Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], третіх осіб [PERSON], ПАТ «Дельта Банк» про стягнення боргу в сумі 23 000 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 294 906 гривень. Позов мотивує тим, що 04 жовтня 2012 року відповідач [PERSON] отримав в позивачки в борг грошові кошти в сумі 23 000 доларів США і зобов»язався їх повернути до 15 грудня 2012 року, що підтверджується розпискою від 04 жовтня 2012 року. Однак до теперішнього часу борг відповідачем не повернуто, на прохання повернути борг відповідач не реагує. Оскільки відповідач в добровільному порядку борг не повертає, позивач змушена звернутись до суду. З врахуванням наведених мотивів, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь на її користь суму боргу в розмірі 23 000 доларів США, що по курсу НБУ становить 294 906 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору - доручення про надання правової допомоги від 25.02.2015р.позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просила позов задоволити. Представник третьої особи ПАТ «Дельта Банк» - Павляк А.В., яка діє на підставі довіреності від 20.09.2010 року проти задоволення позову заперечила та пояснила, що позивачем не надано належних доказів в обгрунтування своїх позовних вимог, зокрема не доведено факт отримання та неповернення позики відповідачем, вважає, що між позивачем та відповідачем відсутні відносини за договором позики, тому вважає, що позов не підлягає до задоволення. Відповідач [PERSON], третя особа [PERSON] в судове засідання повторно не з»явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності проти чого представник позивача та представник третьої особи ПАТ «Дельта Банк» не заперечили. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи ПАТ «Дельта Банк», приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст.10,60 ЦПК України обов'язок доказування лежить на сторонах, тобто, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно з ст.1046 ЦК України за договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договірє укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З наявної в матеріалах справи копії розписки (а.с.3) та оглянутого в судовому засіданні оригіналу даної розписки не вбачається, що саме відповідач [PERSON] позичив саме у [PERSON] грошові кошти в сумі 23 000 доларів США, які є предметом даного судового спору. Крім того, вказана розписка не містить підтвердження про отримання позичальником відповідної суми грошових коштів, крім того в розписці зазначено лише прізвище та ініціали, як [PERSON]. так і [PERSON], що перешкодає суду встановити чи саме позивач [PERSON] передала в борг саме [PERSON] відповідну суму грошових коштів. Відтак суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено належним чином, а судом під час розгляду даної справи не встановлено, наявність боргу, оскільки факт неповернення суми боргу позивачу та правдивість розписки не підтверджено належними та допустимими доказами, тому суд в задоволенні позову відмовляє.

Outcome: dismissed