Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з спадкоємця коштів витрачених на лікування, поховання та поминальні обіди, встановлення пам'ятнику, стягнення компенсації за 1/2 частину квартири, переведення боргу за комунальні послуги, посилаючись на те, що Відповідач його онук, після смерті сина він та онук отримали по 1/2 частині квартири. Спадкоємці зобов'язанні відшкодувати витрати на поховання, утримання, догляд та лікування спадкодавця, зроблені одним із спадкоємців. Крім того просить стягнути з відповідача вартість ? частини квартири - компенсацію за його частку та перевести борг по усім комунальним платежам на відповідача, оскільки він користується квартирою. Розподілити судові витрати. Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його присутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач надав суду заяву просив розглядати справу без його присутності, позов не визнає повністю, просить застосувати строк позовної давності. Відповідно до ст..197 ЦПК України фіксація процесу технічними засобами не проводилась. Суд дослідив докази, надані позивачем. Суд приходить до наступного: [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/2 частині квартири [ADDRESS], кожний, яку отримали в спадок шляхом спадкування за законом, як спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] помер [INFO] року. Після його смерті залишилось спадкове майно - квартира [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його батько [PERSON] та син [PERSON]. Згідно матеріалів справи похованням спадкодавця [PERSON] займався його батько - позивач по справі, який поніс витрати на лікування, похорони спадкодавця, встановлення пам'ятнику, що склали суму 9055 гривень. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Оскільки спадщина відкрилася [INFO] року, витрати понесені в період з 2010 року по серпень 2011 року, а Позивач звернувся із позовом до суду 2 жовтня 2014 року, то позивач пропустив строк позовної давності, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну компенсацію за його частку у спільному майні. Згідно до ч.1 ст. 319 ЦК України що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно з положеннями ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтею 364 ЦК встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі, частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У той же час відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суду не надано доказів на підтвердження того, що між сторонами досягнуто згоди щодо сплати компенсації. Відповідач позов не визнав в повному обсязі. Також позивачем не доведено те, що відповідач не визнає право позивача на належну йому частку в квартирі й створює перешкоди у користуванні нею. Правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Відповідач не згодний компенсувати вартість частки майна іншого співвласника, стягнення з нього грошової компенсації частки позивача та визнання за ним усупереч його волі права власності на частку позивача, є використанням одним співвласником свого права власності на шкоду іншим співвласникам. Тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Позивач просить провести переведення боргу та борги за комунальні послуги в сумі 4574 грн.13 коп. визнати за відповідачем. Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - розмір плати на житлово-комунальні послуги, за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій розраховується і встановлюється виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 360, 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб; співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Судом встановлено, що особові рахунки в Марганецькому міському комунальному підприємстві «Житлове господарство» та в КП «Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства «ДОР» відкриті на ім'я позивача. На час звернення до суду існує заборгованість, яку позивач не сплачував. Відповідно до ст. 16 ЦК України зазначено загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Власник порушеного права може скористатися конкретним способом захисту свого права. Враховуючи викладене позовна вимога про переведення боргу за комунальні послуги на відповідача задоволенню не підлягає, оскільки такий спосіб захисту цивільного права не передбачений ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Outcome: dismissed