Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 02.04.2014 року відповідач по справі отримав від позивача позику у сумі 700 грн строком на 13 днів, з 02.04.2014 року до 15.04.2014 року , що підтверджується розпискою від 02.04.2014 року. За вказаною розпискою відповідач зобовязався погасити позику в розмірі 700 грн. 15.04.2014 року, але фактично дане зобовязання не виконав. З метою повернення боргу позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу, але усі звернення були залишені без задоволення. Станом на 01.12.2016 року сума боргу за розпискою становить 2087,48 грн. (основна сума 700 грн, 3% річних 55 грн., пеня 702,33 грн., інфляційні втрати 630,15 грн.). Оскільки відповідачем було порушено умови взятих зобов'язань, позивач змушений стягнути вказану заборгованість в судовому порядку. В судове засідання позивач не зявився, подавши через канцелярію суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не зявився, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення про вручення, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до розписки від 02.04.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, згідно з яким, позивач, передав відповідачу грошові кошти в сумі 700,00 грн. На підтвердження укладення договору позики та його умов, позивач надав розписку про передачу коштів та зобовязання їх повернути до 15.04.2014 року. За вказаною розпискою відповідач зобовязався погасити позику в розмірі 700 грн. 15.04.2014 року, але фактично дане зобовязання не виконав. Відповідно до наданої копії претензії та поштового повідомлення, позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу, але звернення було залишено без задоволення. Станом на 01.12.2016 року сума боргу за розпискою становить 2087,48 грн. (основна сума 700 грн, 3% річних 55 грн., пеня 702,33 грн., інфляційні втрати 630,15 грн.). На момент предявлення позову до суду, вказані кошти відповідач не повернув. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України\~ правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно ч. 3 ст. 538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобовязанні свого обовязку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обовязку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обовязку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Згідно з статтею 1046 ЦК України\~, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України\~ на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, у такій же кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В порушення своїх договірних зобовязань відповідач у встановлений договором строк позику не повернув. На письмову претензію позивача сплатити заборгованість в добровільному порядку відповідач ніяким чином не відреагував. Таким чином суд вважає розрахунок позивача щодо стягнення 3% річних, пені та інфляційних втрат законним та обґрунтованим та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість на загальну суму 2087,48 грн. (основна сума 700 грн, 3% річних 55 грн., пеня 702,33 грн., інфляційні втрати 630,15 грн.). Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved