Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом. В своїй позовній заяві він пославсь на те, що 19 травня 2008 року біля 17.00 години внаслідок злочинних дій відповідача він впав і отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої закритої травми голови, яка супроводжувалась забоєм головного мозку важкого ступеня, внутрішньо-мозковим та субдуруальним крововиливом, раною в ділянці піднебіння. [PERSON] вказує, що перебував на стаціонарному лікуванні з 19 по 29 травня 2008 року у реанімаційному відділенні СМСЧ-4 м. Нетішин, де переніс операцію через наявність гематоми; з 30 травня по 19 червня 2008 року у Хмельницькій обласній лікарні, де переніс кістково-пластичну трепанацію черепа, видалення внутрішньо-мозкової гематоми лівої лобної долі; з 15 по 22 серпня 2008 року в неврологічному відділенні ДЗ СМСЧ № 4 м. Нетішин. Позивачеві в липні 2008 року висновком лікарської експертизи йому була встановлена ІІ група інвалідності. Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2009 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченому ст. 128 КК України, тобто «за вчинення тяжкого тілесного ушкодження по необережності», та звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. п. «в», «г» ст. 1 Закону України «Про амністію». Позивач просить стягнути з відповідача на його користь завдану йому шкоду у вигляді втраченого заробітку, починаючи з 01.10.2010 року по 01.04.2013 рік в сумі 23 183.25 грн. В ході судового розгляду представник позивача [PERSON] позовні вимоги збільшив, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] втрачений заробіток з 01.10.2010 року по 01.07.2014 рік в сумі 38 890.40 грн., додаткові витрати в сумі 1437.50 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 980 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та суду пояснили, що за умисних дій відповідача, позивачеві вчинено тяжких тілесних ушкоджень і з травня 2008 року він являється інвалідом. Станом на травень 2014 року після перенесеної черепно-мозкової травми в нього втрата загальної працездатності згідно з висновком експерта становить 80 %, а тому відповідач повинен йому сплатити завданої шкоди за вказаний період. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказавши суду, що за вказаний період відповідач повинен виплатити позивачеві значно меншу суму, ніж та яка ним вказана, а саме з 2010 року по 2013 рік втрата працездатності як вказано у висновку експерта становила 30 %, в 2013 по травень 2014 року становила 60%, а з травня 2014 - 80 %. За таких обставин розрахунок втраченого заробітку становить не більше 12 - 13 тисяч гривень. Допитавши сторони, перевіривши матеріали справи, матеріали кримінальної справи медичну документи [PERSON], суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно копії постанови № 1-46-2009 р. Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2009 року, доданої до матеріалів справи, 19 травня 2008 року в [ADDRESS], відповідач [PERSON] біля власного господарства в ході суперечки з [PERSON], яка виникла з ініціативи останнього, відштовхнув [PERSON] від себе, в результаті чого [PERSON], втративши рівновагу, впав і отримав тяжкі тілесні ушкодження. Вказаною постановою кримінальну справу по звинуваченню [PERSON] за ст. 128 КК України закрито на підставі ст. 1 п. п. «в» та «г» Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року. Відповідно до вимог ст. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 1195 Цивільного Кодексу України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я особи, яка не працювала на момент завдання шкоди, розмір відшкодування визначається, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Згідно висновку експерта № 941, який знаходиться у матеріалах кримінальної справи № 1-46-2009 р. (а. с. 42-44) внаслідок дій [PERSON] 19 травня 2008 року [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої закритої травми голови, яка супроводжувалась забоєм головного мозку важкого ступеня, внутрішньо-мозковим та субдуруальним крововиливом, раною в ділянці піднебіння. Згідно матеріалів МСЕК, [PERSON] 19 вересня 2008 року встановлена ІІ група інвалідності; 14 жовтня 2009 року - ІІ група інвалідності; 23 листопада 2010 року [PERSON] встановлена ІІІ група інвалідності; станом на 15.01.2013 року та 16.05.2014 року - ІІ група інвалідності. Відповідно до висновку комплексної комісійної судово-медичної експертизи № 6 від 16.05.2014 року, у [PERSON] після перенесеної ЧМТ 19.05.2008 року розвинулися наслідки у вигляді після травматичної енцефалопатії з лівобічною пірамідною недостатністю, помірно вираженого психоорганічного синдрому, астенічного синдрому, з судомними нападами, які за частотою прогресують, та у вигляді правобічної після травматичної глухоти і хронічного після травматичного кохлеарного невриту, перебувають у прямому причинному зв'язку з отриманою ЧМТ 19.05.2008 року. Після перенесеної ЧМТ 19.05.2008 року станом на23.11.2010 року процент втрати загальної працездатності міг становити 30 %, станом на 15.10.2013 р. процент втрати загальної працездатності міг становити 60 %, станом на 27.01.2014 року - 60 %, станом на 16.05.2014 року становить 80 %. У відповідності до ч.1 ст. 1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. В зв'язку з тим, що [PERSON] на момент отримання травми ніде не працював, судом враховується ступінь втрати загальної працездатності та наводяться такі розрахунки. Згідно ст. 53 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 жовтня 2010 року - 907 грн., з 1 грудня 2010 року - 922 грн. Розмір втраченого заробітку за період з 01.10.2010 року по 31.12.2010 року становить: На 23 листопада 2010 року - 907 грн. х 30 % = 272 грн. / 30 дн. = 8.78 грн. х 7 дн. = 61.46 грн. На грудень 2010 року - 922 х 30 % = 276.30 грн. А всього = 337.76 грн. Згідно ст. 22 Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня 2011 року - 941 грн., з 1 квітня 2011 року - 960 грн., з 1 жовтня 2011 року - 985 грн., з 1 грудня 2011 року - 1004 грн. Розмір втраченого заробітку за період з 01.01.2011 року по 01.01.2012 року становить: З 01 січня по 01 квітень 2011 року - (941 х 30 %) х 3 = 846.90 грн.; З 01 квітня по 01 жовтня 2011 року - (960 х 30 %) х 6 = 1728.00 грн.; З 01 жовтня по 01 грудня 2011 року - (985 х 30 %) х 2 = 591.00 грн.; За грудень 2011 року - 1004 х 30 % = 301.20 грн. А всього за 2011 рік в розмірі = 3467.10 грн. Згідно ст. 13 Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1073 грн., з 1 квітня - 1094 грн., з 1 липня - 1102 грн.. з 1 жовтня - 1118 грн., з 1 грудня - 1134 грн. Розмір втраченого заробітку за період з 01.01.2012 року по 01.01.2013 року становить: З 01 січня по 01 квітень 2012 року - (1073 х 30 %) х 3 = 965.70 грн.; З 01 квітня по 01 липня 2012 року - (1094 х 30 %) х 3 = 984.60 грн.; З 01 липня по 01 жовтня 2012 року - (1102 х 30 %) х 3 = 991.80 грн.; З 01 жовтня по 01 грудня 2012 року - (1118 х 30 %) х 2 = 670.80 грн.; За грудень 2012 року - 1134 х 30 % = 340.20 грн. А всього за 2012 рік в розмірі = 3953.10 грн. Згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1147 грн., з грудня - 1218 грн. Розмір втраченого заробітку за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року становить: 3а 15 днів січня 2013 року - (1147 х 30 %) = 344.10 / 31 день = 11.10 грн. х 15 дн. = 166.50 грн. З 15 січня по 01 лютого 2013 року - (1147 х 60 %) = 688.20 грн. / 31 день = 22.20 х 16 днів = 355.20 грн. З 01 лютого по 01 грудня 2013 року (1147 х 60 %) х 10 = 6882.00 грн.; За грудень 2013 року - 1218 х 60 % = 730.80 грн. А всього за 2013 рік в розмірі = 8134.50 грн. Згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1218 грн. Розмір втраченого заробітку за період з 01.01.2014 року по 27.01.2014 року становить: (1218 х 60 %) = 730.80 грн. / 31 день = 23.58 грн. х 26 дн. = 613.08 грн. З 27 січня по 01 лютого 2014 року - (1218 х 80 %) = 974.40 грн. / 31 день = 31.44 х 4 дні = 125.76 грн. З 01 лютого по 01 травня 2014 року (1218 х 80 %) х 3 = 2923.20 грн.; З 01 по 16 травня 2014 року - 1218 х 80 % = 974.40 грн. / 31 день = 31.44 грн. х 16 днів = 503.04 грн. А всього станом на 16.05.2014 року в розмірі = 4165.08 грн. Таким чином загальна сума втраченого заробітку за період з 23.10.2010 року по 16.05.2014 року становить - 16 590.44 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити. Представник позивача [PERSON] просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 980 грн. Відповідно до вимог ст. 56 Цивільного процесуального Кодексу України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Зазначена особа має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. В процесі розгляду справи [PERSON] являвся представником позивача на підставі довіреності, користувався правами, передбаченими ст. ст. 27, 31 Цивільного процесуального Кодексу України. За таких обставин суд приходить до висновку, що слід відмовити у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу. Також, [PERSON] просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проїзд на СМЕ до м. Хмельницький, а також вартість проведеної судово-медичної експертизи в сумі 1434.50 грн. На підставі п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може звільнити її від сплати судового збору. Враховуючи майновий стан [PERSON], крім того він являється інвалідом ІІІ групи, має на утриманні батьків похилого віку, за рішенням суду сплачує на користь [PERSON] втрачений ним заробіток станом на листопад 2013 року, суд знаходить, що відповідача доцільно звільнити від сплати судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення витрати на проїзд та проведення СМЕ пропорційно задоволених позовних, а саме в сумі 610.86 грн.

Outcome: partial