Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON]\~звернувся до\~суду з\~вищевказаним позовом,\~у якому\~просить звернути\~стягнення за\~неповернутою позикою\~у сумі\~у сумі\~510\~000,00\~грн.\~(пятсот\~десять тисяч\~гривень 00\~копійок)\~гривень за\~Договором позики\~від 27\~лютого 2017\~р.\~на предмет\~іпотеки за\~Договором іпотеки\~від 27\~лютого 2017\~року шляхом\~надання права\~[PERSON] (88009,\~[ADDRESS];\~ідентифікаційний номер:\~[NUMBER])\~на продаж\~будь-якій\~особі-покупцеві\~нежитлового приміщення,\~що знаходиться\~в місті\~Ужгороді Закарпатської\~області,\~площа Корятовича,\~буд.\~1\~(один)/\~вулиця Фединця,\~будинок 2\~(два),\~приміщення 1\~(один)\~та належать\~на праві\~власності [PERSON]\~(88000,\~Закарпатська обл.,\~м.\~Ужгород,\~вул.\~Фединця,\~буд.\~52;\~ідентифікаційний номер:\~[NUMBER])\~ за\~початковою ціною\~для подальшої\~реалізації 510 000,00 грн. (пятсот десять тисяч гривень 00 копійок). Позовні вимоги мотивує тим, що 27 лютого 2017 року між ним та [PERSON] було укладено Договір позики, відповідно до умов якого він передав у власність відповідачу грошові кошти у сумі 510\~000,00 грн., і такий зобовязався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів до 27.04.2017 року на умовах, визначених Договором. Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Договором позики між позивачем та відповідачем було укладено Договір іпотеки від 27 лютого 2017 року. Предметом іпотеки є належне на праві власності відповідачеві нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, що знаходиться в місті Ужгород Закарпатської області, площа Корятовича, буд. 1 (один)/ вулиця Фединця, будинок 2 (два), приміщення 1 (один). 19 грудня 2018 року відповідачу була направлена вимога про усунення порушення, в якій було вказано, що протягом 30 днів з моменту отримання такої, відповідач повинен повернути позивачеві позику в сумі 510\~000,00 грн., а також містилося попередження про те, що у випадку невиконання відповідачем даної вимоги у визначений строк, позивач має намір розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу майна за рішенням суду будь-якій третій особі-покупцеві. Оскільки вищевказану вимогу відповідач отримав 20 грудня 2018 року, однак після спливу тридцятиденного терміну, а також станом на день подання позовної заяви позику не повернув, позивач просить позов задовольнити. У підготовче судове засідання позивач та його представник - адвокат [PERSON] не зявилися, однак останній подав до суду заяву, у якій просить справу розглянути без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд позов задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, при цьому у поданому 07.03.2019 року відзиві на позовну заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки, позовні вимоги визнає повністю та просить розглянути справу без його участі. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. 27 лютого 2017 року між позивачем, [PERSON], та відповідачем, [PERSON], було укладено Договір позики, відповідно до умов якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у сумі 510\~000,00 грн., і такий зобов'язався повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів до 27.04.2017 року на умовах, визначених Договором. Також встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Договором позики між позивачем та відповідачем було укладено Договір іпотеки від 27 лютого 2017 року, де предметом іпотеки є належне на праві власності [PERSON] нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, що знаходиться в місті Ужгород Закарпатської області, площа Корятовича, буд. 1 (один)/ вулиця Фединця, будинок 2 (два), приміщення 1 (один). Належність вказаного приміщення відповідачеві на час розгляду справи підтверджується наданою позивачем інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майно, сформованою 15.03.2019 р. Крім цього встановлено, що 19 грудня 2018 року позивачем відповідачу була направлена вимога про усунення порушення, в якій було вказано, що такий протягом 30 днів з моменту отримання даної вимоги, зобовязаний повернути позивачу позику в сумі 510 000,00 грн. Також встановлено, що на даний час кошти позивачу не повернуті. Відповідач вказану обставину у відзиві на позов визнає. Відповідно до вимог ст.ст.526, 530, 1049\~ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Згідно ст.589\~ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.33\~Закону України\~«Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч.3 ст.36\~Закону України\~«Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками може передбачати право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Статтею 38\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачено, що якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст.39\~Закону України\~«Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Разом з тим діючим законодавством передбачено, що рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом позасудового застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». При цьому, вибір способу реалізації предмета іпотеки належить позивачу. Звертаючись до суду з позовом, позивач просив встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання права йому на продаж будь-якій особі-покупцеві нежитлового приміщення, що належить на праві власності [PERSON] та знаходиться в місті Ужгород Закарпатської області, площа Корятовича, буд. 1 (один)/ вулиця Фединця, будинок 2 (два), приміщення 1 (один), за початковою ціною для подальшої реалізації 510\~000, 00 грн. За таких обставин, суд вважає за можливе визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання права [PERSON] на продаж будь-якій особі-покупцеві, за початковою ціною для подальшої реалізації 510\~000,00 грн. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що відповідачем не виконано основного зобовязання за договором позики, а також враховуючи, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про прийняття визнання позовних вимог відповідачем, задоволення позовних вимог та ухвалення судового рішення в підготовчому засіданні на стадії підготовчого провадження. Також, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки при подачі позовної заяви позивачем було сплачено 5\~100,00 грн. судового збору, то зважаючи на визнання заявленого позову відповідачем до початку розгляду справи по суті та враховуючи подану позивачем заяву про повернення 50 відсотків судового збору, суд приходить до висновку, що позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 2\~550,00 грн., а іншу частину судового збору стягнути на користь позивача з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved