Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Літинського районного суду Вінницької області з зазначеним позовом мотивуючи його тим, що 01.05.2018 р. о 13:48 год. На 346 км. Автодороги М-12 Стрий-Знам'янка, [PERSON] керуючи транспортним засобом «Chevrolet», д.н.з.[NUMBER] виконуючи розворот, в порушення п. 10.1 ПДР України, допустила зіткнення з автомобілем ВАЗ 2113, дн.з. [NUMBER], що належить позивачу. Зазначає, що позивачу була заподіяна матеріальна шкода (пошкоджено автомобіль) у розмірі 12 469, 38 грн. Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21.05.2018 р. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за вчинення якщо передбачена ст. 124КУпАП. Враховуючи винність дій відповідача у вчинені ДТП 01.05.2018 р., нанесення матеріальних збитків, які є доведеними, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 12469,38 грн., витрати зі сплати судового збору та 1100,00 грн. вартість оцінки вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився надавши через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити у його відсутність. Позов підтримує і повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання також не з'явилась, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлялась неодноразового, заздалегідь та належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань на адресу суду не надала. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач умисно не з'являється у судове засідання, не повідомляє про причини неявки (хоча про існування якої йому відомо, адже останньою надавався відзив на позовну заяву (а.с. 83-86). У зв'язку з наведеним, з урахуванням письмової позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких підстав. Так, постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21.05.2018 р. (а.с. 6) [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 124 КУпАП. Відповідно до висновку звіту за № 06/18-М095 (а.с. 7-11) вартість (збитків) , завданих пошкодженням транспортного засобу ВАЗ 21113 реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження, станом на дату оцінки становить 12469,38 грн. (включаючи ПДВ на ремонтні роботи, запасні частини, матеріали фарбування). Актом огляду (а.с. 13-14) зафіксовані ушкодження наявні на автомобілі [PERSON] Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 15) вбачається, що власником автомобіля ВАЗ 21113, дн.з. [NUMBER], являється [PERSON] Ремонтною калькуляцією (а.с.17-22) вказується вартість відновлювальних робіт. Додатком за № 6 (а.с.24) вказується вартість транспортного засобу станом на 15.06.2018 р. Згідно відомостей додатку № 7 (а.с.25-26) позивач вказує про вжиття ним заходів для повідомлення відповідача [PERSON] про необхідність прибути для участі у технічному огляді пошкодженого транспортного засобу. Додаток № 12 (а.с.33-38) містить фото фіксацію об'єкту оцінки - пошкодженого транспортного засобу. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до. ч.2 та 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також нормою ст. 1188 ЦК України передбачено, що завдана шкода при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується виною особою. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно п.6 ПП ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за № 4, від 01.03.2013 р. (далі Постанова), особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналізуючи зазначені норми законодавства, роз'яснення, викладене в Постанові Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку про наявність законних підстав стягнення спричиненої матеріальної шкоди з відповідача, яка на момент ДТП керувала автомобілем та своїми діями завдала матеріальних збитків [PERSON] Враховуючи все вищевикладене, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та можливість його задоволення. При прийнятті рішення судом враховано відзив на позовну заяву відповідача згідно якої [PERSON] вказує, що уклала договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, згідно якої страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоду. На підтвердження своєї позиції надала суду поліс обов'язково страхування серії АМ № 3727768 (а.с. 90). Одночасно відповідач зазначає, що вживала заходи задля повідомлення страхової компанії про настання страхового випадку, про що надала повідомлення (а.с. 87-89). Однак із досліджених матеріалів відзиву суду не надано доказів отримання цього повідомлення страховою компанією «Домінанта», а відтак судом неможливо встановити чи відповідачам вживались заходи задля повідомлення про настання страхового випадку. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом При цьому потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Аналогічний правовий висновок, наведений у постанові Верховного Суду України від 26.10.2016 у справі № 6-954цс16. За наведених вище обставин суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] при зверненні до суду на власний розсуд розпорядився своїм правом на відшкодування цієї шкоди безпосередньо особою, яка завдала шкоди, - відповідачем, на підставах, передбачених законом (статтею 1192 ЦК України). Окрім того відповідно до ч.1 ст. 51 ЦПК України, суд має право за клопотанням позивача залучити співвідповідача. Оскільки подібних клопотань не надходило, тому суд позбавлений можливості за власною ініціативою залучати до участі у справі співвідповідачів або належних відповідачів. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому на підставі ст.ст. 140, 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ними документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі 704,80 грн. та 1100 грн. у якості компенсації витрат, пов'язаних із наданням доказу розміру заподіяної шкоди.

Outcome: approved