Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , який все своє майно заповів йому. Вказує, що крім нього спадкоємців після смерті батька не має. До складу спадщини входить право на право на земельну частку (пай), яка розташована на території Карапчівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. Зазначає, що він звернувся до нотаріуса, щоб оформити спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу відповідного правовстановлюючого документу. На підставі викладеного просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай), розміром 1,43 га, яка розташована на території Карапчівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області та яка належала померлому батьку - [PERSON] . На підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак у позовній заяві просив суд позов задовольнити та справу розглядати у його відсутності. На підготовче засідання представник відповідача Карапчівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області не з`явився, однак від представника сільської ради надійшла заява, згідно якої сільська рада позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує, просить суд розглянути справу у відсутність представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно заповіту від 14 вересня 2011 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Карапчівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, зареєстрованого в реєстрі за № 124, [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] . Як вбачається з сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0121052, виданого [PERSON] на підставі рішення Глибоцької РДА від 17 квітня 1997 року № 255, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми «Сірет», розміром 1,43 га. [INFO] в с. Карапчів Глибоцького району Чернівецької області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно довідки № 715 від 01 червня 2016 року, виданої виконкомом Карапчівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, померлий [PERSON] постійно проживав за місцем реєстрації у [ADDRESS] з 1967 по день його смерті [INFO] . Разом з ним за вказаною адресою на день його смерті був зареєстрований та проживав син - [PERSON] , [INFO] . До складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай), розміром 1,43 га, яка розташована на території Карапчівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. Як вбачається з відповіді нотаріуса на запит суду № 26/02-14 від 10.03.2020 року, спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є його син - [PERSON] . Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті батька, який належним чином прийняв спадщину, проте на даний час він позбавлений можливості оформити права на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При таких обставинах суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved