Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою та просив зобов'язати відповідача видати йому у письмовому вигляді інформацію, що стосується особисто позивача і дій відповідача та його правовідносин з відповідачем, що необхідна для захисту інтересів позивача, а саме: надати наявні у банку відомості про фінансове становище , у тому числі інформацію про перелік позичальників і кредитів /суми, позичальників, умови їхнього надання та стосовно застав, що були надані при отриманні цих кредитів і строки повернення, перелік заяв про вчинення кримінальних проваджень/судових позовів стосовно вилучення застав, повернення коштів та осіб, що не виконують умов договорів стосовно повернення позик чи процентів за ними /кому були подані, номери і стосовно кого та сум/. Позивач посилався на те, що між ним та відповідачем було укладено декілька договорів банківського вкладу, відповідно до яких він передав відповідачеві наявні у нього фінансові активи, а відповідач надав йому фінансові послуги, залучивши від нього з метою отримання прибутку та зобов'язанням щодо наступного їх йому повернення у розмірах та зі строками розміщення та зі сплатою процентів річних, зазначених у договорах строкового депозитного рахунку і у встановлені договором строки. Як зазначає позивач у позовній заяві, є всі підстави вважати, що у порушення вимог банківського законодавства керівники банку незаконно виводили кошти з банку через кредити позичальникам - підставним особам, що не підкріплені реальними заставами, а тепер відповідач призначений третьою стороною не лише не забезпечить повернення цих коштів у повному обсязі, але й буде продавати боргові зобов'язання та застави з великим дисконтом, внаслідок чого вкладникам четвертої черги не вистачить коштів для виплат компенсацій. Запитувана інформація потрібна позивачеві для того, аби добитися визнання керівників банку - власників суттєвої участі і службових осіб відповідача у відповідності до закону відповідальними за доведення банку до стану неплатоспроможності із подальшим притягненням їх до кримінальної та повної матеріальної відповідальності і за рахунок конфіскації їхніх активів компенсувати нанесені позивачеві збитки. У позивача відсутня інформація про адреси власників участі в банку та службових осіб банку, що були зазначені в якості третіх осіб, оскільки їхні адреси лише у Національному банку України та у відповідача. У судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на таке: Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. У своїх ідентичних заявах позивач просив прийняти та розглянути його грошові вимоги до банку, які складаються із зобов'язань з виплати вкладів, відсотків за вкладами, нарахованих за час використання ПАТ «Міський комерційний банк» цих коштів замість передачі їх йому, моральної шкоди за порушення умов договорів тощо. Також, як зазначає відповідач, позивач просить задовольнити вимоги шляхом включення їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів у порядку черговості, встановленої п.4 ч.1 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Також у своєму листі позивач просив надати наявні відомості про фінансове становище банку в тому числі інформацію про перелік позичальників і кредиторів і кредиторів, суми цих кредитів і строки їх повернення, перелік заяв про вчинення кримінальних проваджень, судових позовів та вимог стосовно вилучення застав, повернення коштів та осіб, що не виконують умов договорів стосовно повернення позик чи процентів за ними, кому були подані, номер, стосовно кого та суми. Представник відповідача звертає увагу на те, що позивач звернувся до Уповноваженої особи у порядку, передбаченому ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме із заявою про задоволення вимог кредитора. Вказаним Законом не передбачено порядок та строки надання письмових відповідей на вказані заяви. Представник відповідача вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач не вказав, яку саме письмову вимогу він просить суд зобов'язати виконати відповідача. Крім того законодавством не передбачено обов'язок юридичних осіб виконувати вимоги таких звернень. Такий спосіб захисту права, як зобов'язання виконати письмову вимогу ЦК України не передбачений. Позивач просить суд зобов'язати банк виконати вказану вимогу щодо включення до реєстру. Однак чинним законодавством на відповідача не покладено такий обов'язок. У відповідності до ст.49 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч.2 ст.45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги у разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду та у разі потреби заявляє в установленому порядку забезпечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Позивач не надав суду доказів включення чи не включення його вимог до затвердженого Фондом реєстру, а тому позовні вимоги заявлені передчасно. Враховуючи положення ст.60 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ст.2, ст.5 Закону України «Про захист персональних даних», ч.1, ч.2 ст.21 Закону України «Про інформацію», підстави для надання позивачу інформації про перелік позичальників і кредитів, перелік заяв про вчинення кримінальних проваджень, судових позовів та інше відсутні. Крім того, враховуючи не завершення інвентаризації майна відповідно до ч.4 ст.50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та відсутність акту, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду, підстави для надання достовірної інформації відсутні. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню за таких підстав: позивач є клієнтом Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», оскільки між ними укладено декілька договорів банківського вкладу, а саме: номер 2630/10/155342, 2630/10/155432, 2630/10/177177, 2630/10/167650, 2330/10/177188, відповідно до яких позивач передав відповідачеві йому належні фінансові активи, а відповідач надав йому фінансові послуги та зобов'язання щодо наступного їх повернення у розмірах, зі строками розміщення та зі сплатою процентів річних, зазначених у договорах строкового депозитного рахунку і у встановлені у договорах строки. У відповідності до п.5 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб «З дня призначення уповноваженої особи Фонд перестають бути конфіденціальними чи становити банківську таємницю». Позивач звернувся до відповідача з заявами від 24 березня 2015 року та 20 квітня 2015 року, на які останній не надав наявні в банку відомості про фінансове становище банку, в тому числі інформацію про перелік позивальників і кредитів, переліку заяв про вчинення кримінальних проваджень / судових позовів та вимог стосовно вилучення застав, повернення коштів та осіб, що не виконують умов договорів стосовно повернення позик чи процентів за ними. Як встановлено у судовому засіданні, позивач, будучи клієнтом банку та не отримавши йому належні грошові кошти за договорами банківських вкладів, має право на отримання інформації щодо фінансового становища банку. Вимоги позивача засновані на підставі ст.ст. 56,58, 75, 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 1, 4 закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Як встановлено у судовому засіданні постановою Правління Національного банку України номер 187 від 19 березня 2015 року банківську ліцензію ПАТ «Міський Комерційний Банк» відкликано. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб номер 64 від 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк». У відповідності до ч.4 ст.50 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» інвентаризація майна банку та формування ліквідаційної маси мають бути завершені у строк до шести місяців з дня прийняття рішення про ліквідацію банку та відкликання банківської ліцензії. Результати інвентаризації та формування ліквідаційної маси відображаються в акті, який підлягає затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. У відповідності до ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку є банківською таємницею, а саме: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів; системи охорони банку та клієнтів; інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта банку, її керівників, напрями діяльності; відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів. Зразків продукції та інша комерційна інформація; інформація щодо звітності по окремому банку за винятком тією, що підлягає опублікуванню; коди, що використовуються банками для захисту інформації. Інформація про банки чи клієнтів, що збирається під час проведення банківського нагляду також становить банківську таємницю. У відповідності до ч.2 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані - це відомості про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. У відповідності до ст.5 вказаного Закону об'єктами захисту є персональні дані. Персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Відповідно до ч.1,ч.2 ст.21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Таким чином, вимоги позивача в частині надання інформації про фінансову звітність банку станом на 30 червня 2016 року, а саме: - суми кредиторської та дебіторської заборгованості; - чи мали місце звернення до судів з позовами про стягнення заборгованості на користь банку, яка сума стягнута, яка сума надійшла до банку у порядку виконання рішень судів; - чи мали місце звернення об'єктів застави на погашення заборгованості за кредитними договорами, сума, яка надійшла від реалізації заставного майна підлягають задоволенню. В решті позовні вимоги не засновані на законі, є не обгрунтованими та не підлягаючими задоволенню. На підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», «Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Закону України «Про захист персональних даних», Закону України «Про інформацію»,

Outcome: partial