Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 10.09.2014 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладеного договір позики, згідно з яким відповідачка взяла у нього в борг 22020 гривень. Цього ж дня відповідачка добровільно написала розписку та зобов'язалася повернути борг за першою вимогою. 29.05.2015 року ним відповідачу була направлена вимога з проханням повернути в строк до 06.06.2015 року отримані нею в борг грошові кошти. Однак, до теперішнього часу відповідачка зазначені кошти не повернула, його звернення ігнорує, у зв'язку з чим він просить стягнути з відповідачки на свою користь суму боргу за договором позики в розмірі 22020грн., а також сплачений судовий збір у сумі 243,60грн. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з,явились, від представника позивача надійшла заява, згідно якої він підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також просив суд розглянути справу в його відсутність та відсутність позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином через засоби масової інформації. Заяви про розгляд справи за її відсутність від відповідача не надходило. Відповідно до ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 09.11.2015р. згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 10 вересня 2014 року сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивач [PERSON]. передав відповідачці [PERSON] гроші у сумі 1000 доларів США, які відповідачка зобов'язалася повернути за першою вимогою, що підтверджується розпискою відповідачки від 10.09.2014 року ( а. с.5) . 27.05.2015 р. на адресу відповідача [PERSON], за якою вона зареєстрована у встановленому законом порядку, позивачем було спрямовано письмову вимогу про повернення в строк до 06.06.2015 р. суми боргу в розмірі 1000 доларів США. (а.с.10,11) До теперішнього часу сума позики не повернута, що підтверджується наявністю письмової розписки позичальника у позивача. Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.1046 Цивільного Кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мініму доходів громадян. Судом встановлено,що між сторонами договір позики укладений в письмовій формі, тобто за формою відповідає вимогам закону. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Як встановлено в судовому засіданні позивач свої зобов,язання за договором позики виконав належним чином, передавши відповідачці в борг грошову суму -1000 долларів США. Відповідачка свій обов,язок щодо повернення зазначеної суми боргу у встановлений в договорі строк не виконала.Доказів на спростування цього відповідачкою суду надано не було. З довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 24.07.2015 р. вбачається, що станом на 24.07.2015 р. офіційний курс НБУ для гривні щодо долару США складає 22,02 грн.(а.с.12) Таким чином станом на 24.07.2015 р. 1000 доларів США було еквівалентно 22020 грн. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму боргу у розмірі 22020 гривень за договором позики. Судові витрати, понесені позивачем, підтверджуються наданими банківськими документами і підлягають стягненню з відповідачки відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Також відповідно до ст.79 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача до суду в газеті «Урядовий кур'єр» в розмірі 420 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved