Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що в період з 19.10.1992 по 23.10.2000 року працював в підземних умовах повний робочий день на шахтах ім.Кірова та ім.Артема ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». В період з 25.10.2000 по 06.10.2004 року працював підземним машиністом бурових установок та підземним бурильником шпурів на підприємстві відповідача, а саме шахті ім. Фрунзе ПАТ «Євраз [PERSON]». З 11.10.2004 року по 17.02.2015 року перебував у трудових відносинах з ПАТ « Криворізький залізорудний комбінат» звідки і був звільнений за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. У липні 2015 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини йому було встановлено професійні захворювання: радикулопатія попереко-крижова L5, S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями і стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді деформуючого артрозу, в поєднанні з періартрозом, колінних суглобів (ПФ першого ст.); вібраційна хвороба першої-другої ст., від дії локальної вібрації: синдром вегетативно-сенсорної поліневропатії з двобічним плечолопатковим (ПФС другого ст.) та ліктьовим (ПФС першого ст.) періартрозом.Т75.2. У зв'язку із ушкодженням здоровя через професійне захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнав та продовжує зазнавати, розмір моральної він оцінює в розмірі 25000,00 грн., які просить стягнути з відповідача. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, оскільки позивач крім підприємства відповідача працював також на інших підприємствах зі шкідливими умовами праці та під час влаштування на роботу відповідач достовірно знав про умови праці в яких йому буде необхідно працювати. Крім того на підприємстві відповідача позивач пропрацював найменший з усіх підприємств проміжок часу. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у період з 25.10.2000 року по 06.10.2004 року працював на шахті імені Фрунзе підприємства ПАТ «Євраз [PERSON]» машиністом бурової установки та підземним бурильником шпурів з повним робочим днем в підземних умовах, зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки (а.с.35-39). 02 вересня 2015 року на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» було проведено розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань [PERSON]: радикулопатія попереко-крижова L5, S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями і стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді деформуючого артрозу, в поєднанні з періартрозом, колінних суглобів (ПФ першого ст.); вібраційна хвороба першої-другої ст., від дії локальної вібрації: синдром вегетативно-сенсорної поліневропатії з двобічним плечолопатковим (ПФС другого ст.) та ліктьовим (ПФС першого ст.) періартрозом.Т75.2, установлених Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини, про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого головним державним санітарним лікарем міста [PERSON], Криворізького та Широківського районів 02 вересня 2015 року (а.с.6-9). Відповідно до п.16 зазначеного Акту, крім іншого підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: з 25.10.2000- 06.10.2004 підземний машиніст бурової установки, підземний бурильник шпурів на шахті імені Фрунзе ВАТ «Суха Балка». (а.с.8). Згідно копії Довідки огляду МСЕК серії 12ААА №014803 від 27.10.2015 [PERSON] при первинному огляді встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 50% та 3 група інвалідності з 15.10.2015 до 01.11.2016 у звязку з професійними захворюваннями, з яких 30% - вібраційна хвороба; 20% -радикулопатія, з переоглядом 01.10.2016 року (а.с.10-11). Згідно постанов Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України ВВД ФССНВУ в м.Кривому Розі від 10.11.2015 року №0407/23143/23143.1/2, №0407/23143/23143.1/3 [PERSON] призначені страхові виплати у звязку із встановленням стійкої втрати професійної працездатності (а.с.13,14). Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у звязку з ушкодженням здоровя. Як зазначено у Рішенні Конституційного [PERSON] №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців. За п.3 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоровя, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обовязків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоровя, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв'язку із професійними захворюваннями, які призвели до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. З урахуванням відомостей, що викладені у п.16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 02.09.2015 року, суд приходить до висновку, що ПАТ «Євраз [PERSON]» є винним підприємством у виникненні профзахворювання позивача та повинно нести відповідальність за спричинену моральну шкоду. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у [PERSON] 50 % втрати працездатності, встановлення третьої групи інвалідності, період його роботи на шахті ім.Фрунзе з 25.10.2000 по 06.10.2004, глибину фізичних та моральних страждань позивача, потребу в санаторно курортному лікуванні, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «Євраз [PERSON]», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 10000,00 грн. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ПАТ «Євраз [PERSON]» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн. На підставі ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial