Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі він уклав шлюб 10 жовтня 1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , за актовим записом № 75, виданою повторно 02 грудня 2015 року. У сторін по справі є двоє спільних дітей - донька [PERSON] 1999 року народження та син [PERSON] 2004 року народження . Одруження з відповідачем виявилося невдалим, сумісне життя не склалося. З початку 2019 року по причині непорозуміння, неповаги один до одного, різних поглядів на сімейне життя, що призводить до постійних сварок. Тому позивач, на підставі ст.105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, звертається до суду з позовом. Позивач у підготовче засідання з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить не надавати час на примирення. Відповідач у підготовче засідання з`явилася, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. В порядку ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно до ч. 4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться у порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи та заяви сторін, суд приходить до висновку про необхідність у підготовчому засіданні задовольнити позовні вимоги з оглядом на наступні обставини. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 10 жовтня 1998 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петропавлівського РУЮ у Дніпропетровській області за актовим записом № 75, що підтверджується копією виданого свідоцтва про шлюб від 10 жовтня 1998 року серії [NUMBER] , виданою повторно 02 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області . Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] - 1999 року народження; [PERSON] - 2004 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалося, збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам сторін. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, подружні стосунки припинені, питання проживання дітей вирішене добровільно. Враховуючі спільне бажання сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї є неможливим і буде суперечити інтересам сторін по справі, тому позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України та, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Постільки по справі відбулося визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, вважає за необхідне позивачу повернути з державного бюджету 50 % сплаченого нею судового збору при поданні позову до суду.

Outcome: approved