Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON]., 3-тя особа: Служба у справах дітей Куп'янської міської ради про визначення місця проживання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який за рішенням Куп'янського міськрайонного суду від 27.12.2017 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу позивач та відповідач не дійшли згоди с ким буде проживати їх неповнолітній син, однак на теперішній час дитина проживає разом з позивачем за адресою : [ADDRESS]. Відповідач постійно влаштовує сварки та погрожує дитину вивезти за кордон, а саме до Республіки Туніс, так як він є громадянином цієї країни, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 25.05.2018 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите провадження по справі. Ухвалою суду від 21.06.2018 року справа була призначена до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви та просила суд їх задовольнити, в подальшому надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та прохала суд у разі неявки відповідача винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання також не з'явився. Направлене на його адресу судові повідомлення повернулися до суду з відміткою « інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки». У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Відповідно до ч.10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідомо, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Представник 3-ї особи надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує не заперечує проти його задоволення. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження. З'ясувавши думку позивача, представника 3-ї особи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, сторони з 19.04.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківвської області від 27.12.2017 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER]. Довідкою за № 23 від 03.04.2018 року підтверджено, що [PERSON] зареєстрована та проживає з своїм неповнолітнім сином за адресою [ADDRESS] разом зі своєю матір'ю [PERSON] та батьком [PERSON]. Договором купівлі-продажу приватизованої квартири від 21.11.2003 року та витягом про реєстрацію права власності за № [NUMBER] від 28.11.2003 року підтверджено, що власником житлової квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Відповідями з Куп'янського ВП ГУНП в Харківській області підтверджено, що [PERSON] неодноразово зверталася до відділу поліції з заявими про притягнення до відповідальності її колишнього чоловіка, який влаштовував сварки та наносив їй тілесні ушкодження. Характеристикою виданою з місця роботи [PERSON] підтверджено, що [PERSON] в листопаді 2011 року була прийнята на роботу, зарекомендувала себе професіоналом, дуже любить та ладить з дітьми. Відповідно до довідки про доходи за № 8 від 02.03.20018 року, [PERSON] в період з вересня 2017 року по лютий 2018 року мала заробітну плату у розмірі 31 872,29 грн. З висновка про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] [INFO], разом з матір'ю [PERSON], вбачається, що [PERSON] матеріально забезпечена, працює на посаді керівника колективу за видами местецтв в ПК ім.. В.І. Кошелєва, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває. Мати приділяє належну увагу синові, піклується про нього. Умови проживання повністю відповідають нормі. Дитина має окрему, обладнану кімнату з усіма необхідними для життя речами. Батько дитини Бен Жаннет Амор не приймає участі в вихованні сина, не цікавиться його життям, у зв'язку з чим служба у справах дітей вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] разом з матір'ю. ( а.с. 13-34). За приписами ст. 7 Сімейного кодексу України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір може ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991р. зазначено, що держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадком , коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що в даний час дитина мешкає з матір'ю, мати займається вихованням та утриманням дитини, справляється з цим, позитивно характеризується, у квартирі створені належні умови для проживання дитини, дитина оточена увагою та турботою, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне позов задовольнити та встановити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом із матір'ю [PERSON], насамперед як спосіб захисту, прав, свобод та інтересів неповнолітньої дитини. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивач. На підставі викладеного,

Outcome: approved