Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, просить стягнути з відповідача на його користь завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 41308,79 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 17 січня 2018 року, його автомобіль марки\~«Ореl\~Astra»,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER],\~отримав механічні\~пошкодження.\~Вказана дорожньо-транспортна\~пригода сталася\~з вини\~відповідача по\~справі [PERSON],\~який порушив\~п.п.\~2.3\~(б),\~16.14\~Правил дорожнього\~руху України,\~а також\~керував транспортним\~засобом в\~стані наркотичного\~сп'яніння,\~чим порушив\~п.\~2.5\~Правил дорожнього\~руху України. Діями відповідача позивачу було завдано майнову шкоду у розмірі 40145,23 грн., яка останньому не відшкодована. Також позивач сплатив вартість експертного дослідження в розмірі 1000 гривень про визначення вартості матеріального збитку. У зв'язку з проведенням відповідної оцінки позивач оплатив вартість електронного повідомлення №000018 від 27 лютого 2018 року, яким відповідача запрошували на проведення огляду автомобіля. Крім цього, діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягала у наступному: протягом тривалого часу у звязку з пошкодження автомобіля позивачу довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що тривалий час він не міг вночі спати, дороговартісний ремонт спровокував безсоння, пригнічений стан та втрату апетиту, що позначилося на його здоровї. Від нервового стану позивача та нецільового використання сімейних коштів постраждали, крім позивача, і члени його сімї та родини, що призвело до розладу стосунків. Розмір душевних страждань позивача та його родини оцінено в 20\~000 грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 41308,79 грн. та 20000,00 грн. моральної шкоди. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві, та просили позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Приймаючи до уваги вимоги ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не зявився у судове засідання, а тому суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. У звязку з тим, суд вважає, що відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, не подав відзиву на позовну заяву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, постановив, справу вирішувати на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. У судовому засіданні встановлено, що 17 січня 2018 року близько 13 години 45 хвилин на перехресті вулиць Микулинецька-Живова-Острозького у м. Тернополі, [PERSON], керуючи автомобілем марки «Ореl Omega», державний реєстраційний номер В09585ВН, рухаючись по головній дорозі, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дав дорогу транспортному засобу марки «Ореl Astra», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який наближався до нього з правого боку по головній дорозі, та допустив з ним зіткнення, порушивши п.п. 2.3 (б), 16.14 Правил дорожнього руху України. Крім того було виявлено, що відповідач керував транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 лютого 2018 року у справі про адміністративне правопорушення №607/1166/18 за вказаною ДТП [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та його притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначена постанова суду набрала законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як слідує із звіту № 361 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ореl Astra», державний реєстраційний номер [NUMBER], діями відповідача позивачу було завдано майнову шкоду у розмірі 40145,23 грн. Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт від 09 березня 2018 року та розрахункової квитанції серії ТЕР № 2818 від 10 березня 2018 року позивач сплатив вартість вказаного вище експертного дослідження в розмірі 1000 грн. У зв'язку з проведенням відповідної оцінки позивач оплатив вартість електронного повідомлення №000018 від 27 лютого 2018 року, яким відповідача запрошували на проведення огляду автомобіля, про що свідчить квитанція №0238 від 27 лютого 2018 року в сумі 163,56 грн. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. За правилом передбаченим ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 2 ст. 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Пунктом 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. З врахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, підлягають до задоволення. З відповідача в користь позивача слід стягнути відшкодування заподіяних йому матеріальних збитків в розмірі 41\~308 грн. 79 коп. Щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування \~моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини відповідача, було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, що стверджується вищезазначеними матеріалами справи. Неправомірні дії відповідача привели до спричинення позивачу моральної шкоди, яка виразилась у зміні його звичного ритму життя, оскільки він зазнав душевних страждань у звязку із пошкодженням транспортного засобу та неможливістю використовувати пошкоджений автомобіль, в результаті чого в нього порушились нормальні життєві звязки. Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача в користь позивача 3000 грн. 00 коп. грошового відшкодування моральної шкоди. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial