Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить суд зобов'язати [PERSON] припинити дії щодо вчинення перешкод у користуванні [PERSON] та членами його сім'ї житловим будинком, що по [ADDRESS], та земельною ділянкою, на якій він знаходиться. В обґрунтування свої вимог позивач покликається на те, що він відповідно до договору дарування 1/3 частки житлового будинку від 24.03.2015 року НАМ 638141, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.03.2015 року ЕЕЕ589936, свідоцтва про право на спадщину за законом [NUMBER] від 03.12.2007 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССІ № 816525 являється власником 2/3 частки житлового будинку, що по [ADDRESS]. Другим співвласником зазначеного житлового будинку, а саме 1/3 частки, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [NUMBER] від 03.12.2007 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССІ №816524 являється [PERSON]. Позивач вказує, що 19 вересня 2002 року, за зазначеною адресою була здійснена реєстрація його місця проживання. Крім того, позивач зазначив, що у даному житловому будинку зареєстровано місце проживання членів його сім'ї, зокрема: з 16 червня 1986 року - його матері [PERSON], 1956 року народження; з 27 березня 2013 року - його малолітньої доньки [PERSON], 2013 року народження. Позивач зазначив, що приблизно з вересня 2013 року, у даному житловому будинку він та його малолітня донька не проживають, внаслідок того, що між ним та відповідачем постійно виникають спори про порядок володіння і користування будинком та земельною ділянкою, на якій розташовано будинок, та як наслідок, унеможливлює спільне проживання його сім'ї разом із сім'єю відповідача. Позивач вказує, що він, разом із своєю дружиною і малолітньою донькою змушений проживати у двокімнатній квартирі батьків його дружини. Однак, періодично приходить до житлового будинку, оскільки, в ньому знаходяться його майно та речі, а також майно та речі членів його сім'ї. Позивач зазначив, що до 11 квітня 2016 року, відповідач не чинила перешкод у користуванні ним та членами його сім'ї зазначеним житловим будинком та земельною ділянкою, на якій він розташований, тобто, він та члени його сім'ї малий вільний доступ до житлового будинку та земельної ділянки, на якій він розташований. Позивач також зазначив, що з 11 квітня 2016 року, відповідач почала чинити перешкоди для позивача та членів його сім'ї у користуванні даним житловим будинком та земельною ділянкою, на якій він знаходиться, шляхом унеможливлення потрапляння ними всередину житлового будинку та на вказану земельну ділянку. Позивач вказує, що внаслідок таких дій з боку [PERSON], він разом із своєю матір'ю, 11 квітня 2016 року, звернувся до Пустомитівського відділення поліції Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області із спільною заявою про вчинення [PERSON] по відношенню до них насильства в сім'ї економічного спрямування, що полягало у перешкоджанні з боку відповідача у користуванні ними житловим будинком та особистими речами та майном, що в ньому знаходяться. Позивач зазначив, що внаслідок даного звернення, поліцейськими групи реагування патрульної поліції Пустомитівського відділення поліції Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, було засвідчено факт перешкоджання з боку [PERSON] в доступі позивача та його матері до вказаного житлового будинку, та на прохання поліцейських групи реагування патрульної поліції, відповідач відмовилась надавати будь-які пояснення та знову зазначила, що впустить позивача та його матір до житлового будинку тільки на підставі судового рішення про вселення. У зв'язку з наведеними обставинами, позивач вважає, що дії відповідача свідчать про порушення його права власності, що унеможливлюють користування ним житловим будинком та земельною ділянкою на якій він знаходиться, як співвласника більшої його частини, а також, про порушення права користування даним нерухомим майном членами його сім'ї. В судове засідання позивач не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача з'явився в судове засідання, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про можливість розгляду справи за їхньої відсутності від них не надходило. Враховуючи наведене та відсутність заперечень зі сторони позивача, суд вважає за можливе на підставі ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування 1/3 частки житлового будинку від 24.03.2015 року НАМ 638141, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.03.2015 року ЕЕЕ589936, свідоцтва про право на спадщину за законом [NUMBER] від 03.12.2007 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССІ № 816525 позивач являється власником 2/3 частки житлового будинку, що по [ADDRESS]. Другим співвласником зазначеного житлового будинку, а саме 1/3 частки, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [NUMBER] від 03.12.2007 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССІ №816524 являється відповідач. Судом також встановлено, що у даному житловому будинку зареєстроване місце проживання позивача з 19 вересня 2002 року, а також, зареєстроване місце проживання членів його сім'ї: з 16 червня 1986 року - матері позивача [PERSON], 1956 року народження; з 27 березня 2013 року - малолітньої доньки позивача [PERSON], 2013 року народження. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить, зокрема право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землекористувача. Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. При цьому, відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку або в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника або співвласника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника або співвласника права власності на це майно. Таким чином, виникнення права членів сім'ї власника або співвласника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника або співвласника будинку права власності на цей будинок. Крім того, зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Позбавити особу права проживати у житловому приміщенні, що знаходиться в приватній власності, можливо за умови, що дана особа не являється власником або співвласником даного житлового приміщення. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має тільки підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. У відповідності до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що відповідачем здійснено переобладнання входу до житлового будинку із закладкою вхідного тамбуру цегляною стіною та встановленням нової вхідної двері, що унеможливлює потрапляння позивача і членів його сім'ї всередину житлового будинку та користування ним. Судом встановлено, що дане переобладнання житлового будинку здійснено всупереч заборони вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку А-2, який знаходиться по [ADDRESS], пов'язані з перебудовою, переплануванням, капітальним ремонтом (заміною вікон, вхідних дверей, міжкімнатних дверей, підлоги, міжкімнатних перегородок, міжповерхового перекриття, даху, заміни системи опалення, водопостачання, водовідведення, газопостачання. електропостачання), а також щодо земельної ділянки, на якій розташовано житловий будинок, згідно ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 травня 2015 року у справі №450/805/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третьої особи Служби у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області про поділ майна в натурі, як об'єкта спільної часткової власності, визнання права користування та встановлення порядку користування земельною ділянкою, Наявність іншої цивільної справи за позовом позивача до відповідача про поділ майна в натурі, як об'єкта спільної часткової власності, визнання права користування та встановлення порядку користування земельною ділянкою, яка перебуває на розгляді Пустомитівського районного суду Львівської області, не є тою підставою, яка надає відповідачу право позбавляти позивача, як співвласника даного житлового будинку права власності, зокрема права користування житловим будинком і земельною ділянкою, на якій він знаходиться, оскільки право спільного володіння та користування даним майном не припинено. Отже, дії відповідача свідчать про їх протиправність, оскільки порушують право користування позивачем та членами його сім'ї житловим будинком та земельною ділянкою, на якій він знаходиться. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved