Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. В обґрунтування позову зазначає, що згідно ухвали Франківського районного суду м.Львова від 25.04.2018 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.186 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Заявлений [PERSON] цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином залишено без розгляду та роз`яснено потерпілому право звернення із позовом у порядку цивільного судочинства. Відповідно до обвинувального акту, досудовим розслідуванням встановлено, що [PERSON] , 14.09.2012 року близько 00 год. 30 хв. маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, знаходячись біля приміщення піцерії «РедСітіНайт», що на вулиці Кн.Ольги, 106 у м.Львові, шляхом ривка викрав з рук [PERSON] гаманець вартістю 600 грн., в якому знаходились гроші у сумі 500 доларів США (5 купюр номіналом по 100), що в еквіваленті за курсом НБУ (станом на 25.04.2019р. 26.59 гривень за 1 долар США) становить 13295 гривень, 25 гривень. Станом на 25.04.2019 року загальна сума матеріального збитку становить - 13920 грн. Крім цього зазначив, що злочином йому було завдано значної моральної шкоди. Внаслідок вчинення щодо нього з боку [PERSON] злочинних дій, він переживає душевні страждання, оскільки втратив заощадження що збирав впродовж тривалого часу. Це заподіяло важкого психологічного удару, він досі не може змиритися з тим, що став жертвою злочинних дій, відтак не може сконцентруватися на роботі, у нього постійний стан тривоги. Внаслідок цього, втратив звичний режим життя, у нього часті випадки безсоння, неспокою, страху, що зазначене може повторитися. Крім цього, ніяк не не може перестати думати про те, що незаконно заволоділи його гаманцем, який на день народження подарувала мама та рідна сестра. Злочин був вчинений зухвало та відкрито, змушений відмовлятись від багатьох речей. Більше семи років пройшло з даної події, [PERSON] жодного разу не покаявся у вчиненному, не попросив вибачення не намагався повернути викрадене, а навпаки весь цей період вів себе зухвало, всяляко намагався затягувати розгляд справи. У зв`язку з злочинними діями відповідача йому було заподіяно значної моральної шкоди, змінився його сталий ритм життя, перебував у постійній тривозі що втратив свої речі та заощадження. Думки про останні події тримали його в постійній напрузі, не міг спокійно продовжувати своє життя, що спричинило погіршення здоров`я. Моральну шкоду він оцінює у 100 000 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь матеріальну шкоду завдану злочином у розмірі 13920 грн., моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. а також 5000 грн. витрат на правову допомогу. У поданому відзиві на позовну заяву, представник відповідача зазначив, що відповідач не визнає позовних вимог оскільки позивачем в позовній заяві вказано лише суму, проте немає жодного посилання на відповідні докази, які б підтверджували вартість гаманця та гривневий еквівалент 500 доларам США на момент розгляду справи в суді. Не підтверджено також і наявність саме такої суми у викраденому гаманці. Крім цього, вартість гаманця і суму коштів у розмірі 500 доларів США слід розраховувати виходячи із цін та курсу доллара, які є на момент розгляду справи. Вартість гаманця необхідно розраховувати виходячи з реальної вартості аналогічного товару на момент розгляду справи, в позовній заяві не міститься посилання на аналіз вартості аналогічних товарів. Так як належних і допустимих доказів, які б підтверджували матеріальні збитки у розмірі 13920 грн. немає, відповідач [PERSON] вважає дану позовну вимогу необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Щодо моральної шкоди, відповідач вважає, що також немає жодних доказів, які б підтвердили, що така шкода оцінюється в розмірі 100 000 грн. В позовній заяві позивач зазначає, що йому завдано моральної шкоди, оскільки відповідач своїми діями заподіяв йому важкий психологічний удар. Позивач не може сконцентруватися на роботі, втратив звичний ритм життя, має страх, що такі дії можуть повторитися, у зв`язку із чим погіршився стан його здоров`я. Однак позивачем не доведено той факт, що саме вчинення злочину відповідачем призвело до вищеперелічених змін у його житті, зокрема і стану здоров`я. До позовної заяви не додано жодного доказу, який би підтвердив позицію позивача. Також немає доказів зухвалого поводження відповідача з позивачем та затягування розгляду справ з боку відповідача. Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. зазначає, що позивачем не надано належних та достатніх доказів, які б підтвердили факт понесення таких витрат. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 13.12.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Будучи допитаним в якості свідка позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що разом з [PERSON] біля входу в «Новий цум» зустрів [PERSON] , який попросив його позичити 20 грн. Він дістав свій гаманець щоб дати [PERSON] гроші, однак той вирвав гаманець і втік. Був в «шоці», думав що [PERSON] жартує. В гаманці було 500 доларів США, які він мав позичити [PERSON] . Візуально знав [PERSON] , з ним вітався. [PERSON] є старшим за нього. Через деякий час відшукав його і просив повернути гроші, на що [PERSON] відповів що ніяких грошей в не брав. Думав що [PERSON] згодом віддасть гроші. Ніхто перед ним не вибачився, кошти йому повернуті не були. На момент крадіжки грошей свідок [PERSON] працював неофіційно. Змушений звертатись до суду за захистом своїх прав. Відповідач в судове засідання не з`явився хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи. Представник відповідача протии позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється мамою [PERSON] . Дев`ять років назад була справа відносно її сина. Вони є сусідами з [PERSON] , їхні будинки знаходяться поряд, також вчились в одній школі. Син [PERSON] разом з [PERSON] були знайомі, «разом пили горілку». Син [PERSON] ніяких грошей в [PERSON] не брав, вона в нього грошей не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] являється його другом ще зі школи. [PERSON] знає візуально оскільки він живе трохи дальше він них. В цей день 14.09.2012 року він мав позичити гроші у [PERSON] і зустрілись з ним поряд з піцерією, майже біля входу в «Новий цум». По дорозі зустріли [PERSON] , з яким [PERSON] мав про щось поговорити, він пройшов далі, оскільки з [PERSON] перебував не в зовсім добрих стосунках. Коли обернувся то побачив, шо [PERSON] щось потягнув в [PERSON] після чого той побіг за [PERSON] . Левандевський мав йому позичити 500 доларів США. Подія відбувалась приблизно о 00 год. 30 хв. Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до обвинувального акту від 17.05.2013 року [PERSON] оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що [PERSON] 14.09.2012 року близько 00 год. 30 хв. маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, знаходячись біля приміщення пі церії «РедСітіНайт», що на вул.Кн.Ольги, 106 у м.Львові, шляхом ривка відкрито викрав з рук [PERSON] його гаманець вартістю 600 грн., в якому знаходились гроші у сумі 500 доларів США, 25 гривень та дисконтні картки ТЦ «Арсен», «Метро». Згідно ухвали Франківського районного суду м.Львова від 25.04.2018 року кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] за ч.1 ст.186 КК України закрито із звільненням останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Підставою для прийняття вказаної ухвали стало те, що захисник обвинуваченого [PERSON] звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків, протягом яких особу може бути притягнуто до відповідальності. Клопотання мотивоване тим, що згідно чинного законодавства, інкриміноване обвинуваченому діяння є злочином середньої тяжкості, з дня вчинення якого пройшов строк, протягом якого особу може бути притягнуто до кримінальної відповідальності. Обвинувачений [PERSON] не заперечив проти закриття кримінального провадження. Дана ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили. Зі змісту ч.3 ст.285 КПК України вбачається, що обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку. З узагальнення судової практики Верховного суду України від 20.02.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює закриття кримінальних справ» вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності не є виправданням особи. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що факт вчинення [PERSON] кримінального правопорушення передбачене ч.1 ст.186 КК України підтверджене ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 25.04.2018 року. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як на підтвердження вартості гаманця в розмірі 600 грн., знаходження в ньому 25 грн. та 500 доларів США позивачем надано обвинувальний акт від 17.05.2013 року, натомість відповідачем не подано жодного доказу на спростування вартості гаманця та знаходження в ньому грошових коштів. Крім цього, розмір заподіяної шкоди в сумі 500 доларів США підтверджений показами позивача, що був допитаний в якості свідка, [PERSON] , показами свідка [PERSON] , який був очевидцем події та якому [PERSON] в цей день мав позичити 500 доларів США. Щодо показів свідка [PERSON] , про те, що її син не викрадав коштів в [PERSON] , то суд їх оцінює критично, оскільки даний свідок не був безпосереднім очевидцем вказаної події, а те що в подальшому вона не бачила коштів в свого сина, не може з достатньою переконливістю свідчити, що він їх не викрадав. Отже зважаючи на викладене, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 13 920 грн. є підставними та підлягають до задоволення. З приводу заявленої позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зі змісту ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України вбачається, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» зазначено, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачем не надано доказів завдання моральної шкоди яка полягала в заподіянні важкого психологічного удару, неможливості сконцентруватись на роботі, постійний стан тривоги, безсоння, неспокою, страху, погіршення здоров`я, відмови від багатьох речей. Про дані обставини позивач [PERSON] не вказував і будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка. Разом з тим, враховуючи те, що судом встановлено факт неправомірних дій відносно нього з боку [PERSON] та відшкодування в його користь заподіяної матеріальної шкоди, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, яка полягала у витрачанні свого особистого часу для звернення і відвідування органів досудового розслідування та суду для захисту своїх прав та могло позначитись на звичному ритмі життя позивача що призвело до моральних страждань. Враховуючи характер та тривалість страждань, суд вважає за можливе стягнути на користь [PERSON] суму в розмірі 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. З приводу розподілу судових витрат між сторонами, то суд прийшов до наступних висновків. Згідно з п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивачем, як на підставу понесених ним витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката, подано до суду договір № 194 від 24.04.2019 року про надання правової допомоги, акт виконаних робіт згідно договору №194 від 24.04.2019 року та квитанцію №137 від 24.04.2019 року про оплату [PERSON] коштів в сумі 5000 грн. Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідача вказав, що позивачем взагалі не подано доказів які б підтвердили факт понесених витрат на правову допомогу що не відповідає дійсності. За таких обставин, суд приходить до висновку що витрати позивача на правничу допомогу слід покласти на відповідача в розмірі зазначеному позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved