Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]І.( [PERSON]І.), [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що перебував у шлюбі з відповідачкою по справі [PERSON], який було розірвано 17.10.2006 року. Від сумісного проживання мають сина [PERSON], [INFO], на користь якого з нього стягуються аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходу. З відповідачкою по справі [PERSON] перебував у шлюбі з 23.04.2010 року. Від сумісного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], на користь якої сплачуються аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходу. У зв»язку з тим, що він є непрацездатним, просить зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього на користь відповідачів по справі, а саме змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.12.2005 року з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], з ? частини усіх видів заробітку, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 05.10.2015 року, стягнутих з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], з ? частини усіх видів заробітку, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що її донька знаходиться на «Д» обліку у Красноармійській лікарні та потребує коштів для придбання медикаментів. На момент розгляду справи за її позовом про збільшення розміру аліментів, непрацездатність відповідача враховувалась при ухваленні рішення суду. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано достатньо доказів, які б свідчили про його неможливість сплачувати аліменти у розмірі 14 частини заробітку, окрім того на момент розгляду справи позивач також мав статус безробітного. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, просила справу слухати у її відсутність ( а.с. 28). Суд, вислухавши пояснення позивача, представник позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матерали справи і перевіривши їх докзазами, приходить до наступного. Судом встановлено, що з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду від 01.12.2015 року стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини усіх видів доходу, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з листопада 2005 року до 24.05.2017 року ( а.с. 9) На підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду від 20.11.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з серпня 2013 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 28.12.2029 ( а.с. 15) Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 05.10.2015 року збільшено розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON], стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів доходів до виповнення дитиною повноліття ( а.с. 12) Як встановлено в судовому засіданні заборгованість по аліментам, стягнутих на користь [PERSON] за період з 16.10.2015 року по 11.03.2016 року складає 1567,91 грн. ( а. с. 41), а станом на 31.03.2016 року існує переплата по аліментам, погашення яких відбулося внаслідок купівлі- продажу позивачем та відповідачкою [PERSON] об»єкту нерухомості квартири. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини ; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів ; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ; 4) інші обставини, що мають істотне значення . Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Як встановлено, в судовому засіданні, позивач по справі не працює з 09.03.2015 року і ця обставина була врахована при ухваленні рішення суду від 05.10.2015 року за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини ( а.с. 12, 16-18). Неповнолітня донька [PERSON], яка проживає разом з матір»ю, відповідачкою по справі [PERSON], перебуває на «Д» обліку у Красноармійський міській лікарні ( а. с. 37), і ця обставина, відповідно до ст. 182 СК України також враховується судом при вирішення цієї справи. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 року № 606-Х1У « Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема той факт, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про зміну його матеріального становища, і вказана обставина була врахована судом при ухваленні рішення 05.10.2015 року, а також доказів, підтверджуючих погіршення його стану здоров»я, відповідачкою по справі надані докази про стан здоров»я неповнолітньої [PERSON], суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed