Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 131760 гривень. В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що згідно розписки від 05.01.2018 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] п'ять тисяч доларів США, про що склад відповідну розписку. Умовами позики було повернення боргу щомісяця в розмірі не менше 500 доларів США, борг повернути повністю до 15.11.2018 року. Відповідача протягом лютого 2018 року провернув позивачу 200 доларів США, більше борг не повертав, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду. Позивач в судовому засіданні свій позов підтримав повному обсязі, надав суду пояснення та просив суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем його реєстрації та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно розписки [PERSON] від 05.01.2018 року, він одержав від [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 доларів США, еквівалентом 140 000 гривень, які зобов'язувався повертати частинами не менше 500 доларів США кожного місяця не пізніше 15-го числа, весь борг зобов'язувався виплатити до 15.11.2018 року. Розписка складена при свідках [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики надається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, наш посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, в судовому засіданні встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики. Факт укладення договору позивки між позивачем та відповідачем підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судовим розглядом встановлено, що зобов'язання за договором позики відповідачем виконано частково в розмірі 200 доларів США. Тобто, борг відповідача за укладеним договором на час розгляду справи складає 4800 доларів США. За приписами ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. В судовому засіданні встановлено, що борговий документ - розписка знаходилась у позивача, а в подальшому розписку долучено до матеріалів справи, тобто до теперішнього часу відповідачем грошове зобов'язання за договором позики від 05.01.2018 року в повному обсязі не виконано. Під час судового розгляду справи жодних доказів на підтвердження виконання відповідачем грошового зобов'язання в повному обсязі суду не надано. З огляду на наведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, зазначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Згідно офіційного курсу встановленого Національним банком України на день ухвалення рішення, складає 2786.7006 грн. за 1 долар США. Позивач просить суд стягнути суму боргу за договором позики із розрахунку курсу станом на 15.08.2018 року, що складає 4800 * 27,45 = 131760 грн., що є правом позивача, оскільки при цьому не порушуються права відповідача. Таким чином, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики. Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved