Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в травні 2012 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 1500,00 доларів США та зобов'язався повернути 18.08.2012 року. В зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від повернення грошових коштів, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% а всього в розмірі 50418,67 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги за викладеними в позові обставинами. Представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та пояснив, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі та не повернув суму заборгованості за розпискою у строки, які в ній визначені, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце судового розгляду судом повідомлений за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення друкованого оголошення у пресі - газеті «Урядовий кур'єр», у зв'язку з чим, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до копії розписки, [PERSON] взяв у позивача грошові кошти в розмірі 1500,00 доларів США та зобов'язався повернути 18.08.2012 року (а.с.6). З огляду на те, що кошти за розпискою відповідач повинен був повернути 18.08.2012 року, суд приходить до висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання, що є підставою для застосування відповідальності, передбаченої договором та законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 ЦК, передбачено, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У правовому висновку ВСУ в спорі про стягнення боргу за договором позики від 18.09.2013 року (справа №6-63 цс 13), передбачено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, на основі повного та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 34950,00 грн. суми позики, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, що складає 12759,81 грн та 3% річних за період з 18.08.2012 року по 18.03.2015 року в розмірі 2708,86 грн процентів від суми позики. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 504,19 грн. та 420,00 грн за публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved