Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом та збільшивши позовні вимоги просить стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] 235 000 грн., як грошову компенсацію вартості 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS]. Також позивач просить визначити порядок виконання рішення суду, за яким [PERSON], [INFO], після сплати [PERSON], [INFO] грошової компенсації вартості 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS], отримує право приватної власності на всю квартиру за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що з 26.12.1998 року до 25.10.2011року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.10.2011 року, шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало чинності 25.10.2011року. 21.04.2004року, у період шлюбу сторонами було придбано однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Власником квартири було вказано [PERSON]. Квартира перебуває у постійному володінні та користуванні відповідача. Оскільки квартира є однокімнатною та сторони не є подружжям, змоги повноцінно користуватися житлом, як місцем постійного проживання позивач не має. Добровільно відповідач не бажає виплачувати еквівалент ринкової вартості частки позивача у праві власності на спільну квартиру. Оскільки виділити в натурі свою частку з майна в спірній квартирі не можливо, на підставі ч. 2 ст. 364 ЦК України, з метою відновлення свого порушеного права, позивач змушений звернутися з вказаним позовом до суду та просить стягнути на його користь суму в розмірі 235000 грн., як грошову компенсацію вартості 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. У судовому засіданні відповідач, [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали у повному обсязі, звернулись до суду з власним позовом до [PERSON], третя соба Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання права особистої приватної власності та поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, який в подальшому було об'єднано ухвалою суду від 26.04.2012 року в одне провадження з первісним позовом [PERSON] Зменшивши позовні вимоги [PERSON] просила суд визнати за нею право особистої приватної власності на 54/100 частин квартири за адресою: [ADDRESS]. Виділити їй у власність 28/100 частин вказаної квартири. Остаточно виділити у власність [PERSON] 82/100 частин квартири за адресою: [ADDRESS]. Виділити [PERSON] у власність 18/100 частин вказаної квартири та будівельні матеріали, використані для будівництва дачного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що при поділі спірної квартири, врахуванню підлягають наступні обставини: часткове внесення [PERSON] власних коштів на придбання спірної квартири, вартість будівельних матеріалів, які були використані для будівництва дачного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та сплату [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] власних коштів на погашення кредиту, взятого [PERSON] в період їх шлюбу в Публічному акціонерному товаристві «УкрСиббанк» на придбання спірної квартири. [PERSON] та його представник позовні вимоги [PERSON] не визнали у повному обсязі, просили суд відмовити у їх задоволенні. Представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» надіслав до суду заяву, у якій просив справу розглянути за його відсутності, згідно вимог чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що позови [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] у період з 26.12.1998року до 25.10.2011року. Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 14.10.2011 року (справа №1519/2-5932/11)шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало чинності 25.10.2011року. (а.с. ) У період шлюбу 21.04.2004року, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №728, [PERSON] було придбано однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» за реєстровим №519пр-109-197, інвентаризаційна справа №5995179. Згідно даного договору купівлі-продажу, вартість квартири було вказано 9000 доларів США, що співпадало з сумою кредиту, взятого [PERSON] на купівлю спірної квартири відповідно до Кредитного договору №861-08 ОФ Н від 21.04.2004р. у АКІБ «УкрСиббанк» (на теперішній час - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») Разом з тим, сторони визнали, що в дійсності квартиру було придбано не за 9000 доларів США, а за 19500 доларів США. Сторони також визнали, що решта вартості квартири в розмірі 10500 доларів США були внесені [PERSON], як власні кошти, отримані нею від продажу власної квартири за адресою: [ADDRESS]. Таке визнання сторонами обставин щодо дійсної вартості купівлі спірної квартири, відповідає й доказам, наданим [PERSON] в ході розгляду справи, серед яких розписка попереднього власника спірної квартири про отримання коштів у сумі 19500 доларів США, Звітом про незалежну експертну оцінку від 13.04.2004р., виданого СПД-ФО [PERSON] (сертифікат оцінника №1346/03 від 26.09.2003р.), згідно якого ринкова вартість спірної квартири складає 98127,52 грн. Відомості щодо дійсної вартості придбання спірної квартири, повідомив суду й допитаний в ході розгляду справи у якості свідка, [PERSON], якому було відомо від сторін про наміри продажу квартири за адресою: [ADDRESS] та купівлі квартири за адресою: [ADDRESS]. Також, допитані судом у якості свідків, [PERSON] та [PERSON], які особисто були присутні при укладенні угоди купівлі-продажу та при розрахунку сторін, підтвердили вказані обставини. Відповідно до ч. 7 ст. 57 СУ України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Тому суд погоджується з тим, що 54/100 частин квартири за адресою: [ADDRESS] є особистою приватною власністю [PERSON], решта 46/100 частин вказаної квартири є спільним сумісним майном подружжя [PERSON]. Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007р.), вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Сторони надали до суду спільну заяву, у якій погодили вартість майна, що підлягає поділу, визначивши вартість квартири за адресою: [ADDRESS] в розмірі 40 000 доларів США (що на день ухвалення рішення еквівалентно за курсом НБУ до долара США сумі 235 000 грн.), та визначили вартість будівельних матеріалів, використаних для будівництва дачного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] в розмірі 2500 доларів США (що на день ухвалення рішення еквівалентно за курсом НБУ до долара США сумі 29375 грн.) Суд приймає до уваги вказану заяву сторін для визначення вартості спірного майна. Судом встановлено та не заперечувалось [PERSON], що до 25.10.2011р. кредит виплачувався подружжям зі спільних коштів, а в період з 25.10.2011р. до 04.04.2014р. [PERSON] виконувала зобов*язання з погашення кредиту за Кредитним договором №861-08 ОФ Н від 21.04.2004року, укладеним [PERSON] з ПАТ «УкрСиббанк» та сплатила суму в загальному розмірі 2670 доларів США, в результаті чого кредитні зобов'язання були виконані повністю. Обставини погашення 04.04.2014 року кредитної заборгованості за Кредитним договором №861-08 ОФ Н від 21.04.2004року у повному обсязі підтверджується довідкою за №52-2/37-0103 від 08.04.2014 року, виданою начальником відділення №954 ПАТ «УкрСиббанк» Ковалевич В.В. Сторони визнали, що в період шлюбу ними велось будівництво дачного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] й вартість будівельних матеріалів становить 2500 доларів США. До пояснень [PERSON] про те, що будівельні матеріали, з яких велось будівництво, були придбані ним за особисті кошти, до шлюбу з [PERSON] суд ставиться критично, оскільки вказана обставина не доведена належними та допустимими доказами в ході судового розгляду. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007р., при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім?ї (ч. 4 ст. 65 СК України). При поділі спільної сумісної власності подружжя зобов'язання між подружжям не розподіляються, а враховуються. Суд враховує, яку суму грошових коштів на погашення кредитних зобов'язань сторонами було сплачено у період шлюбу, після розірвання шлюбу. Суд також враховує, які кошти, сплачені сторонами за кредитним договором, мають враховуватися при розділі спільного майна подружжя. Виконання [PERSON] зобов'язань з погашення кредиту та узгоджену сторонами вартість будівельних матерів суд враховує при вирішенні питання розділу подружнього майна. Поділу між сторонами підлягають 46/100 частин квартири за адресою: [ADDRESS], вартістю 18400 доларів США (що на день ухвалення рішення еквівалентно за курсом НБУ до долара США сумі 216200 грн.), врахуванню підлягає вартість будівельних матеріалів, використаних для будівництва дачного будинку, вартістю 2500 доларів США (що на день ухвалення рішення еквівалентно за курсом НБУ до долара США сумі 29375 грн.), врахуванню підлягає сплата [PERSON] в рахунок погашення кредитних зобов'язань 2670 доларів США (що на день ухвалення рішення еквівалентно за курсом НБУ до долара США сумі 31372,5 грн.) Суд враховує позицією [PERSON] про вирахування з майнової частки [PERSON] ? частини вартості будівельних матеріалів та ? частки від суми, сплаченої [PERSON] з особистих коштів на повернення кредиту. Суд враховує позицією [PERSON], який не заперечував проти виділення йому у власність будівельних матеріалів, використаних для будівництва дачного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] Згідно ст. 60 СК України, майно, придбане подружжям в період шлюбу, належить чоловіку й дружині на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1ст. 70 СК України, при розділі загального спільного майна, придбаного в шлюбі, частки майна подружжя є рівними. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 364 ч. ч. 1, 2 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ в натурі своєї частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна є неможливим, то співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки. Відповідно до ч.3ст.358 ЦК України, кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільног майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших свілвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Проаналізувавши норми ст. 365, 386, 392 ЦК України, суд прийшов до висновку про те, що у разі припинення права власності на частку у спільному майні, співвласнику, право якого припинено, має присуджуватися компенсація, а за співвласником, який виплатив цю компенсацію має визнаватися право власності на зазначену частку. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Добровільно [PERSON] відмовляється виплачувати еквівалент ринкової вартості частки [PERSON] у праві власності на спільну квартиру. Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 лютого 2014р. у справі №6-4цс14 визначено, що суд, при вирішенні питання про стягнення на користь співвласника грошової компенсації вартості частки його майна, що знаходиться у спільній частковій власності, має враховувати й загальні засади цивільного законодавства (ст. 3 ЦПК України) щодо справедливості, добросовісності й розумності, зважаючи на права та інтереси всіх співвласників. В Постанові вказано, що суд має враховувати інтереси відповідачів, їх можливе скрутне матеріальне становище та не обмежувати права одних учасників часткової власності за рахунок інших. Разом з тим, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України складає Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Ч.3ст.358, частинами 1, 2 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника вимагати отримання від інших співвласників грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Статтями 316, 319, 321 ЦК України, визначено право власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю за власним розсудом; закон забороняє обмеження у здійсненні права власності, крім випадків та в порядку, встановленому законом. Тому позовна вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] грошової компенсації взамін частки у спільній власності, судом розцінюється як гарантована Конституцією України та Цивільним кодексом України форма реалізації права власника на розпорядження своїм майном. З огляду на те, що частка [PERSON] у спільній власності на спірну квартиру є незначною, що спільне проживання сторін, з урахуванням відсутності між ними взаєморозуміння та неприязності відносин, неможливе, відмова суду у виплаті [PERSON] грошової компенсації вартості його частки у спільній власності матиме ознаки фактичного позбавлення власника його гарантованих прав на розпорядження своєю власністю. Не залишає суд поза увагою й ту обставину, що [PERSON] в ході розгляду справи неодноразово посилалася на наявність у неї другої групи інвалідності, непрацездатність, відсутність доходів, крім пенсії та аліментів, які вона отримує від [PERSON], а також на відсутність у неї іншого житла та майна. З огляду на стан здоров*я та матеріальний стан [PERSON], суд вважає необхідним встановити їй розстрочку у виплаті на користь [PERSON] грошової компенсації вартості його частки у спільній власності на спірну квартиру рівними щомісячними платежами строком на три роки. За таких обставин, на підставі вище викладеного, суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення компенсації вартості його частки у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], виходячи з наступних розрахунків. 46/100 частин квартири за адресою: [ADDRESS] складають вартість 18400 доларів США, що еквівалентно сумі 216200 грн., вартість будівельних матеріалів - 2500 доларів США, що еквівалентно сумі 29375 грн., [PERSON] в рахунок погашення кредитних зобов'язань сплачено 2670 доларів США, що еквівалентно сумі 31372,5 грн. Тому суд стягує на користь [PERSON] 108100 грн. (1/2 від 216200 грн.) та вираховує з цієї суми 14687,5 грн. (1/2 від 29375 грн.) та 15686,25 грн. (1/2 від 31372,5 грн.), що в результаті складає суму в розмірі 77726,25 грн. 77726,25 грн. відносно вартості квартири за адресою: [ADDRESS] складає - 16/100 частин. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Outcome: partial