Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 липня 1993 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом №296. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 03 липня 1993 року. Шлюб бажає розірвати, оскільки сімейне життя не складується належним чином, вони з дружиною перестали розуміти один одного, часто сперечаються і за останній час не мають жодних спільних інтересів, і фактично сім'ї не має. Крім того він тривалий час проживає у пансіонаті у м.Львів та перебуває на утриманні сина від першого шлюбу. Тому вважає, що подальше спільне життя між ними не можливе і просить шлюб зареєстрований між ним та [PERSON] - розірвати. Позивач - [PERSON] у судове засідання не зявився, по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача - [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи, судовою повісткою. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом належними доказами встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії І-ФМ №134366 виданого повторно 27 лютого 2016 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано шлюб 03 липня 1993 року, про що складено відповідний актовий запис за №296 (а.с.4). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст. 112 Сімейного кодексу України). -2- Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачу [PERSON] - неохідно залишити прізвище Маринець. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved