Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «ПУМБ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого зазначив таке. 01.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис за № 39059 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 38 729,36 грн. 18.01.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. відкрито виконавче провадження ВП № 64181059, а 08.02.2021 - звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] , яку він отримує у ТОВ «Грейн Тех Агро». Однак, позивач вважає виконавчий напис № 39059 від 01.12.2020, вчинений приватним нотаріусом Харою Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 38 729,36 грн. незаконним, тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 06.04.2021 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В цей же день вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 39059 від 01.12.2020, вчинений приватним нотаріусом Харою Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 38 729,36 грн. Представник позивача адвокат Ільченко І.В. в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач АТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явився, від представника останнього до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, при цьому судова повістка про виклик до суду на 27.04.2021 та ухвала суду про витребування доказів повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 48). Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, пояснень не надала (а.с. 51). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 01.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис за № 39059 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 38 729,36 грн. (а.с. 34). На підставі заяви АТ «ПУМБ» про примусове виконання виконавчого напису постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. від 18.01.2021 відкрито виконавче провадження № 64181059, а 08.02.2021 - звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] , яку він отримує у ТОВ «Грейн Тех Агро» (а.с. 9-11). Відповідно до ч. 1 ст. 15, ст.ст. 16, 18 ЦК України кожна особа має право на судовий захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорення. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат»). Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). За правилами пунктів 3.1., 3.2. та 3.4. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (надалі - Перелік); строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п. 3.5. глави 16 розділу ІІ вказаного Порядку вчинення нотаріальних дій). При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Разом з тим нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Як виходить з матеріалів справи, суд за клопотанням позивача з метою дослідження документів, поданих АТ «ПУМБ» для здійснення нотаріальної дії, витребував у приватного нотаріуса Хари Н.С. копію справи щодо вчинення виконавчого напису від 01.12.2020, однак судова кореспонденція повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач АТ «ПУМБ» також не надав відзиву на позов або доказів на підтвердження законності дій стягувача та нотаріуса. Статтею 12, 13 та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено здійснення судочинства на засадах змагальності сторін, в межах заявлених особою вимог і на підставі поданих доказів, а також обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оцінюючи правильність дій приватного нотаріуса Хари Н.С. та достатність і належність поданих останній для вчинення виконавчого напису № 39059 документів, суд розглядає справу за наявними в ній доказами та звертає увагу на таке. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа №826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Встановлені у цій справі обставини свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 01.12.2020, тобто після набрання законної сили постановою КААС від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису за договорами про сплату грошових сум нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як виходить з матеріалів справи, на підтвердження своїх вимог про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості відповідач АТ «ПУМБ» подав приватному нотаріусу навіть не кредитний договір, а заяву № 1001339959901 від 22.06.2019 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, яку за певних умов можна вважати лише частиною кредитного договору. До того ж цей документ не посвідчений нотаріально. Відповідно до змісту виконавчого напису № 39059 від 01.12.2020 його вчинено саме на підставі заяви № 1001339959901. Виходячи із рішення КААС, вказаний документ не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак, приватний нотаріус Хара Н.С., не прийнявши до уваги вимоги щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, вчинила виконавчий напис. Водночас, на підставі заяви № 1001339959901 від 22.06.2019 про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб банк надав позивачу споживчий кредит у розмірі 30 500,00 грн. на строк 24 місяця, тобто до 22.06.2021, з відсотковою ставкою 0,01% річних та сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 911,95 грн. Погашення заборгованості за умовами заяви-приєднання повинно здійснюватись шляхом сплати щомісячних ануїтентних платежів у розмірі 1 271,00 грн. згідно з графіком платежів. Необхідно відмітити, що у спірному виконавчому написі стягнення заборгованості проводиться за період з 30.09.2019 до 29.09.2020, тобто до закінчення строку дії договору. Також за виконавчим написом з позивача стягнуто неустойку у розмірі 3 684,72 грн. Проте у заяві № 1001339959901 від 22.06.2019 відсутні умови про стягнення неустойки (штрафу, пені), її розміру та порядку сплати. Крім того, якщо умовами заяви № 1001339959901 від 22.06.2019 визначені періодичні щомісячні платежі в розмірі 1 217,00 грн. (тіло кредиту), то за період з 30.09.2019 до 29.09.2020 сума ануїтентних платежів складатиме 1 217,00 х 12 = 15 252,00 грн. Проте, у спірному виконавчому написі пропонується стягнути з [PERSON] прострочену заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10 708,59 грн. та строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 11 438,10 грн. Разом сума боргу за тілом кредиту, яку пропонується стягнути, складає 22 146,69 грн., що не співпадає із сумою платежів за вказаний період, визначеною договором. До того ж, строкова заборгованість - це заборгованість , яка підлягає сплаті згідно графіку платежів, тобто є такою, за якою строк сплати ще не настав. При цьому, в заяві № 1001339959901 від 22.06.2019 відсутні умови про можливість дострокового стягнення відповідачем заборгованості за кредитом у повному обсязі. Також спірним виконавчим написом стягнуто з позивача прострочену заборгованість за комісією в розмірі 12 434,10 та строкову комісію в розмірі 212,73 грн. Між тим, щомісячна комісія за обслуговування кредиту згідно з умовами договору складає 911,95 грн., тому за період з 30.09.2019 до 29.09.2020 сума платежів комісії складає 911,95 х 12 = 10 943,40 грн., що є менше, ніж вказано у виконавчому написі. Підсумовуючи все вищезазначене, суд доходить висновку, що спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушеннями вимог закону, оскільки приватний нотаріус Хара Н.С. на підтвердження безспірності вимог відповідача прийняла документи, які не передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також станом на день вчинення виконавчого напису не настав строк сплати за частиною стягнутої заборгованості, а сама заборгованість не може вважатись безспірною. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з АТ «ПУМБ» на користь [PERSON] судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви до суду у розмірі 908,00 грн. та судовий збір, сплачений позивачем за подання до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн, разом у розмірі 1 362,00 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн., на підтвердження яких надав договір про надання правової допомоги від 29.01.2021 № 2, ордер на надання правничої допомоги, квитанцію від 29.03.2021, акт виконаних робіт (а.с. 16-20). За положеннями ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки [PERSON] надав всі належні докази на підтвердження пов`язаних з правничою допомогою витрат, суд вважає необхідним стягнути з АТ «ПУМБ» на користь позивача 4 000,00 грн., сплачені ним за отримання професійної правничої допомоги у справі.

Outcome: approved