Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. Позов мотивовано тим, що позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON], який розірваний 04.10.2011 року за рішенням Гайворонського районного суду. Під час спільного проживання за спільні кошти було придбано майно: м'який куточок, шафу кутову, пральну машину та мікрохвильову піч, вартість якого складає 9100 грн. я яке він бажає розділити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить суд задовольнити позов в повному обсязі та стягнути з відповідачки на його користь 4550 грн., тобто половину вартості вказаного майна. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, не заперечила про те, що вказане майно було придбано за час спільного проживання але після розірвання шлюбу, вона залишили колишнє місце проживання та з дитиною переїхала на інше. З вказаного майна нічого не брала і про його долю їй нічого не відомо. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у судовому засіданні, суд вважає позов таким, що не є обґрунтованим на законі, а тому відмовляє в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Відповідно до ст.14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно положень статті 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний 04.10.2011 року за рішенням Гайворонського районного суду. Під час спільного проживання за спільні кошти сторонами придбано майно: м'який куточок, шафу кутову, пральну машину та мікрохвильову піч, вартість якого сторони оцінюють в 9100 грн. В судовому засіданні відповідачка категорично заперечує про використання спірного майна мотивуючи тим, що після розірвання шлюбу, вона залишили колишнє місце проживання та з дитиною переїхала на інше. З вказаного майна нічого не брала і в даний час його не використовує. Позивачем докази про використання спірного майна відповідачкою суду не надано. Згідно ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Разом з тим, приймаючи до уваги, що сторони не заперечують факт придбання спірного майна суд позбавлений можливості розподілити його в натурі оскільки не доведено факт знаходження майна саме у відповідачки. Обов'язок доказування стороною обставин, на які вона посилається на підставу своїх вимог, є прямим її обов'язком відповідно до положень ст.60 ЦПК України. Так як суд всебічно та повно встановив всі обставини справи, необхідні для вирішення матеріально-правового спору, суд відмовляє в задоволенні позову в зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed