Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] він знаходиться в юридичному шлюбі з 23 вересня 2017 року. Від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначив, що подружнє життя з відповідачем не склалось. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2019 року у зв`язку конфліктами та сварками з причин різного розуміння ними мети шлюбу та сімейних цінностей, обов`язків чоловіка та жінки в сім`ї, фінансових питань сімейного бюджету. Втрачено спільну любов один до одного. У зв`язку з цим відповідач з грудня 2019 року пішла від нього, де вона мешкає, йому не відомо, з ним вона не спілкується, на зв`язок не виходить. Спільне господарство вони не ведуть, не мають спільного бюджету та не піклуються один про одного. Примирення з відповідачем не можливе, тому позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Позивач надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач будь-яких даних про поважність відсутності у судовому засіданні або клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. Враховуючи, що відповідач двічі відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства був повідомлений про час та місце розгляду справи за його участі, позивач не заперечує проти розгляду справи у порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути справу заочно і за відсутності сторін у справі. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2017 року. Їх шлюб зареєстровано Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 233 (а.с. 3). Згідно частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сім`єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Судом встановлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати за доцільне збереження шлюбу між сторонами. Факт, що відповідач не з`явилась до судового засідання для дачі пояснень, суд розцінює як його небажання відновлювати сімейні стосунки та байдужість до збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає, що відповідачу необхідно залишити прізвище « [PERSON] », оскільки вона не заявляла про відновлення дошлюбного прізвища. На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved