Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ренійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], в якому просив суд: розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 16.10.2007 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 160; залишити проживати з ним після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі, від позовних вимог в частині місця проживання неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу відмовляється, просить неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу залишити проживати разом з відповідачем [PERSON] У заяві також зазначено, що позивач просить не надавати строк для примирення, не наполягає на стягненні з відповідача [PERSON] судових витрат. Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання також не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу залишити проживати з нею, також просить залишити їй після розірвання шлюбу шлюбне прізвище «[PERSON]», строк на примирення з позивачем просить не надавати. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову відповідачем судом у попередньому судовому засіданні ухвалюється рішення у порядку встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України за наявності для того законних підстав при визнанні позову відповідачем суд ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по даній справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Судом в ході судового розгляду справи були досліджені: - свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] від 16.10.2007 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, згідно якого між [PERSON] і [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований 16.10.2007 року, актовий запис № 160, після реєстрації шлюбу чоловікові та дружині було присвоєно прізвище «[PERSON]»; - копія паспорту на ім`я позивача [PERSON], серії [NUMBER], виданого 13.07.1998 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області; - копія свідоцтва про народження сина [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 06.11.2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, в якому батьками вказані позивач та відповідач; - копія свідоцтва про народження сина [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 06.05.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, в якому батьками вказані позивач та відповідач; - копія свідоцтва про народження сина [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 01.06.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, в якому батьками також вказані позивач та відповідач. Дослідивши надані докази, судом було встановлено наступні обставини: позивач [PERSON] звернувся до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою, позовні вимоги якої згодом уточнив, в якій просить розірвати шлюб із відповідачем [PERSON], зареєстрований 16.10.2007 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 160, мотивуючи заявлені вимоги тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, сумісне життя не склалося. Сторони не підтримують подружні стосунки. Позивач не має бажання бути разом з відповідачем, оскільки кожен з них жив своїм життям та не намагався перейнятися проблемами іншого. На даний момент між сторонами сумісне проживання, як подружжя, припинене. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам та інтересам відповідача. Від шлюбу сторони мають трьох синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на сумісному утриманні сторін та проживають разом з матір`ю. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно до ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст.56 ч.3 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши обставини припинення шлюбних відносин сторін, фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що сім`я сторін фактично розпалася, оскільки вони припинили шлюбні стосунки. Як випливає із ситуації, яка склалася, між позивачем і відповідачем втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. За таких обставин шлюб сторін існує суто формально і підлягає розірванню. Приходячи до такого висновку, суд враховує фактичні обставини справи та інтереси кожного з подружжя, а також інтереси їхніх малолітніх дітей. Застосування заходів щодо примирення подружжя при даних обставинах, суд вважає недоцільним, оскільки ні позивач, ні відповідач, зацікавленості в збереженні сім`ї не проявили, якихось заходів щодо примирення та збереження сім`ї не приймали. Згідно з положеннями ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки заявлена вимога відповідача про залишення шлюбного прізвища не суперечить діючому законодавству, суд задовольняє її та вважає за можливе залишити за відповідачем після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 114 цього ж Кодексу у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 2 ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи ситуацію, що склалася на момент розірвання шлюбу, суд визначає, що за домовленістю сторін малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], треба залишити проживати разом із матір'ю [PERSON] Статтею 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved