Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», в якому зазначає, що він з 29 жовтня 1980 року до 31 грудня 1998 року працював на підприємстві відповідача шахті імені «Орджонікідзе» Рудоуправління ім. В.В.Леніна ВО «Кривбасруда», за посадами підземний гірничий робітник 2 розряду, підземний бурильник шпурів 4 розряду, підземний електрослюсар черговий і по ремонту обладнання 3-4 розрядів.30 жовтня 2013 року рішенням лікувально-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини йому було встановлено професійне захворювання- хронічний бронхіт ІІ ф. затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І ст. Зазначає, що 19 грудня 2013 року на підприємстві ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» проведено розслідування причин виникнення його хронічного професійного захворювання та складено Акт розслідування хронічних професійних захворювань. Причиною виникнення його професійного захворювання відповідно до вказаного Акту зазначено, що підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут: 10.1980-01.1999-підземний гірничий робітник, бурильник шпурів, підземний електрослюсар черговий та з ремонту устаткування шахта ім.Орджонікідзе ВО «Кривбасруда». За довідкою МСЕК від 17 лютого 2015 року йому при повторному переогляді у звязку з професійними захворюваннями була встановлена стійка втрата професійної працездатності- 15% безстроково. Позивач зазначає, що винним у його професійному захворюванні є ПАТ «Кривбасзалізрудком», який не дотримався правил охорони праці, що призвело до ушкодження здоровя. У звязку із ушкодженням здоровя через професійне захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнав та продовжує зазнавати, в звязку з професійним захворюванням змінилися його образ та якість життя, розмір моральної шкоди він оцінює в розмірі 640000,00 грн., які просить стягнути з відповідача. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити, посилаючись на письмові заперечення, в яких зазначила, що правонаступником всіх прав та обовязків ш.ім «Орджонікідзе» є ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» оскільки 30.12.1998 року між Криворізьким державним залізорудним комбінатом правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком» та ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» правонаступником якого є ПАТ «ЦГЗК» укладено договір оренди державного майна. За умовами даного Договору Криворізький державний залізорудний комбінат передав в термінове платне використання цілісний майновий комплекс шахти «ім.Орджонікідзе». Також зазначила, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» не було залучено до складу комісії з розслідування причин виникнення професійного захворювання у позивача. Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання складений на підприємстві ПАТ «ЦГЗК» тому останнє є підприємством-роботодавцем, на якому шкідливі виробничі фактори призвели до виникнення професійного захворювання у позивача. Вказала, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» протиправних дій, які б знаходилися в причинному звязку з настанням професійного захворювання у [PERSON] не вчиняв, тому не може нести відповідальність у вигляді відшкодування моральної шкоди за цієї підстави. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 29.10.1980 року до 31.12.1998 року, позивач працював на шахті ім. «Орджонікідзе» Рудоуправління ім.В.І.Леніна обєднання «Кривбасруда» та працював за професіями: підземний гірничий робітник 2 розряду, підземний бурильник шпурів 4 розряду, підземний електрослюсар черговий і по ремонту обладнання 3-4 розрядів. Зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки (а.с.6-9) та не заперечувались сторонами під час розгляду справи. Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії клініки професійних захворювань Інституту медицини праці Національної академії медичних наук України за №38/1721 від 30.10.2013 року [PERSON] встановлено професійне захворювання: хронічний бронхіт ІІ ст., ф.затихаючого загострення; дифузний пневмосклероз, ЛН І(один).(а.с.12). 19 грудня 2013 року на підприємстві ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у [PERSON]: хронічний бронхіт ІІ ст., ф.затихаючого загострення; дифузний пневмосклероз, ЛН І(один), встановленого клінікою професійних захворювань Інституту медицини праці Національної академії медичних наук України, про що складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого головним державним санітарним лікарем міста [PERSON]. (а.с.10-11). Відповідно до п.16 зазначеного Акту, вказано, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на шахті імені Орджонікідзе підземним електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування, виконував роботи з монтажу, демонтажу, випробуванню та технічному обслуговуванню електричних частин машин, вузлів та механізмів гірничошахтного устаткування дільниці дробильно-бункерного комплексу №22. При цьому внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень системи вентиляції та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони. Також згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 30.01.2013 №38/1721 підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут:10.1980-01.1999- підземний робітник, бурильник шпурів, підземний електрослюсар черговий та з ремонту устаткування шахта імені Орджонікідзе ВО «Кривбасруда». Відповідно до п.19 Акту, особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи в звязку з закінченням роботи [PERSON] на шахті імені Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК» 13.06.2012 та враховуючи його роботу впродовж 31 року в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання, встановити неможливо. Згідно копії виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії АБ №0009031 від 25.03.2014 року [PERSON] при первинному огляді встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 15% без визначення групи інвалідності, з 17 березня 2014 року до 01 квітня 2015 року, у звязку з професійними захворюваннями, з яких 15 %- хронічний бронхіт. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП. (а.с.75). Згідно копії Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №003775 від 17 лютого 2015 року [PERSON] при повторному огляді встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 15% без визначення групи інвалідності, з 01 квітня 2015 року безстроково, у звязку з професійними захворюваннями, з яких 15 %- хронічний бронхіт. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП. (а.с.13). [PERSON] неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у звязку з професійним захворюванням, що підтверджується виписками-епікризами. (а.с.34,35,36,37,38-39). Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у звязку з ушкодженням здоровя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців. За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоровя, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обовязків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоровя, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв'язку із професійним захворюванням, яке призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. З урахуванням відомостей, що викладені у п.п.16,19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.12.2013 року, суд приходить до висновку, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» є винним підприємством у виникненні професійного захворювання позивача та повинно нести відповідальність за спричинену моральну шкоду. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у [PERSON] 15% втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, стаж його роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів 18 років 2 місяці, глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «Кривбасзалізрудком», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 10000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. Щодо доводів представника ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо неналежності відповідача суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За ч. 1 ст. 98 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Згідно до ч. 1 ст. 108 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Так, наданий представником відповідача договір оренди державного майна № 1280-14-11/98 від 30.12.1998 року, договір № 1167-16-01/2001 від 09.11.2001 року укладений між ПАТ «Кривбасзалізрудком» та ПАТ «ЦГЗК» із розподільчим балансом до нього (а.с. 46-52, 69-71) підтверджують лише факт продажу майнового комплексу та передачі заборгованості за майновим комплексом шахти ім. Орджонікідзе. Водночас вказані документи однак не доводять факту правонаступництва всіх прав та обовязків за зобов'язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ за покупцем. Зазначене свідчить про те, що представником відповідача належними та допустимими доказами не підтверджено відсутності обовязку ПАТ «Кривбасзалізрудком» із відшкодування моральної шкоди завданої умовами виробництва позивачу до часу продажу майнового комплексу шахти ім. Орджонікідзе іншій юридичній особі. На підставі ст. 88 ЦПК України з ПАТ «Кривбасзалізрудком» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн. У відповідності до ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial