Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суду із вказаною позовною заявою до відповідачів - [PERSON], [PERSON] У ній просить визнати за ним право власності на 2/3 частини квартири що по [ADDRESS] та по 1/6 за кожним із відповідачів. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що його дружина - [PERSON] була членом кооперативу, сплатила пайовий внесок та отримала зазначену квартиру. Правовстановлюючий документ на це помешкання остання не отримала. [INFO] року вона померла. Оскільки вказане майно було набуте під час шлюбу то він має право на ? його частину. Окрім цього, спадкоємцями першої черги є він, та їх спільні з померлою діти - відповідачі. Усі вони прийняли спадщину після дружити та матері, оскільки на момент її смерті проживали разом з нею. Звернувшись до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, оскільки на вказану квартиру відсутні правовстановлюючі документи, що і змусило його звернутись до суду. В судове засідання позивач не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідачі також не з'явились. Представник кожного із них - [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги визнає та проти їх задоволення не заперечує. Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, вважає, що позов слід задовольнити частково з огляду на таке: 31 грудня 1975 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. У зв'язку з вказаним остання змінила прізвище на [PERSON]. Дані обставини підтверджуються фотокопією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 31 грудня 1975 року, виданого Великогаївською сільською радою Тернопільського району. 16 квітня 1985 року [PERSON], сім'я якої складалась з 4 чоловік ([PERSON] - чоловік, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син), виданий ордер серії [NUMBER] на право зайняття трьох кімнат, житловою площею 38 м2, в квартирі [ADDRESS]. Даний ордер було видано на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів № 197 від 12 квітня 1985 року. Вказане стверджується як фотокопією самого ордера так і архівного витягу з протоколу № 07 засідання виконавчого комітету Тернопільської міської Ради народних депутатів від 12 квітня 1985 року № 197. Як вбачається з довідки № 5 від 22 серпня 2017 року про балансову вартість зазначеної квартир, пайовий внесок за неї сплачений повністю. Частиною 3 ст. 5 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. На момент укладення шлюбу позивача та [PERSON] діяв Кодекс про шлюб та сім'ю України від 20 червня 1969 року. Частиною 1 ст. 22 цього кодексу визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Враховуючи вказані вимоги закону та зважаючи на те, що зазначена квартира була набута за час шлюбу, кожен із подружжя має рівні права на володіння нею, тобто по 1/2. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується фотокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входила ? частина у праві власності на зазначену квартиру. Вказаний висновок суду відповідає роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, викладеним у пункті 8 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» де зазначено, що якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. За життя [PERSON] заповіту не залишила, отже має місце спадкування за законом. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. (ч. 1 ст. 1258 ЦК України) У частині 1 ст. 1261 ЦК України зазначено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Виконуючи дану вимогу закону позивач звернувся до державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вказану квартиру, однак у його отриманні йому було відмовлено про що винесено відповідну постанову № 3956/02-31 від 06 грудня 2016 року. При цьому нотаріусом було встановлено, що позивач фактично прийняв спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця спільно проживав з нею. На аналогічні правовій підставі спадщину було прийнято і дітьми позивача та померлої. Отже частка кожного із спадкоємців у спадковому майні складає по 1/6 (1/2 / 3 = 1/6). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. (ч. 1 ст. 391 ЦК України) Таким чином позивач є власником 1/2 частини зазначеної квартири як спільного майна подружжя, однак перешкодою у користуванні цим майном стала відсутність правовстановлюючого документа на нього. Таке порушене право [PERSON] слід захистити шляхом визнання за ним права власності на цю частину помешкання. Окрім цього, останній прийняв спадщину за законом після смерті дружини, до складу якої входить 1/6 частини у праві власності на зазначену квартиру, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оформити на це майно право власності та розпоряджатись ним. Таке порушене право [PERSON] слід захистити шляхом визнання за ним права власності на це майно. Щодо решти позовних вимог [PERSON], то у їх задоволенні слід відмовити з наступних міркувань: частиною 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отож законодавець чітко визначає, що визнання відповідачем позову не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог та встановлює обов'язок суду перевіряти чи відповідає таке визнання вимогам закону або чи не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України). Звертаючись з вимогами про визнання права власності на спадкове майно за відповідачами, позивач не обґрунтував яким чином це може захистити конкретно його порушене право та яке саме. Окрім цього слід зазначити, що такі вимоги [PERSON] фактично вчинені в інтересах інших осіб, хоча доказів того, що він має на це відповідні повноваження не надано.

Outcome: partial