Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідачки на його користь борг за договором позики, із урахуванням встановленого індексу інфляції у сумі 10 539,70 грн. (десять тисяч пятсот тридцять девять гривень 70 коп.). Позивачка свої позовні вимоги мотивує тим, що 29.04.2014 року між сторонами було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого позивач передав відповідачці грошові кошти в сумі 3000,00 (три тисячі) гривень, а відповідачка зобовязалася повернути ці кошти до 01.09.2014 року, що стверджується розпискою написаною відповідачкою. Окрім цього, 01.07.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, у відповідності до якого позивач передав відповідачці грошові кошти в сумі 4480,00 (чотири тисячі чотириста вісімдесят) гривень, а відповідачка зобовязалася повернути ці кошти до 31.12.2014 року, що стверджується розпискою написаною відповідачкою. Позивач вказує, що у визначений розпискою строк відповідачка суму позики не повернула та на даний час не бажає добровільно повертати позику. У звязку з чим, позивач змушений звернутися до суду з позовом, та просить його задоволити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява, в якій він вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити та проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак від неї надійшла заява в якій позовні вимоги визнає та просить суд справу слухати у її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. . Судом встановлено, що 29.04.2014 року між сторонами було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого позивач передав відповідачці грошові кошти в сумі 3000,00 (три тисячі) гривень, а відповідачка зобовязалася повернути ці кошти до 01.09.2014 року, що стверджується розпискою написаною відповідачкою. Окрім цього, 01.07.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, у відповідності до якого позивач передав відповідачці грошові кошти в сумі 4480,00 (чотири тисячі чотириста вісімдесят) гривень, а відповідачка зобовязалася повернути ці кошти до 31.12.2014 року, що стверджується розпискою написаною відповідачкою. Суд встановив, що відповідачка [PERSON] у визначений розпискою строк та на момент ухвалення судом рішення по справі, не повернула позивачу [PERSON] суму боргу, тобто, зобовязання взяте на себе належним чином не виконала. У відповідності до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що у звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за договором по поверненню грошових коштів, відповідно до представленого розрахунку заборгованості, загальний розмір заборгованості становить 10 539, 70 грн., з яких 3000,00 грн. основний борг та 1484,41 інфляційні втрати згідно договору від 29.04.2014 року; 4480,00 грн. основний борг та 1575,29 грн. інфляційні втрати згідно договору від 01.07.2014 року. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За вказаних вище обставин, враховуючи безумовне визнання позову відповідачкою, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved