Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 9578,84 гривень, моральної шкоди у розмірі 2000,0 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 3000,0 гривень, та судовий збір, посилаючись на такі обставини. 21 травня 2016 року о 18 годині 30 хвилин, водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «SKODA», д/з MD МОU482, в м. Одесі по вул. Академіка Філатова, 84, порушив п. 13.1 «Правил дорожнього руху України», не вибрав безпечний боковий інтервал руху, в результаті чого допустив наїзд на автомобіль марки «ОРЕL», д/з ВН 3541 СЕ та автомобіль марки «АЗЛК», д/з ВН 6159 АО, транспорті засоби отримали механічні пошкодження. За даним фактом співробітниками ДАІ у відношенні [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2016 року провадження по адміністративній справі відносно [PERSON], про вчинення 21 травня 2016 року, адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито, та згідно з мотивувальної частини постанови вбачається, що суд вважає, що в діях водія [PERSON] вбачаєтьсясклад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Внаслідок ДТП транспортний засіб «ОРЕL», д/з ВН 3541 СЕ,отримав механічні пошкодження. [PERSON] є власником автомобіля марки «ОРЕL», д/з ВН 3541 СЕ. 21 червня 2016 року з метою встановлення розміру матеріального збитку [PERSON] був вимушений звернутися до судового експерта [PERSON] та відповідно до висновку №24/16-Є від 27 червня 2016 року вартість матеріального збитку заподіяного при ДТП власнику автомобіля марки «ОРЕL», д/з ВН 3541 СЕ, складає 9578,84 гривень. Пошкодження майна позивача призвело до душевних страждань [PERSON], також вказана подія вплинула на нормальний режим роботи позивача, він змушений був займатися оцінкою матеріальних витрат, витрачати власні кошти та ресурси, що безперечно призвело до додаткових хвилювань, тому завдану йому моральну шкоду позивач оцінює у 2000,00 грн. З метою отримання правової допомоги щодо надання правової консультації, підготовки матеріалів та складання позовної заяви, представництва інтересів у суді за відсутності відповідної освіти та досвіду [PERSON] був вимушений звернутися до адвоката [PERSON] та між ними був укладений договір про надання юридичних послуг № 1105 від 11 травня 2017 року та позивач сплатив грошові кошти в сумі 3000,0 грн. Тому, позивач вимушений звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів. Позивач надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з його неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. 21 травня 2016 року о 18 годині 30 хвилин, водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «SKODA», д/з MD МОU482, в м. Одесі по вул. Академіка Філатова, 84, порушив п. 13.1 «Правил дорожнього руху України», не вибрав безпечний боковий інтервал руху, в результаті чого допустив наїзд на автомобіль марки «ОРЕL», д/з ВН 3541 СЕ та автомобіль марки «АЗЛК», д/з ВН 6159 АО, транспорті засоби отримали механічні пошкодження. За даним фактом співробітниками ДАІ у відношенні [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2016 року провадження по адміністративній справі відносно [PERSON], про вчинення 21 травня 2016 року, адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито, та згідно з мотивувальної частини постанови вбачається, що суд вважає, що в діях водія [PERSON] вбачаєтьсясклад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Внаслідок ДТП транспортний засіб «ОРЕL», д/з ВН 3541 СЕ,отримав механічні пошкодження. [PERSON], позивач по справі, є власником автомобіля марки «ОРЕL», д/з ВН 3541 СЕ, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО№922362 від 15 травня 2013 року. 21 червня 2016 року з метою встановлення розміру матеріального збитку [PERSON] був вимушений звернутися до судового експерта [PERSON] та відповідно до висновку №24/16-Є від 27 червня 2016 року вартість матеріального збитку заподіяного при ДТП власнику автомобіля марки «ОРЕL», д/з ВН 3541 СЕ, складає 9578,84 гривень. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникання цивільних прав та обов'язків є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із ст. 23 ЦК України, особа має паво на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної безпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власника, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, заподіяна при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується особою, з вини якої шкода була заподіяна. Згідно п. 11 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Слід зазначити, що відповідно до п. 16 вищевказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або ві ліпколувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вина відповідача у спричинені матеріальної шкоди позивачу доведена. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди,відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, встановивши факт протиправного пошкодження майна позивача, а також, що своїми протиправними діями відповідач заподіяв моральні й душевні страждання, повязані з пошкодженням майна позивача, наступною відмовою добровільно відшкодувати заподіяний збиток, враховуючи тривалість розгляду справи, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, настання якої викликано протиправними діями відповідача згідно ст. 23 ЦК України. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, судом прийняті до уваги характер правопорушення, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, його наміри щодо ухилення від відповідальності та з урахуванням розумності, справедливості та адекватності, суд визнає обґрунтованою вимогу про стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 2000,0 гривень. З метою отримання правової допомоги щодо надання правової консультації, підготовки матеріалів та складання позовної заяви, представництва інтересів у суді за відсутності відповідної освіти та досвіду [PERSON] був вимушений звернутися до адвоката [PERSON] та між ними був укладений договір про надання юридичних послуг № 1105 від 11 травня 2017 року. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до п. 4.1. договору про надання юридичних послуг № 1105 від 11 травня 2017 року, за надання правової допомоги, замовник сплачує грошові кошти в сумі 3000,00 грн., що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру № 048 від 11 травня 2017 року. Згідно із ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи та до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 9578,84 гривень, моральної шкоди у розмірі 2000,0 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 3000,0 гривень, судовий збір у розмірі 640,0 гривень, що разом складає 15218,84 гривень. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved