Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 18.11.2003 року між ним та відповідачкою [PERSON] /[PERSON]/ М.Г. було укладено шлюб та під час перебування сторін у шлюбі в них народилась донька, [PERSON]. 26.11.2007 року Кілійським районним судом шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дитини. 17 січня 2011 року відповідачка звернулась до відділу державної виконавчої служби Кілійського РУЮ з заявою про припинення стягнення з [PERSON] аліментів та 18 січня 2011 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення аліментів з позивача. 20 жовтня 2011 року [PERSON] звернулась до ВДВС Кілійського РУЮ з заявою про поновлення стягнення аліментів з [PERSON] Як зазначає позивач, за період з 17 січня по 20 жовтня 2011 року, за який [PERSON] відмовилась від аліментів, виконавча служба нарахувала йому заборгованість по аліментам. 28 березня 2012 року на підставі заяви [PERSON] судом було встановлено обмеження позивачу у праві виїзду за межі України, а виїзд за кордон для позивача є єдиним способом заробітку. Позивач вважає, що відповідачка спочатку навмисне відмовилась від аліментів, витребувавши виконавчий лист і на протязі 9 місяців не предявляла його у виконавчу службу, а потім домоглася заборони позивачу у виїзді за кордон. 27 квітня 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів та стягнення пені по заборгованості з аліментів в сумі 11912,87 гривень. На підставі викладеного позивач [PERSON] просив суд визнати дії відповідачки щодо відмови від отримання аліментів періодом більше 9 місяців з наступною забороною виїзду за кордон - навмисними для створення підстав вимагати пеню по заборгованості з аліментів та звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, яка утворилась не з його вини, а з вини відповідачки. Після відкриття провадження у справі позивачем було подано клопотання відповідно до якого він підтримує свої позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності в якій зазначила, що позовні вимоги визнає. Дослідивши позовну заяву та заяву відповідача, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: 17.01.2011 року [PERSON] /[PERSON]/ М.Г. звернулась до ВДВС Кілійського РУЮ з заявою в якій просила припинити стягувати аліменти з [PERSON] в звязку з її добровільною відмовою /а.с. 4/. На підставі поданої заяви 18.01.2011 року державним виконавцем Бурлаченко О.В. було винесено постанову ВП № 5706491 про повернення стягувачу на підставі заяви про припинення стягнення аліментів у звязку з її добровільною відмовою, - виконавчого листа № 2-2246, виданого 26.11.2007 року Кілійським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі ? частки з усіх видів заробітку, починаючи 28.08.2007 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до 09.03.2022 року /а.с. 4-6/. 24.10.2011 року [PERSON] звернулась до ВДВС Кілійського РУЮ з заявою від 20.10.2011 року в якій просила поновити стягнення аліментів по виконавчому листу № 2-1495/09 від 18.11.09 р., виданого Кілійським районним судом Одеської області про стягнення на її користь з [PERSON] аліментів на утримання дитини /а.с. 7/. 25.10.2011 року державним виконавцем Бурлаченко О.В . було винесено постанову ВП № 29430476 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-1495/09, виданого 29.04.2010 року Кілійським районним судом Одеської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 450 гривень щомісячно, починаючи з 28.08.2007 р. /а.с. 8-9/. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 28.03.2012 року було обмежено [PERSON] у праві виїзду за межі України до належного виконання ним своїх зобовязань по сплаті аліментів, присуджених за рішенням Кілійського районного суду Одеської області у справі № 1495/2009 /а.с.10-12/. Згідно розрахунку державного виконавця, затвердженого 27 грудня 2013 р. начальником ВДВС Кілійського РУЮ, розрахунок заборгованості по стягненню з [PERSON] аліментів, які стягуються 28.07.2007 року на корись [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], за 2011 рік складає 3825 гривень /а.с. 14/. При вирішенні справи судом враховано відповідні положення діючого законодавства: Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 51 Конституції України - батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічні положення містить ст. 180 СК України. Як зазначено в ч. 3 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред'явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача. Згідно ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що заборгованість позивача [PERSON] по аліментам за період 17.01.2011 року по 24.10.2014 року виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти, тобто відповідача [PERSON] /[PERSON]Г./, суд вважає у цій частині позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. В частині позовних вимог про визнання дій відповідача [PERSON] щодо відмови від отримання аліментів умисними для створення підстав вимагати пеню за заборгованість по аліментам, суд вважає вказані позовні вимоги необґрунтованими, оскільки такий спосіб захисту порушеного права не передбачений діючим законодавством, а є обставиною, яка підлягає доказуванню при вирішення спору про стягнення неустойки /пені/ при виникненні заборгованості по аліментам з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, та який, як зазначив позивач, розглядається судом в іншій справі за позовом [PERSON] На підставі викладеного су до дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Outcome: partial