Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яким просив розірвати розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 29.02.2012 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного Харківського міського управління, актовий запис № 332. Ухвалою судді від 03.08.2018 відкрито провадження у справі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 29 вересня 2012 року. Від даного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] . Зазначив, що спільне життя з дружиною не склалося, з березня 2015 року шлюбні відносини припинилися. Крім того зазначив, що за позовом дружини рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.05.2015 не нього покладено обо вязок сплати аліментів у розмірі 700, 00 грн. на місяць на утримання дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.3 ст.200ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст.206ЦПК України уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 29 лютого 2012 року, який був зареєстрований зареєстрований Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного Харківського міського управління, актовий запис № 332 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 29.09.2012). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] , та [PERSON] , фактично припинили шлюбні відносини та не ведуть сумісне господарство. Позивач не має наміру зберегти свою сім`ю. За приписами статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить їх інтересам. За таких обставин, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідач не наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved