Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову вказує, що 02.03.2012 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого він передав відповідачу [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 159800 грн., що на день підписання договору було еквівалентно 20000 дол. США, які останній зобовязався повернути у строк, передбачений договором. Вказаний факт також підтверджується розпискою [PERSON] від 02.03.2012 року. Крім того, сторони домовилися, що Позичальник зобовязується повернути позику в гривнях, в сумі, яка на день повернення відповідатиме 20000 дол. США за курсом комерційних банків України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобовязується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач в строк, визначений Договором позику не повернув, просить суд стягнути із [PERSON] на його користь борг за Договором позики від 02.03.2012 року в сумі 482000 грн., що на день подання позову становить еквівалент 20000 дол. США та понесені ним судові витрати. Ухвалою суду, занесеною до журналу судових засідань, до участі в справі в якості третьої особи притягнуто [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] борг за Договором позики від 02.03.2012 року в сумі 482000 грн., що на день подання позову становить еквівалент 20000 дол. США та судовий збір. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав, та пояснив, що між ними дійсно 02.03.2012 року був укладений Договір позики, відповідно до умов якого він отримав в борг у відповідача 159800 грн., що на той час було еквівалентно 20000 дол. США та зобовязався повернути цю суму на першу вимогу Позикодавця в гривневому еквіваленті на день повернення, про що надав відповідачу ще і відповідну розписку. Також пояснив, що борг він не повернув, оскільки вказані кошти були вкладені ним в придбання транспортних засобів. Оскільки на даний час на ці транспортні засоби судом накладений арешт, він з обєктивних на те причин, не має можливості їх продати та повернути борг [PERSON] А тому, не заперечував проти задоволення позову. В судове засідання третя особа [PERSON] не зявилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що 02.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 159800 грн., що на день підписання договору було еквівалентно 20000 дол. США, які останній зобовязався повернути в строк до 26.06.2014 року (п. 3.1 Договору). Грошові кошти в сумі 159800 грн., що на день підписання договору було еквівалентно 20000 дол. США [PERSON] отримав, що стверджується розпискою [PERSON] від 02.03.2012 року. Відповідно до п. 4.4 Договору позики від 02.03.2012 року Позичальник [PERSON] зобовязався повернути суму позики в гривнях, що станом на день повернення буде відповідати еквіваленту 20000 дол. США за курсом комерційних банків України. Також в судовому засіданні встановлено, що сума позики до даного часу позивачу не повернута. Згідно даних Міністерства фінансів України, розміщених на фінансовому порталі Мінфін (http://index.minfin.com.ua), середній курс купівлі валют по Україні станом на 22.03.2016 року складає 26,24 грн. за 1дол. США. Зазначені обставини справи визнаються сторонами та підтверджуються відповідними письмовими доказами, а тому суд вважає їх доведеними. Отже між сторонами склалися позикові правовідносини, які регулюються параграфом 1 глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобовязується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. У справі, що розглядається, борговий документ (розписка від 02.03.2012 року) знаходиться у позивача [PERSON] Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки в судовому засіданні обєктивно встановлено, що відповідач [PERSON] зобовязання перед позивачем [PERSON] не виконав і його борг за Договором позики від 02.03.2012 року складає 20000 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на момент звернення до суду складає 482000 грн., а також враховуючи, що вказані обставини визнані відповідачем і таке визнання не суперечить закону, суд приходить до висновку, що зазначена сума боргу в гривневому еквіваленті підлягає до примусового стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 4820 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved