Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 19 травня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 125. В обґрунтування позову зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося через протилежність поглядів на сімейне життя та обовязки, особливо після окупації території АР Крим, на підставі чого в сімї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми один для одного, подружні відносини припинили з серпня 2014 року, та з цього часу припинили ведення спільного господарства та сумісне проживання. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, надання строку на примирення вважає недоцільним, оскільки тривалий час з відповідачем не проживають разом, від спільного шлюбу дітей не мають, більш того, зазначив, що шлюб між ними вже був розірваний за заявою відповідача на території АР Крим, про що свідчить штамп про розірвання шлюбу в паспорті російського зразка відповідача [PERSON]Ю, що також свідчить про неможливість будь-якого примирення. Крім того, зазначив, що на його прохання від відповідача він отримав лист про те, що вона не заперечує про розгляд позову про розлучення за його (позивача) місцем проживання чи перебування відповідно до положень ч. 2 ст. 110 ЦПК України. В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, подав клопотання за вх. № 2175 від 02.02.2017 року, в якому просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити та строк на примирення не надавати. Відповідач в судове засідання не зявилася, повідомлялася про дату час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання, вказаною позивачем у позові, а саме: с. Чистеньке, м. Сімферополь, АР Крим, однак зазначена кореспонденція за даною адресою направлена не була, оскільки листом Кіровоградської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» № 25/26-04 від 26.01.2017 року повідомлено, що відповідно до листа від 04.04.2014 року № 511-157 Генеральної дирекції УДППЗ «Укрпошта», до окремого розпорядження припиняється приймання поштових відправлень, адресованих до АР Крим та м. Севастополь, крім того, починаючи з 27.03.2014 року пошта материкової частини України, кримською стороною не приймається та повертається у зворотному напрямку, за даних обставин, УДППЗ «Укрпошта» змушена припинити приймання всіх видів поштових відправлень до АР Крим та м. Севастополь. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч.1 ст.225 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні правовідносини та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 19 травня 2012 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, про що складено відповідний актовий запис за № 125, та 15 вересня 2015 року повторно видано свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ № 090103 Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають. Від шлюбу сторони малолітніх (неповнолітніх) дітей не мають. Крім того, судом встановлено, що відповідно до паспортних даних відповідача [PERSON], наданих позивачем до позову, зокрема, в розділі «Сімейний стан» містяться відомості Сімферопольського районного відділу ЗАГС Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим про припинення шлюбу [PERSON] з [PERSON] на підставі рішення суду Сімферопольського району Республіки Крим № 2-537/15 від 12.03.2015 року, актовий запис про розірвання шлюбу за № 116 від 18.04.2015 року. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] проживає у [INFO], позивач [PERSON] має зареєстроване місце проживання з 06.06.2014 року за адресою [ADDRESS], що відповідно є територією Подільського (Ленінського) району м. Кропивницький (м. Кіровограда). В поданій позивачем [PERSON] до позову заяві відповідача [PERSON] від 20.06.2015 року, остання не заперечувала щодо розгляду справи про розірвання шлюбу за місцем реєстрації позивача [PERSON] у разі подання ним позовної заяви про розірвання шлюбу. Крім того, судом відзначається, що відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З огляду на зазначене, справа про розірвання шлюбу має бути розглянута на території України у відповідному суді загальної юрисдикції з тих підстав, що рішення, прийняті органами, створеними на тимчасово окупованій території України в порушення вимог чинного законодавства, на території материкової частини України не мають юридичної сили та не створюють правових наслідків, а також їх діяльність вважається незаконною. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначив протилежність поглядів на сімейне життя та обовязки, втрату взаєморозуміння, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті права сторін, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved