Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. З 22 жовтня 2016 року він та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі. 04 липня 2017 року позивач усиновив сина відповідачки [PERSON], [INFO], від першого шлюбу. Оскільки спільне життя між сторонами не склалося, на теперішній час сторони проживають окремо; позивачем подано позовну заяву про розірвання шлюбу. 19 лютого 2018 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 22 січня 2018 року. Оскільки позивач має ще одну малолітню дитину, на користь якої ним сплачуються аліменти, враховуючи, що він є внутрішньо-переміщеною особою та не має житла, через що вимушений винаймати останнє, просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу до 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 29 травня 2018 року до суду надійшли заперечення та зустрічна позовна заява відповідача, в яких відповідач вказує, що з часу видання Комунарським районним судом судового наказу про стягнення аліментів її матеріальне становище значно погіршилось: вона не працює та потребує лікування. Неповнолітній син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та лікуванні. Просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, визначивши розмір аліментів в 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, з часу звернення до суду; стягнути з [PERSON] додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина пов'язані із лікуванням у розмірі 1 000 грн. щомісячно. В запереченнях на первісний позов звертає увагу суду на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану. Вважає, що у позові про зменшення розміру аліментів необхідно відмовити. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2018 року зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] об'єднана в одне провадження з первісним позовом. 13 вересня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON], повідомлений своєчасно та належним чином, не з'явився, до суду направив свого представника. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю, у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували, вказали, що матеріали справи не містять достатніх доказів зміни матеріального стану позивача для зміни розміру аліментів. Зустрічну позовну заяву про збільшення аліментів підтримали, просили задовольнити. Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 22 жовтня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно Комунарським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 842. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2017 року, заяву [PERSON] про усиновлення [PERSON], [INFO], задоволено. [PERSON] визнано батьком [PERSON], [INFO]. Внесено зміни до актового запису про народження дитини, присвоєно дитині прізвище «[PERSON]», по - батькові «[PERSON]». Наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 22 січня 2018 року. Згідно зі ч. 6 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, боржник має право звернутися до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів. На підтвердження вимог про зменшення розміру аліментів позивачем надано довідку про доходу № 283/2 від 05 квітня 2018 року, видану АТ «Мотор-Січ», відповідно до якої [PERSON] працює слюсарем-ремонтником, розмір заробітної плати за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року складає 34 840,42 грн. У свідоцтві про народження серії [NUMBER], виданим 20 лютого 2013 року Червоногвардійськи відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, батьками [PERSON], [INFO], вказані [PERSON] та [PERSON] 20 січня 2016 року [PERSON] взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою № 2327006596 від 202016, виданою Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району. 08 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди [ADDRESS]. Розмір орендної плати складає 1 700 грн., строк дії договору до 09 грудня 2018 року. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховною Ради України № 789ХІІ(78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України встановлений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Оскільки відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, то вказані позивачем [PERSON] обставини не могли бути взяті до уваги судом. За викладених обставин, заперечення відповідача щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану з моменту видачі судового наказу, суд не бере до уваги, оскільки при видачі судового наказу останні не враховували наявність іншої дитини на утриманні. Згідно зі ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, встановлений ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» складає з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Так, викладені позивачем обставини щодо наявності іншої малолітньої дитини на утриманні, є підставою згідно із п. 3 ч. 1 ст.192 СК України для зменшення аліментів, що стягуються на підставі судового наказу. За вказаних обставин, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини підлягає частковому задоволенню, а саме зменшенню розміру аліментів, що стягуються на підставі судового наказу до 1/6 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законом, щомісячно. Виходячи із розміру доходу, який отримує позивач, зменшений розмір аліментів, не буде меншим визначеного законодавством прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку. Згідно зі п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Оскільки позов про зменшення розміру аліментів задоволено частково, вимоги зустрічної позовної заява про збільшення розміру аліментів необхідно залишити без задоволення. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на дитину у розмірі 1 000 грн. щомісячно, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається ст. 185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред'явила такий позов. Аналогічний висновок міститься у постанові ВСУ від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17. Згідно пункту 18 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої статтею 185СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. На порушення викладеного відповідачем не надано доказів, щодо збільшення потреб дитини в навчанні, розвитку чи лікуванні. Будь-яких доказів, які б підтверджували наявність у дитини захворювань, у зв'язку з якими вона потребує постійного догляду та лікування, відповідачем також не надано. Враховуючи вищезазначене зустрічний позов не підлягає задоволенню.

Outcome: partial