Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів з визначенням їх у твердій грошовій сумі та звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що на даний час він зобов'язаний до сплати аліментів на користь відповідача [PERSON] на утримання двох дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дочками повноліття, починаючи з 04.02.2011 року. Також з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частин всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.08.2008 року по [INFO] року. З 2006 року по 2012 рік він офіційно не працював, обмежувався лише тимчасовими заробітками. Він не міг у повній мірі сплачувати аліменти, а тому у нього виникла заборгованість у сумі 15404 гривні. На даний час він офіційно працює у ЗАТ «Торговий дім «Елітне насіння» водієм та отримує невелику заробітну плату, якої не вистачає на виплату аліментів на дітей у повному обсязі. Таким чином у нього кожного місяця зростає заборгованість по сплаті аліментів не з його вини. Враховуючи викладене, просив визначити до сплати з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень щомісячно; та звільнити його від сплати заборгованості, яка виникла не по його вині, в розмірі 15404 гривні на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі. Відповідач позов не визнала. Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які надані сторонами та були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов не обґрунтований та до задоволення не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON], згідно судового наказу, виданого 07.02.2011 року Городищенським районним судом Черкаської області, зобов'язаний до сплати аліментів на користь відповідача [PERSON] на утримання двох дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дочками повноліття, починаючи з 04.02.2011 року. Також, згідно рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06.11.2008 року, позивач [PERSON] зобов'язаний до сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частин всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.08.2008 року по [INFO] року. На даний час, позивач просить визначити йому аліменти, які стягуються на користь [PERSON] на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі, а саме 200 гривень щомісячно на двох дітей. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як зазначив сам позивач та що підтверджується наявними доказами у справі, він офіційно працевлаштований, працює водієм у ЗАТ «Торговий дім «Елітне насіння» та щомісячно отримує заробітну плату. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідач [PERSON], відповідно до довідки Городищенського РЦЗ № 01-17/42 від 13.01.2014 року перебуває на обліку як безробітна та не в змозі в повній мірі утримувати дітей. З позивача, згідно наказу Городищенського районного суду Черкаської області стягуються аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, що є мінімальним розміром аліментів, встановлених ч. 2 ст. 182 СК України. Розмір же аліментів на двох дітей, який просить стягувати позивач з нього на користь відповідача у сумі 200 гривень на двох дітей, суд не вважає достатнім для утримання двох дітей. З наведених вище підстав, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визначення розміру стягуваних з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання двох дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 200 гривень, щомісячно, не обґрунтовані, а тому до задоволення не підлягають. Щодо вимог позивача про звільнення його від сплати виниклої заборгованості в розмірі 15404 гривні на користь відповідача [PERSON] у зв'язку з несплатою аліментів на утримання дочок [PERSON] та [PERSON], то відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Також, згідно ч. 3 ст. 197 СК України, суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Як встановлено в судовому засіданні, стягувачем [PERSON] виконавчий документ було пред'явлено до виконання вчасно, позивач [PERSON], будь-яких доказів своєї тяжкої хвороби суду не надав, обґрунтовував утворення заборгованості по сплаті аліментів лише відсутністю з 2006 по 2012 року роботи, у підтвердження чого надав копію своєї трудової книжки. Проте, суд не може прийняти це як доказ не змоги сплачувати аліменти такий тривалий час, оскільки позивач не довів, що не працював неофіційно та не мав жодних заробітків, про що свідчить і пояснення відповідача, проти яких позивач не заперечував, про те, що за час виникнення заборгованості по сплаті аліментів, позивач придбав дітям телефони, золоті сережки, велосипеди та самокати, на які позивач [PERSON] кошти віднайшов. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов у цій частині також є необґрунтованим, не підтвердженим належним чином доказами, а тому у задоволення позову у цій частині також слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed