Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області до Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на: - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 98,7 кв.м., житловою площею 63,1 кв.м. під літерою «А», Комора «Б», Стайня «В», Стодола з підвалом «Г», Гараж «Д», Літня кухня «Е», Огорожа №1, Ворота, хв. №2, Огорожа №3, Доріжка №4, Відмостка №5; а також право на: - земельну частку (пай) в спілці селян «Дружба», згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під [NUMBER]. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] року помер його дідусь - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: - земельної частки (пай) в спілці селян «Дружба», згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під [NUMBER]. Дане спадкове майно прийняла його дочка, мати позивача - [PERSON] оскільки вступила у фактичне управління спадковим майном. [INFO] року помер батько позивача - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: - житлового будикук з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 98,7 кв.м., житловою площею 63,1 кв.м. під літерою «А», Комора «Б», Стайня «В», Стодола з підвалом «Г», Гараж «Д», Літня кухня «Е», Огорожа №1, Ворота, хв. №2, Огорожа №3, Доріжка №4, Відмостка №5. Дане спадкове майно прийняла його дружина, мати позивача - [PERSON] оскільки відноситься до спадкоємців першої черги та на час відкриття спадщини з спадкодавцем. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: - житлового будикук з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 98,7 кв.м., житловою площею 63,1 кв.м. під літерою «А», Комора «Б», Стайня «В», Стодола з підвалом «Г», Гараж «Д», Літня кухня «Е», Огорожа №1, Ворота, хв. №2, Огорожа №3, Доріжка №4, Відмостка №5; - земельної частки (пай) в спілці селян «Дружба», згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під [NUMBER]. Позивач вважає, що саме він повинен успадковувати за померлою спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги як син спадкодавця і як особа, яка проживала на час відкриття спадщини з спадкодавцем. Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що [PERSON] за життя не встигла виготовити правовстановлюючі документ на спадкове майно, яке залишилось після смерті її батька [PERSON] та чоловіка [PERSON] та відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити в його відсутності. Відповідач - представник Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в підготовче засідання не з'явився, суду подав відзив на позовну заяву по суті справи про визнання позову з підстав зазначених в позовній заяві та просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У випадку визнання позову відповідачем та беручи до уваги те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд відповідно до ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що [INFO] року у віці 77 років в с.Велеснів Монастириського району Тернопільської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] актовий запис №10. Ще за життя померлому належало право на: - земельну частку (пай) в спілці селян «Дружба», згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під [NUMBER], що підтверджується інформацією про грошову оцінку земельної ділянки (паю) №403/86-16 від 07.09.2017 року. Як вбачається з матеріалів справи вказане майно [PERSON] фактично успадкувала його дочка, як спадкоємець першої черги - [PERSON], що підтверджується довідкою №259 від 06.09.2017 року, виданою виконавчим комітетом Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Родинні відносини між померлим [PERSON] та [PERSON] підтверджуються: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] згідно якого [PERSON] є батьком [PERSON]; - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.02.1974 року згідно якого [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Щодо спадкового майна, яке належало [PERSON], а саме, земельної частки (пай) в спілці селян «Дружба», згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під [NUMBER] і яке фактично прийняла [PERSON], суд зазначає наступне. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (16.01.2003р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Як вбачається з матеріалів справи на час смерті [PERSON], тобто на час відкриття спадщини, був чинним ЦК Української РСР 1963 року, тому при вирішенні питання про прийняття [PERSON] спадщини у вигляді земельної ділянки та визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування за законом необхідно керуватися ст. 549 ЦК Української РСР в якій зазначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені). Судова колегія в цивільних справах Верховного Суду України в п.65 правових позицій від 01.12.97 vd971201 висловлених судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України в зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році роз'яснила, що відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) і прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. В зв'язку з наведеним та у відповідності до роз'яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року щодо питання визначення належності майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) суд вважає, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] як дочка спадкодавця та спадкоємець першої черги за законом. [INFO] року у віці 62 років в м.Монастириська Тернопільської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Велеснівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області 22.03.2014 року, актовий запис №07. Ще за життя померлому належав: - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 98,7 кв.м., житловою площею 63,1 кв.м. під літерою «А», Комора «Б», Стайня «В», Стодола з підвалом «Г», Гараж «Д», Літня кухня «Е», Огорожа №1, Ворота, хв. №2, Огорожа №3, Доріжка №4, Відмостка №5, який станом на 15.04.1991 року належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Монастириської районної ради народних депутатів №97 від 25.05.1990 року, здійснено реєстровий напис в реєстрову книгу №1 стор. №20 за реєстровим №20. До введення в дію Закону України «Про власність» частка майна померлого члена колгоспного двору з майна колгоспного двору не виділялась, а залишалась в спільній власності решти членів колгоспного двору. Майно колгоспного двору спадкувались тільки в разі смерті останнього члену колгоспного двору. Такий порядок спадкування поширюється на випадки припинення колгоспного двору з цих підстав до 01.07.1990 року. З введенням в дію Закону України «Про власність» в разі смерті члена колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його членів, проте з 15.04.1991 року двір втратив статус колгоспного двору. Як вбачається з матеріалів справи вказане майно [PERSON] фактично успадкувала його дружина, як спадкоємець першої черги - [PERSON], що підтверджується довідкою №27 від 06.09.2017 року, виданою виконавчим комітетом Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно якої встановлено, що на день смерті [PERSON], [INFO] року у житловому будинку в [ADDRESS] проживала і була зареєстрована його дружина [PERSON]. Шлюбні відносини між померлим [INFO] року [PERSON] та [PERSON] підтверджуються: - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.02.1974 року згідно якого [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» і є дружиною [PERSON]. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В зв'язку з вищевказаним суд приходить до переконання, що [PERSON] вважається такою, що фактично прийняла спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] який помер [INFO] року, як спадкоємець першої черги за законом, оскільки проживала на час відкриття спадщини з померлим. [INFO] року у віці 62 років в с.Велеснів Монастириського району Тернопільської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Велеснівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області 20.10.2015 року, актовий запис №13. Ще за життя, як встановлено в судовому засіданні, померлій належали: - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 98,7 кв.м., житловою площею 63,1 кв.м. під літерою «А», Комора «Б», Стайня «В», Стодола з підвалом «Г», Гараж «Д», Літня кухня «Е», Огорожа №1, Ворота, хв. №2, Огорожа №3, Доріжка №4, Відмостка №5; а також право на: - земельну частку (пай) в спілці селян «Дружба», згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під [NUMBER]. Родинні відносини між померлою [INFO] року [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджуються: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Велеснівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області 13.07.2074 року, згідно якого [PERSON] є мамою [PERSON]. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В зв'язку з вищевказаним суд приходить до переконання, що [PERSON] має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] яка померла [INFO] року, як спадкоємець першої черги за законом, оскільки проживав на час відкриття спадщини з померлою, що підтверджується довідкою наданою виконавчим комітетом Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області №260 від 06.09.2017 року. Також, з матеріалів справи вбачається, що оригінал вказаного Сертифікату та правовстановлюючий документ на зазначений будинок були втрачені про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я» від 02.02.2018 року. Згідно даного повідомлення вбачається, що свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, видане Монастириською районною радою народних депутатів 25.05.1990 року [PERSON], загублено. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому у положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В судовому засіданні було встановлено існування оригіналу Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під [NUMBER] та Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Монастириської районної ради народних депутатів №97 від 25.05.1990 року та здійснено реєстровий напис в реєстрову книгу №1 стор. №20 за реєстровим №20. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливість з даних причин оформити спадщину в установленому законом порядку доведена матеріалами справи. Суд не бере до уваги заяву [PERSON], засвідчену секретарем Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області 29.12.2017 року та зареєстровану в реєстрі за №49, який мав би право на спадкове майно зазначене в позовній заяві, згідно якої він відмовився від своєї частки у спадщині, так як, згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, а саме протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Натомість, вищевказана заява [PERSON] свідчить про те, що він вказаної в позовній заяві спадщини не приймав, йому відомо про заявлені вимоги [PERSON] та щодо них не заперечує, так як протягом розгляду справи в суді заперечень проти позову не подавав і ніяких дій, які б могли помішати позивачу у задоволенні його заявлених вимогах не вчиняв. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним в позовній заяві, а отже він як спадкоємець за законом має право на вказане в позовній заяві спадкове майно, інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині судом не встановлено. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини на вказане в позовній заяві майно в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а [PERSON] фактично прийняв спадщину, тому є підстави визнати за ним право власності на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються житловий будинок з надвірними будівлями та право на земельну частку (пай). В зв'язку з наведеним та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на спадкове майно згідно позовних вимог. На підставі викладеного

Outcome: approved