Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обгрунтування якого вказав, що 17.12.2004 він зареєстрував з відповідачем шлюб, в якому дітей вони не мають. Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені з причин непереборних розбіжностей у поглядах щодо впорядкування сімейного життя, як побутової її сфери, так і відносно стосунків між подружньою парою. Постійні суперечки та сварки призвели до втрати почуття любові та взаємоповаги одне до одного. Вважаючи збереження сімї та примирення неможливими та такими, що суперечить його інтересам, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою судді від 29.03.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання. Сторони до суду не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у підготовчому засіданні у їх відсутність. При цьому позивач [PERSON] вказав, що він наполягає на позові, а відповідач [PERSON], що вона визнає позовні вимоги у повному обсязі, також обидва вказали, что шлюбні відносини ними припинені з січня 2019 року. З огляду на ч.3 ст.200 ЦПК України, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 17.12.2004 сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 323. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з січня 2019 року. Вказані обставини встановлені на підставі письмових заяв сторін, свідоцтва про їх шлюб (а.с.8). \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України встановлена основна засада, на якій ґрунтується шлюб, а саме: вільна згода жінки та чоловіка. \~ \~ \~ \~У шлюбі дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч.1 ст.55 СК України. Згідно з положеннями частин 3 і 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Особливо це стосується закріпленого ч.4 ст.4 СК України і гарантованого ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на повагу до приватного та сімейного життя, що включає в себе захист права на розірвання шлюбу у спосіб та в порядку, передбачені законодавством. Зокрема, згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно за ст.112 СК України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався, примирення та збереження сімї сторони вважають неможливими, наполягають на розірванні шлюбу, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сімї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Відповідач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. Щодо понесених судових витрат у виді сплати судового збору позивач просив покласти їх на нього. На підставі ст.ст.110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved