Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди житла, посилаючись на те, що він, діючи на підставі нотаріальної довіреності від 22.06.2011 року, реєстраційний номер 1-3-38-22, уклав договір оренди житлового приміщення від 14.10.2011 року з відповідачем по справі. Згідно договору оренди житлового приміщення відповідач отримав у користування на умовах оренди однокімнатну квартиру за адресою м. Черкаси вул. 30-річчя Перемоги 10 кв .114. Згідно п.п. 2.3.3,3.1, 3.2 договору відповідач зобовязався щомісячно сплачувати по 1000,00 грн. орендної плати, комунальні послуги згідно рахунків, але з вересня 2014 року припинив платежі, через що станом на 31.01.2016 р. заборгованість за 17 місяців складає 17000,00 орендної плати та 3067,00 грн. за комунальні послуги. Фактично отримані доходи від надання у оренду квартири позивачем задекларовані відповідно до довідки ДПІ у м. Черкаси від 11.03.2016 р. Позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою погасити заборгованість, проте вимога була залишена без задоволення. У звязку з цим позивач звернувся до суду та просить стягнути з позивача 17000,00 грн. орендної плати, 3067,00 грн. заборгованості за комунальні послуги та 3317,00 грн. інфляційних втрат та сплачений судовий збір при подачі позову до суду. В судове засідання позивач та представник позивача не зявився, від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не зявився повторно, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення про вручення, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 14.10.2011 року, який укладено між позивачем, який діяв на підставі довіреності від 22.06.2011р. № 77АБ 1675143, та відповідачем, останній зобовязався щомісячно сплачувати по 1000,00 грн. орендної плати, комунальні послуги згідно рахунків. Відповідач з вересня 2014 року припинив платежі, через що станом на 31.01.2016 р. заборгованість за 17 місяців складає 17000,00 орендної плати та 3067,00 грн. за комунальні послуги. 27.02.2016 р., позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою погасити борг, яку отримав відповідач 03.03.2016 р. відповідно до поштового повідомлення, проте вимога була залишена без задоволення. Згідно з наданими позивачем квитанціями, сума заборгованості за комунальні послуги складає 3067,28 грн. Відповідно до довідки ДПІ у м. Черкаси від 11.03.2016 р. фактично отримані доходи від надання у оренду квартири позивачем задекларовані. Позивач просить стягнути з відповідача 23384,00 грн. заборгованості, з яких 17000,00 грн. заборгованість за орендну плату з 01.09.2014 р. до 31.01.2016 р. , 3067,00 грн. заборгованість за комунальні послуги та 3317,00 інфляційних втрат та сплачений при подачі позову судовий збір. На момент предявлення позову до суду, вказані кошти відповідач не повернув. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі. Ч.3 ст. 815 ЦК України передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Згідно з ч. 3 ст. 820 ЦК України наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно ч. 3 ст. 538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобовязанні свого обовязку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обовязку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обовязку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. В порушення своїх договірних зобовязань відповідач у встановлений договором строк заборгованість не повернув. На письмову претензію позивача сплатити заборгованість в добровільному порядку відповідач ніяким чином не відреагував. Таким чином суд вважає розрахунок позивача щодо стягнення інфляційних втрат законним та обґрунтованим та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість на загальну суму 23384,00 грн. заборгованості, з яких 17000,00 грн. заборгованість за орендну плату з 01.09.2014 р. до 31.01.2016 р., 3067,00 грн. заборгованість за комунальні послуги та 3317,00 інфляційних втрат. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved