Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у зв'язку з відсутністю в ньому понад 6 місяців без поважних причин. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] У даному будинку зареєстрована [PERSON], яка за місцем реєстрації не проживала жодного дня, її місце перебування позивачеві невідоме. [PERSON] не є членом сім'ї позивача. Позивач вважає, що відповідач понад 6 місяців у вказаному житлі не проживає та не користується ним без поважної причини, а тому на підставі ст. 72 ЖК України, просить визнати її такою, що втратила право на користування житловим будинком. У добровільному порядку відповідачка не бажає знятися з реєстраційного обліку, а тому позивач змушений звернутися до суду з позовом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, просив суд про задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті судової влади України, причину неявки суду не повідомила, відзив не надала, як і заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи наявність усіх умов, передбачених ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] суду пояснив, що відповідача [PERSON] він зареєстрував на прохання цивільної дружини його покійного двоюрідного брата [PERSON] [PERSON] після закінчення школи мала намір продовжити навчання, а тому для вступу до навчального закладу їй необхідно було мати реєстрацію місця проживання. Він погодився та надав дозвіл на реєстрацію, оскільки [PERSON] запевняла про тимчасовість такої реєстрації та обіцяла одразу після вступу знятися з реєстрації. Вона ніколи не була членом сім'ї позивача [PERSON] Відповідач за місцем реєстрації жодного дня не проживала, де вона перебуває в даний час, позивачеві невідомо. Наразі її реєстрація у будинку позивача створює перешкоди для набуття сім'єю позивача права на субсидію. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що вони проживають по сусідству з позивачем [PERSON], з 1994 р. та 2000 р. відповідно. Позивач проживає з дружиною, разом з ними проживав ще їхній син. Інші особи у будинку [PERSON] не проживали. Відповідача [PERSON] вони не знають і ніколи не бачили, вона ніколи не проживала у будинку [PERSON] Заслухавши пояснення позивача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] Право власності позивача на даний будинок підтверджується договором купівлі-продажу від 10.11.1992 р., зареєстрованого у Вознесенському МБТІ 18.11.1992 р. за №30. Згідно довідки Доманівського РС ДМС України в Миколаївській області, довідки виконавчого комітету - 1 Доманівської селищної ради про реєстрацію місця проживання особи №2718 від 22.11.2018 р., копії будинкової книги, [PERSON] дійсно зареєстрована 21.05.2014 р. по [ADDRESS]. Факт не проживання відповідача у будинку підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: - актом про підтвердження проживання від 26.05.2016 року за адресою [ADDRESS], складеного депутатом Доманівської селищної ради [PERSON], у присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], в якому зазначено, що в житловому будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], але протягом трьох років не проживає. Судом також встановлено, що сторони не перебувають у родинних відносинах. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Частиною 1 статті 71 ЖК України встановлені граничні строки збереження права на житлове приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї - шість місяців (за винятком передбачених законом випадків, коли цей строк є більш тривалим). Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За такого закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. З огляду на те, що відповідачка за вказаною адресою фактично не проживає, а також те, що наявність зареєстрованих осіб створює перешкоди позивачу у користуванні належним чином своїм нерухомим майном, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved