Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно і його поділ посилаючись на те, що 01 жовтня 2015 року помер його батько - [PERSON], який постійно проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в склад якого входить автомобіль ЗАЗ 1103 д.н.з. СА5426АЄ, ринкова вартість якого становить 10000 грн., земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1914 га., яка розташована в адміністративних межах Ленінської сільської ради Чорнобаївського району, та належала померлому згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії III-ЧР №039165 від 12 липня 2002 року, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9168 га., яка розташована в адміністративних межах Лящівської сільської ради Чорнобаївського району, та належала померлому згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №711745 від 31 серпня 2005 року. Заповіту померлий не складав. Він та відповідач, як рідні діти померлого спадкодавця являються спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину, оскільки своєчасно подали до Чорнобаївської державної нотаріальної контори заяви про її прийняття. Третя особа - рідний брат спадкодавця також прийняв спадщину, оскільки своєчасно подав до державної нотаріальної контри заяву про її прийняття, але не має право на спадкування в порядку ст.1258 ЦК України, як спадкоємець наступної черги спадкування. Він не може оформити свої спадкові права на спадкове майно по тій причині, що спадкодавцем було втрачено правовстановлюючі документи на майно, та в нього з відповідачем виник спір з приводу розподілу спадщини, вирішити який в добровільному порядку не вдалося. Посилаючись на те, що він за власний рахунок поховав батька, виконав поминальні обіди, зберігає в себе правовстановлюючі документи на майно спадкодавця, він претендує на визнання за ним права власності на автомобіль ЗАЗ 1103 д.н.з. СА5426АЄ та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Ленінської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, з виділенням відповідачу у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Лящівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області. Третя особа [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення витрат на поховання посилаючись на те, що на час смерті брата [PERSON] він перебував у санаторії «Аркадія» м.Одеса і йому повідомили про трагічні обставини, що відбулись з його братом і дізнавшись про його смерть, він терміново виїхав для здійснення організації поховання брата. У звязку з тим, що адміністрація сільськогосподарського товариства не надала транспорту для перевезення тіла до моргу, 03 жовтня 2015 року він звернувся з проханням до сусіда [PERSON] відвезти тіло до моргу та наступного дня назад до с.Лящівка, за що він сплатив сусіду 391 грн. за паливо. В день поховання ним було сплачено 500 грн. за викопування могили та підготовки місця для поховання померлого брата. Окрім того в ритуальному салоні м.Золотоноша за власні кошти ним було придбані: труна - 525грн., подушка - 70грн., простинь - 90грн., труси - 30грн., носки - 12грн., майка - 60грн., тапочки - 100грн., похоронний набір - 25грн., хустки 10шт. - 160грн., хрест - 200грн., рушник - 40грн., вінок - 74грн., свічки 2шт. - 20грн., костюм - 400 грн., покривало - 100грн. Загальна сума витрат в ритуальному салоні складає 1906 грн. Діти спадкодавця були повідомлені про смерть батька, однак ні [PERSON] ні [PERSON] ніякої участі в витратах на придбання вказаних речей не приймали. Після похорон брата 04 жовтня 2015 року та 07 листопада 2015 року в кафе, яке розташоване в с.Лящівка Чорнобаївського району, ним за власні кошти був організований поминальний обід за який 04 жовтня 2015 року сплачено 5129 грн. 12 коп. та 07 листопада 2015 року 3042 грн. 53коп. Позивач та відповідач були присутні на поминальних обідах, але не приймали фінансової участі у вказаних витратах. Загалом його витрати на поховання [PERSON] складаються із поминального обіду 04 жовтня 2015 року 5129грн. 12 коп., поминального обіду 07 листопада 2015 року 3042 грн. 53 коп., витрати на проведення ритуалу поховання 1906 грн. 00коп., витрати на перевезення тіла до моргу і назад 391 грн. 00коп., оплата за викопування могили 500грн. Загальна сума витрат складає 10968 грн. 65коп. Посилаючись на викладене [PERSON] просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] витрати на поховання у сумі 10968 грн. 65 коп. та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. [PERSON] пояснив, що похороном займався його дядько [PERSON] та він пропонував йому кошти на похорон, але останній відмовився від них. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] до неї визнала, позов [PERSON] не визнала та заперечувала проти його задоволення, оскільки [PERSON] відмовився від їхньої допомоги, а також ним подані неналежні докази витрат на поховання. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримав, просив задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Пояснив, що він дізнався про смерть брата коли був у санаторії. Він організовував похорон брата та поминальні обіди. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову [PERSON], позов [PERSON] підтримала. Пояснила, що проживала з [PERSON] до 2012 року. Він перебрався жити у батьківський будинок, але вони підтримували стосунки. За період спільного проживання вони придбали у кредит автомобіль. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] не було видно кілька днів. Він подзвонив і приїхав син [PERSON] із дружиною. Син [PERSON] зайшов до хати і сказав, що запах не приємний, щоб не заходили до хати без працівників міліції, потім визвали міліцію. Працівники міліції проводили слідчі дії. Потім його попросила дружина [PERSON], щоб повезти тіло в Золотоношу в морг і він їх повіз, вони йому заплатили за це, а саме купували бензин на суму 400 грн. Коли їхали з моргу додому то заїхали до магазину «Ритуальні послуги» та купили все необхідне для похорону. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] виріс у неї на очах. Певний період [PERSON] жив з [PERSON] в с.Ленінське, там вони купили будинок. Потім коли вони з [PERSON] розлучились, він залишив хату і переїхав жити до батьків, а потім одружився з [PERSON] Коли помер син [PERSON], то він почав пити, але з [PERSON] вів спільне господарство. Його дітей вона майже не бачила. Після його смерті за хатою та двором вона постійно слідкувала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що з [PERSON] перебувала у дружніх відносинах, один одному допомагали, після смерті сина він мав тяжкий душевний стан і почав випивати. Потім він звернувся до неї, як до медсестри, за допомогою, щоб вона допомогла йому вийти з алкогольного стану. Його дітей вона майже не бачила, вони його не відвідували. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона дзвонила до дядькової жінки, запитувала скільки потрібно грошей на похорон, але вона відповіла, що нічого не потрібно. Після похорону вона знову запитала скільки потрібно грошей, то остання відмовилась. Перед тим, що сталося [PERSON] був у них у Ленінському із документами, [PERSON] хотів все переписати на [PERSON]. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. З 1998 року [PERSON] та [PERSON] проживали спільно однією сімєю без реєстрації шлюбу в будинку [PERSON] по вул.Леніна, 3 в с.Лящівка, Чорнобаївського району, та разом вели спільне господарство (а.с.49). У 2001 році у них народився син [PERSON], який мав захворювання серця та помер 19 листопада 2012 року. [PERSON] та [PERSON] спільно проживали до кінця 2012 року (а.с.49). За період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] було набуте наступне майно: -земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,1914 га., яка розташована в адміністративних межах Ленінської сільської ради Чорнобаївського району, та належала [PERSON] згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії III-ЧР №039165 від 12 липня 2002 року (а.с.9); -земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9168 га., яка розташована в адміністративних межах Лящівської сільської ради Чорнобаївського району, та належала [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №711745 від 31 серпня 2005 року (а.с.10); -автомобіль [NUMBER], 2006 року випуску, зареєстрований за [PERSON] 14 квітня 2006 року (а.с.92). Згідно ч.1 ст.74 Сімейного кодексу України,- якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України, в редакції яка діяла на час набуття вказаного вище майна, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Таким чином, виходячи зі змісту положень Сімейного кодексу України, які діяли на час набуття [PERSON] земельних ділянок та автомобіля, вказане майно було спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], та кожному з них належало по 1/2 частині вказаного майна. 01 жовтня 2015 року помер [PERSON], який постійно проживав в [INFO] (а.с.6, 14). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в склад якого входить його 1/2 частка у спільній сумісній власності, а саме: -на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,1914 га., яка розташована в адміністративних межах Ленінської сільської ради Чорнобаївського району, та належала [PERSON] згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії III-ЧР №039165 від 12 липня 2002 року (а.с.9); -на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9168 га., яка розташована в адміністративних межах Лящівської сільської ради Чорнобаївського району, та належала [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №711745 від 31 серпня 2005 року (а.с.10); -на 1/2 частину автомобіля [NUMBER], 2006 року випуску, який зареєстрований за [PERSON] 14 квітня 2006 року (а.с.92). Спадщину [PERSON] прийняли його діти [PERSON] та [PERSON] (а.с.74), які є спадкоємцями першої черги та подали заяви до Чорнобаївської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Із заявами про прийняття спадщини також звернулися [PERSON] та [PERSON] (а.с.73, 75), які є спадкоємцями наступних черг, але вони не одержали право на спадкування, оскільки згідно ч.2 ст.1258 ЦК України,- кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. З пояснень сторін та свідків судом встановлено, що організацію поховання та витрати повязані з похованням [PERSON] здійснював його брат - [PERSON] З наданих суду товарних чеків та пояснень сторін і свідків вбачається, що [PERSON] поніс витрати на поминальний обід 04 жовтня 2015 року 5129грн. 12 коп., поминальний обід 07 листопада 2015 року 3042 грн. 53 коп., витрати в ритуальному салоні 1906 грн. 00коп., витрати на перевезення тіла до моргу і назад 391 грн. 00коп., оплата за викопування могили 500грн. (а.с.32-34). Суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно і його поділ не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно ст.1261 ЦК України,- у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщин, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частина 1 ст.1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. У п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 також роз'яснено, що у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Оскільки відсутність умов для одержання позивачем [PERSON] в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне майно в порядку спадкування, тому у позові слід відмовити. Суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення витрат на поховання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання, поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Отже, витрати на проведення поминальних обідів, які проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов'язані спадкоємці у відповідності до ст.1232 ЦК України, а відтак стягненню не підлягають. Вказане є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів витрат на продукти харчування для проведення поминальних обідів. Разом з тим, вимоги про відшкодування витрат [PERSON] на викопування могили у сумі 500 грн., на перевезення тіла до моргу і назад у сумі 391 грн. та витрати в ритуальному салоні у сумі 1906 грн. 00коп. доведені належними та допустимими доказами, є розумними та у відповідності до ст.1232 ЦК України, підлягають стягненню зі спадкоємців [PERSON] [PERSON] та [PERSON], а тому позов підлягає до часткового задоволення. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з [PERSON] та [PERSON] підлягають до стягнення на користь [PERSON] судові витрати по оплаті судового збору у сумі 551 грн. 21 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial