Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Котелевського району Полтавської області, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 3, 17 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території [PERSON] селищної ради Котелевського району Полтавської області, та належала померлій 22.10.2007 року [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Р1 № 523980, виданого 12 червня 2001 року. Обґрунтовуючи свій позов тим, що він став спадкоємцем за законом на майно померлої матері [PERSON]. В теперішній час він бажає оформити спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 3, 17 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території [PERSON] селищної ради Котелевського району Полтавської області і й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла 22.10.2007 року. Але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене майно, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 17). Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. [PERSON] надав до суду заяву від 13.03.2017 року та 20.03.2017 року в яких просить розгляд справи провести без його участі, зазначивши що позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 30, 41). Відповідач [PERSON] селищна рада Котелевського району Полтавської області у відкрите судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. Відповідач [PERSON] селищна рада Котелевського району Полтавської області надала до суду заяву від 13.03.2017 року, в якій просить суд провести судове засідання без участі представника селищної ради, зазначивши що позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі (а.с. 31). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача відділ Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області у відкрите судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, але надав до суду заяву від 09.03.2017 року, в якій просить розгляд справи провести без їхньої участі, зазначивши що у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду (а.с. 29). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, але надала до суду заяву від 07.03.2017 року, в якій просить розгляд справи провести без її участі (а.с. 27-28). У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі не явки в судове засідання всіх осіб які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи (а.с.1- 41), приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини [PERSON] являється сином [PERSON] про що свідчить копія свідоцтва про народження серії ЯЕ № 925727 від 09.02. 1965 року (а.с. 11). [PERSON] померла 22.10.2007 року, про що свідчить світлокопія свідоцтва про смерть, серії 1-КЕ № 087825, виданого відділом РАЦС Котелевського РУЮ Полтавської області 2.10.2007 року (а.с.8). Відповідно до змісту світлокопії заповіту від 31.03.2000 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 822, у якому [PERSON] заповіла земельну частку (пай) площею 4, 07 умовних кадастрових гектарів синові [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] помер 30.12.2015 року, про що свідчить світлокопія свідоцтва про смерть, серії 1-КЕ № 309998, виданого відділом ДРАЦС Котелевського РУЮ Полтавської області 30.12.2015 року (а.с.9). Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України у разі неприйняття спадщини за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265. Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом. Син [PERSON] став єдиним спадкоємцем першої черги за законом на майно померлої матері, відповідно до ст 1261 ЦК України. Відповідно до рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 30.11.2016 року визначено [PERSON], [INFO], додатковий строк для подання ним до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 22.10.2007 року, терміном два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили (а.с. 15). Спадкове майно складається із земельної ділянки площею 3, 17 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території [PERSON] селищної ради Котелевського району Полтавської області, та належала померлій 22.10.2007 року [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Р1 № 523980, виданого 12 червня 2001 року (а. с. 6). Як вбачається з листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 128/02-14 від 31.01.2017 року, до нотаріуса звернувся [PERSON] з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3, 17 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території [PERSON] селищної ради Котелевського району Полтавської області і й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла 22.10.2007 року. Але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене майно, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 17). Це знайшло своє підтвердження у листі Відділу Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області від 20.12.2016 року відповідно якого, до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру земельна ділянка [PERSON] не занесена, кадастровий номер не визначався. ( а.с. 13-14). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до п.115 постанови КМУ « Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 року державна реєстрація земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації за заявою власників. Так, як власник спірної земельної ділянки [PERSON] померла, а сама земельна ділянка не занесена до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру, кадастровий номер не визначений, то позивач [PERSON] позбавлений можливості як спадкоємець за законом на майно померлої матері отримати свідоцтво про право власності на спадщину за законом. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до змісту повідомлення приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] № 300/01-16 від 07.03.2017 року, в провадженні знаходиться спадкова справа № 120/2016 на майно [PERSON], померлої 22.10.2007 року. В спадковій справі знаходяться заява про прийняття спадщини за законом, що надійшла від [PERSON], сина померлої, яка подана на підставі рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 30.11.2016 року про надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Інших заяв у спадковій справі не міститься. Дані про інших спадкоємців відсутні. Свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 28). Ч.1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовну заяву [PERSON] до [PERSON] селищної ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON], відділ Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Підсумовуючи все вище викладене суд, вважає, що [PERSON] , як спадкоємець за законом на майно померлої матері [PERSON] , дійсно має законне право на земельну ділянку площею 3, 17 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території [PERSON] селищної ради Котелевського району Полтавської області. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати позивачу присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved