Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 22601 грн., В судовому засіданні позивач та його представник просили суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі та звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментам. Посилаються на те, що відповідач без поважної причини не пред'явила виконавчий лист до виконання. Відповідачка проти позову заперечує повністю, пояснює що виконавчий лист пред'явила до виконання до виконавчої служби у 1998 році. В зв'язку з тим, що позивач неодноразово змінював місце роботи виконавчий лист був втрачений. В 2013 році вона зверталась з заявою до суду про видачу дубліката виконавчого листа. ЇЇ заява була задоволена та виданий дублікат виконавчого листа з яким вона повторно звернулась до виконавчої служби. Представник відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції Ганчев О.Г. в судовому засіданні пояснив, що згідно електронної бази «ВП-Виконавець», відповідач зверталась до виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів 08.10.2013 року. Дана електрона база діє з 2003 року, до цього часу такі дані вносили в журнали, строк зберігання яких 3 роки. На сьогоднішній день не збереглися дані, чи зверталась до виконавчої служби відповідачка в 1998 році. Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, заслухавши думку представника позивача, думку відповідачки, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи не інше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Згідно положень ч. 1 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] 14 вересня 1996 року. [INFO] в них народився син - [PERSON]. У 1998 році відповідачка звернулась до суду із заявою про стягнення аліментів з позивача на утримання сина - [PERSON] Позивач стверджує, що відповідачка виконавчий лист за місцем роботи позивача не надавала, оскільки в цьому не було необхідності, так як вони спільно вели господарство, мали єдиний бюджет, разом утримували і виховували сина. 06 квітня 2013 року позивач перейшов жити до своєї матері, оскільки сім'я розпалась, однак шлюб не був розірваний. В жовтні 2013 року відповідачка [PERSON] звернулась до Приморського районного суду Запорізької області про видачу їй дубліката виконавчого листа про стягнення з позивача аліментів на утримання їх неповнолітнього сина. Дублікат виконавчого листа надала до Приморської державної виконавчої служби Приморського району для примусового виконання. Станом на 26.11.2013 року, згідно розрахунку відділу державної виконавчої служби Приморського району, заборгованість по аліментам за три останні роки складає 22601 грн., яку позивач має сплатити відповідачці на підставі постанови державного виконавця від 26.11.2013 року. Зі слів позивача відповідачка до 2013 року не надавала виконавчий лист до виконання, що підтверджується довідками від Приморського РВ УМВС та КП «Чисте місто Приморськ», де раніше працював відповідач. Однак, даний факт не відповідає дійсності та спростовується довідкою Приморського РВ ГУМВС України від 24.04.2014 року, де встановлено, що [PERSON] дійсно отримувала від [PERSON] аліменти з 05.02.1998 року, згідно виконавчого листа №АЕ9/1998 від 05.02.1998року, що підтверджується копією нарахування та утримування аліментів з [PERSON] (а.с.35-37). Згідно ч. 3 ст. 197 СК України суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не внаслідок непред'явлення без поважних причин виконавчого листа відповідачкою [PERSON] Отже, підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам немає.

Outcome: dismissed