Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за строковими договорами банківського вкладу та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що 10 грудня 2014 року між позивачем та АТ «Банк «Фінаси та Кредит» було укладено договір № 300131/144876/3-14 про банківський строковий депозитний вклад «Нові гроші» в сумі 1000 доларів США з відповідним доповненням згідно виписки по особвому рахунку від 15 грудня 2014 року на суму 200 доларів США. Загальна сума вкладу по договору становить 1200 доларів США. 21 січня 2015 року між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір № 300131/161273/5-15 про банківський строковий депозитний вклад «Нові гроші» в сумі 1500 доларів США з відповідним доповненням згідно виписки по особвому рахунку від 29 січня 2015 року. Загальна сума вкладу по договору становить 3240 доларів США. Після закінчення строку, визначенного п.1 цих договорів, вклад повертається вкладникові в порядку та на умовах, передбачених положеннями п.5.1 Основних умов. На підставі п.2.4 договорів за номерами 300131/144876/3-14 та 300131/161273/5-15 повернення суми вкладу «Клієнту» здійснюється «Банком» у день закінчення строків цих договорів. Позивач виявив бажання повернути свій вклад по закінченні строку дії договорів та звернувся до заступника начальника відділення №103 АТ« Банк «Фінанси та Кредит» 11.06.2015 року та 22.06.2015 року про повернення банківських вкладів. [PERSON] особисто зявлявся до банку, де йому було відмовлено у видачі сум депозитів разом з нарахованими відсотками без пояснення причин відмови. За таких умов, для того, щоб зафіксувати свій візит до банку в день, передбачений договорами для повернення депозиту і факт відмови, позивач вимагав зробити відмітку про звернення до банку. Відповідач не виконав своїх зобовязань за договорами, кошти не повернув. Позивач неодноразово звертався до банку для повернення вкладу, оскільки йому були необхідні кошти для придбання газового котла, який вийшов з ладу у лютому 2015 року під час сильних морозів. Позивач стверджує, що внаслідок дій чи бездіяльності відповідача, які проявилися за період відносин позивача з АТ «Банк «Фінанси та Кредит», йому були заподіяни психологичні страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психологичних страждань позивач оцінює в 30000 грн. Просить суд стягнути на його користь з відповідача депозитні вклади за строковими договорами банківського вкладу у розмірі 1200 доларів США та 3240 доларів США, стягнути на його користь штрафи у розмірі 3% з депозитних вкладів на суму 52,29 доларів США та 23,49 доларів США, а також 30000 гривень у відшкодування моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Представник відповідача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом вручення повістки про повідомлення про розгляд справи рекомендованим листом, однак причини його неявки суду не відомі. З врахуванням наведеного, у відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, а також те, що позивач не заперечив проти вирішення справи без участі представника відповідача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності представника АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10 грудня 2014 року між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір № 300131/144876/3-14 про банківський строковий депозитний вклад «Нові гроші» в сумі 1000 доларів США строком з 10 грудня 2014 року по 10 березня 2015 року з виплатою 12,5 % річних. Згідно з цим договором позивач передав банку грошові кошти в сумі 1000 долларів США. З відповідними доповненнями згідно виписки по особовому рахунку 15 грудня 2014 року внесена ще сума 200 долларів США. Загальна сума вкладу становить 1200 долларів США. 21 січня 2015 року між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір № 300131/161273/5-15 про банківський строковий депозитний вклад «Наші гроші» в сумі 1500 доларів США строком з 21 січня 2015 року по 21 червня 2015 року з виплатою 12,5 % річних. Згідно з цим договором позивач передав банку грошові кошти в сумі 1500 долларів США. З відповідними доповненнями згідно виписки по особовому рахунку 29 січня 2015 року внесена ще сума 1740 долларів США. Загальна сума вкладу становить 3240 долларів США. На підставі п.2.4 договорів за номерами 300131/144876/3-14 та 300131/161273/5-15 повернення суми вкладу «Клієнту» здійснюється «Банком» у день закінчення строків цих договорів. Позивач виявив бажання повернути свій вклад по закінченні строку дії договорів та звернувся до заступника начальника відділення №103 АТ« Банк «Фінанси та Кредит» 11.06.2015 року та 22.06.2015 року про повернення банківських вкладів, однак позивачу було відмовлено. Відповідач не виконав своїх зобовязань за договорами, кошти не повернув. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Таким чином, вкладник за договором банківського вкладу відповідно до ст. 1060 ЦК України вправі вимагати повернення здійсненого вкладу від банку, а банк отримавши відповідну заяву, повинен видати вклад у повному обсязі. Оскільки кожна з сторін грошового зобовязання повинна повернути другій стороні в натурі все, що вона отримала на виконання цього правочину суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача - вкладника [PERSON] неповернутий вклад. У відповідності ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього кодексу), якщо інше не встановлене цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу . Відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. В судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи за даними НБУ курс гривні до далара становить за 100 доларів США2289,4918 грн. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача за строковими договорами банківського вкладу за № 300131/144876/3-14 від 10.12.2014 року у загальному розмірі складає 1200 доларів США, що в еквіваленті становить 27468 грн., та вкладу № 300131/161273/5-15 від 21.01.2015 року у загальному розмірі складає 3240 доларів США, що в еквіваленті становить 74163,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на викоання вищевказаних догововрів. Одночасно судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 р. № 612 «Про віднесення ПАТ «Бан «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Бан «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням у АТ «Бан «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Бан «Фінанси та Кредит», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно. Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку. З огляду на встановлене, суд вважає, що вимоги позивач про стягнення з відповідача штрафів у розмірі 3% з депозитних вкладів №№ 300131/144876/3-14 та 300131/161273/5-15 на суму 52,29 доларів США та 23,49 доларів США задоволенню не підлягають. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. У відповідності до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження факту заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких саме моральних страждань зазнав позивач. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми моральної шкоди суд вважає безпідставними, необгрунтованими та такими, що також не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають до стягнення з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: partial