Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], мотивуючи його тим, що 05.07.2003 року помер його дід [PERSON]. Після смерті діда відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель і споруд розташованого по вул. Дружби, 50 в с. Вовчок Бершадського району Вінницької області. Спадщину після його смерті фактично прийняла його дружина [PERSON] та позивач, неповнолітній спадкоємець першої черги, так як його батько - син спадкодавця [PERSON] помер 09.03.2000 року. 02.05.2010 року померла бабка позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно: земельну ділянку (Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ВН № 136685 виданий Бершадського районною державною адміністрацією 04.03.2003 року) розміщену на території Лісниченської сільської ради; земельну ділянку (Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ВН № 136686 виданий Бершадською районною державною адміністрацією 04.03.2003 року) розміщену на території Лісниченської сільської ради; грошові заощадження на рахунках № 91551-37338-00 в відділенні Ощадбанку України № 10001/076 м. Бершадь; 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель і споруд по вул. Дружби, 50 в с. Вовчок Бершадського району Вінницької області, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Дружби, 26 в с. Вовчок Бершадського району Вінницької області та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Дружби, 43 (колишня Леніна) в с. Вовчок Бершадського району Вінницької області. [PERSON] та відповідачка по справі [PERSON] є спадкоємцями першої черги по закону на майно померлої, так як батько позивача помер 09.03.2000 року. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом нема. На день смерті бабки [PERSON] позивач був неповнолітнім і фактично прийняв спадщину у своє управління та володіння, що не заперечує і відповідач. Однак оформитися в правах спадкоємця і отримати свідоцтво про право на спадщину за законом він не має можливості, в звязку з тим, що в даний час йому стало відомо, що відповідачка оформила всю спадщину на себе, приховавши сам факт існування позивача, надавши неправдиву довідку Лісниченської сільської ради, в якій, зацікавлені особи Лісниченської сільської ради в графі неповнолітні спадкоємці вказали, що таких немає. Також в заяві поданій нотаріусу відповідачка вказала неправдиву інформацію, а саме те, що інших спадкоємців першої черги на майно померлої немає. На сьогоднішній день [PERSON] відмовляється розділити з [PERSON]А спадкове майно, в звязку з чим йому було відмовлено нотаріусом в оформленні спадщини. А тому, позивач звернулася до суду з даним позовом в якому просить винести рішення, яким скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.11.2010 року та перерозподілити спадщину, що залишилася після смерті [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити, а справу слухати без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена рекомендованою кореспонденцією завчасно, позов не оспорила, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавала. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу особа має право звернутись до суду. В судовому засіданні встановлено, що 05.07.2003 року помер дід позивача-Вдовиченко [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть, актовий запис № 36 та копією свідоцтва про народження позивача та про народження батька позивача. Після смерті діда відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель і споруд розташованого по вул. Дружби, 50 в с. Вовчок Бершадського району Вінницької області. Спадщину після його смерті фактично прийняла його дружина [PERSON] та позивач, неповнолітній спадкоємець першої черги, так як батько позивача - син спадкодавця [PERSON] помер 09.03.2000 року, що підтверджується довідкою Лісниченської сільської ради № 497 від 28.08.2015 року та копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 13. Відповідно до ст. 529 ЦК України ( в ред. 1964 року) «Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того із батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.» 02.05.2010 року померла бабка позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 19 та копією свідоцтва про народження позивача та копією свідоцтва про народження батька позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно: земельну ділянку (Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ВН №136685 виданий Бершадського районною державною адміністрацією 04.03.2003 року) розміщеної на території Лісниченської сільської ради, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 3954; земельну ділянку (Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ВН № 136686 виданий Бершадською районною державною адміністрацією 04.03.2003 року) на території Лісниченської сільської ради, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 3955; грошові заощадження на рахунках № 91551-37338-00 в відділенні Ощадбанку України № 10001/076 м. Бершадь, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 3953; 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель і споруд по вул. Дружби, 50 в с. Вовчок Бершадського району Вінницької області, що підтверджується копію виписки з погосподарської книги на 15.04.1991 року та копією технічного паспорта; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Дружби, 26 в с. Вовчок Бершадського району Вінницької області, що належав покійній на підставі свідоцтва про правота спадщину за законом від 30.07.1999 року зареєстрованого в реєстрі за № 753, та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Дружби, 43 (колишня Леніна) в с. Вовчок Бершадського району Вінницької області, що належав померлій на підставі договору купівлі-продажу від 06.04.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 732. [PERSON] та відповідачка по справі [PERSON] є спадкоємцями першої черги по закону на майно померлої, так як батько позивача помер 09.03.2000 року, що підтверджується довідкою виданою Лісниченською сільською радою № 454 та копією свідоцтва про смерть батька [PERSON], актовий запис № 13. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом нема. На день смерті бабки [PERSON] позивач був неповнолітнім і фактично прийняв спадщину у своє управління та володіння, що не заперечує і відповідач. Однак оформитися в правах спадкоємця і отримати свідоцтво про право на спадщину за законом він не має можливості, в звязку з тим, що відповідачка оформила спадщину на себе, приховавши факт існування позивача, надавши неправдиву довідку Лісниченської сільської ради, в якій в графі неповнолітні спадкоємці вказано, що таких немає. Також в заяві поданій до нотаріуса відповідачка також вказала неправдиву інформацію, а саме те, що інших спадкоємців першої черги немає, що підтверджено копіями свідоцтв про право на спадщину. На сьогоднішній день [PERSON] відмовляється розділити з [PERSON]А спадкове майно, в звязку з чим йому постановою нотаріуса за № 666/02-31 від 25.08.2015 року було відмовлено в оформленні спадщини. За умовами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1266 ЦК України «внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини». Згідно ст. 1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця мають право на обовязкову частку у спадщині. Згідно із ч. 1,5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, відповідачка [PERSON], подаючи заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, діючи недобросовісно зазначила, що окрім неї у померлої [PERSON] інших спадкоємців немає. При цьому відповідачка не надала нотаріусу та суду належних і допустимих доказів про відмову позивача від прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно із ч. 1 ст. 1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відтак, судовий захист права позивача може здійснюватись шляхом визнання таких свідоцтв про право на спадщину частково або повністю недійсним та визнання за ними права на відповідну частину спадкового майна. Вказані висновки викладені у постанові Верховного суду України від 06.06.2012 року по справі за № 6-32цс12, що у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для застосування усіма судами України. Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити, визнавши недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.11.2010 року та перерозподіливши спадкове майно, що залишилося після [PERSON], яка померла 02.05.2010 року. Згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного

Outcome: approved