Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області, в якому просить визнати за ним право на проживання в кімнаті №412 в гуртожитку Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області, що знаходиться за адресою в м. Рівне по вул. Дворецькій, 106. В обґрунтування позову вказав, що в 1990 року йому, як працівнику міліції було надано у користування кімнату №412 в гуртожитку Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області, в яку він вселився разом із своєю дружиною та дітьми. В установленому законом порядку зареєструвався та проживав там спільно із своєю сімєю. В 2000 році був звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Після звільнення він добровільно знявся з реєстраційного обліку, виселився з кімнати гуртожитку Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області та зареєструвався за іншою адресою. Рішенням Рівненського міського суду від 28 березня 2012 року його колишню дружину та дітей виселено з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення. Вважає, що він не втратив право на проживання в гуртожитку. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала вказала, що підстав для визнання за позивачем права на проживання в кімнаті №412 в гуртожитку Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області, що знаходиться за адресою в м. Рівне по вул. Дворецькій, 106 немає. В задоволенні позову просила відмовити. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити із наступних підстав. Судом встановлено, що в 1990 року позивачу, як працівнику міліції було надано у користування кімнату №412 в гуртожитку Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області. В дану кімнату він вселився разом із своєю дружиною [PERSON] та двома дітьми де проживав до 2004 року. Після звільнення з органів внутрішніх справ в 2004 році добровільно виселився із кімнати гуртожитку Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області та переїхав проживати за іншою адресою (м. Рівне вул. Макарова, 6/243), оскільки шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. Через чотири роки позивач знявся з реєстраційного обліку з гуртожитку Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області та зареєструвався за новою адресою - м. Рівне вул. Макарова, 6/243. Рішенням Рівненського міського суду від 28 березня 2012 року його колишню дружину та двох дітей було виселено з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При розгляді вказаної цивільної справи було встановлено, що позивач є колишнім працівником органів внутрішніх справ та права на проживання в гуртожитку він не має. Будь-яких відомостей та фактів, що свідчили б про те, що [PERSON] на правових підставах не втратив права на проживання в кімнаті гуртожитку Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області, що знаходиться за адресою в м. Рівне по вул. Дворецькій, 106 останнім суду не надано їх не добуто і судом. За аналізом вищенаведеного, беручи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставними, тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed