Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою в якій просить визнати дії державного нотаріуса Городенківського нотаріального округу Паньківа Д.М., що стосуються оформлення ним спадщини [PERSON] на1/2 будинку в [ADDRESS], на земельні ділянки площею 2,4427 га., 0,5456 га., протиправними; також визнати незаконним заволодіння об'єктами нерухомого майна [PERSON], та скасування свідоцтв про прийняття спадщини на дані об'єкти, скасування в 1/2 частині договору дарування будинку, та скасування державної реєстрації права власності на ці об'єкти на [PERSON], та про зобов'язання державного нотаріуса видати свідоцтво про право власності по заповіту [PERSON], на 1/2 будинку та земельні ділянки і зареєструвати їх у відповідні реєстри. Позов мотивує тим, що [PERSON] звертався в межах шестимісячного строку із заявою до державного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] про що зазначено в рішенні апеляційного суду Івано-Франківської області від 28.05.2014 року. Зазначає, що нотаріус намагався вплинути на позивача, щоб останній відмовився від спадщини у зв'язку із чим звертався до церковного комітету. [PERSON] звертався до нотаріуса і в 2014 році на, що отримав відповідь, що нотаріус не може видати йому свідоцтво про спадкування оскільки майна не залишилось. Нотаріус видав свідоцтва на майно яке має успадкувати позивач відповідачу [PERSON], та померлої [PERSON] з чим позивач не погоджується. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав даний позов із зазначених в заяві підстав. Також він ствердив, що починаючи з 2002 року і до цього часу [PERSON] нікуди не скаржився на неправомірні дії нотаріуса і не звертався до суду. Крім того ствердив, що до 2003 року Липка був зареєстрований і проживав в будинку покійного [PERSON] після чого переїхав в с.Вербівці. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився подав до суду письмове заперечення в якому зазначив, що даний позов ґрунтується тільки на аналізі рішення Коломийського міськрайонного суду та рішення апеляційного суду без зазначення будь-яких обставин на обґрунтування позову. Не подано доказів, що стверджують про неправомірність дій нотаріуса. Відповідач державний нотаріус заперечив проти даного позову. В судовому засіданні зазначив, що в 2003 році позивач дійсно приходив до нього в приміщення нотаріальної контори в якій вже знаходилась дружина покійного [PERSON] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. В його присутності поклав заповіт на стіл перед дружиною покійного та сказав, що оформляти спадок не буде. Більше він його не бачив до цього часу і заяви про прийняття спадщини в 2002 [PERSON] йому не подавав. Ствердив, що дружина покійного написала заяву і прийняла спадок, а про те, що в заяві [PERSON] зазначено тільки грошовий вклад пояснив, що законодавство не вимагає написання заяв на кожне окреме майно і документи на майно яке успадковується можна доносити і пізніше. Суд вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В ній визначено способи захисту порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж встановлений договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] володіли майном на праві спільної сумісної власності, а саме будинком в [ADDRESS]. Також [PERSON] володів на праві власності земельною-часткою паєм. [PERSON] помер [INFO] і після його смерті майно успадкувала [PERSON] [PERSON] подарувала все своє майно синові [PERSON] і після її смерті [INFO] спадкового майна не залишилось. Також [PERSON] отримав у спадок і земельну-частку пай після смерті [PERSON] в 2006 році. [PERSON] 08.08.1997 року видав заповіт в якому розпорядився, щоб все його майно після смерті перейшло до [PERSON] Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні. Згідно вимог ст.549 ЦК України (1963 року) спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину якщо він вступив в управління чи володіння цим майном або якщо він подав заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.ст. 1, 10 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні представником позивача не подано доказів, що [PERSON] подавав нотаріусу у визначений законодавством строк заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], а тільки встановлено, що [PERSON] в 2003 році в приміщенні нотаріальної контори поклав заповіт перед [PERSON] та сказав, що не буде оформляти спадщину. А конверти отримані в 2003 році [PERSON] від нотаріуса та адресовані на адресу церкви в с.Вербівці не підтверджують даного факту, оскільки невідомо якого змісту отримував кореспонденцію [PERSON] від нотаріуса. Посилання позивача на рішення апеляційного суду від 28.05.2014 року, що в ньому зазначений факт звернення [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] є безпідставні, оскільки судом така обставина не встановлювалась. Також в судовому засіданні не подано доказів і на підтвердження того, що [PERSON] вступив у володіння чи управління майном після смерті [PERSON] [INFO]. Оскільки твердження представника позивача про реєстрацію та проживання [PERSON] до 2003 року в будинку покійного не підтверджені жодними доказами. Крім того, посилання представника позивача на знаходження доказів про направлення листів нотаріуса [PERSON] з погрозами, з приводу спадку, в матеріалах справи яка знаходиться в Коломийському міськрайонному суді і які ними не можуть бути отримані, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Бо представник позивача сам ствердив, що він був представником і в тій справі, але не їхав до цього часу в Коломийський суд щоб отримати копії цих письмових доказів, а клопотання про витребування справи у зв'язку з цим може призвести тільки до затягування розгляду даної справи. Зважаючи на те, що позивач і його представник не навели в суді доказів порушення їхніх прав діями державного нотаріуса Паньківа Д.М. при оформленні спадку після смерті [PERSON] [INFO] і не подали доказів того, що позивач [PERSON] дійсно звертався в нотаріальну контору із письмовою заявою про прийняття спадку після смерті [PERSON] в передбачений законодавством строк та того, що позивач вступив в управління чи володіння майном покійного [PERSON] і, що спадкоємці [PERSON] володіють спадковим майном неправомірно в задоволенні даного позову слід відмовити за безпідставністю вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved