Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі 34\~899,98 доларів США. \~ \~ \~ \~Посилаючись на те, що 07 жовтня 2015 року вона позичила [PERSON] кошти в розмірі 5700,00 доларів США із сплатою 5,26 %, на строк повернення до 07 лютого 2016 року, що підтверджено розпискою від 07 жовтня 2015 року. Також 07 жовтня 2015 року вона позичила [PERSON] кошти в розмірі 5700,00 доларів США із сплатою 5,00 %, на строк повернення до 07 лютого 2016 року, що підтверджено розпискою від 07 жовтня 2015 року. Пізніше 22 березня 2016 року вона позичила [PERSON] кошти в розмірі 500,00 доларів США із сплатою 5,00 %, на строк повернення до 22 травня 2016 року, що підтверджено розпискою від 22 березня 2016 року. Кошти відповідачем не повернуто, через що виникла заборгованість по відсотках у розмірі 17\~715,68 доларів США, три проценти річних в розмірі 784 доларів США. У звязку з недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути кошти. У судовому засіданні представник позивача зміст позовних вимог підтримав з підстав та обґрунтувань, викладених у позові, та просить його задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача подано відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав повністю і заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Виходячи з того, що дійсно 07 жовтня 2015 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено один із вищевказаних договорів позики грошових коштів на суму 5 700 доларів США строком на чотири місяці в сплатою 5,26 процентів в місяць. За даним договором позики відповідач [PERSON] отримав в готівковій формі від позивачки [PERSON] гроші в сумі 5 700 доларів США, передавши натомість останній в рахунок забезпечення свого зобов'язання у заставу транспортний засіб Lexus RX 300, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Інші два договори позики від 07 жовтня 2015 року, в одному з яких не відповідачем [PERSON], а іншою особою, ймовірно самою ж позивачкою [PERSON], зазначено дату складання: «22 березня 2016 року», були складені відповідачем [PERSON] під час отримання вищевказаних грошей від [PERSON] як чорнові варіанти, оскільки остання в процесі позики грошей змінювала умови договору в частині щодо суми позики та місячних процентів за їх користування. Однак, через неуважність відповідача [PERSON] зазначені чорнові варіанти боргових розписок залишилися у володінні позивачки [PERSON], які вона на даний час використовує як письмові докази у справі. Позивачка [PERSON] у період часу з 05 серпня 2010 року по 11 жовтня 2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Відповідач [PERSON] повернув позивачці [PERSON] позичені у неї грошові кошти в сумі 5 700 доларів США зі сплатою місячних процентів в сумі 1500 доларів США згідно умов договору позики від 07 жовтня 2015 року, передавши їх особисто її чоловіку [PERSON] Між тим, згідно розписки від 25 лютого 2016 року написаної власноручно відповідачем [PERSON], що останньому повернуто [PERSON] вищевказаний транспортний засіб, який був переданий під заставу за борговою розпискою від 07 жовтня 2015 року. Водночас, особисто у позивачки [PERSON] не було власних грошових коштів для позики їх відповідачу [PERSON], а такі вона отримала від чоловіка [PERSON] У судовому засіданні представник відповідача підтримав відзив на позов і просить з мотивів та підстав, викладених у відзиві на позов, відмовити у задоволенні позову. При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду від 09 листопада 2017 року повернуто заяву [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою суду від 10 листопада 2017 року залишено без руху позовну заяву. Ухвалою суду від 29 листопада 2017 року відстрочено позивачу сплату судового збору. Ухвалою суду від 29 листопада 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 06 грудня 2017 року відмовлено у забезпеченні позову, яка була скасована і забезпечено позов. Ухвалою суду від 29 травня 2018 року призначено судово-почеркознавчу експертизу. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши обєктивно та оцінивши зібранні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено фактичні обставин справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 07 жовтня 2015 року [PERSON] отримав в позику грошові кошти від [PERSON] в розмірі 5 700,00 доларів США, строком на чотири місяці з дати отримання коштів, а саме до 07 лютого 2016 року, за користування даними коштами зобовязується сплатити відсотки у розмірі 5,26 % місячних, що складає 300 доларів США, в заставу за даною позикою передано автомобіль марки Lexus RX 300, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], чорного кольору, з правом користування, у випадку неповернення даних коштів, право власності на вказаний транспортний засіб переходить до [PERSON], що підтверджено розпискою від 07 жовтня 2015 року. Також, 07 жовтня 2015 року [PERSON] отримав в позику грошові кошти від [PERSON] в сумі 5 700,00 доларів США, строком на чотири місяці з дати отримання коштів, а саме до 07 лютого 2016 року, за користування даними коштами зобовязується сплатити відсотки у розмірі 5,00 % місячних, що складає 300 доларів США, в заставу за даною позикою передано автомобіль марки Lexus RX 300, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], чорного кольору, з правом користування, у випадку неповернення даних коштів, право власності на вказаний транспортний засіб переходить до [PERSON], що підтверджено розпискою від 07 жовтня 2015 року. 22 березня 2016 року [PERSON] отримав в позику грошові кошти від [PERSON] в сумі 5 000,00 доларів США, строком на два місяці з дати отримання коштів, а саме до 22 травня 2016 року, за користування даними коштами зобовязується сплатити відсотки у розмірі 5,00 % місячних, що складає 250 доларів США, в заставу за даною позикою передано автомобіль марки Lexus RX 300, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], чорного кольору, з правом користування, у випадку неповернення даних коштів, право власності на вказаний транспортний засіб переходить до [PERSON], що підтверджено розпискою від 07 жовтня 2015 року. