Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований виконавчим комітетом Великоговилівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області 21 липня 2018 року, актовий запис про шлюб № 2. Позовні вимоги мотивуючи тим, що за час шлюбу у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], Костильська (дошлюбне [PERSON]) [PERSON], [INFO], які на даний час є повнолітніми . Подружжя проживало сімєю в с. Великий Говилів Теребовлянського району Тернопільської області. Приблизно в 2000 році стосунки між ними погіршились, у звязку з тим, що теща вміщувалась у справи їх сімї, почали виникати сварки з різних питань, під час яких дружина ставала на бік своєї матері та підтримувала її думку, було втрачено взаєморозуміння, наростало відчуження. Позивач вважає, що відповідач не виявляла до нього належної поваги як до свого чоловіка, втратила до нього почуття кохання. Такі відносини привели до припинення сімейно шлюбних стосунків, в 2000 році сімя розпалась , сторони припинили спільне проживання, позивач поїхав в іншій регіон країни та більше с дружиною не спілкувався. Дружина не намагалася поновити сімейні відносини. Отже, з 2000 року сторони взагалі не спілкуються, однією сімєю не проживають, не підтримують сімейно шлюбних стосунки, не ведуть спільне господарство та не мають єдиного сімейного бюджету, а тому шлюб на протязі 18 років є лише формальністю. 06 вересня 2018 року за наслідками повторного автоматизованого розподілу справ автоматичної системи документообігу, який був проведений згідно розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області № 01-02/101 від 06.09.2018 у звязку з розглядом Вищою радою правосуддя 28.08.2018 заяви про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області Ільїної Г.І. та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 05.09.2018 № 05-05/99 « Про відрахування судді Харківського районного суду харківської області [PERSON]І.», зазначена справа передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Шинкарчука Я.А. 19 вересня 2018 року на адресу Харківського районного суду Харківської області надійшла інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2018 провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження , проведення підготовчого засідання призначено на 11 жовтня 2018 року. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, рішення про розірвання шлюбу ухвалити в підготовчому засіданні, а також надав до суду довідку КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА ХАРКІВСЬКОЇ [PERSON] «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ № 1 ХАРКІВСЬКОГО РАЙОНУ» від 05.10.2018 року про стан свого здоровя. Відповідач [PERSON] надала до суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримує та просить позовну заяву задовольнити , після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Василишин», розгляд справи проводити без її участі, Крім того, в заяві зазначає, що майнових претензій до позивача [PERSON] не має, з 2003 року проживають окремо, не ведуть спільне господарство та мають різний бюджет, а тому їх шлюб на даний час є формальним. В звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Великоговилівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області 21 липня 2018 року, актовий запис про шлюб № 2, про що свідчить оригінал повторно виданого свідоцтва про шлюбу серії І ВЛ № 364145. В звязку з реєстрацією шлюбу дошлюбне прізвище відповідача «Мигаль» змінено на «Василишин». Сторони стверджують, що від шлюбу малолітніх, неповнолітніх дітей не мають, спор про поділу майна між ними відсутній, відповідач позов визнала повністю. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом встановлено та з матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, стверджують у заявах, що сімейно шлюбні відносини між ними припинені більш пятнадцяти років, сім'я існує формально, відповідач не заперечує проти задоволення позову, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що спору між сторонами про місце проживання дитини, з представлених суду відомостей, не вбачається, а також не вбачається з матеріалів справи спору між сторонами щодо майна, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Крім того, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання відповідача про те, щоб після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Василишин» є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьою статті 115\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати по справі залишити за рахунок позивача [PERSON].

Outcome: approved