Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із указаним позовом. Просить суд стягнути з відповідача НАСК «Оранта» в якості завданої йому майнової шкоди 49100 грн., 2000 грн. витрат на правову допомогу та судові витрати. В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 04.12.2012 року між сторонами було укладено договір добровільного страхування майна фізичної особи, яке є предметом іпотеки, фінансового ризику власника майна, пов'язаного із втратою майна внаслідок припинення права власності та добровільного страхування від нещасних випадків № 49, предметом якого є приміщення корівника, що знаходиться в [ADDRESS]. Вказаний договір було укладено строком на один рік, а саме до 04.12.2013 року. Згідно цього ж договору позивач зобов'язувався сплатити страховий платіж в сумі 1917,16 грн. чотирма внесками по 479,29 грн., що ним було зроблено до 18.09.2013 року. Оскільки, 16.09.2013 року виниклою пожежею було знищено перекриття даху застрахованого майна, що мало місце в період дії договору страхування, а понесені позивачем збитки на відновлення цього майна складають 49100 грн., які відповідач відмовляється добровільно відшкодувати, а тому позивач просить їх стягнути з відповідача в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав повністю, надавши суду пояснення з наведених вище підстав. Крім того, зауважив, що відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування з підстав, передбачених у Правилах добровільного страхування є безпідставною, оскільки такі правила не є обов'язковими для позивача. Просить суд позов задовольнити повністю. Представник відповідача НАСК «Оранта» - Семенів Ю.О. в судове засідання не з'явилася, направивши до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника, на підставі письмових та усних пояснень. В попередніх судових засіданнях представник Семенів Ю.О. позовні вимоги заперечила та просила суд у їх задоволенні відмовити повністю. Також, в матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідача на цей позов від 29.09.2014 року, в яких відповідач покликається на те, що позивачем неналежно виконувались умови договору страхування від 04.12.2012 року. Зокрема, позивач оплатив чергову частку платежу лише 18.09.2013 року, тобто вже після настання страхового випадку, що мав місце 16.09.2013 року. При цьому, відповідач покликається на те, що договір страхування укладався сторонами на підставі Правил добровільного страхування № 97 від 13.03.2007 року, з якими позивач був ознайомлений. Однак, в силу п. 9.5 цих Правил, страховик несе зобов'язання за укладеним договором страхування в період, за який страховий платіж був сплачений, а у разі його несплати договір вважається припиненим. Оскільки, сплата частки платежу в розмірі 479,29 грн. в строк до 04.09.2013 року, позивачем здійснена не була, а відтак договір припинив свою дію з 05.09.2013 року. Так, як страховий випадок мав місце 16.09.2013 року, тобто після спливу дії договору, а тому вважає, що підстав для виплати позивачу страхового відшкодування не має. Представник третьої особи АТ «Ощадбанк» ТВБВ № 10013/051 філії Львівського обласного управління - Лащук А.С. в судове засідання з'явився. Заявлений позивачем позов підтримав повністю, вважаючи його обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали та з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав. Нормами статей 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 4 грудня 2012 року між позивачем [PERSON] та ВАТ НАСК «Оранта» було укладено договір добровільного страхування майна фізичної особи, яке є предметом іпотеки, фінансового ризику власника майна, пов'язаного із втратою майна внаслідок припинення права власності та добровільного страхування від нещасних випадків № 49 (надалі - Договір страхування), копія якого долучена до справи (а.с. 55-56). Як вбачається із вищевказаного Договору страхування, його предметом виступає - корівник в [ADDRESS], загальною площею 1383 кв.м., який належить на праві приватної власності позивачу, про що вбачається зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 21). З матеріалів справи вбачається, що 16 вересня 2013 року о 17 год. 07 хв. виникла пожежа в будівлі корівника [PERSON] в с. Яблунівка Буськ Львівської області (а.с. 17, 18). Вартість відновлювальних робіт після пожежі корівника становить 49100 грн., що стверджується зведеним кошторисним розрахунком ПП «Аватар АРХ», копія якого міститься в матеріалах даної справи (а.с. 22-32). У відповідь на звернення позивача, відповідач листом № 11-01/270 від 29.11.2013 року відмовив йому у виплаті страхового відшкодування по факту пожежі за пошкоджений дах корівника. Вказана відмова мотивована зокрема тим, що відповідно до п. 5.4 Договору страхування, позивачем не було сплачено у встановлений цим договором строк до 04.09.2013 року чергового страхового платежу в сумі 479,29 грн. Натомість, вказана оплата була проведена позивачем лише 18.09.2013 року, тобто через два дні після настання пожежі, а відтак відповідач вважає, що Договір страхування припинив свою дію (а.с. 19-20). За статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 цього Кодексу). Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). В силу п. 1 ч. 1 ст. 989 ЦК України страхувальник, серед іншого, зобов'язаний: своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про страхування» дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки. Так, п. 5.4 Договору страхування передбачено, що позивач зобов'язувався сплатити страховий платіж в сумі 1917,16 грн. чотирма внесками по 479,29 грн. Зокрема, четвертий внесок припав на строк з 04.06.2013 року по 04.09.2013 року. Проте, позивачем, в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 989 ЦК України та п. 5.4 Договору страхування, була проведена часткова оплата чергового страхового платежу в сумі 469,70 грн. (замість договірної - 479,29 грн.) лише 18 вересня 2013 року, тобто через два дні після настання пожежі корівника, про що вбачається із меморіального ордера від 18.09.2013 року, копія якої долучена до справи (а.с. 60). Покликання представника позивача на безпідставність застосування до спірних правовідносин Правил добровільного страхування, на думку суду, є помилковою, виходячи з наступного. Статтею 26 Закону України «Про страхування» передбачені підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування; при цьому зазначено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. В силу вимог ст.ст. 16, 17 Закону України «Про страхування» договори страхування укладаються відповідно до правил страхування. Правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи відповідачем НАСК «Оранта» було розроблено та затверджено Правила добровільного страхування майна № 97 від 13.03.2007 року (а.с. 66-105), які вписані у Договір страхування та з якими був ознайомлений позивач. Так, Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.09.2011 року висловлено правову позицію, відповідно до якої, Правила страхування за своєю природою є локальним нормативним актом для страховика і, не будучи правовим актом, не мають юридичної сили та не є обов'язковими для страхувальника. Для того, щоб ці правила стали джерелом регулювання страхового правовідношення та обов'язковими для обох сторін, вони тим чи іншим чином мають бути вписані у договір страхування. Зокрема, як вбачається із Договору страхування від 04.12.2012 року, вказаний договір був, зокрема, укладений відповідно до Правил добровільного страхування майна № 97 від 13.03.2007 року, з якими позивач був ознайомлений, про що вбачається із матеріалів справи (а.с. 55-56). Відтак, суд вважає, що вказані Правила добровільного страхування майна є обов'язковими для позивача, оскільки такі є вписаними у Договір страхування. В силу пункту 9.5 цих Правил, у разі несплати чергової частки страхового платежу (страхової премії) незалежно від причин, дія договору страхування припиняється з дня, що настає після закінчення періоду, за який страховий платіж (його частка) сплачений, якщо інше не буде обумовлено договором страхування. Як безспірно було встановлено в судовому засіданні, передбачена п. 5.4 Договору страхування чергова частка страхового платежу в сумі 479,29 грн. у передбачений цим договором строк до 04.09.2013 року, позивачем сплачена не була, а тому Договір страхування припинив свою дію, відповідно до п. 9.5 Правил добровільного страхування майна, з 05.09.2013 року. За наведених обставин, оскільки страховий випадок настав 16 вересня 2013 року, тобто після спливу строку дії Договору страхування, а відтак правові підстави для виплати відповідачем страхового відшкодування позивачеві відсутні, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю. Ураховуючи викладене, та

Outcome: dismissed