Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення позики, заборгованість по якій складає в сумі 114\~800 грн. та проценти у сумі 4155,25 грн. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 28 липня 2009 року на прохання [PERSON] їй було надано у борг 100\~000 грн. Про отримання грошей [PERSON] склала розписку, яку також підписали двоє свідків. Строк повернення боргу не було вказано. У розписці вона вказала, що гроші бере під заставу земельного паю, який належав на праві приватної власності її матері [PERSON] (тому що вона має доручення на право розпорядження земельним паєм), при цьому договір застави не було оформлено. Свідками передання грошей були [PERSON] та [PERSON] Крім того, відповідач також отримала від позивача гроші по договору позики шляхом надання розписок 03.12.2010 року у сумі 10000 грн. на строк до 01.03.2011 року, 16.12.2010 року у сумі 2500 грн. на строк до 01.03.2011 року, та 25.05.2011 року у сумі 2300 грн. на строк до 01.09.2011 року, які також не повернула. Телефоном вона повідомила, що цю суму вона визнає, але до цього часу гроші не повернула. У листопаді 2013 року позивачем було направлено вимогу на імя боржника [PERSON] з проханням про повернення боргу у строк до 15 листопада 2013 року. Письмової відповіді від боржника він не отримав, але вона телефоном повідомила його, що гроші вона повертати не буде, мотивуючи тим, що він не зможе довести, що вона взагалі їх позичала. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі та долучила до матеріалів справи оригінали відповідних розписок, наданих відповідачем у даній справі про отримання нею коштів. Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. В минулих судових засіданнях відповідачка була присутня, їй було роз?яснено її права, також вона надавала суду свої пояснення. Представником відповідача надано заяву про припинення його повноважень в даному провадженні. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача проти даного позову заперечували частково, та надали суду письмові заперечення проти позову. Відповідачка пояснила суду, що позовні вимоги про стягнення боргу за розписками від 03.12.2010 р. у сумі 10000 грн., від 16.12.2010 р. в сумі 2500 грн., від 25.05.2011 р. в сумі 2300 грн. та проценти в сумі 1155,25 грн. вона визнає у повному обсязі, а позовні вимоги про стягнення боргу у сумі 100000 грн. та процентів у сумі 3000 грн. не визнає, обґрунтовуючи наступним. Відповідачу належить земельна ділянка площею 5.390 га, розташована на території Новокиївської сільської ради Томаківського району, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 799299, який знаходиться у ТОВ «Славутич». В липні 2009 р. тяжко хворіла мати відповідача - [PERSON]. Для лікування матері потрібні були гроші. В кінці липня 2009 року [PERSON] звернулася до [PERSON], який працював у ТОВ «Славутич» з пропозицією про укладення договору оренди належної їй земельної ділянки строком на 49 років. В якості завдатка виконання договору оренди земельної ділянки [PERSON] написала розписку, що отримала від працівника ТОВ «Славутич» [PERSON] 100\~000 грн., де вказано, що Савело отримала 100\~000 грн. як завдаток оренди пая /Державний акт серії ЯЖ № 830877/ площею 10.3035 га, але фактично відповідач отримала 75\~000 грн. Обставини, що [PERSON] отримала від [PERSON] гроші в якості завдатка для виконання договору оренди земельної ділянки підтверджуються розпискою від 28.07.2009 року, договором оренди земельної ділянки укладеного після написання розписки 01.09.2009 року. Також [PERSON] стверджує, що після підписання даного договору вона не отримувала орендну плату з 2009 року по теперішній час. У розписці помилково вказано, що отримано гроші за передачу в оренду земельної ділянки площею 10.3035 га. На той час земельна ділянка площею 10.3035 га належала матері відповідача [PERSON], а земельна ділянка [PERSON] площею 5.390 га знаходилася у короткочасній оренді у ТОВ «Славутич». Відповідач ніяк не могла передати в оренду земельну ділянку площею 10.3035 га, так як вона їй не належала, довіреність на право розпорядження земельною ділянкою [PERSON] видала [PERSON] 17.05.2012 р., що підтверджується копією довіреності. Крім того, [PERSON] 01.12.2010 р. уклала договір оренди належної їй земельної ділянки з ТОВ «Славутич». Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. На теперішній час земельні ділянки площею 10.3035 га та площею 5.390 га знаходяться в оренді ТОВ «Славутич». Представник відповідача, посилаючись на ст. 571 ЦК України, також зазначає, що оскільки [PERSON] виконала своє зобовязання і передала в оренду земельну ділянку, тому вона не повинна повертати позивачу 100\~000 грн. та проценти у сумі 3000 грн. Вивчивши та дослідивши матеріали справи і письмові докази, заслухавши представників сторін та відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. 28 липня 2009 року позивачем у справі [PERSON] було надано відповідачу у справі [PERSON] у борг 100\~000 грн., що підтверджується розпискою останньої від 28.07.2009 року, складеною в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] Статтею 1049 ЦК України передбачено, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З доданих до матеріалів справи розписок від 03.12.2010 р., від 16.12.2010 р., від 25.05.2011 р. суд вбачає, що відповідач дійсно 03.12.2010 року отримала від позивача кошти у сумі 10000 грн. на строк до 01.03.2011 року, 16.12.2010 року у сумі 2500 грн. на строк до 01.03.2011 року, та 25.05.2011 року у сумі 2300 грн. на строк до 01.09.2011 року, які не повернула до теперішнього часу. На адресу відповідача позивачем було направлено вимогу про повернення боргу від 31.10.2013 р. в сумі 100\~000 грн. за розпискою від 28.07.2009 р. в строк до 15.11.2013 року, а також вимогу про повернення боргу від 31.10.2013 р. на загальну суму 114800 грн. за розписками від 03.12.2010 р., від 16.12.2010 р., від 25.05.2011 р. в строк до 15.11.2013 року, копії вказаних вимог додано до матеріалів справи. Якщо грошові зобов'язання не виконані у строк, передбачений договором на вимогу кредитора боржник зобов'язаний сплатити 3 проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. За даними розписками сума процентів становить 1155, 25 грн., з наступного розрахунку: -з 10000 грн. /строк повернення 01.03.2011 р./, де термін повернення становить 2 роки 8 місяців, сума процентів складає 800 грн. (10000:100 х 3% х2 р. = 600 грн. + 200 грн. за 8 міс. = 800 грн.); -з суми 2500 грн. відповідно за 2 роки 8 місяців сума процентів складає 200 грн.; -з суми 2300 грн. відповідно за 2 роки 3 місяці сума процентів складає 155, 25 грн. Таким чином, загальна сума боргу становить 114800 грн., а сума процентів складає 4155,25 грн. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Даний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до мов договору та вимог цивільного законодавства. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи положення ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Суд вважає посилання відповідача на умови позики 100000 грн., та те що вона виконала дані умови, безпідставними, так як з даної розписки не зрозуміло, які саме наслідки передбачала відповідачка ставлячи умовою отримання позики - заставу державного паю. Також судом було з?ясовано, що земельний пай, реквізити якого вказано в розписці належав матері відповідачки - [PERSON], довіреність на розпорядженням яким відповідачка отримала лише 17.05.2012 р. Також ствердження відповідачки про те, що передавши земельний пай в довгострокову оренду, та отримавши за це грошові кошти вона перестала отримувати орендну плату за землю, були спростовані доказами, наданими представником позивача, а саме копіями видаткових касових ордерів за 2009-2011 роки про отримання відповідачкою орендної плати за землю. Тому за таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а доводи відповідачки безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи. Крім того, факт написання вказаної розписки відповідачем не оспорювався. Суд також вважає за необхідне відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1189,55 грн., що був сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved