Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Маріупольської міської ради з позовом про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог посилився на те, що 27 жовтня 2015 року помер його батько [PERSON], який на день смерті проживав за адресою: [INFO]. На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.09.1993 року, виданого Маріупольським управлінням міськмайна та зареєстрованого за № 9424. В БТІ м.Маріуполя вказане свідоцтво не зареєстровано. Після смерті батька він подав заяву про прийняття спадщини до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ не зареєстрований в БТІ. Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 25.10.2015 року, на 1/2 частину квартиру № 38, загальною площею 48,2 кв.м., жилою площею 30,1 кв.м., в будинку № 57 по вулиці Азовстальській в м.Маріуполі Донецької області. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 жовтня 2015 року помер [PERSON], про що 27 жовтня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зроблений актовий запис №1826 та видане свідоцтво про смерть серії І-НО №927711 (а.с.5). Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження І-АГ № 108107, виданим 12.10.1967 року Орджонікідзевським районним бюро ЗАЦС м.Жданова (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сімї, а саме: [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.09.1993 року, зареєстрованого за номером 9424 (а.с.8). Зазначене свідоцтво не зареєстровано в МКП «Маріупольське БТІ», що підтверджено листом МКП «Маріупольське БТІ» від 14.04.2016 року (а.с.11). Таким чином суд приходить до висновку, що на момент смерті [PERSON] йому належала 1/2 частина квартири [ADDRESS], що підтверджується вищевказаним свідоцтвом про право власності на житло. На теперішній час зареєструвати право власності [PERSON] на 1/2 частину квартири у встановленому законом порядку не можливо, оскільки у відповідності з ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. Згідно наданих Четвертою Маріупольскою державною нотаріальною конторою відомостей після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 150/2016 на підставі поданої 12.04.2016 року спадкоємцем [PERSON] заяви про прийняття спадщини, з якої вбачається, що окрім нього спадкоємицею у спадкодавця є його дружина [PERSON] Заявою від 14.04.2016 року [PERSON] відмовилася від належної їй частки спадщини після померлого [PERSON] на користь його сина [PERSON] [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартиру було відмовлено через відсутність державної реєстрації права власності правовстановлюючого документа, а саме: свідоцтва про право власності на житло, про що державним нотаріусом була винесена відповідна постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.12). Відповідно .п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Осіб, які б мали право на обов'язкову долю у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК Україні, судом не встановлено. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05. 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З урахуванням керівних роз'яснень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, вищевикладеного, та з урахуванням того, що позивач звернувся в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, в матеріалах справи маються усі правовстановлюючі документи, які свідчать про право власності померлого на спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири, суд приходить до висновку, що за позивачем може бути визнано право власності на 1/2 частину квартиру № 38, загальною площею 48,2 кв.м., жилою площею 30,1 кв.м., в будинку № 57 по вулиці Азовстальській в м.Маріуполі Донецької області в порядку спадкування за законом, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Outcome: approved