Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 19 березня 1993 року у Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №1. В шлюбі дітей немає. З відповідачкою вони припинили сімейні відносини десять років тому, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Просить розірвати шлюб з [PERSON] Представник позивача [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити. Суду пояснив, що сторони десять років тому остаточно припинили сімейні відносини, з тих пір фактично вони живуть окремим життям. Просить звільнити позивача від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через оголошення в пресі. Вислухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Хома) [PERSON] уклали шлюб 19 березня 1993 року, який зареєстрували в Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №1, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Десять років тому сторони повністю припинили сімейні відносини, вони проживають окремо. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Позивач [PERSON] є потерпілим 2 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи та звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. Закону України «Про судовий збір», судові витрати по справі слід покласти на відповідачку.

Outcome: approved