Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суду з позовом про визнання відповідачів у справі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини: позивачеві у справі на праві приватної спільної часткової власності належить житловий будинок [ADDRESS] У вказаному будинку зареєстровано місце проживання позивача, а також у 2015 році за його згодою були зареєстровані відповідачі у справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] з метою тимчасового проживання та отримання паспорта. Більше двох років відповідачі не проживають за місцем реєстрації, інтересу до належного позивачеві житла не проявляють, за зареєстрованим місцем проживання не з'являються, участі у витратах, пов'язаних з утриманням будинку не приймають, вимоги позивача, щодо зняття з реєстраційного обліку ігнорують. Внаслідок таких дій відповідачів, позивач позбавлений можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Оскільки відповідачі понад двох років не проживають за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, інтересу до житла не проявляють, участі у витратах, пов'язаних з утриманням будинку не приймають і добровільно знятися з реєстраційного обліку,здійсненого за адресою по провулку Шевченка,19 не бажають, з посиланням на норми ст. 72,150 Житлового кодексу України, прохає задовольнити позов. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду даної справи позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, а також через оголошення в пресі, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду даної справи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. За змістом ч.5 ст.74 ЦПК у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що неявка відповідачів в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті у заочному порядку проти чого не заперечив позивач у заяві. Заслухавши показання свідків, дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. У ході судового розгляду встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності житловий будинок [ADDRESS] Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 31 жовтня 2012 року державним нотаріусом Луцик Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за №1-1834, доводиться та обставина, що [PERSON] прийняв спадщину за законом на ? частку спадщини, яка відкрилась після смерті його матері, [PERSON]. Крім цього, спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON]. Копією витягу Комунального підприємства Волинське обласне бюро технічної інвентаризації про державну реєстрацію прав № 36415596 від 26.11.2012 року доводиться та обставина, що позивачеві [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить будинок по [ADDRESS] Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а у відповідності до вимог ч.1 ст. 1261 ЦК України першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкоємця, ....той із подружжя, який його пережив та батьки. Згідно записів будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] за вказаною адресою зареєстровано місце проживання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно ст. 319, 383 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У ході судового розгляду встановлено, що за згоди власника житла, позивача [PERSON], було здійснено реєстрацію місця проживання відповідачів за адресою розташування, належного позивачеві на праві приватної власності будинку. У ході судового розгляду встановлено також, що відповідачі за зареєстрованим місцем проживання - у будинку [ADDRESS], не проживають і родинних стосунків з позивачем не підтримують та не мають. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації, у будинку [ADDRESS] ніколи не проживали і будь-якого інтересу до будинку, належного позивачеві не проявляли. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до вимог ст. 319 ч.7 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації, тобто у будинку [ADDRESS] Волинської області, не приймають участі у витратах, пов'язаних з обслуговуванням житла. Відповідно реєстрація місця проживання відповідачів у будинку, належному позивачеві призводить до порушення майнових та немайнових прав позивача, яка є пенсіонером і учасником війни, як власника житла. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном і закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відтак обраний позивачем спосіб захисту своїх прав відповідає ст. 16 ЦК України. На підставі ст. 15,30,61, 85, 212, 213, 215, 218, 224 ЦПК України, ст. 317, 319,391,405 ЦК України, ст.ст.71 72, 150 Житлового кодексу України,

Outcome: approved