Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, шляхом зобов`язання [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] ; встановлення особистого спілкування: побачення два рази на тиждень (вівторок/середа 18:00-21:00, субота/неділя 11:00-21:00) у тому числі за місцем його мешкання спільний відпочинок у літній період на протязі 10 діб - в день його побачення із сином, має право забирати сина з дому/дитячого садочку особисто; зобов`язання [PERSON] надавати батькові точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, у разі змін, та повідомляти про це особисто не пізніше наступного дня з дня настання таких обставин, обґрунтовуючи свої вимоги таким. Починаючи з 14.09.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. [INFO] від даного шлюбу народився син [PERSON] . 31.11.2019 р. рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі за № 521/15238/19 було розірвано шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу син [PERSON] став проживати разом із матір`ю [PERSON] . Фактично з самого моменту розлучення, у позивача з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі батька у вихованні сина, його відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача стосовно неможливості нормального спілкування з сином. Всі намагання батька, з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає позивачу, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які позивач не може нормально зустрічатися з сином, за місцем свого мешкання. Весь час позивач фінансово підтримує сина, а також намагається налагодити нормальний зв`язок з колишньою дружиною, та не може приймати участь у вихованні сина, розвитку його здібностей та становлення. Права як батька сьогодні є порушеними. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву, за якою позов визнала в повному обсязі. Третя особа: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами доказів. 14.09.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. [INFO] від цього шлюбу народився син [PERSON] . 31.11.2019 р. рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/15238/19 було розірвано шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з матір`ю. Згідно довідки ПП «ВЕЛЛНЕС-ГОТЕЛЬ» від 09 вересня 2019 року, вбачається, що [PERSON] працює на підприємстві на посаді адміністратора. Характеристика ПП «ВЕЛЛНЕС-ГОТЕЛЬ» на [PERSON] - позитивна. Через відсутність порозуміння між батьками з питання встановлення порядку участі батька у вихованні сина виник спір. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За таких обставин суд вбачає за необхідне застосувати положення Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), за яким дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Суд, враховуючи вік дитини, її інтереси, рівність прав і обов`язків батьків на особисте безперешкодне спілкування з дитиною, а також те, що відповідач визнав позов в межах заявлених вимог, має позов задовольнити. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved