Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - [PERSON] згідно якого прохав суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем, що був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 10.09.2005 року та складено відповідний актовий запис № 666. В обґрунтування позову вказав, що 10 вересня 2005 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Під час перебування з відповідачкою у шлюбі [INFO] року у них народився син - [PERSON]. Приблизно у лютому 2014 року взаємовідносини з відповідачкою були припинені оскільки в сім»ї часто виникали сварки та скандали через різні погляди на життя та сім»ю, принизливе відношення один до одного, що слугувало втраті почуттів кохання та поваги, а також негативно вплинуло на їх сина. З цього часу не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Вважає, що примирення та збереження сім»ї не можливе та прохає їх шлюб розірвати. Місце проживання малолітнього сина [PERSON] [INFO] визначити з матір'ю - [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю - [PERSON] прохала розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем, місце проживання дитини визначити з відповідачем, судові витрати прохала покласти на позивача, на вимозі про виклик свідків не наполягала оскільки відповідач визнала позов. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, зі слів представника позивача останній перебуває в зоні антитерористичної операції. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з нею, однак заперечувала проти наведених позивачем підстав розірвання шлюбу, вказавши, що шлюбно-сімейні відносини між ними були припинені через подружню зраду позивача. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи та проаналізувавши всі докази в їх сукупності встановив наступне. 10 вересня 2005 року між позивачем та відповідачкою Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області був зареєстрований шлюб та складено відповідний актовий запис за № 666, що підтверджується повторно виданим Центральним відділом ДРАЦС Кременчуцького МУЮ свідоцтвом про шлюб від 27.01.2015 року серії [NUMBER]. Відповідачка після реєстрації шлюбу прийняла прізвище позивача, її дошлюбне прізвище - [PERSON] Під час перебування сторін у шлюбі [INFO] року у них народився син - [PERSON], що підтверджується повторно виданим Автозаводським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ свідоцтвом про народження від 27.01.2015 року серії [NUMBER], відповідний актовий запис № 79. В судовому засіданні встановлено, та не заперечувалось відповідачем, що з лютого 2014 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, оскільки позивач з відповідачем не проживають як подружжя, вони втратили один до одного почуття любові та поваги, ведуть окремо господарство, тощо. Примирення і збереження сім'ї між ними не можливе. Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. ст. 105, 110, Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Таким чином, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки сторони дійшли згоди про місце проживання малолітнього сина [PERSON] [INFO] з матір'ю, суд вважає за можливе визначити місце проживання останнього з матір'ю - [PERSON]. Судові витрати до стягнення з відповідача не підлягають, оскільки представник позивача відмовилася від даної вимоги.

Outcome: approved