Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON], Гайворонської міської ради Кіровоградської області, третя особа: Відділ Держземагенства в Гайворонському районі про визнання незаконним та скасування рішення Гайворонської міської ради та визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю, стягнення моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS], в якому він проживає з 1982 року. Разом з житловим будинком у його користуванні знаходиться присадибна земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Будинок обладнаний каналізацією з виводом у вигрібну яму. По-сусідству з ним, в будинку по [ADDRESS] проживає відповідач [PERSON] Відповідачка підробила його підпис в акті про встановлення та погодження в натурі меж земельної ділянки, він позбавлений можливості нормального господарського обслуговування та використання своєї садиби без каналізаційної ями, а тому вважає рішення Гайворонської міської ради № 833 від 14.06.2012 року та Державний акт на право власності на земельну ділянку відповідача недійсним. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав просить суд рішення Гайворонської міської ради № 833 від 14.06.2012 року та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 092794 недійсним та скасувати як незаконні та стягнути моральну шкоду. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що підпис позивача вона не підробляла, а акт про встановлення та погодження в натурі меж земельної ділянки підписала його дружина, вважає вимоги позивача не обгрунтованими. Представник Гайворонської міської ради в судовому засіданні позов не визнав, вважає позов не обґрунтованим та таким який не підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, свідків дослідивши матеріали справи у судовому засіданні, суд вважає позов таким, що не є обґрунтованим на законі, а тому відмовляє в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Відповідно до ст.14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно положень статті 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] у м.Гайворон Кіровоградської області, в якому він проживає з 1982 року. Разом з житловим будинком у його користуванні знаходиться присадибна земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Будинок обладнаний каналізацією з виводом у вигрібну яму. По-сусідству з ним, в будинку по [ADDRESS] проживає відповідач [PERSON] До грудня 2011 року, вказані будинки були двоквартирним житловим будинком за єдиною адресою: [ADDRESS] та земельною ділянкою. При будівництві цього двоквартирного будинку в 60-70х роках, для обслуговування квартир була споруджена єдина каналізаційна яма (вигріб), яка до серпня 2012 року була об'єктом користування кожного жителя цього будинку, тобто перебувала на земельній ділянці спільного користування, що підтверджується довідкою будинкоуправління ДУ-16, виданою в 1998 році. У 1992 році, позивач викупив з державної власності квартиру у вказаному житловому будинку, що підтверджується копією договору купівлі продажу житла від 02.07.1992 року. 22.12.2011 року, рішенням № 401 Гайворонської міської ради, двоквартирному житловому будинку по [ADDRESS], було надано статус житлового будинку садибного типу та виділено в окремі домоволодіння з присвоєнням присадибним земельним ділянкам окремих адрес, а саме: [ADDRESS] та [ADDRESS]. Попередньо, рішенням Гайворонської міської ради № 411 від 08.09.2011 року сторонам було виділено площу земельних ділянок по фактичному користуванню. В результаті встановлення міською радою площі земельних ділянок, спільна вигрібна яма виявилась на присадибній земельній ділянці відповідача. Згідно копії рішення сесії Гайворонської міської ради № 411 від 08.09.2011 року встановлено площу присадибної земельної ділянки: - [PERSON] [ADDRESS], площею 873 кв.м.; - [PERSON] [ADDRESS], площею 760 кв.м. [PERSON] являється власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,775 га, розташованої [ADDRESS], що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯК № 092794. Право приватної власності на земельну ділянку набуто на підставі рішення сесії Гайворонської міської ради № 833 від 14.06.2012 року. [PERSON] на праві приватної власності належить будинок розташований за адресою [ADDRESS], загальною площею 68,2 кв.м., жилою - 43,7 кв.м., до господарських будівель якого входить в тому числі вигріб (літера Л), що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про державну реєстрацію прав. Право приватної власності набуто на підставі рішення виконкому Гайворонської міської ради № 426 від 27.01.2012 року. [PERSON] та [PERSON] було встановлено та погоджено в натурі межі земельної ділянки по [ADDRESS], про що складено та підписано сторонами відповідний акт від 02.07.2012 року, згідно якого суперечних питань і претензій з боку суміжних землекористувачів (землевласників) не виникло. При цьому судом достовірно встановлено, що підпис у зазначеному акті поставлено дружиною позивача [PERSON], яка діяла в інтересах подружжя і будучи допитана в судовому засіданні в якості свідка підтвердила дані обставини, чим спростувала твердження позивача про підробку підпису відповідачкою. Згідно плану земельної ділянки по [ADDRESS] вигрібна яма, щодо якої виник спір, розташована на території належної [PERSON] земельної ділянки. Спір з цього приводу був предметом судового розгляду і Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 23.04.2014 року в задоволенні позову [PERSON] про встановлення земельного сервітуту відмовлено в повному обсязі. Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що захист права на земельну ділянку можливо здійснити шляхом визнання недійсним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. При цьому позивач зобов'язаний довести, що задоволення його потреб неможливо здійснити яким-небудь іншим необтяжливим для відповідача способом. Позивачем не надано суду жодних доказів того, що він позбавлений можливості обладнати на належній йому земельній ділянці каналізаційну споруду (вигрібну яму), з приводу якої фактично і відбувається спір між сторонами. З огляду на викладене не підлягає задоволенню і позовна вимога, щодо стягнення з відповідачки моральної шкоди, оскільки спричинення такої шкоди не доведено в ході судового засідання. Так як суд всебічно та повно встановив всі обставини справи, необхідні для вирішення цивільно-правового спору, суд відмовляє в задоволенні позову в зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed