overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає усунути перешкоди у користуванні належним йому житловим будинком № 31 по вул.Слободчикова в с.Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, визнавши відповідачку такою, що втратив право користування цим будинком, та знявши її з реєстраційного обліку у цьому будинку. Згідно поданої позовної заяви, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок № 31 по вул.Слободчикова в с.Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, який він отримав у спадщину. У будинку також зареєстрована відповідачка, але вона протягом тривалого часу, починаючи з січня 2016 року, у будинку не проживає, ніяких прав щодо користування житлом не має, її подальша реєстрація перешкоджає позивачу у користуванні будинком; враховуючи наведене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із зазначеними вимогами. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначаючи, що реєстрація відповідачки у будинку перешкоджає позивачу нормально здійснювати права власника, відповідачка ніяких прав на будинок та на користування ним не має. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату і місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи викладене, позов розглянуто на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України в заочному порядку. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов є обґрунтованим. Так, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.09.2012 року, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок № 31 по вул.Слободчикова в с.Михайлівка Вільнянського району Запорізької області. У цьому будинку також зареєстрована [PERSON] Згідно довідки виконкому Михайлівської сільської Ради від 06.06.2017 року, відповідачка [PERSON] не проживає у будинку з січня 2016 року. Доказів про поважність причин такої тривалої відсутності за місцем реєстрації суду не надано. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Доказів того, що відповідачка має законні підстави на проживання у житловому приміщенні, що належить позивачу, у суду немає. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає усунути перешкоди у користуванні належним йому житловим будинком № 332-а по вул.Центральній (Леніна) в с.Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, визнавши відповідача таким, що втратив право користування цим будинком. Згідно поданої позовної заяви, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок № 332-а по вул.Центральній (Леніна) в с.Матвіївка Вільнянського району Запорізької області. У будинку також зареєстрований відповідач, який раніше перебував у шлюбі з донькою позивача, але розлучився з нею, і який протягом тривалого часу, починаючи з травня 2016 року, у будинку не проживає, ніяких прав щодо користування житлом не має, його подальша реєстрація перешкоджає позивачу у користуванні будинком; враховуючи наведене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із зазначеними вимогами. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначаючи, що реєстрація відповідача у будинку перешкоджає нормально здійснювати права власника, відповідач ніяких прав на будинок та на користування ним не має. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи викладене, позов розглянуто на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України в заочному порядку. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов є обґрунтованим. Так, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок № 332-а по вул.Центральній (Леніна) в с.Матвіївка Вільнянського району Запорізької області. У цьому будинку також зареєстрований відповідач [PERSON] колишній чоловік доньки позивача. Згідно акту Матвіївської сільської Ради, відповідач [PERSON] не проживає у будинку з травня 2016 року. Доказів про поважність причин такої тривалої відсутності відповідача за місцем реєстрації суду не надано. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Доказів того, що відповідач має законні підстави на проживання у житловому приміщенні, що належить позивачу, у суду немає. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагає усунути перешкоди у користуванні належною йому квартирою [ADDRESS] , визнавши відповідачку такою, що втратила право користування цією квартирою. Згідно поданої позовної заяви, позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . У квартирі також зареєстрована відповідачка, але вона протягом тривалого часу, починаючи з грудня 2016 року, у квартирі не проживає, ніяких прав щодо користування житлом не має, її подальша реєстрація перешкоджає позивачу у користуванні квартирою; враховуючи наведене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із зазначеними вимогами. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначаючи, що реєстрація відповідачки у квартирі перешкоджає нормально здійснювати права власника, відповідачка ніяких прав на квартиру та на користування нею не має. Відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, і не подала відзив. На підставі ст.ст.280-281 ЦПК України, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов є обґрунтованим. Так, згідно договору купівлі-продажу від 16.11.2016 року, позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . У цій квартирі також зареєстрований відповідачка [PERSON] . Згідно акту від 21.08.2019 року, відповідачка [PERSON] не проживає у квартирі з грудня 2016 року. Доказів про поважність причин такої тривалої відсутності за місцем реєстрації суду не надано. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Доказів того, що відповідачка має законні підстави на проживання у житловому приміщенні, що належить позивачці, у суду немає. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає усунути перешкоди у користуванні належною йому квартирою № 12 у житловому будинку № 20 по вул.Зачиняєва в м.Вільнянськ Запорізької області, визнавши відповідачку такою, що втратила право користування цією квартирою. Згідно поданої позовної заяви, позивачу на праві приватної власності належить квартира № 12 у житловому будинком № 20 по вул.Зачиняєва в м.Вільнянськ Запорізької області. У квартирі також зареєстрована відповідачка, але вона протягом тривалого часу, починаючи з листопада 2016 року, у квартирі не проживає, ніяких прав щодо користування житлом не має, її подальша реєстрація перешкоджає позивачу у користуванні квартирою; враховуючи наведене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із зазначеними вимогами. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначаючи, що реєстрація відповідачки у квартирі перешкоджає позивачу нормально здійснювати права власника, відповідачка ніяких прав на квартиру та на користування нею не має. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату і місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи викладене, позов розглянуто на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України в заочному порядку. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов є обґрунтованим. Так, згідно договору дарування від 18.11.2016 року, позивачу на праві приватної власності належить квартира № 12 у житловому будинком № 20 по вул.Зачиняєва в м.Вільнянськ Запорізької області. У цій квартирі також зареєстрована відповідачка [PERSON], яка доводиться позивачу племінницею. Згідно довідки від 27.02.2017 року, відповідачка [PERSON] не проживає у квартирі з листопада 2016 року. Доказів про поважність причин такої тривалої відсутності за місцем реєстрації суду не надано. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Доказів того, що відповідачка має законні підстави на проживання у житловому приміщенні, що належить позивачу, у суду немає. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, до [PERSON], в якому зазначає, що 16.10.2011 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстрували в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бершадського районного управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом № 102. Від цього шлюбу дітей немає. Позивач обґрунтовує свою заяву тим, що подружнє життя у них з відповідачкою не склалося, так як вони різні за звичками та характером люди, у результаті чого у них виникали сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї і вони призупинили шлюбні відносини і перестали вести спільне господарство. Оскільки у сторін присутній спір по майні, позивач має намір звернутися до суду з питанням розподілу спільного сумісного майна, яке було придбане за час проживання у зареєстрованому шлюбі. Від позивача надійшла заява, в якій він підтримує позов і просить розглянути справу у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце слухання справи була повідомлена вчасно, письмових пояснень про причини неявки в судове засідання до суду не надіслала. Суд вважає, що відповідачка в судове засідання не з'явилася без поважних причин, а тому суд може розглянути справу у відсутності особи, яка не з'явилась. Оскільки належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не явився, на підставі ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а від відповідачки заперечень проти його розірвання, до шлюбу не надійшло, що свідчить про те, що їх сім'я розпалася і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Приймаючи до уваги те, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначає, що 26.07.1996 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстрували в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 39. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач обґрунтовує свою заяву тим, що подружнє життя у них з відповідачкою не склалося, вони проживають окремо один від одного і їхній шлюб носить лише формальний характер. На день розгляду справи спір по майні у сторін відсутній. Від позивача надійшла заява, в якій він підтримує позов і просить розглянути справу у його відсутність. Від відповідачки надійшла заява, в якій вона визнає позов. Щодо стягнення з неї на користь позивача судового збору заперечує, оскільки вказує, що позивач не пропонував їй розірвати їхній шлюб через відділ державної реєстрації. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти його розірвання, що свідчить про те, що їх сім'я розпалася і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідачка бажання змінити своє прізвище після розлучення не виявила. Не зважаючи на заперечення [PERSON] щодо стягнення з неї судового збору, згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначив, що знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26.11.1996 р. Від шлюбу є повнолітній син [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось. На даний час шлюбні відносини між подружжям припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З 19.08.2014 р. відповідач проживає з іншим чоловіком. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні сторони відсутні. Позивач у своїй заяві просить суд розглядати справу у його відсутності., позов підтримує, не заперечує ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з»явилась, хоча належним чином була сповіщена про судове засідання шляхом направлення повістки за адресою її місця реєстрації. Причину неявки у судові засіданні відповідач суду не пояснила, з заявами, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не звернулась, заперечень на позов не надала. Виходячи з наведеного, матеріалів справи, з письмової згоди позивача і на підставі ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що позивач [PERSON] знаходиться з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 26.11.1996 р. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. На даний час шлюбні відносини між подружжям припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З 19.08.2014 р. відповідач проживає з іншим чоловіком. Відповідно до ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не підтримують подружніх стосунків тривалий час з серпня 2014 року, не ведуть спільного господарства, проживають за різними адресами, відповідач проживає з іншим чоловіком. Тому, подальше збереження такого шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив розірвати шлюб, який був укладений між ним та [PERSON]. В обгрунтування позову вказував, що 13.11.2013 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2233. З самого початку стосунки не склалися, що свідчило про помилковість реєстрації шлюбу. В грудні 2014 року взаємні непорозуміння переросли у взаємні неприязнені стосунки та з вказаного періоду сторони не підтримують стосунків. Шлюб носить формальний характер, спільне подружжя і зберігання шлюбу суперечить інтересам сторін. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. У судовому засіданні відповідачка, позовні вимоги не визнала та звернулася до суду із клопотанням про надання стоку для примирення сторін. Ухвалою суду від 13.03.2015 року сторонам був наданий строк для примирення терміном в один місяць. У судове засідання призначене на 15.04.2015 року відповідач не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, надала суду телефонограму про її відсутність через хворобу. Суд, враховуючи відсутність доказів на підтвердження підстав зазначених відповідачем у телефонограмі, її систематичні неявки в минулі судові засідання та відмову на вимогу суду надати докази на підтвердження поважності її неприбуття, відповідно до вимог ч. 2 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: 13.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 2233. При укладенні шлюбу дошлюбне прізвище відповідачки «[PERSON]» було змінено та їй було привласнено прізвище чоловіка «[PERSON]». Стосунки подружжя не склалися, в грудні 2014 року взаємні непорозуміння переросли у взаємні неприязнені стосунки та з вказаного періоду сторони не підтримують стосунків. Шлюб носить формальний характер, спільне подружжя і зберігання шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача майнову та моральну шкоду в розмірі 2140, 00 грн., та 2000,00 грн. відповідно, а також покласти на відповідача судові витрати. Позивачем заявлені вимоги як майнового так і немайнового характеру. Рішенням суду від 17.03.2014 р. в задоволенні вищевказаних позовних вимог [PERSON] було відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи при зверненні з вищезазначеним позовом [PERSON] сплатив судовий збір у сумі 229,41 грн. за вимоги майнового характеру. Судовий збір за вимогами немайнового характеру позивачем [PERSON] відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» сплачений не був. При ухвалені рішення судом не вирішено питання щодо стягнення з [PERSON] судового збору за позовними вимогами немайнового характеру. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30.04.2014 року справу повернуто для вирішення питання про стягнення з позивача відповідного судового збору. Аналізуючи наведене, суд вважає, що по справі необхідно ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання щодо стягнення з позивача судового збору за вимогами немайнового характеру. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які приймали участь у розгляді справи чи за своєю ініціативою прийняти по справі додаткове рішення, якщо суд не вирішив питання про судові витрати. Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий та немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Станом на день подачі позову судовий збір за позовну заяву майнового характеру складав 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 229,40 грн., а за позовну заяву немайнового характеру становив 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 114,70 грн. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір за вимоги немайнового характеру у розмірі 114 грн. 70 коп. В судове засідання позивач, представник відповідача не з'явились, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України, присутність сторін при розгляді питання про винесення додаткового рішення не є обов'язковою, тому суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення за їх відсутністю. Відповідно до ст.ст. 215, 220 ЦПК України, п.3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», суд,-

Outcome: approved