Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1936. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 21 листопада 2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , 2005 року народження. Спільне життя сторін не складається через відсутність порозуміння. Подружжя з дитиною проживають за однією адресою, однак шлюбно-сімейні відносини сторін припинені. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї позивач вважає неможливим, а примирення подружжя - недоцільним, оскільки це суперечитиме інтересам позивача. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року відкрито провадження у цій справі та постановлено про її розгляд за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копію вказаної ухвали суду разом з копією позовної заяви та додатками до неї відповідач отримала 04 грудня 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив на позовну заяву не подала. Представник позивача, [PERSON] , у судовому засіданні, 14 січня 2021 року, підтримав заявлений позов та просив його задовольнити. У судовому засіданні, 14 січня 2021 року, відповідач, [PERSON] , проти позову заперечила. Зазначила, що сторони перебувають у шлюбі протягом 20 років, проживають разом, не сваряться, спілкуються, мають один до одного деякі претензії, однак обговорюють їх. Вважає, що розлучення це імпульсивний вчинок збоку позивача. Оскільки подружжя має дитину, майно, питання розірвання шлюбу слід обговорити ретельніше. Сподівається, що ситуація налагодиться. Відповідач визнала, що почуття між подружжям згасли. З метою встановлення дійсних обставин по справі судом було визнано явку позивача у судове засідання обов`язковою, у зв`язку з чим оголошено перерву по справі. Позивач, [PERSON] , у судовому засіданні, 16 лютого 2021 року, підтримав заявлений позов та просив його задовольнити, з викладених у ньому підстав. Зазначив, що шлюбно-сімейні відносини між подружжям припинилися, хоча вони дійсно проживають в одній квартирі, однак у різних кімнатах, не мають ніяких стосунків, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Відносини між подружжям зіпсувалися давно, більше року тому. Розірвання шлюбу є виваженим рішенням з боку позивача. Відповідач у судове засідання 16 лютого 20221 року не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, суд про причини не явки не повідомила. Вислухавши позицію сторони позивача, думку відповідача сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд доходить наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 листопада 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис за № 1936. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] . Сторони від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Згідно з положеннями ч. 2 ст. 36 та ст. 51 Сімейного кодексу України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно з положеннями ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, хоча проживають за однією адресою, однак спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, фактично сім`я припинила своє існування. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, зазначаючи про виваженість свого рішення. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливими, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та позивач наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved