Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Луцький міськрайонний суд з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок за адресою : [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,0053 га за адресою : [ADDRESS] , що належала спадкодавцю відповідно до Державного акту про право власності на землю серії ВЛ № 006083 від 01.03.2002 року, та земельну ділянку площею 0, 0057 га в [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю відповідно до Державного акту про право власності на землю серії ВЛ № 043099 від 27.04.2004 року. Дане майно було набуто спадкодавцем [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , а тому є їх спільною сумісною власністю. А оскільки частки є рівними відповідно до вимог закону, то [PERSON] та [PERSON] належало по Ѕ частині даного майна. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, яким все належне йому майно заповів відповідачу [PERSON] . Спадкоємці першої черги, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні, та які прийняли спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори, є дружина - [PERSON] та непрацездатний син - [PERSON] , які успадкували по ј частині майна, що залишилось після смерті [PERSON] , а саме по 1/8 частині житлового будинку за адресою : [ADDRESS] , 1/8 частині земельної ділянки за адресою : [ADDRESS] згідно Державного акту про право власності на землю серії ВЛ № 006083 від 01.03.2002 року та по 1/8 частині земельної ділянки згідно Державного акту про право власності на землю серії ВЛ № 043099 від 27.04.2004 року. Крім того, ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 13 липня 2009 року визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] , за якою [PERSON] визнає право власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 26,5 м.кв. в [ADDRESS] , тобто на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,053 га по [ADDRESS] згідно Державного акту серії ВЛ №006083. [PERSON] померла [INFO] . На випадок своєї смерті залишила заповіт, яким все належне їй майно заповіла позивачу [PERSON] . Непрацездатний син спадкодавця [PERSON] від своєї частки відмовився, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 5/8 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , 5/16 часток земельної ділянки за адресою : [ADDRESS] згідно Державного акту про право власності на землю серії ВЛ № 006083 від 01.03.2002 року та 5/8 часток земельної ділянки згідно Державного акту про право власності на землю серії ВЛ № 043099 від 27.04.2004 року. Позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , подавши в передбачений законом строк відповідну заяву до нотаріальної контори. Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на майно. З врахуванням викладеного, просить визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом , що залишилось після смерті [PERSON] , а саме на 5/8 часток житлового будинку за адресою : [ADDRESS] , 5/16 часток земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] згідно Державного акту про право власності на землю серії ВЛ № 006083 від 01.03.2002 року та 5/8 часток земельної ділянки згідно Державного акту про право власності на землю серії ВЛ № 043099 від 27.04.2004 року. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2019 року відкрито загальне провадження у справі. 02 травня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вказує, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. У відповіді на відзив від 03 червня 2019 року позивач заперечив викладені у відзиві що обставини. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 липня 2019 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним заповіту. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 18 вересня 2020 року провадження у справі поновлено. В судове засідання позивач не з`явився, від нього та його представника надійшло клопотання, в якому вони просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не з`явився в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ВЛ № 006083, виданого 01.03.2002 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0053 га в [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 7563 від 19.11.2001 року, цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування торгового закладу з влаштуванням літнього кафе. ( а.с. 10-12). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 043099, виданого 27.04.2004 року, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 562 від 23.03.2004 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0057 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням для обслуговування торгового закладу ( а.с.13-16) Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок , виданого 8 вересня 1978 року, [PERSON] є власником житлового будинку , що знаходиться за адресою : [ADDRESS] ) [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25 серпня 2004 року. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ч.1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Крім того ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України вказує, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як встановлено судом, що підтверджується відповідно копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 січня 1962 року до дня смерті. Відтак, з врахуванням вимог ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України та ст. 60, 70 Сімейного кодексу України, [PERSON] та [PERSON] належало по Ѕ частині набутого під час шлюбу майна, а саме: земельної ділянки площею 0,0053 га в [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 7563 від 19.11.2001 року відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ВЛ № 006083, виданого 01.03.2002 року, по Ѕ частині земельної ділянки площею 0,0057 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням для обслуговування торгового закладу згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 043099, виданого 27.04.2004 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 562 від 23.03.2004 року, та по Ѕ частині житлового будинку , що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0053 га в [ADDRESS] , відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ВЛ № 006083, виданого 01.03.2002 року, Ѕ частину земельна ділянка площею 0,0057 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням для обслуговування торгового закладу згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 043099, виданого 27.04.2004 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки 3 562 від 23.03.2004 року, та Ѕ частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , на випадок своєї смерті, 20 травня 2004 року залишив заповіт, яким все належне йому майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, і взагалі все, що буде належати йому на час смерті і на що за законом буде мати право, заповів [PERSON] . Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Право на обов`язкову частку у спадковому майні, що залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , виникло у його непрацездатної вдови [PERSON] , що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , та непрацездатного повнолітнього сина - [PERSON] , який є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК № 046853. Останні прийняли спадщину після смерті [PERSON] , подавши відповідні заяви до нотаріальної контори. Таким чином, після смерті [PERSON] його спадкоємці за законом, що мають право на обов`язкову частку, успадкували по 1/8 частині спадкового майна, однак не оформили свої спадкові права належним чином. Крім того, встановлено, що відповідно до ухвали Апеляційного суду Волинської області від 13 липня 2009 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, якою визнано мирову угоду, укладену між сторонами, за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 26,5 кв.м. в [ADDRESS] , що становить Ѕ частину земельної ділянки відповідно до Державного акту про право власності на землю серії ВЛ № 006083, виданого 01.03.2002 року на ім`я [PERSON] ( а.с. 25). [INFO] померла [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.09.2017 року. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на : 5/16 частині земельної ділянки площею 0,0053 га в [ADDRESS] , відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ВЛ № 006083, виданого 01.03.2002 року (1/4 частина як спільне майно подружжя та 1/16 частина як спадкове майно після смерті [PERSON] ), 5/8 частин земельна ділянка площею 0,0057 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням для обслуговування торгового закладу згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 043099, виданого 27.04.2004 року (Ѕ частина як спільне майно подружжя та 1/8 частина як спадкове майно після смерті [PERSON] ), та 5/8 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] (Ѕ частина як спільне майно подружжя та 1/8 частина як спадкове майно після смерті [PERSON] ). [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона матиме право, в тому числі, житловий будинок [ADDRESS] заповіла своєму сину - [PERSON] . Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері - [PERSON] , звернувшись 21 листопада 2017 року до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом. Спадкоємець за законом, який має право на обов`язкову частку у спадковому майні, що залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , непрацездатний повнолітній син - [PERSON] , який є особою з інвалідністю ІІ групи, від своєї частки у спадковому майні відмовився, про що ним подана заява до нотаріальної контори. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 травня 2018 року у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено у зв`язку з неможливість встановити склад спадкового майна, яке належить спадкодавцю [PERSON] . Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про визнання за позивачем [PERSON] права власності на спадкове майно за заповітом , що залишилось після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: на 5/16 частин земельної ділянки площею 0,0053 га в [ADDRESS] , відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ВЛ № 006083, виданого 01.03.2002 року, 5/8 частин земельної ділянки площею 0,0057 га по [ADDRESS] з цільовим призначенням для обслуговування торгового закладу згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 043099, виданого 27.04.2004 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки 3 562 від 23.03.2004 року, та 5/8 частині житлового будинку , що знаходиться за адресою : [ADDRESS] .

Outcome: approved