Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом (а.с.46-58) і вимоги обґрунтовує тим, що 8 жовтня 2018 року ним було подано заяву про вчинення дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ст.190 КК України. Дана заява-повідомлення була прийнята від нього Сумським відділом поліції (м.Суми). В поданій ним заяві йшлося про те, що 05.10.2018 року на сайті оlx.ua він замовив навушники Аррlе АіrРоds, які коштували 3700грн., що підтверджується чеком про зворотну доставку від ТОВ «Нова Пошта». У відділені ТОВ «Нова Пошта» №6 за адресою м.Суми, пл. Незалежності, 1, він отримав посилку від [PERSON] з відділення №29 у м.Одеса, що підтверджується чеком у якому значиться отримання посилки та чеком на переказ грошей на загальну суму 3852грн. Відкривши посилку на столику для огляду посилок у відділенні Нової Пошти, над яким були встановлені камери та в присутності працівника Нової Пошти, він дістав оригінальну коробку навушників Аррlе АіrРоds , запаяну у блістер, всередині якої по відкриттю з`ясувалося, що знаходяться навушники, що не є АіrРоds , документація та зарядний пристрій, що мали знаходитися у коробці з оригінальними АіrРоds були відсутні. Відомості викладені в заяві були внесені в ЄРДР №12019200220000589 від 28.02.2019 року після задоволення скарги на бездіяльність Сумського відділу поліції (м.Суми) Головного управління Національної поліції України в Сумській області відповідною ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 19.12.2018 року (справа №592/19203/18). 01.03.2019 року він отримав витяг з ЄРДР і пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого. 12.04.2019 року він отримав відповідь на своє клопотання, але в ньому не було копій документів які підтверджують те що працівники поліції проводили слідчі розшукові дії з 29.02.2019 року по 02.04.2019 року. 21.05.2019 року ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми було скасовано постанову слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області Кузнєцової А.М. про закриття кримінального провадження. 20.11.2019 року ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми було зобов`язано слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області розглянути клопотання від 26.09.2019 року. Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. В силу ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В силу положення ч.6 ст.82 ЦПК України, він як потерпілий зазнає моральної шкоди від бездіяльності Сумського ВП ГУНП в Сумській області, враховуючі обставини, які встановлені ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 20.11.2019 року. Окрім того, заява про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України була подана ним до поліції 8 жовтня 2018 року, станом на дату подачі позовної заяви не проведено жодної слідчої дії, та не виконана ухвала Ковпаківського районного суду м.Суми від 20.11.2019 року. Розраховуючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди просить суд врахувати глибину та тривалість моральних страждань його як позивача, який 12 разів приходив до Ковпаківського районного суду м.Суми, витрачав особистий час на підготовку позовів до суду, виступів у суді, 2 рази звертався до прокуратури (1 раз зі скаргою, 1 раз з клопотанням). Близько двадцяти разів особисто відвідував Сумський відділ поліції (м.Суми) Головного управління Національної поліції України в Сумській області. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду у сумі 30000 грн. та стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь майнової шкоди у сумі 427 гривень 60 копійок. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON]. позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю з зазначених в позові підстав, та просив суд їх задовольнити. Позивачем [PERSON] до суду було надано відповідь на відзив відповідача, в якому зазначено, що невиконання рішення суду, невиконання приписів ч.1 ст.214, ст.220-221, ч.5 ст.535 КПК України, порушення строків встановлених чинним КПК України, порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини, не вчинення першочергових заходів та невідкладних слідчих (розшукових) дій згідно ч.4 розділу II Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.07.2017 року, не виконання обов`язків слідчим які передбачені ч.3 розділу VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України затвердженим Наказом міністерства внутрішніх справ від 06.07.2017 року, є порушенням прав позивача як потерпілого у кримінальному провадженні. В судовому засіданні представник відповідача Головного управління Національної поліції в Сумській області - Литвиненко А.О. позовні вимоги [PERSON] не визнав, надав відзив на позовну заяву. В відзиві зазначив, що визначені позивачем норми чинного законодавства не можуть бути застосовані при вирішенні даного цивільно-правового спору, який виник як вважає позивач через бездіяльність поліцейських Сумського ВП ГУНП в Сумській області. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч.6 цієї статті так і шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). При цьому з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та ст..174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Втім наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної шкоди. Позивачем не надано суду розрахунок розміру грошового відшкодування моральної шкоди. Останнім не аргументовано, з чого він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди - 30000,00грн. Позивачем на підтвердження матеріальної шкоди на суму 427,60грн. надано суду копії фіскальних чеків з яких можливо встановити, що була надана послуга «копіювання тексту», але неможливо встановити, що дана послуга була надана позивачу, а також неможливо встановити того факту, що вказані витрати були здійсненні позивачем для відновлення свого порушеного права. Просить суд відмовити у задоволені позовних вимог [PERSON] у повному обсязі у зв`язку з їх необґрунтованістю. Представник третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надали суду пояснення по справі, в яких зазначено, що до компетенції Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, як самостійного суб`єкта владних повноважень, не належить відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Вирішення даного питання відноситься до виключної компетенції Державної казначейської служби України, яка, відповідно до пункту 17 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 року №215, є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс. Також, звертають увагу суду на неможливість стягнення коштів на відшкодування, шкоди безпосередньо з органу Казначейства. Відповідна позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 06.02.2019 року по справі №199/6713/14-ц, де зазначено, що кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав: Судом установлено, що в провадженні Сумського відділу поліції ГУ НП в Сумській області перебувало кримінальне провадження №12019200440000589 від 28.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК, а саме 05.10.2018 року невстановлена особа під приводом продажу товару на сайті ОЛХ заволоділа грошовими коштами [PERSON] в сумі 3852грн., та відправила товар, який не відповідає замовленню. В кримінальному провадженні №12019200440000589 29.04.2019 року та 28.09.2019 року були винесені постанови про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Ухвалами слідчих суддів Ковпаківського районного суду м.Суми від 21.05.2019 року та від 02.12.2019 року були скасовані постанови про закриття кримінального провадження, оскільки слдчим не було вчинено всіх необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні. Також ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 20.11.2019 року була задоволена скарга [PERSON] і зобов`язано слідчого Сумського ВП розглянути клопотання [PERSON] про проведення слідчих дій від 26.09.2019 року. На цей час в кримінальному провадженні №12019200440000589 винесена постанова від 22.04.2020 року про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування та жодній особі не було повідомлено про підозру. Ця постанова є чинною. Викладені обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження №12019200440000589. Позовні вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди позивач обгрунтовує ст.56 Конституції, ст.1174 ЦК України, судовою практикою Європейського суду з прав людини. Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах, що передбачено ч.6 ст.1176 ЦК України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст.1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування. Під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду. Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Втім наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної шкоди. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого було зобов`язано слідчого розглянути клопотання [PERSON] та були скасовані постанови про закриття кримінального провадження, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідача і притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Звернення позивача до суду, прокуратури, слідчого не є доказом заподіяння йому моральної шкоди, оскільки ці дії являють собою засоби захисту прав та інтересів особи. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а отже, і заподіяння моральної шкоди, розмір якої в сумі 30000грн. жодним чином не обґрунтований. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 року у справі №916/1423/17, надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обгрунтує її розмір. Позивач не довів факт надмірної тривалості досудового розслідування, не обгрунтував розмір завданої йому матеріальної та моральної шкоди. Позивачем на підтвердження матеріальної шкоди на суму 427,60грн. надано копії фіскальних чеків за друк та копіювання тексту (а.с.35-37, 81-83), але з цих чеків неможливо встановити, що ця послуга була надана позивачу [PERSON] і що ці витрати були здійснені позивачем для відновлення порушеного права. З викладених підстав, в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed