Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачки [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 07 травня 1988 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу ними було придбано спільне майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Вказане майно є спільною сумісною власністю. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить змінені позовні вимоги задовольнити та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині на квартиру [ADDRESS] та стягнути судові витрати. У судовому засіданні представник позивача зміст позовних вимог підтримав з підстав та обґрунтувань, викладених у позові, та просив його задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач та його представник позов визнав та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є усі законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову. При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. 07 травня 1988 року між сторонами по справі зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] від 07 травня 1988 року. Згідно витягу про держану реєстрацію прав №30627346 від 14.07.2011 р. встановлено, що квартира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі - продажу від 07.07.2011, належить на праві приватної власності [PERSON] .. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved