Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що 19 липня 2011 року між [PERSON] (Позивач) та [PERSON] (Відповідач) було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] ( [INFO] ). Шлюб розірвали в листопаді 2020 року. Вказує, що 31 серпня 2016 року за спільні кошти подружжя придбано квартиру, загальною площею 70,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира була придбана ними на підставі Договору купівлі-продажу, серії та номером 1505 посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Піддубною Л.П.. Зазначена обставина підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна за номером 194595493 від 23.12.2019 року. Також, у відповідності до умов вказаного договору купівлі-продажу квартири у п.9 Покупець (Відповідач-позивач) стверджує, що грошові кошти, які витрачаються на придбання вищевказаної квартири є спільною сумісною власністю з чоловіком [PERSON] . Придбана квартира також буде об`єктом права спільної сумісної власності як така, що набувається за час шлюбу; цей договір укладається в інтересах сім`ї з ціною та на умовах, вигідних для подружжя, про що вказано окремою заявою, справжність підпису на якій засвідчено 29.07.2016 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В. за р.№1698, і яка залишається на зберіганні в справі нотаріуса. Просить суд визнати квартиру [ADDRESS] , загальною площею 70, 1 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м., спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 70, 1 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 595529256101. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 70, 1 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 595529256101. Право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 70, 1 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 595529256101 - припинити. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , в якому просить суд визнати квартиру [ADDRESS] , загальною площею 70,1 кв.м житловою площею 39,3 кв.м реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 595529256101 особистою власністю дружини. В обґрунтування зустрічного позову зазначає, що 19 липня 2011 року, між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у Відділі держаної реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції у Рівненській області про, що зроблено актовий запис №73. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами припинений в листопаді 2020 року. Зазначає, що відповідач-позивач [PERSON] , її мати [PERSON] , її брат [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 15.02.1999 року приватизували квартиру за адресою [ADDRESS] , яку продали 27 серпня 2013 року. В цей же день 27 серпня 2013 року [PERSON] та [PERSON] купили у спільну частково власність по 1/2 частки квартиру [ADDRESS] . 09 серпня 2016 року [PERSON] та [PERSON] відчужили дану квартиру. 31 серпня 2016 року згідно договору купівлі продажу відповідач - позивач придбала квартиру [ADDRESS] . Зазначає, що дану квартиру придбала за власні кошти і кошти її мами. В судовому засіданні позивач - відповідач [PERSON] суду пояснив, що через поведінку відповідача він змушений був піти із спірної квартири. Колишня дружина народила третю дитину батьком якої є інший чоловік, у зв`язку з цим він оспорив батьківство. За період спільного подружнього життя він багато працював, утримував сім`ю, сплачував комунальні послуги. Дружина та її мати ніде не працювали. Фактично всю суму коштів на квартиру було надано саме ним. Він давав письмову згоду на придбання квартири, оскільки на той час працював за кордоном. Вказав, що квартира є спільним майном подружжя. Просив первісний позов задовільнити, в зустрічному позові відмовити. Відповідач - позивач, та її представник просили суд задовільнити зустрічний позов, в задоволені первісного просили відмовити. Суду пояснили, що квартира [ADDRESS] купувалася за кошти [PERSON] та її мами [PERSON] . Зазначає, що це були кошти від продажу попередньої квартири. Позивач офіційно ніде не працював. Доказів про те, що він заробляв тисячами долари суду не надав, що вказує на те, що квартира була придбана не за його кошти. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи суд, вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 липня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції у Рівненській області про, що зроблено актовий запис №73., який розірвано рішенням Рівненського міського суду від 26 жовтня 2020 року. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду від 23 березня 2021 року з актового запису №2461 про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , внесеного та складеного Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 11 грудня 2020 року (свідоцтво про народження [NUMBER] від 30.12.2020 року), виключені відомості про [PERSON] як батька [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу квартири №1505 від 31 серпня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Піддубною Л.П., [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . В пункті №9 даного договору зазначено, що Покупець стверджує, що грошові кошти, які витрачаються на придбання вищевказаної квартири є спільною сумісною власністю з чоловіком [PERSON] . Придбана квартира також буде об`єктом права спільної сумісної власності як така, що набувається за час шлюбу; цей договір укладається в інтересах сім`ї з ціною та на умовах, вигідних для подружжя, про що вказано окремою заявою, справжність підпису на якій засвідчено 29.07.2016 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В. за р.№1698, і яка залишається на зберіганні в справа нотаріуса. Отже, квартира була придбана у період шлюбу, також укладаючи договір купівлі-продажу квартири сторони визнали, що вона є спільною сумісною власністю подружжя. Відтак, позиція сторони відповідача-позивача та свідка [PERSON] , яка показала, що спірну квартиру було куплено за її кошти та кошти дочки суперечить обставинам встановленим і посвідченим приватним нотаріусом під час укладання договору купівлі-продажу квартири, та не доведена іншими доказами у даній справі. Свідки сторони позивача - відповідача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду показали, що їм відомо, що на придбання квартири позивач [PERSON] мав кошти, оскільки на той час добре заробляв працюючи фотографом, продавав автомобілі, потім працював за кордоном і мав хороший заробіток. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а поданий зустрічний позов є безпідставним і в задоволенні його слід відмовити. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved