Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з даним позовом до [PERSON] , в якому просить шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою розірвати, посилаючись на те, що впродовж останніх півтора року з грудня місяця 2018 року, він з відповідачкою не підтримують жодних подружніх стосунків. Відповідачка почала їздити до своєї матері в Республіку Польща і приїжджала додому кожні три місяці поточного року, під час цього їх спілкування відбувалося в напруженій атмосфері. В грудні місяці 2019 року по приїзду відповідачки додому він відчув холод в їхніх сімейних стосунках, відповідачка поводилась агресивно по відношенню до нього, у них виникали постійні сварки та скандали, що призвело до розірвання їхніх стосунків. Відповідачка повідомила його, що у неї є інший чоловік з яким має намір створити сім`ю. В чому він сам переконався бачачи її світлини в Інтернеті з іншим чоловіком. Відповідачка проживаючи разом з ним в одному житловому будинку, не спілкується та ігнорує його. У них більше немає спільних інтересів, в них різні характери, вони стали чужими людьми. Його пропозицію про розірвання шлюбу в органах ДРАЦСу, в добровільному порядку, відповідачка залишила поза увагою та без відповіді, тому він вимушений звернутися до суду. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 31 січня 2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. 21 лютого 2020 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що дані, зазначені позивачем в позовній заяві не відповідають дійсності. Вони дійсно проживали без реєстрації в будинку родичів позивача у с. Горошова, де разом працювали, вирощували овочі. Дітей у них немає. У 2017 році за взаємною згодою вона поїхала на роботу за кордон, а коли повернулась, то дізналась, що позивач зрадив їй у подружній вірності. За період спільного проживання вони не один раз розходились, а потім знову жили разом. З грудня 2018 року вони разом не проживають. Їй відомо, що позивач проживає з іншою жінкою, тому побачивши, що надалі зберегти шлюб між ними вже неможливо, вона також познайомилась з іншим чоловіком, з яким проживає разом. За обставин, які склалися вона визнає позовні вимоги та просить шлюб між ними розірвати. Надання строку для примирення просить не надавати, оскільки такий є недоцільним. Позивач [PERSON] в зал судового засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, у відзиві на позовну заяву зазначила, що позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення. Розгляд справи просить проводити у її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Сторони уклали шлюб 03 вересня 2013 року, актовий запис №03, зареєстрований Горошівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Горошівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області 03 вересня 2013 року). Від шлюбу сторони дітей не мають. У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Подружнє життя сторін не склалося. Між ними виникали сварки та непорозуміння, які призвели до припинення шлюбних відносин. З грудня 2018 року сторони припинили подружні стосунки та спільне проживання. Їх сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Кожен з них живе окремим життям та власними інтересами. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України). За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі ст.ст.24,55,56,105,110,112 СК України,

Outcome: approved