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія І-ИД №050414 від 11 жовтня 2016 року, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб і після державної реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів №685/686/18-22 від 29.08.2018 р., підпис від імені [PERSON] та запис «22 березня 2016 року» у борговій розписці від 22 березня 2016 року виконано рукописним способом, без попередньої технічної підготовки до виконання та без використання технічних засобів. Підпис від імені [PERSON] та запис «22 березня 2016 року» у борговій розписці від 22 березня 2016 року виконано [PERSON]. Згідно із статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд не взято до уваги розписку [PERSON] про отримання від [PERSON] грошових коштів в сумі 5700 доларів США, які були позичені ним 07 жовтня 2015 року у його дружини [PERSON], згідно боргової розписки від 07 жовтня 2015 року та які були їх спільною сумісною власністю, а також 1500 доларів США, як проценти за вказаною борговою розпискою в розмірі 5,26 місячних за пять місяців, оскільки наявність вказаної розписки не може свідчити про повернення [PERSON] грошових коштів [PERSON], відповідно до вимог ч. 3 ст. 1049 ЦК України. Також судом не взято до уваги розписку від 25 лютого 2016 року [PERSON], за якою він отримав назад в користування від [PERSON] автомобіль марки Lexus RX 300, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], оскільки даний доказ не стосується предмету доказування. \~ \~ \~ \~Крім цього судом не приймається до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON] з приводу передачі коштів за вищевказаними розписками, враховуючи положення статті 1051 ЦК України. \~ \~ \~ \~Позивач як на підставу заявлених вимог посилається на те, що\~ним передано відповідачу у власність грошові кошти, а відповідачем їх не повернуто у визначений строк, а тому підлягає стягненню з відповідача в його користь грошові кошти в розмірі 34\~899,98 доларів США, з яких 16\~400,00 доларів США основна заборгованість, 17\~715,68 доларів США заборгованість по відсотках, 784 доларів США - три проценти річних в розмірі на підставі статей 525, 526, 530, 625, 1047, 1048 ЦК України. Суд частково погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 20 ЦК України право на\~захист особа\~здійснює на\~свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Відповідно до частини першої та третьої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно частини першої статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частина 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.2 ст. 524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. \~ \~ \~ \~Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковий до виконання сторонами. \~ \~ \~ \~У відповідності до положень статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідач свої зобовязання за договором позики не виконав, і кошти позивачу у розмірі 16 400 доларів США, не повернув. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Із статей 610, 611 ЦК України вбачається, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України Щодо стягнення відсотків за договором позики, суд зазначає, що розмір відсотків визначений договором позики від 07.10.2015 становить 5,26 % місячних, а тому розмір відсотків за користування позикою за період з 07.10.2015 по 07.02.2016 становить 1199,28 доларів США (5700*5,26*4/100). Розмір відсотків визначений договором позики від 07.10.2015 становить 5,00 % місячних, а тому розмір відсотків за користування позикою за період з 07.10.2015 по 07.02.2016 становить 1140,00 доларів США (5700 *5*4/100). Розмір відсотків визначений договором позики від 22.03.2016 становить 5,00 % місячних, а тому розмір відсотків за користування позикою за період з 22.03.2016 по 22.05.2016 становить 500 доларів США (500 *5*2/100). Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо повернення позики та відсотків, та вважає, що позов підлягає до задоволення та стягнення з відповідача 19\~239,28 доларів США (5700+1199,28+5700+1140+5000+500), що складає 539\~277,02 грн.(19239,28*28,03), згідно офіційного курсу встановленого Національним банком України станом на 19.10.2018. Частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, врахувавши те, що на день предявлення позову сума боргу за договором позики від 07.10.2015 становив 151\~848,00 грн. (5700*26,64), період прострочення з 07.02.2016 по 08.11.2017, що становить 641 днів, а тому розмір трьох процентів річних за несвоєчасне повернення позики становить 7 978,24 грн. (151\~848*3/100*641/366). Сума боргу за договором позики від 07.10.2015 становив 151\~848,00 грн. (5700*26,64), період прострочення з 07.02.2016 по 08.11.2017, що становить 641 днів, а тому розмір трьох процентів річних за несвоєчасне повернення позики становить 7 978,24 грн. (151\~848*3/100*641/366). Сума боргу за договором позики від 22.03.2016 становив 133\~200,00 грн. (5000*26,64), період прострочення з 22.05.2016 по 08.11.2017, що становить 536 днів, а тому розмір трьох процентів річних за несвоєчасне повернення позики становить 5\~852,07 грн. (133 200*3/100*536/366). За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку, що з відповідача в користь\~позивача підлягають\~стягненню кошти\~в розмірі\~561\~085,57 грн. (539277,02+7978,24+7978,24+5852,07), в іншій частині позов не підлягає задоволенню. Посилання відповідача на ті обставини, що розписка від 22.03.2016 ним не було підписано та дата проставлена позивачем, спростовується висновком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів №685/686/18-22 від 29.08.2018 р.. Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що судом було відстрочено позивачу сплату судового збору, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 5\~610,85 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial