Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заподіяну йому кримінальним правопорушенням моральну шкоду у розмірі 35000,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 19.05.2014 року близько 11-50 на вул. Кірова у сел. Решетилівка з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якої він отримав середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження. Вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 08.09.2015 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки та в силу ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік. У звязку з отриманими внаслідок ДТП ушкодженнями позивач майже місяць перебував у нерухливому стані, відчував сильний біль. Загальний стан його здоровя значно погіршився, він був вимушений проходити тривале лікування. Крім того, були порушені його соціальні звязки. Як вказує позивач, внаслідок протиправних дій відповідача він був вимушений припинити свою підприємницьку діяльність. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити. Відповідач та його представник позов визнали частково. Не заперечуючи проти наявності підстав для відшкодування шкоди, вважають справедливим її розмір 5000,00 грн. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, у звязку з наступним. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з вироку Решетилівського районного суду Полтавської області від 08.09.2014 року, 19 травня 2014 року близько 11-50 на вул. Кірова в сел. Решетилівка Полтавської області обвинувачений [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-2101, реєстраційни номер 9944ІХ, в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, не впевнився в тому, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із зустрічним автомобілем ВАЗ-2101, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням потерпілого [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: перелому правої стопи та гематом тулубу, верхньої та нижньої кінцівок, які згідно висновку експерта № 852 від 15 липня 2014 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознаками тривалого розладу здоровя. Цим вироком [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки та в силу ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік. Обґрунтовуючи вимогу про стягнення моральної шкоди, позивач у судовому засіданні пояснив суду, що від забою грудної клітини, перелому великої фаланги правої ноги з роздробленням, чисельних ушкоджень, гематом тулубу, кінцівок він відчував дуже сильний біль, у нерухливому стані перебував з 19.05.2014 року по 17.06.2014 року, внаслідок удару на обох ногах виник венозний тромбоз, вони розпухли та посиніли, у звязку з чим лікарями була призначена інтенсивна терапія, так як існувала загроза життю. Загальний стан здоровя також погіршився, лікування триває і досі. Крім того були порушені соціальні звязки позивача. Автомобіль, яким він керував і який був ушкоджений внаслідок ДТП, належав його брату, з яким у позивача на цьому ґрунті виникла сварка та погіршились відносини. Незадовільний стан здоровя позивача позбавив його можливості займатися підприємницькою діяльністю, у звязку з чим він був змушений її припинити, що також збільшило його душевні страждання. Внаслідок неправомірних дій відповідача постраждав імідж позивача як водія з 30 річним стажем. Як зазначив позивач, усі вищенаведені негативні наслідки знаходяться у причинному звзку із протиправними діями відповідача. У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки відповідач та його представник у судовому засіданні визнали ту обставину, що з вини відповідача та внаслідок його неправомірних дій позивачу було завдано моральної шкоди, суд вважає цю обставину доведеною. Спірним у цій справі є питання щодо розміру моральної шкоди, завданої позивачу. Визначаючись із цим питанням, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснено у\~п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням\~\~інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Заподіяння позивачу середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень є у даному випадку тією обставиною, яка спричинила фізичні та душевні страждання позивача і потягнула вимушені зміни у його життєвих стосунках, а також необхідність певного часу і зусиль для відновлення попереднього стану. Одночасно судом відхиляються доводи позивача стосовно тривалості лікування від травм, отриманих під час ДТП та припинення підприємницької діяльності. Доказів того, що станом на момент розгляду справи позивач продовжує лікування від зазначених травм, а також доказів того, що припинення підприємницької діяльності повязане саме із пригодою, суду не надано. Приймаючи до уваги характер та обсяг душевних та фізичних страждань, яких зазнав позивач, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхдність стягнення з відповідача на користь позивача 13000,00 грн. моральної шкоди.

Outcome: partial