Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останньої на його користь суму боргу в розмірі 1\~317\~000грн.00коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 01.02.2015року між ним та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів. Відповідно до договору [PERSON] отримала у борг грошові кошти в розмірі 60\~000 доларів США, що еквівалентно 1\~317\~000грн.00коп. за курсом НБУ на час подачі позову до суду. Згідно до умов вказаного договору відповідач зобовязалася повернути вказані грошові кошти 01.07.2015року. Отримання відповідачем грошових коштів, за договором позики, з зазначенням строку їх повернення підтверджується розпискою наданою відповідачем на підтвердження укладеного договору. Незважаючи на те, що строк повернення грошових коштів сплинув, відповідач від своїх зобовязань ухилився і кошти не повернула. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримав, та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 01 лютого 2015року відповідач [PERSON] під розписку отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі -60\~000 доларів США. При цьому, [PERSON] в розписці зазначила, що зобовязується повернути 60\~000доларів США [PERSON] 01 липня 2015року /а.с.4/. Оскільки сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час і визначили строк повернення грошей про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Оригінал вказаної розписки був досліджений судом в судовому засіданні. Знаходження розписи у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов'язку про повернення боргу. Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Таким чином, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики (борговою розпискою), шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 60\~000доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на час подання позовної заяви до суду становить 1\~317\~000грн.00коп. Зважаючи на те, що відповідач свої зобов'язання у визначений термін не виконав, добровільно грошові кошти не повернув, у позивача виникло право на звернення до суду з позовом. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 6090грн., що документально підтверджується квитанцією, долученою до матеріалів цивільної справи /а.с. 3/.

Outcome: approved