущенка О.С. (дані в судовому засіданні 01.04.2019 року), дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.09.2017 (справа № 711/3188/17) за [PERSON] визнано право власності на ј частину спадкового майна, що залишилось після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на ј житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та на Ѕ частину автомобіля ВАЗ 2106, 1988 р.в., д.н. [NUMBER] . Крім того, даним рішенням визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на Ѕ частину будинку [ADDRESS] із відповідною [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, що належало [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на ј частину будинку [ADDRESS] та на Ѕ частину автомобіля ВАЗ 2106,1988 р.в., д.н. [NUMBER] . Таким чином, згідно вказаного рішення власниками автомобіля марки ВАЗ 2106, 1988 року, д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (позивач, Ѕ частка) та [PERSON] (відповідач, Ѕ частка). Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист всіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як зазначено у статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Відповідно до правової позиції викладеній в постанові Верховного суду України від 17.02.2016 року у справі № 6-1500 цс15 первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Сторони у справі [PERSON] та [PERSON] , які є співвласниками автомобіля марки ВАЗ 2106, 1988 року, д.н.з. [NUMBER] , в добровільному порядку не змогли дійти згоди щодо порядку користування спірним автомобілем. Запропонована відповідачем мирова угода (а.с. 89) не була укладена сторонами, що підтвердив позивач в судовому засіданні 22.10.2019 року. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що співвласники автомобіля [PERSON] та [PERSON] не можуть в добровільному порядку дійти згоди щодо спільного користування вищевказаним автомобілем, а тому з урахуванням інтересів обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в цій частині. А саме, вважає за необхідне встановити між [PERSON] та [PERSON] наступний порядок користування автомобілем марки ВАЗ 2106, 1988 року, д.н.з. [NUMBER] , який належить сторонам на праві спільної часткової власності (по Ѕ частині): перший місяць після набрання рішенням законної сили автомобіль надати в користування [PERSON] , другий місяць після набрання рішенням законної сили - в користування [PERSON] , в подальшому користуватися автомобілем [PERSON] та [PERSON] почергово, з передачею його щомісяця один одному на початку наступного місяця; та зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в користуванні автомобілем марки ВАЗ 2106, 1988 року, д.н.з. [NUMBER] . Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., оскільки позивачем при подачі позову до суду судовий збір не був сплачений, останній звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи викладене,

Outcome: approved