Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат в сумі 75045,84 грн та три проценти річних від простроченої суми 21669,98 грн за період з 26 листопада 2015 року, мотивуючи тим, що з дня винесення Підгаєцьким районним судом рішення від 26 листопада 2015 року, яке набрало законної сили 01 квітня 2016 року і по день звернення з позовом до суду, тобто по 17 серпня 2020 року включно, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за вказаним судовим рішенням, не сплативши на його користь суму основного боргу - 139827,80 грн та три проценти річних 11906,17 грн. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання без поважних причин повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~Відповідачем відзиву на позов не подано. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення виходячи із наступних підстав. \~ \~ \~ \~Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою\~статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до\~статті 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частин першої, третьої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із частинами першою, четвертою\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей\~525,\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положеннями\~статті 611 ЦК України\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз норм статей\~525,\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої\~статтею 625 цього Кодексу. Вищевикладене відповідає правовій позиції викладеній у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2021 року у справі №758/228/18. Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. Наведене відповідає правовій позиції ВСУ, викладеній у постановах від 20.12.2010 року № 3-57гс10, від 04.07.2011 року № 3-65гс11, від 12.09.2011 року № 3-73гс11, від 24.10.2011 року № 3-89гс11, від 14.11.2011 року № 3-116гс11, від 23.01.2012 року № 3-142гс11, а також правовій позиції викладеній у постанові КГС ВС від 23 жовтня 2018 року (справа № 913/70/18). За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб. Отже, за загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує такого зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства пов`язують виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду (постанова ВСУ від 18.10.2017 року № 910/8318/16). Судом встановлено, що рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2015 року, яке набрало законної сили 01 квітня 2016 року, із відповідача на користь позивача стягнуто суму основного боргу по виконання грошового зобов`язання в ромірі 139827,80 грн та три проценти річних відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України за період з 05 листопада 2012 року по 31 липня 2015 року, в сумі 11906,17 грн., а також судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1517,40 грн. Із інформації Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за вих.№23348 від 02 грудня 2020 року видно, що 15 жовтня 2020 року стягувачем [PERSON] повторно пред`явлено виконавчі листи №605/496/15-ц про стягнення в його користь із відповідача [PERSON] вищевказаних сум, до виконання. Кошти в користь стягувача божником не сплачено. В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що на час розгляду справи, рішення Підгаєцького районного суду від 26 листопада 2015 року, не виконано, при цьому відповідачем на підтвердження протилежного, суду не подано будь-яких належних та допустимих доказів. З врахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про те, що наявність судового рішення про стягнення боргу не позбавляє позивача права на стягнення з відповідача трьох процентів річних за користування грошовими коштами та інфляційних втрат на підставі частини другої\~статті 625 ЦК України, які становлять: Вихідні дані Дата виникнення заборгованостіДата розрахункуСума боргуРозмір пеніКількість днів прострочення 26.11.201531.08.2020151734.00 грн.Подвійна облікова ставка НБУ1740 Розрахунок 3% річних Період розрахункуСума боргу3% річних, грн. 26.11.2015 - 31.08.2020151734.0021700.00 грн. Місяць року за період розрахункуІндекс інфляції, % грудень місяць 2015100.7 січень місяць 2016100.9 лютий місяць 201699.6 березень місяць 2016101.0 квітень місяць 2016103.5 травень місяць 2016100.1 червень місяць 201699.8 липень місяць 201699.9 серпень місяць 201699.7 вересень місяць 2016101.8 жовтень місяць 2016102.8 листопад місяць 2016101.8 грудень місяць 2016100.9 січень місяць 2017101.1 лютий місяць 2017101.0 березень місяць 2017101.8 квітень місяць 2017100.9 травень місяць 2017101.3 червень місяць 2017101.6 липень місяць 2017100.2 серпень місяць 201799.9 вересень місяць 2017102.0 жовтень місяць 2017101.2 листопад місяць 2017100.9 грудень місяць 2017101.0 січень місяць 2018101.5 лютий місяць 2018100.9 березень місяць 2018101.1 квітень місяць 2018100.8 травень місяць 2018100.0 червень місяць 2018100.0 липень місяць 201899.3 серпень місяць 2018100.0 вересень місяць 2018101.9 жовтень місяць 2018101.7 листопад місяць 2018101.4 грудень місяць 2018100.8 січень місяць 2019101.0 лютий місяць 2019100.5 березень місяць 2019100.9 квітень місяць 2019101.0 травень місяць 2019100.7 червень місяць 201999.5 липень місяць 201999.4 серпень місяць 201999.7 вересень місяць 2019100.7 жовтень місяць 2019100.7 листопад місяць 2019100.1 грудень місяць 201999.8 січень місяць 2020100.2 лютий місяць 202099.7 березень місяць 2020100.8 квітень місяць 2020100.8 травень місяць 2020100.3 червень місяць 2020100.2 липень місяць 202099.4 серпень місяць 202099.8 Результати розрахунку Період розрахункуСума боргу, грн.Сума боргу з інфляцією, грн.Інфляційне збільшення боргу, грн. грудень 2015 - серпень 2020151734.00225584.7373850.73 \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За таких\~обставин,\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~ [PERSON] \~підлягає до\~часткового задоволення,\~а саме\~на його\~користь слід\~стягнути із\~відповідача \~суму інфляційних\~нарахувань з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання (інфляційні втрати) за період з 26 листопада 2015 року по серпень 2020 року включно 73850,73 грн та три проценти річних за користування грошовими коштами в сумі 21700 грн. \~ \~ \~ \~ Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім при подачі позову до суду, судові витрати, а саме судовий збір в сумі 955,51 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: partial