Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він з 1972 року по 1995 рік був зареєстрований і фактично мешкав у м. Сєвєродонецьку разом зі своєю дружиною та дітьми. В 1996 році до нього звернулась його рідна старша сестра [PERSON] з проханням доглянути її у звязку з погіршенням стану здоровя. Він, порадившись з рідними, погодився і фактично переїхав жити до неї в дім за адресою: с. Рудівка, вул.. Калинова, буд. б/н. Вони разом вели домашнє господарство: він здійснював догляд за городом, будинком, присадибною ділянкою, а його сестра готувала їжу, оскільки тяжку роботу в силу свого слабкого здоровя вона виконувати не могла. На вихідні до них приїздили провідувати його діти та дружина. В період спільного проживання його сестра передала йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0072542 розміром 8,73 умовних кадастрових одиниць, виданий Сватівською РДА 08.01.1997 року, тобто фактично передала йому право володіння належним їй майном. В кінці 1998 року стан здоровя його сестри [PERSON] погіршився і 27.01.1999 року вона померла, про що Рудівською сільською радою Сватівського району було видано свідоцтво про смерть. На момент відкриття спадщини він проживав зі спадкодавцем без реєстрації. Після смерті його сестри він не звернувся до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, оскільки вважав, що прийняв спадщину, оскільки проживав з нею разом на момент смерті. Тобто він був впевнений, що фактично вступив у спадщину шляхом фактичного вступу у володіння та керування і йому залишилось лише нотаріально переоформити спадкове майно, зокрема, сертифікат на земельну ділянку (пай). Пізніше він звернувся до нотаріальної контори з наявними у нього документами для оформлення спадщини, але йому повідомили, що оформити спадщину він не може, оскільки проживав з покійною сестрою [PERSON] без реєстрації, а тому не є таким, що прийняв спадщину, і порадили звернутися за вирішенням питання до суду. \~ \~ \~ \~Просить суд визнати право власності в порядку спадкування на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0072542 розміром 8,73 умовних кадастрових одиниць, виданий Сватівською РДА 08.01.1997 року шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, яке відкрилось після смерті сестри [PERSON], [INFO], яка померла 27.01.1999 року в с. Рудівка Сватівського району Луганської області за [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явились, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає (а.с.63). Представник відповідача - Рудівської сільської ради Сватівського району Луганської області до суду не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги визнав (а.с.59). Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей\~2\~та\~4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Судом встановлено, що 27 січня 1999 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.13). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0072542 розміром 8,73 умовних кадастрових одиниць, виданий Сватвською РДА 08.01.1997 року, що підтверджується його копією (а.с.12). Грошова оцінка даної земельної ділянки складає 43328,02 грн., про що суду надано довідку про визначення грошової оцінки земельної ділянки (а.с.14). \~ \~ \~ \~Як зазначає позивач у своєму позові та це факт не спростовано відповідачем, на момент смерті [PERSON] він проживав разом з нею без реєстрації місця свого проживання в [INFO] та [PERSON] в період спільного проживання передала позивачеві свій сертифікат на право на земельну частку (пай). Даний факт також підтверджується довідкою Рудівської сільської ради Сватівського району Луганської області (а.с.15). Оскільки позивач та [PERSON] проживали разом та вели спільне господарство, то позивач вважав, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], яка померла 27 січня 1999 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Факт родинних відносин позивача та спадкодавця підтверджується копіями свідоцтв про народження позивача та спадкодавця, а також відомостями Сватівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану (а.с.8-11,16). Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, псадкові відносини регулюються цим Кодексом. При цьому, норми п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з яким цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилась після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст..ст.529-531 ЦК УРСР. Аналогічна думка викладена в листі ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Оскільки [PERSON] померла 27.01.1999 року, то відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року. Отже, позивач прийняв спадщину на підставі\~ст. 549 ЦК УРСР\~(1963 року), оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем безпосередньо перед її смертю і не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно ч.1, 2\~ст.549 цього ж Кодексу\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом\~ст. 524 ЦК України 1963 року\~спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У відповідності зі статтею\~548, частинами першою, другою статті\~549 ЦК 1963 року\~для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначена в цій статті дія повинна бути вчинена протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

Outcome: approved