Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. За три місяці до звернення з цим позовом до суду позивач звернув увагу на зменшення розміру одержуваної ним пенсії. Звернувшись до органів Пенсійного фонду України з цього приводу, він дізнався, що постановою державного виконавця Словянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 26 березня 2018 року на його пенсію було звернуто стягнення на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], вчиненого ним 04 грудня 2017 року за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості за кредитним договором № б/н від 13 липня 2010 року. Позивач зазначає, що даний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням вимог закону, адже заборгованість за вказаним кредитним договором не є безспірною, оскільки, по-перше, включає у себе заборгованість за пенею і штрафами, які на підставі Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не підлягають стягненню з 14 квітня 2014 року з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, натомість позивач є саме такою особою, а по-друге, така заборгованість стягнута за сім років, що перевищує встановлені законодавством строки стягнення за цими вимогами на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин, позивач просить суд заявлені ним позовні вимоги задовольнити, шляхом визнання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса від 04 грудня 2017 року таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON], який діє на підставі ордеру серії ДН № 46055 від 22 січня 2019 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, проте надали суду заяви, у яких позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, а справу розглянути у їх відсутність. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується розписками у повідомленнях про вручення поштового відправлення, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву, у якій справу просив розглядати у його відсутність. Представник третьої особи Словянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується розписками у повідомленнях про вручення поштового відправлення, в судове засідання також не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, пояснення по суті позовних вимог суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 04 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 13661, яким з позивача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № б/н від 13 липня 2010 року за період з 13 липня 2010 року по 31 серпня 2017 року у сумі 101\~558 грн. 88 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10\~078 грн. 34 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 83\~078 грн. 20 коп., заборгованості за комісією та пенею у розмірі 3\~090 грн. 01 коп., заборгованості за фіксованою частиною штрафу у розмірі 500 грн., та заборгованості за відсотковою частиною штрафу у розмірі 4\~812 грн. 33 коп., а також витрати за вчинення виконавчого напису нотаріуса у сумі 1\~800 грн. На підставі цього виконавчого напису нотаріуса 08 лютого 2018 року старшим державним виконавцем Словянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області було відкрито виконавче провадження № 55755979, у якому 26 березня 2018 року старшим державним виконавцем Словянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області було винесено постанову «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», якою було звернуто стягнення на пенсію позивача [PERSON], яку він отримує у Словянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. Разом з тим, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з вимогами ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а також п. 3.1, 3.4 глави 16 Розділу ІІ вищезазначеного Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Аналіз вищевказаних норм права дає суду підстави для висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Натомість з оскаржуваного виконавчого напису слідує, що заборгованість, що стягується за ним з [PERSON], утворилась більш ніж за сім років до звернення АТ КБ «ПриватБанк» до нотаріуса з відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, що, у свою чергу, не відповідає приписам діючого законодавства, а тому є підставою для визнання цього виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Що стосується такої обовязкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає суду підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується виключно формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається лише за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак само по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тобто захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Так, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ Так, оскаржуваним написом нотаріуса з позивача на користь АТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за пенею та штрафами, нарахованими відповідачем позивачу за невиконання ним умов кредитного договору, без зазначення періоду нарахування цієї пені та штрафів. В той же час, статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» заборонено на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року\~№ 405/2014\~та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року\~№ 405/2014. Ані на час вчинення оскаржуваного позивачем виконавчого напису нотаріуса, ані на час розгляду даної справи в суді Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не прийнятий. Поряд з цим, з паспорту громадянина України серії ВС № 357940, виданого [PERSON] Словянським РВ УМВС України в Донецькій області 21 липня 2000 року, слідує, що населеним пунктом, у якому зареєстровано місце проживання позивача, є м. Словянськ Донецької області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року. Таким чином, враховуючи, що стягнення пені та штрафів за кредитними договорами обмежено 14 квітнем 2014 року, та приймаючи до уваги, що у виконавчому написі нотаріуса, вчиненому 04 грудня 2017 року, не вказаний період за який проводиться стягнення саме за пенею та штрафами, суд приходить до висновку, що вимоги, за яким він вчинений, не є безспірними, що має наслідком визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] у судовому засіданні знайшли своє підтвердження, у звязку з чим підлягають задоволенню, шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса від 04 грудня 2017 року таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved