Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, відповідно до ст. ст. 319, 321 ЦК України та уточнивши свої позовні вимоги 11.12.2017 року просить суд: визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2311/Б, укладений 21.06.1999 року у Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі, згідно якого [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Випасне, вул. Кутузова, 56-а; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Випасне, вул. Кутузова, 56-а, та складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 114,1 кв.м., житловою площею 60,2 кв.м., гаражу літ. «Е», сараю літ. «Ж», вбиральні літ. «Д», споруд №1-5, вказуючи на те, що 21.06.1999 року між позивачем та відповідачем в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №2311/Б, згідно якого позивач купив житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Випасне, вул. Кутузова, 56-а. На час укладання договору сторонами були виконані усі умови договору, сплачена вся сума коштів за придбання житлового будинку. З дня придбання спірного житлового будинку і до теперішнього часу він мешкає в ньому, сплачує комунальні та обовязкові платежі. Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2311Б, посвідчений на Одеській товарній біржі не має юридичної сили і договір не є таким, що відбувся з підстав недотримання нотаріальної форми його укладання, проте, колишній власник\~ не бажає посвідчити його нотаріально, тому він і вимушений звернутися з позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлявся належним чином,\~ в матеріалах справи наявна його\~ заява з проханням позовні вимоги задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] помер 01 липня 2003 року. Після отримання судом актового запису про смерть [PERSON], складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород Дністровському Білгород Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області судом був зроблений запит до нотаріуса Білгород Дністровської міської та районної державних контор стосовно відкриття спадщини після померлого 01 липня 2003 року [PERSON] для встановлення кола спадкоємців його майна. Відповідно до відповіді завідувача Білгород Дністровської районної державної нотаріальної контори від 01 червня 2018 року № 557/01-16,\~ спадкова справа до майна померлого 01 липня 2003 року [PERSON] не заводилась. За даними Спадкового реєстру спадкова справа до майна вказаної особи не зареєстрована. Відповідно до листа завідувача міськдержнотаріальної контори [PERSON], відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину інформація щодо [PERSON] відсутня. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області в судове засідання не зявився, про день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, про що свідчить його заява, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.06.1999 року [PERSON], з однієї сторони та [PERSON], з іншої, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Випасне, вул. Кутузова, 56-а. /л.с. 7-8/ Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості, щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру\~ є договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2311/Б від 21.06.1999 року, укладений та зареєстрований в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі. Підтвердженням факту виникнення права власності у [PERSON] на придбаний будинок, є реєстрація договору купівлі-продажу в КП «Білгород-Дністровського БТІ» на праві приватної власності № 246 від 02.07.1999 року, що підтверджується відміткою у договорі. /л.с. 8/ Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, позивач передав відповідачу обумовлену договором купівлі-продажу грошову суму, а відповідач\~ виписався та звільнив житловий будинок, після чого\~ [PERSON] вселився до житлового будинку. Також, позивач виготовив технічний паспорт на житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Випасне, вул. Кутузова, 56-а та 10 липня 2000 року зареєструвався у вказаному житловому будинку. /л.с. 5/ Згідно з\~ ст. 15 Закону України Про товарну біржу, зокрема угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК України, в редакції 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК України, 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК України,\~ якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК У, 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Правовідносини між сторонами регулюються\~ ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року. Оскільки кожна із сторін виконала усі зобов'язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 21.06.1999 року, то суд з наведених підстав вважає за можливе визнати вказаний договір дійсним та визнати за позивачем право власності на спірний будинок. Відповідно до ст. 3 ЦК України,\~ основними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а саме те, що згода щодо усіх істотних умов договору, укладеного на Одеській товарній біржі сторонами була досягнута в момент укладання договору, що є підставою для визнання договору купівлі-продажу № 2311/Б від 21.06.1999 року дійсним, відповідач у 2003 році помер, спадкоємці майна померлого на теперішній час відсутні, іншого способу захистити права позивача, окрім як в судовому порядку не вбачається можливим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved