overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суд Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 20 лютого 1999 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис № 41 Києво-Святошинським районним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З вересня 2014 року сторони спільно не мешкають та спільне господарство не ведеться. Сім'я існує лише формально. Спільне життя з відповідачем не склалось в зв'язку з різними поглядами на сімейне життя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач направив до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив шлюб розірвати. Відповідач направила до суду письмову заяву згідно якої просила розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги визнала, просила шлюб розірвати. У відповідності до положень ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 лютого 1999 року Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 41, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO] Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Сім'ю зберегти неможливо. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суд Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 23.02.2000 року між ним та відповідачкою відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб за № 23, що підтверджується свідоцтвом № [NUMBER]. Від цього шлюбу у позивача та відповідача є спільна дитина - [PERSON] [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через те, що позивач та відповідач, як виявилось, мають різні характери і не можуть знайти спільну мову. Сумісний побут з відповідачем не ведеться. На даний час фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинилися, спільне господарство та проживання не ведуться вже кілька років. Примирення, а також подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу між позивачем та відповідачем є неможливе. Тому позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Представник позивача направив до суду клопотання в якому просив розгляд справи провести у його та позивача відсутності, позовні вимоги просив задоволити. Відповідачка направила до суду в якій просив розгляд справи проводити у її відсутності, просила шлюб розірвати. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 лютого 2000 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 23, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу у сторін народилась донька: [PERSON], [INFO] Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Сім'ю зберегти неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суд Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 23 вересня 2000 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у виконавчому комітеті Горенської сільської ради, про що зроблено актовий запис № 18, щ підтверджується свідоцтвом про шлю Серія [NUMBER]. Від спільного подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO]; сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Виявилось що сторони різні люди за поглядами на подружнє життя і з цього приводу у них завжди виникали сварки та непорозуміння. Згодом вони почали віддалятись один від одного та на даний час вже не проживають разом більше двох років. На сьогоднішній день кожен з них веде самостійний спосіб життя, незалежний один від одного. Тому позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач направив до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив шлюб розірвати. Відповідач направив до суду письмову заяву згідно якої просила розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги визнала, просила шлюб розірвати. У відповідності до положень ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 вересня 2000 року виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 18, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу у сторін народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Сім'ю зберегти неможливо. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суд Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 26 лютого 1983 року між ним та відповідачкою, був укладений шлюб, який зареєстрвоаний Гатнянським сільськвиконкомом Києво-Святошинського району Київської області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 8. За час перебування в шлюбі сторони дітей не мають. Позивач та відповідач, прожили у спільному шлюбі майже тридцять чотири роки, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Нажаль, все вище вказане більше стосується перших тридцяти років спільного життя, а останні роки спільного проживання вони не можуть разом виконувати сімейні обовязки і вже рік як не проживаємо разом. Позивач та відповідач не одноразово протягом останнього часу намагалися говорити один з одним про їх особисті сімейні проблеми та це не дало ніяких результатів. Сімейні стосунки налагодити не вбачається можливим, сімя розпалась остаточно, в збереженні сімї жоден з сторін не зацікавлений. Основна причина розпаду сімї - це суперечливість характерів, різні погляди на життя та сімю, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння. Рішення про розірвання шлюбу прийнято остаточно і виважено і змінювати його намірів позивач не має. Примирення не можливе. Подальше збереження шлюбу суперечить нашим інтересам і буде мати лише негативні наслідки. З підстав наведених вище, збереження нашої сімї з відповідачем є неможливим. Тому позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач направив до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причин неявки суду не повідомлено. За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 лютого 1983 року виконавчим комітетом Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 8, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Строк що давався судом сторонам для примирення, не вніс позитивних змін у відношеннях між сторонами. Сім'ю зберегти неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суд Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що він перебуває у шлюбі з відповідачкою який був зареєстрований 17 квітня 2010 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сімї, про що в Книзі реєстрації шлюбів 17 квітня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 540. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачкою не склалося, оскільки як виявилось, є різними людьми з різними характерами та поглядами на життя. Між сторонами не має взаємопорозуміння, поваги, довіри. З лютого 2018 року сторони не ведуть спільне господарство і фактично припинено сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Шлюб існує формально. Тому позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач направив до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив шлюб розірвати. Відповідач направила до суду письмову заяву згідно якої просила розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги визнала, просила шлюб розірвати. У відповідності до положень\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 квітня 2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 540, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO] Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Сім'ю зберегти неможливо. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~\~передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2\~статті 104 Сімейного кодексу України\~встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2\~ст. 112 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суд Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що він уклав шлюб з відповідачкою 10 серпня 2003 року у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 162. Від шлюбу сторони мать доньку [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачкою не склалося, оскільки як виявилося, сторони є людьми з різними характерами та поглядами на життя. Між ними не має взаємопорозуміння, поваги, довіри. Стали виникати непорозуміння вирішенні сімейно-побутових питань, а також сварки. З літа 2014 року у сторін припинено сімейне життя і вони не ведуть спільне господарство і проживають по різних адресах. Сімя розпалась і шлюб існує лише формально. Тому позивач просила шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав та просив позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти вимог позову не заперечувала, позовні вимоги визнала. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10 серпня 2003 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 162, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Сім'ю зберегти неможливо. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~\~передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2\~статті 104 Сімейного кодексу України\~встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2\~ст. 112 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суд Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем він уклав шлюб [INFO], який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1324. Від спільного подружнього життя у сторін народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 27.09.2010 р. Протягом останніх трьох років сімейне життя між сторонами поступово припиняло своє існування, що в кінцевому результаті призвело о фактичного зупинення шлюбних відносин. Кожен із подружжя став мати протилежні погляди на шлюб та сімю. Сімя в даний час не збережена, сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, ведення спільного господарства не ведеться. Тому позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач направив до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Письмових заперечень до суду не направила. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 жовтня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1324, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 27.09.2010 р. Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Сім'ю зберегти неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до Києво-Святошинського районного суд Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачкою він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2002 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від сумісного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Сторони виявились різними людьми за поглядами на шлюб та сім'ю. З цього приводу в них виникають непорозуміння та сварки. З травня 2016 року сторони спільно не проживають, кожен із них веде самостійний спосіб життя незалежно один від одного, спільне господарство не ведеться, подружніх стосунків не підтримують. Тому позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач направив до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив шлюб розірвати. Відповідачка направив до суду письмову заяву згідно якої просила розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. У відповідності до положень ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 червня 2002 року Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 90, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Сім'ю зберегти неможливо. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суд Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 03.09.1999 р. Шлюб зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про одруження 03 вересня 1999 р. зроблено відповідний актовий запис за № 1425. У шлюбі в подружжя народились доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Протягом останніх декількох років стосунки з дружиною розладились, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сімя припинила свою існування. На даний час, позивач та відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Тому позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач направив до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив шлюб розірвати. Відповідач направила до суду письмову заяву згідно якої просила розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги визнала, просила шлюб розірвати. У відповідності до положень\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.09.1999 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 1425, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу у сторін народились доньки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Сім'ю зберегти неможливо. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~\~передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2\~статті 104 Сімейного кодексу України\~встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2\~ст. 112 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved