Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником квартири зазначеної квартири, а відповідачка є його колишньою невісткою, яка з січня 2015 року в зазначеній квартирі не проживає та не з'являється, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в квартирі не має, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, пояснили, що 18.05.2013 року його син [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], після чого він надав їм квартиру для проживання. [INFO] у них народився син [PERSON], який проживав там же. У жовтні 2014 року його син поїхав на заробітки в Польщу, щоб матеріально забезпечити сім`ю. Одразу після його виїзду за кордон відповідачка взяла свої речі, онука [PERSON] і переїхала до батьків. У січні 2015 року повернувся син та поїхав з відповідачкою відпочивати в Карпати, але в січні цього ж року [PERSON] забрала з квартири спільне майно і залишила квартиру. Відповідач в судове засідання, призначене на 16.10.2015 року не з'явилася, хоча повідомлялася судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надала, причини неявки не повідомила. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є позивач, [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 24 грудня 2007 року (а.с.4). Позивач зазначає, що після укладення шлюбу 18.05.2013 року його син, [PERSON] та його дружина [PERSON] почали проживати у квартирі [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO] з 27.09.2013 року зареєстрована у квартирі [ADDRESS]. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (стст.379, 382 ЦК). Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з актів від 14.05.2015 року та від 23.09.2015 року [PERSON] з січня 2015 року у квартирі [ADDRESS] не проживає. Однак, як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся з позовом 11.06.2015 року, тобто не дотримався визначеного ст. 405 ЦК України строку. Стаття 107 ЖК України, на яку посилається позивач, до даних правовідносин не може бути застосовано, оскільки регулює розірвання договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду. Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином в судовому засіданні не знайшов підтвердження той факт, що відповідач більше року без поважних причин в спірній квартирі не проживає та не цікавиться нею, а тому законних підстав для задоволення позову немає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed