Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3% річних, і обґрунтовує його тим, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 25.09.2012 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів позовні вимоги були задоволені частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в розмірі всього 20\~024,79 грн., рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 15.09.2014 року стягнено компенсацію з [PERSON] за несвоєчасну сплату заборгованості за 2013 рік, а саме: три проценти річних - 589,40 грн. та компенсацію внаслідок зростання інфляції - 98,23 грн., а також судових витрат у розмірі 243,60 грн. Всього у сумі 931,23 грн. Загальна сума боргу склала 19 646,47 грн. + 931,23 грн. = 20 577,70 грн. Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19.02.2016 року стягнено компенсацію з [PERSON] на користь позивача компенсації за 2014 - 2015 роки, а саме: три відсотки річних - 1 005,60 грн. та компенсацію внаслідок зростання інфляції - 11 832,90 грн., а також судових витрат у розмірі 487, 20 грн. Всього у сумі 1 005,60 грн. + 11 832,90 грн. + 487,20 грн. = 13 325,70 грн.. Виконавчі листи за зазначеними рішеннями були предявлені до примусового виконання до ЧМВДВС ГТУЮ в Одеській області. 02.06.2017 року виконавчі листи були мені повернуті без виконання. Станом на 01.09.2015 року, загальна сума боргу відповідача переді мною становила 20577,70 грн. + 13 325,70 грн. грн. = 33 903,40 грн.. Загальна сума компенсації відповідно до ст. 625 ЦК України за період з вересня місяця 2015 року по лютий місяць поточного року складає: 2 276.24 грн. + 10\~107,38 грн. = 12 383,62 грн. Відповідачем до цього часу не виконані свої грошові зобов'язання. Позивач просить суд; Стягнути з [PERSON] на користь компенсацію згідно вимог ст. 625 ЦК України за несвоєчасну сплату заборгованості, а саме: три проценти річних 2276, 24 грн. та компенсація внаслідок зростання інфляції - 10\~107, 38 грн. грн., а всього у сумі 12 383, 62 грн.; Стягнути із [PERSON] на користь судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 707,80 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить, розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. У разі неявки відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 48). У судове засідання не прибув відповідач [PERSON]Оа., який був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, про причини не явки суд не повідомив та не надав відзив на позов (а.с.39, 42, 46-47). Згідно ч. 4 ст.223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у зв'язку з неявкою відповідачів за даною цивільною справою, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку. 28 серпня 2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 25.09.2012 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів позовні вимоги були задоволені частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в розмірі всього 20\~024,79 грн. (а.с.6-7). Згідно рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 15.09.2014 року стягнено компенсацію з [PERSON] за несвоєчасну сплату заборгованості за 2013 рік, а саме: три проценти річних - 589,40 грн. та компенсацію внаслідок зростання інфляції - 98,23 грн., а також судових витрат у розмірі 243,60 грн. Всього у сумі 931,23 грн. (а.с. 9). Відповідно заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19.02.2016 року стягнено компенсацію з [PERSON] на користь позивача [PERSON] компенсації за 2014 - 2015 роки, а саме: три відсотки річних - 1 005,60 грн. та компенсацію внаслідок зростання інфляції - 11 832,90 грн., а також судових витрат у розмірі 487, 20 грн. Всього у сумі 1 005,60 грн. + 11 832,90 грн. + 487,20 грн. = 13 325,70 грн. (а.с.10). На підставі Постанови державного виконавця ВДВС ІМУЮ в Одеській області ВП № 50927469, ВПП № 50927551, ВПП№50927490, ВПП № 50927443 та ВПП № 50927517 від 02.06.2017 року виконавчі листи про стягнення з [PERSON] були повернуті без виконання [PERSON] (а.с. 11-25). \~\~Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так,у частині пятій статті 11\~ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду. Згідно із частиною другою\~ст.625 ЦК України\~в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Цей правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 25.09.2012 року стягнено розмір боргу 20\~024,79 грн. і таке зобовязання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобовязанням, тому між сторонами наявне грошове зобовязання, яке [PERSON] належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивача [PERSON] інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобовязання, оскільки боржник зобовязаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми. Загальна сума компенсації відповідно до ст. 625 ЦК України за період з вересня місяця 2015 року по лютий місяць 2018 року складає: 2 276.24 грн. + 10 107.38 грн. = 12 383,62 грн., додана сума судового збору в розмірі 707 грн. 80 коп. З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON].

Outcome: approved