Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третьої особи Виноградівської державної нотаріальнї контор про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] останнє місце проживання якої було [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіт не залишила. На день смерті [PERSON] належав жилий будинок з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] на зазначене майно відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги за законом до майна померлої є її сини: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Позивач зазначив, що після смерті матері ним подано письмову заяву до державного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус відмовив у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. Позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті матері в порядку спадкування за законом. Позивач про день, час та місце розгляду справи, будучи належним чином повідомленим своєчасно, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що вимоги позову підтримує повністю та просить суд такі задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що не заперечує відносно задоволення позовних вимог [PERSON] . Представник третьої особи без самостійних вимог у судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце його проведення, заяв та клопотань не подавав. Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядкуст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. Встановлено, що [INFO] померла мати позивача та відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть Серії [NUMBER] від 24.02.2020 р., виданого виконавчим комітетом Буківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області. Батько позивача та відповідача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією його свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 16.11.2005 р., виданого виконкомом Буківської сільської Ради Виноградівського району Закарпатської області. Позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] є синами померлої [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, і відповідно до ст.1272 ЦК Украіни вони належать до спадкоємців першої черги за законом. Також встановлено, що на день смерті [PERSON] належав жилий будинок з надвірними спорудами розташований в [ADDRESS] згідно до запису у погосподарській книзі №5, особового рахунку№ [NUMBER] . Дана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Буківської сільської ради № 02-25/572 від 26.11.2020 року. Відповідно до інформаційної довідки від 26.11.2020 р. та Технічного паспорту, будинок [ADDRESS] складається з прихожої площею 10, 4 кв.м, житлової кімнати - 17.3 кв.м, житлової кімнати - 17.4 кв.м, комори - 6.7 кв.м, кухні - 15.7 кв.м. Зазначений жилий будинок завершений будівництвом і його вартість становить 106 624 грн. За прийняттям спадщини позивач [PERSON] 28.07.2020 р звернувся до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. (спадкова справа №118/2020, заява №479 від 28.07.2020). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Саме з вказаних підстав позивач змушена звернутися до суду з цією позовною заявою. Відповідач [PERSON] має до складу спадкового майна власний майновий інтерес, оскільки аналогічно є спадкоємцем першої черги. У той же час фактично відповідач декларує відсутність власних претензій до спадкового майна. 18.08.2020 р. ним подано до державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини (спадкова справа 118/2020, заява № 525 від 18.08.2020). Відповідно до положень п.3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку проведено, згідно інформаційної довідки спадковий житловий будинок з надвірними будівлями будівництвом завершений, його вартість складає 106 624,00 гривень. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав інтересів, що підлягають захисту судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті матері [PERSON] має законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved