Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, спільне сімейне життя не склалося на ґрунті психологічного несумісництва характерів, відсутності взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Фактично сім`я припинила своє існування, ведення спільного господарства припинено. Позивач вважає, що спільне життя, примирення та збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Від позивача, [PERSON] , 24.11.2020 надійшла заява, в якій просить розглядати справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає /а.с. 23/. Відповідач, [PERSON] , позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила позов задовольнити, справу розглянути у її відсутність, про що 24.11.2020 подала до суду відповідну заяву /а.с. 21/. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, прийшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.10.2001, про що зроблено відповідний актовий запис № 221, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 09.10.2001 Боярським міськвиконкомом Києво-Святошинського району Київської області /а.с.7/. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Згідно із ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим так як сторони не бажають цього. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, зокрема психологічну несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, суд приходить висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб (ч. 2 ст. 115 СК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). За заявою позивача суд не здійснює розподілу судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved