Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до Великоновосілківського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, у якій просить визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна, у вигляді житлового будинку, розташованого в с. Завітне Бажання по вул. Шевченко 22 Великоновосілківського району Донецької області. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у 2004 році між ним та відповідачкою - [PERSON], був укладений простий письмовий договір купівлі продажу житлового будинку за вказаною адресою. У подальшому позивач, на підставі договору та за згодою [PERSON], почав користуватися вказаним майном, з вказаного періоду, тобто з 2014 року. За умовами договору, після отримання належних документів, та виготовлення технічної документації, між позивачем та відповідачкою мав бути засвідчений цей договір купівлі-продажу, належним чином. Першу частину договору між сторонами було виконано, позивач передав відповідачці грошові кошти, а відповідачка передала позивачу наявні в неї документи на вказане майно, зобовязавшись у подальшому зявитися у вказаний час до нотаріальної контори для належного оформлення угоди. Таким чином позивач добросовісно заволодів вказаним майном і продовжує відкрито, безперервно ним володіти та користуватися, починаючи з 2004 року. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з проханням про виконання другої частини договору, тобто належного переоформлення документів на будинок та виготовлення технічної документації, але відповідачка, посилаючись на свою зайнятість не виконала свою частину договору, тобто, майже весь цей час, коли вказаний будинок знаходяться у власності та у постійній експлуатації позивача, не зявилася до нотаріуса. Згодом договір купівлі продажу, сторонами був втрачений. Позивач, як користувач вище згаданого нерухомого майна, виготовив необхідну документацію - технічний паспорт, але отримати свідоцтво про право власності на вказане не має права, так як згідно тимчасового положення «Про порядок реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», у нього відсутні правовстановлюючі документи та раніше не було проведено державну реєстрацію вказаного спірного майна. Таким чином, позивач не маючи можливості, нотаріально посвідчити договір купівлі продажу, змушений звернутися до Великоновосілківського районного суду, з заявою про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання право власності за ним на вищевказане майно. В судове засідання позивач не зявився, але направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та про те, що свій позов підтримує і просив його задоволити. Відповідачка по справі, в судове засідання також не зявилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, якою проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи та зважаючи на те, що позовні вимоги ніким заперечені не були, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на вказане майно, підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, а відповідачка, не заявляє вимог, щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем. На підставі ст.ст.15, 219, 220 ч.2, 316, 328, 334, 344, 345, 392 ЦК України,

Outcome: approved