Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свій позов мотивує тим, між ним та [PERSON] було досягнута домовленість щодо продажу квартири [ADDRESS], вартістю 12500 доларів США. Вказує, що оскільки відповідач виготовляла правовстановлюючі документи на вказану квартиру, ним було сплачено [PERSON] завдаток в сумі 3200 доларів США, про що остання написала відповідну розписку. Зазначає, що в подальшому відповідач відмовлялась укладати договір-купівлі продажу квартири, мотивуючи сімейними проблемами, однак позивачу стало відомо, що квартира [ADDRESS] не належить [PERSON], а була продана [PERSON] Також вказує, що відповідач не відповідає на його телефонні дзвінки, уникає з ним зустрічі та відмовляється повернути йому суму завдатку в розмірі 3200 доларів США. Крім того, зазначає, що так як з вини відповідача не відбулося укладення договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] зобов'язана сплатити йому додатково суму у розмірі завдатку. Просить стягнути з відповідача на його користь 37248 гривень суми завдатку та 37248 гривень додаткової суми у розмірі завдатку, а також понесені судові витрати. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 17 вересня 2014 року позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] додаткової суми авансу в розмірі 37248 гривень залишено без розгляду. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, між [PERSON] та [PERSON] було досягнута домовленість щодо продажу квартири [ADDRESS], вартістю 12500 доларів США. Для підтвердження зобов'язання придбати вказану квартиру позивачем було сплачено [PERSON] завдаток в сумі 3200 доларів США, що еквівалентно 37248 гривень, про що остання написала відповідну розписку (а.с. 6). Відповідно до ст. 570 ЦК завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних договором платежів, підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних із боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Також судом встановлено, що [PERSON] всупереч домовленостями з [PERSON] щодо продажу квартири [ADDRESS], відмовляється відчужити спірну квартиру позивачу, також відмовляється повернути йому кошти в сумі в сумі 3200 доларів США. Оскільки завдаток (аванс) - це лише спосіб платежу і виконує функцію попередньої оплати, отже він не може виконувати забезпечувальної функції взятих сторонами на себе зобов'язань, незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов'язання, тому той, хто отримав аванс, повинен його повернути. І якщо продавець отримав як завдаток (аванс) певну грошову суму, а договір не було виконано незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, завдаток (аванс) у будь-якому випадку підлягає поверненню. У разі, коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені в рахунок виконання договору [PERSON] 3200 дол. США завдатку (авансу) повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися. Таким чином, проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, зважаючи, що позивачем сплачено завдаток на виконання умов договору, однак відповідач своє зобов'язання щодо укладення договору купівлі-продажу не виконала, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь [PERSON] 37248 гривень суми завдатку. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved