Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 42 по вул.Новицького в м.Приморську Приморського району, в зв`язку з його відсутністю за зазначеною адресою понад 1 рік. В судовому засіданні його представник [PERSON] підтримав вимоги позову та пояснив, що позивачу належить вищевказаний житловий будинок на праві приватної власності. З 23.11.2001 в цьому будинку з його дозволу був зареєстрований та деякий час проживав його син [PERSON], який в жовтні 2003 року одружився та став проживати окремо разом з дружиною. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням знятись з реєстрації, але той відмовляється. Зазначені обставини позбавляють позивача можливості в повному обсязі скористатись своїм правом власника будинку, крім того він несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Відповідач [PERSON] належно повідомлений про час розгляду справи не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Тому суд розглядає справу за правилами заочного провадження. Вислухавши представника позивача, свідків та перевіривши докази по справі, суд прийшов до таких висновків. Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником житлового будинку № 42 по вул. Новицького в м. Приморську Запорізької області (а.с. 4). У довідці про склад родини наданої виконкомом Приморської міської ради № 1291 від 15.03.2017 [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO] вказано, що до складу його родини входять: донька [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5), вказане підтверджується витягом з домової книги (а.с.7). Згідно з актом депутата [PERSON] від 23.03.2017, будинок № 42 по вул. Новицького в м. Приморську належить на праві приватної власності [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає в будинку з 24.08.1984. В зазначеному будинку зареєстровані: з 23.11.2001 [PERSON], [INFO], не проживає за зазначеною адресою з 2003 року; з 26.02.2008 [PERSON], [INFO], не проживає за зазначеною адресою з 2015 року (а.с. 6). Згідно з свідоцтвом про народження, [PERSON] народився 19 березня 1985 року в м. Приморську Приморського району Запорізької області, його батьками записані: батько -[PERSON], мати [PERSON] (а.с.12). Свідки [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні пояснили, що [PERSON], з 2003 року не мешкає в будинку №42 по вул. Новицького в м. Приморську. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст. 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. То ж, суд вбачає, що відповідач [PERSON] не є власником житлового будинку № 42 по вул. Новицького в м. Приморську Запорізької області. Фактично він не проживає за цією адресою з жовтня 2003 року, тобто понад один рік, тому втратив право користування цим житловим приміщенням. Крім того він не несе будь-яких обов`язків, що передбачені ст. 156 ЖК України, не утримує житло, не сплачує комунальні послуги. З викладеного суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, яке належить позивачу і повинен бути визнаним таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. Таким чином позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Про стягнення судових витрат позивач не заявляє вимог, то ж суд не вирішує це питання.

Outcome: approved