Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 09 квітня 1994 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON],[INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою. Спір з питання місця проживання дитини відсутній. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, у звязку з чим між ними постійно виникали сварки, скандали, що негативно вплинуло на їхні відносини.З вересня 2013 року по теперішній час вони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені з березня 2008 року, шлюб існує лише формально, а тому він вирішив звернутися до суду, так як вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, так як втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними як подружжям.Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надав письмову заяву з проханням справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Суду надала письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності. Позовні вимоги визнає та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтву про укладення шлюбусерії I-ЖС № 252669 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09квітня 1994 року, актовий запис №356(а.с.8).Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 100503(а.с.7). Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. Таким чином, суд приходить до переконання, що сімя розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони протягом тривалого періоду часу проживають окремо один від одного, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного,що перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить інтересам сторін. Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved