Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося. У зв`язку із тим, що він є військовослужбовцем та перебуває у постійних відрядженнях у зоні АТО, у них почали виникати часті сварки на підґрунті різних поглядів на життя, що призвело до зникнення любові між ними. З січня 2018р. вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше формальне збереження шлюбних відносин суперечить моральним засадам суспільства. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, строк для примирення не потрібен (а.с.31). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце проведення якого була сповіщена своєчасно, належним чином, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, строк для примирення не потрібен (а.с.32). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 26.09.2009р. між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Ясенівською сільською радою Любашівського району Одеської області, актовий запис №04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3). Спору щодо визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Згідно копії судового наказу від 20.03.2018р., [PERSON] сплачує аліменти [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі ј усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] (а.с.2). Відповідно до позовної заяви та копії довідки №30 від 04.03.2019р., позивач [PERSON] проживає разом з іншою жінкою - [PERSON] , яка станом на 01.04.2019р. перебувала в стані вагітності, 30 тиждень, що вбачається із копії довідки №73, виданої жіночою консультацією №14 м.Одеси (а.с.9, зворот) У теперішній час примирення неможливе. Між подружжям майнового спору немає. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.3 ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення для справи. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження та оцінки наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи, що позивач [PERSON] , згідно позовної заяви, просить покласти судові витрати на нього, суд вважає за недоцільне стягувати судовий збір із відповідача на користь позивача. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved