Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що він є власником будинковолодіння з належними до нього надвірними спорудами, що складається з двох житлових будинків та земельної ділянки площею 0,1 га по вулиці Рівненській, 29 в м. Чернівці, що належить йому на підставі договору купівлі-продажу. Дану квартиру він придбав за договором купівлі-продажу у [PERSON], [PERSON], які зобовязувалися звільнити відчужувану квартиру до 01.03.2011 року, але відповідач [PERSON] не виконав свого зобовязання. Відповідач [PERSON] не проживає в спірному будинковолодінні з моменту укладення договору купівлі-продажу, тобто з 31.08.2010 року, де на даний час проживає відповідач йому невідомо. Просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю шляхом позбавлення [PERSON], [INFO] право користування жилим приміщенням за адресою: вул. Рівненська, 29 в м. Чернівці. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не повідомив, захист своїх інтересів в суді доручив представляти представнику за довіреністю [PERSON], від якого, через канцелярію суду поступила письмова заява, в якій останній в інтересах своєї довірительки підтримуючи в повному обсязі позовні вимоги, просить справу розглянути в його відсутність та відсутність позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не повідомив; від відповідача до суду поступила заява, в якій останнім позовні вимоги визнано в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив справу розглянути в його відсутність. Вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними доказами по справі встановлено, що позивач [PERSON] являється власником будинковолодіння із належними до нього надвірними спорудами, що складаються з двох житлових будинків, земельної ділянки площею 0,1 га по вулиці Рівненській, 29 в м. Чернівці, що належить йому на підставі договору купівлі-продажу між ним та [PERSON], [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] від 31.08.2010 року (а.с.6, 7). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, позивач [PERSON] є власником житлового будинку літ.А, загальною площею 253,20 кв.м., житловою площею 134,20 кв.м. (а.с.8). У відповідності до [PERSON] з рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №158/5 від 09.03.2011 року, надано містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок [PERSON] на будівництво індивідуального житлового будинку на частині власної земельної ділянки орієнтованою площею 0,0500 га по вул. Рівненській, 29 зі знесенням старого житлового будинку та господарських будівель та споруд, Згідно повідомлення Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області №7/24/4-2/309 від 23.01.2012 року, зареєстровано декларацію про готовність обєкту до експлуатації за №ЧВ1421009833 (а.с.11). Довідкою КЖРЕП №5 від 11.08.2016 року №1676 за адресою вул. Рівненська, 29 в м. Чернівці зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO] (а.с.12). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на свій розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] з 31.08.2010 року не проживає в житловому будинку по вул. Рівненській, 29 в м. Чернівці. В квартирі належних відповідачу речей не має, комунальні послуги відповідач не сплачує, жодних обовязків наймача не виконує. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним\~\~ є\~\~рішення,\~\~яким\~\~суд,\~\~виконавши\~\~вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до закону. Обгрунтованим є\~\~рішення,\~\~ухвалене\~\~на\~\~основі\~\~повно, всебічно\~\~з'ясованих\~\~обставин,\~\~на\~\~які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,\~\~підтверджених\~\~тими\~\~доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved