Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь в якості відшкодування матеріальних збитків 18946,16 грн., що складається з відшкодування втрати товарного вартості - 17 886, 16 грн., витрат понесених у зв'язку із проведенням експертного дослідження - 1 060 грн., а також 87 200 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.01.2018 близько 08 год. 05 хв. у м. Києві по вул. Дніпровська Набережна відбулось ДТП за участю автомобіля «Форд», д/н [NUMBER] під його керуванням та автомобіля «Тойота», д/н [NUMBER] під керуванням відповідача по справі [PERSON] Винність відповідача [PERSON] у вчиненні вказаної ДТП встановлена постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21.02.2018. В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, відповідно до висновку звіту № 139 про оцінку автомобіля «Форд Фокус», д/н [NUMBER] від 06.03.2018, величина втрати товарної вартості зазначеного транспортного засобу в результаті його пошкодження складає 17 886,16 грн. Крім того, позивачем було оплачено вартість експертного дослідження в розмірі 1060,00 грн., що підтверджується дублікатом квитанції від 0.0.942800337.1. Крім того, позивач просить стягнути на його користь з відповідача 87 200 грн. в рахунок моральної шкоди, що була спричинена йому внаслідок ДТП, що полягає у нервовому напруженні і хвилюванні, душевних стражданнях пов'язаних з тим, що позивач маючи у власності автомобіль не міг протягом тривалого часу користуватися всіма благами та перевагами, які дає транспортний засіб; хвилюваннях у зв'язку з необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя, адже користування таксі і громадським транспортом потребує значно більших затрат, зусиль і часу. Ухвалою суду від 11.04.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.06.2018 замінено неналежного відповідача [PERSON] належним відповідачем [PERSON] та залучено [PERSON] до участі у даній справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному, зазначивши суду, що відповідач фактично не виконав свої обов'язки по відшкодуванню позивачу матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП, тому позов просив задовольнити повністю з викладених у ньому підстав. Відповідач у справі в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Третя особа та її представник в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За змістом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу (ЦК) України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Судом встановлено, що 16.01.2018 близько 08 год. 05 хв. у м. Києві по вул. Дніпровська Набережна відбулось ДТП за участю автомобіля «Форд Фокус», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Тойота», д/н [NUMBER] під керуванням відповідача по справі [PERSON] Винність відповідача [PERSON] у вчиненні вказаної ДТП встановлена постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21.02.2018/а.с. 19/. Згідно звіту № 139 про оцінку автомобіля «Форд Фокус», д/н [NUMBER] від 06.03.2018, величина втрати товарної вартості зазначеного транспортного засобу в результаті його пошкодження складає 17 886,16 грн /а.с.31-46/ . Позивачем було сплачено вартість виготовлення звіту про оцінку автомобіля «Форд Фокус», д/н [NUMBER] в розмірі 1060,00 грн., що підтверджується дублікатом квитанції від 0.0.942800337.1 /а.с. 37/. Відповідно до положень ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанова суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у завданні шкоди доведена належним чином та відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України доведенню не підлягає. Вимоги позову про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди повністю доведені письмовими матеріалами справи, а тому позов підлягає задоволенню в цій частині. Щодо вимог позову про відшкодування моральної шкоди, то судом було встановлено наступне. Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача 87 200 грн. в рахунок моральної шкоди, що була спричинена йому внаслідок ДТП. Згідно ст.ст.23,1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв'язку з порушенням права власності. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнав позивач, зміни, які відбулись в житті позивача, витрачений час на відновлення життєвих зв'язків, його душевної рівноваги та морального стану, обставин її завдання та вини відповідача в скоєнні ДТП, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму у відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 грн., задовольняючи позовні вимоги в цій частині частково. Згідно з ч.1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки судом задовольняються вимоги позову частково, суд приходить до висновку про стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial