Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON]\~звернувся в\~суд з\~позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.07.1999 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: вул. Незалежності, 11а, с. Доброводи, Уманський район, Черкаська область. В установлений законодавством термін ним була подана заява до Уманської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. За життя мати мала нерухоме майно житловий будинок по вул. Незалежності, 11а с. Доброводи Уманського району Черкаської області, яке належало їй, але не було оформлено свідоцтво про право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, позивач являється спадкоємцем першої черги за законом на майно його матері [PERSON], інших спадкоємців немає. 20.03.2015р. він звернувся до Уманської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом за адресою: вул. Незалежності, 11а, с. Доброводи, Уманський район, Черкаська область. Однак, 20.03.2015 року він отримав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори та йому було рекомендовано звернутися до суду у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. Тому просить суд, визнати за ним, [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] право власності на житловий будинок за адресою: вул. Незалежності, 11а, с. Доброводи, Уманський район, Черкаська область в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла 13 липня 1999 року. Позивач [PERSON], подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в підготовче засідання не зявився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.07.1999 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 111253 (а.с.22). Згідно довідки № 116 від 02.04.2015 року, виданої [PERSON] сільською радою Уманського району Черкаської області гр. [PERSON] 1943р.н., спадкоємцю, про те, що житловий будинок №11 «а», що знаходиться в с. Доброводи вул. Леніна Уманського району Черкаської області рахується за [PERSON], яка померла (а.с.27). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.03.2015 року винесеної державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори [PERSON], гр.[PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя гр.[PERSON] на житловий будинок, який знаходиться в с. Доброводи Уманського району Черкаської області, вул. Леніна, 11 «а», який залишився після смерті матері довірителя гр.[PERSON], яка померла 13 липня 1999 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок (а.с.23). У вказаній постанові зазначено, що єдиним спадкоємцем за законом майна спадкодавця [PERSON] є її син [PERSON] 26 жовтня 2018 року [PERSON] було видано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.24-26). Як вбачається із технічного паспорту на житловий будинок №11а по вул. Незалежності у с. Доброводи, (а.с.26 характеристика будинку, господарських будівель та споруд) протягом 1955-1960 років на вказаній земельній ділянці був побудований будинок та інші господарські будівлі (житловий будинок, веранда, сарай, погріб,огорожа, хвіртка, ворота, колонка питна). Слід зауважити, що на момент завершення будівництва житлового будинку та інших споруд (житловий будинок, веранда, сарай, погріб,огорожа, хвіртка, ворота, колонка питна) чинним законодавством не була передбачена процедура введення завершеного будівництва приватного житлового будинку в експлуатацію. 12 березня 1981 року Радою Міністрів Української РСР була прийнята постанова № 125 «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів». Відповідно до п.п. «к» п. 2 Постанови передбачалося прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої незалежності, а також усіх обєктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств (організацій) у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативів та інших господарських організацій або замовниками (забудовниками) яких є виконкоми районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів . Постановою КМУ від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення» було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва». Таким чином, станом на момент закінчення будівництва житлового будинку, зокрема станом на 1960 рік, чинним законодавством не була передбачена процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1961 року, що діяла на момент завершення будівництва, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ. Записи в по господарських книгах сільських рад визнавалися в якості актів органів влади, що підтверджують право власності. Відповідно до змісту ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину. Беручи до уваги, викладене, суд дійшов висновку про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 13.07.1999 року на житловий будинок №11а по вул. Незалежності, с. Доброводи, Уманського району, Черкаської області.

Outcome: approved