Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 01.12.2014 року між ТОВ «Юрінфоком» в особі директора [PERSON] та ТОВ «Паком» було укладено договір позики грошей на суму 4000000 (чотири мільйони) гривень. 07.12.2015 року між ним та ТОВ «Юрінфоком» було укладено договір про добровільне відшкодування шкоди, згідно із яким позивач зобовязується відшкодувати ТОВ «Юрінфоком» заборгованість ТОВ «Паком» згідно з договором позики від 01.12.2015 року, а ТОВ «Юрінфоком» в свою чергу передає [PERSON] право вимоги до ТОВ «Паком» на загальну суму в розмірі 4000000 (чотири мільйони) гривень. Однак кошти позивачу не повернуті, тому він просить в судовому порядку стягнути з ТОВ «ПАКОМ» суму боргу 4000000 грн. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з обставин, викладених у позовній заяві. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Пояснив, що між ТОВ «Юрінфоком» та ТОВ «Паком» дійсно був укладений договір позики від 01.12.2014 року на суму 4000000 (чотири мільйони) гривень. Ці гроші відповідачем повернуті не були ні на користь ТОВ «Юрінфоком», ні позивачу за договором про добровільне відшкодування шкоди. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши\~ матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Судом встановлено, що 01.12.2014 року між ТОВ «Юрінфоком» в особі директора [PERSON] та ТОВ «Паком» було укладено договір позики грошей на суму 4000000 (чотири мільйони) гривень, згідно з яким ТОВ «Юрінфоком» передав, а відповідач отримав 4000000 грн. та взяв на себе зобовязання повернути кошти до 30 листопада 2015 року. 07.12.2015 року між позивачем та ТОВ «Юрінфоком» було укладено договір про добровільне відшкодування шкоди, згідно з яким позивач зобовязується відшкодувати ТОВ «Юрінфоком» заборгованість ТОВ «Паком» згідно з договором позики від 01.12.2015 року, а ТОВ «Юрінфоком» в свою чергу передає [PERSON] право вимоги до ТОВ «Паком» на загальну суму в розмірі 4000000 (чотири мільйони) гривень. Договір позики оформлений відповідно до ст. 1047 ЦК України в письмовій формі, що підтверджується копією договору. Копія договору про добровільне відшкодування шкоди також міститься в матеріалах справи та відповідає вимогам законодавства. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач взятих на себе зобовязань за договором позики про повернення коштів не виконав, сума боргу на час розгляду справи позивачу не повернута. Відповідно до ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи вищевикладені норми та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що сума боргу повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved