Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд усунути [PERSON] від права на спадкування за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , у зв`язку з тим що [PERSON] було умисно позбавлено життя спадкодавця [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сім`я позивача проживає в квартирі [ADDRESS] , яка була приватизована у 1995 році співвласниками квартири, що приймали участь в приватизації, стали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних долях. [INFO] померла дружина позивача [PERSON] , смерть [PERSON] настала внаслідок злочинних дій сина [PERSON] . За фактом умисного вбивства матері щодо [PERSON] було порушено кримінальне провадження, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. 20 березня 2020 року [PERSON] покінчив із життям шляхом повішання. На момент смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складає 1/3 частину квартири [ADDRESS] , до кола спадкоємців першої черги за за\-коном належать: [PERSON] - чоловік спадкодавця , [PERSON] та [PERSON] - сини спадкодавця. Після смерті дружини позивач звернувся до [PERSON] , приватного нотаріуса Київ\-ського міського нотаріального округу із заявою про видачу Свідоцтва на право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] . [PERSON] відмовився від спад\-щини на користь позивача. Позивач вважає що [PERSON] не може за законом бути спадкоємцем спадкодавця, якого він умисно позбавив життя. Приватним нотаріусом Київ\-ського міського нотаріального округу Чернявською Нелею Юріївною було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що винесено Постанову, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт усунення від права на спадку\-вання особи, яка умисно позбавила життя спадкодавця. Відповідно, позивач звертаючись до суду із заявою про усунення [PERSON] від права на спадкування, у зв`язку із навмисним, жорстоким вбивство матері (спадкодавця) [PERSON] . Крім того [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22.10.1999 року. В шлюбі у останніх [INFO] народилася донька [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 час\-тина квартири [ADDRESS] , що на\-лежала спадкодавцю [PERSON] на праві власності, та, відповідно, та частина в спадковому майні, яка фактично ним прийня\-та по факту після смерті [PERSON] . Спадкоємцями 1-ї черги за законом після смерті [PERSON] є: [PERSON] - донька, [PERSON] - батько. [PERSON] подану заяву про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилася після смерті батька [PERSON] , до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Синиці Т.В., на підставі якої було відкрито спадкову справу. Позивач також звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Синиці Т.В., із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом. Враховуючи вищевикладене, позивач категорично заперечує щоб майно, яке залишилося як спадщина після смерті [PERSON] увійшло до складу спадкового майна [PERSON] , як особа, яка позбавила спадкодавця життя. 04 січня 2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про закриття провадження. 01 лютого 2021 року Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з обставин викладених в позовній заяві, наполягаючи на тому, що спадкоємець [PERSON] позбавив життя спадкодавця [PERSON] та вже після смерті [PERSON] спірну частку в розмірі 1/6 частину спірної квартири може успадкувати його донька [PERSON] , як спадкоємиця першої черги, та на думку позивача дана обставина суперечить його моральним засадам. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просив відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи це тим, що правових підстав для задоволення позову не має та не доведено того факту, що [PERSON] умисно позбавив життя спадкодавця, тобто [PERSON] оскільки його вина не доведена у встановленому законом порядку і належних та допустимих доказів цього позивач не надав та фактично при розгляді даної справи усувається від спадкування неповнолітня [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, що [INFO] померла дружина позивача [PERSON] , про що 12 березня 2020 року Дніпровським районним у м. Києві Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) видане Свідоцтво про смерть, актовий запис №602. Згідно Довідки про причину смерті (до форми №106/о №020-567) виданої 11.03.2020 року Лівобережним відділенням відділу судово-медичної експертизи трупів, причина сме\-рті [PERSON] - «механічна асфіксія в наслідок закриття отворів рота та носа». По даному факту Дніпровським УП ГУНП в м.Києві було порушено кримінальне провадження за ч.1 ст.115 КК України. [INFO] помер [PERSON] , про що 01 квітня 2020 року Дніпровським районним у м. Києві Відділом держа\-вної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міні\-стерства юстиції (місто Київ) видане Свідоцтво про смерть, актовий запис №776. Згідно Довідки про причину смерті, видану Лівобережним відділенням відділу судо\-во-медичної експертизи трупів від 01.04.2020 року причина смерті [PERSON] - «механічна асфіксія внаслідок повішання». В матеріалах справи також міститься постанова Київської міської прокуратури №4 від 29.04.2020 р., зі змісту якої вбачається що кримінальне провадження № 12020100040001918 від 10.03.2020 року за підозрою [PERSON] , [INFO] -було закрито у зв`язку із смертю підозрюваного ( а.с.15). З даної постанови вбачається, що підозру [PERSON] було оголошено 29 квітня 2020 р. тобто після смерті останнього. На момент смерті [PERSON] до спадкоємців першої черги за за\-коном належать: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син, [PERSON] - син. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до [PERSON] , приватного нотаріуса Київ\-ського міського нотаріального округу із заявою про видачу Свідоцтва на право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті дружини. За наслідками вищевказаної заяви було відкрито спадкову справу №65937208. [PERSON] відмовився від спад\-щини на користь позивача, про що свідчить заява №33 від 12.08.2020 року. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №67/02-14 від 30.10.2020 року виданою Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернявською Нелею Юріївною вбачається, що громадянину [PERSON] відмовлено у видачі на його ім`я Свідоцтва про право на спадщину за законом. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22.10.1999 року. В шлюбі у останніх [INFO] народилася донька [PERSON] Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 17 липня 2017 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, якою є 1/3 час\-тина квартири [ADDRESS] , що на\-лежала йому на праві власності, та, відповідно, та частина в спадковому майні, яка ним прийня\-та по факту після смерті [PERSON] . Спадкоємцями 1-ї черги за законом після смерті [PERSON] є: [PERSON] - донька, [PERSON] - батько. [PERSON] (донькою померлого) подану заяву про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилася після смерті батька [PERSON] , до [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу та було відкрито спадкову справу №65893537. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Відповідно до Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 N 7 вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги в частині усунення від права на спадкування відповідача після смерті [PERSON] , сторона позивача посилається, зокрема, на той факт, що [PERSON] умисно позбавив життя свою матір, тобто [PERSON] . Відповідно до ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Як роз`яснено в п.4 Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.013 року № 24-753/0/4-13: «Усунення від права на спадкування спадкоємців за законом та за заповітом можливе виключно на підставі рішення суду. За змістом ч. 1 ст. 1224 ЦК України підставою для позбавлення права на спадкування є умисне позбавлен\-ня життя спадкодавця чи будь-якого з можливих спадкоємців або вчинення замаху на їхнє життя. Оскільки діяння, зазначені у ч. 1 цієї статті, є кримінально караними, то вони повинні бути підтверджені вироком суду, постановою про закриття кримінальної справи з нереабілітуючих підстав, які є самостійною та достатньою підставою для усунення від права на спадкування». Коло осіб, позбавлення життя яких усуває особу від права на спадкування, є вичерпним та чітко визначеним ч. 1 ст. 1224 ЦК, це спадкодавець та можливі спадкоємці. Не може бути підставою для усунення особи від права на спадкування позбавлення ним життя іншої особи, яка на момент вчинення злочину не могла бути можливим спадкоємцем. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення зумовлює пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки (збільшення частки у спадщині, зміна черговості одержання права на спадкування), одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК. Тобто, необхідними умовами для усунення особи від права на спадкування є встановлення факту злочинного діяння, але як убачається з матеріалів справи, що [PERSON] за життя підозра висунута не була та на момент подачі позову [PERSON] помер та даних про те, що останній здійснив дії спрямовані на прийняття спадщини до суду не надані, та фактично позовні вимоги пред`являються до неповнолітньої особи якою не було вчинено дій, що визначені в ст. 1224 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Згідно із ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed