Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, у якій зазначив про те, що 15 серпня 2015 року між ним та відповідачем по справі було укладено шлюб, у якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та психологічну несумісність, сторони по різному дивляться на життя та подружні обов`язки, у зв`язку з чим між ними постійно виникали сварки, що призвело до того, що з вересня 2020 року вони перестали проживати разом. На цей час спільне господарство позивачем та відповідачем не ведеться і за глибоким переконанням позивача по справі подальшого сенсу підтримувати подружні стосунки немає. Збереження сім`ї неможливе та суперечитиме їх інтересам. Вважає, що строк на примирення не виправить їх шлюбних відносин. Просить суд позов задовольнити, розірвати шлюб, укладений між ним, [PERSON] , та відповідачем [PERSON] 15 серпня 2015 року, актовий запис № 411. Ухвалою судді від 19 лютого 2021 року у справі відкрите спрощене провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом достовірно встановлено про те, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 15 серпня 2015 року, актовий запис № 411. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . У вказаному шлюбі у позивача та відповідача народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаської області. На цей час сторони у справі не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому шлюб між ними має бути розірваний. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Статтею 56 Сімейного кодексу України\~визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у цьому випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі та їх неповнолітній дитині. Враховуючи обставини, що склалися у вказаному випадку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу. Також суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторонами питання щодо зміни прізвища не ставилося. Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні за змістом положення передбачені ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи викладені норми чинного законодавства України та ту обставину, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 454 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved