Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться в [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що є власником квартири, яка знаходиться за вищевказаною адресою. Вказує, що з 22 серпня 2002 року по 12 серпня 2010 року сторони проживали у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Новоушицького районного суду від 12 серпня 2010 року шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. Ще до розірвання шлюбу [PERSON] виїхала з квартири та стала проживати в будинку батьків в с. Пилипи Хребтіївські, Новоушицького району Хмельницької області, проте залишилась зареєстрованою в квартирі. Відповідач у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку не бажає, тому вимушений звернутися до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач додав, що внаслідок реєстрації відповідача в квартирі витрачає зайві кошти на оплату комунальних послуг, а також це створює моральні перешкоди для спільного проживання з другою дружиною та її дітьми. Відповідач позов не визнала, мотивуючи тим, що дане житло є їх спільною сумісною власністю, внаслідок неспроможності позивача утримувати сім»ю вона вимушена була виїжджати на тимчасові заробітки в м. Москву, зароблені кошти витрачала на утримання та лікування спільних дітей, ремонт даної квартири. Після розірвання шлюбу в 2010 році вони періодично підтримували шлюбні стосунки, намагались відтворити сім»ю, тому в грудні 2012 року вона приїхала до позивача, проте їй стало відомо, що ремонтні роботи він не завершив, в січні 2013 року створив нову сім»ю, з якою проживає у їх спільному житлі. Вона мала намір проживати в квартирі, влаштувати дітей у навчальні заклади в смт. Нова Ушиця, але проживання в квартирі іншої жінки створило їй перешкоди. Іншого житла на праві власності вона не має. Дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]., про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18047202 від 11 березня 2008 року, власником якої він став на підставі укладеного договору купівлі продажу ВЕТ141477 р. № 1215/ 03.08.2007/ посвідченого Новоушицькою державною нотаріальною конторою. З 22 серпня 2002 року по 12 серпня 2010 року сторони проживали у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Новоушицького районного суду від 12 серпня 2010 року шлюб між позивачем та [PERSON] розірваний. Згідно договору купівлі-продажу від 03.08.2007 року позивач купив квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного Кодексу майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 63 цього ж Кодексу передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно паспортних даних сторін та довідки Новоушицької селищної ради від 29.10.2013 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані сторони та дружина - [PERSON] , син дружини [PERSON], [INFO], дочка дружини [PERSON], [INFO], син сторін [PERSON], [INFO], дочка сторін - [PERSON], [INFO]. Позивач не заперечив , що відповідач іншого житла, яке б належало їй на праві власності, не має, проживає без реєстрації в селі Пилипи Хребтіївські у будинку матері, під час знаходження відповідача на заробітках їх спільні діти проживають у її матері, та не спростував свідчень відповідача щодо наміру проживати в квартирі з грудня 2012 року. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач з поважної причини, а саме внаслідок відсутності постійних доходів у позивача, важким матеріальним становищем сім»ї та необхідністю утримувати дітей, була вимушена працевлаштуватись в м. Москві, після повернення в грудні 2012 року не мала можливості проживати у спірній квартирі, оскільки відповідач вселив іншу дружину з її дітьми. Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Виходячи із наведеного, також не підлягає задоволенню вимога позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку за спірною адресою, оскільки ці повноваження вже покладені на відповідні органи законом і додаткового вирішення не потребують.

Outcome: dismissed