Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги наступним. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.09.2009 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, приблизно з липня 2014 року між ним та відповідачем припинені шлюбні стосунки, з цього ж періоду вони не ведуть спільного господарствв. Спільне життя сторін не склалося, тому що вони мають різні погляди на життя і обов`язки, відсутні взаєморозуміння та повага один до одного. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Крім того, з 2015 року позивач проживає разом з іншою жінкою, з якою у нього є спільна малолітня дитина. Спорів про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини між сторонами не виникає. Між сторонами є домовленість, відповідно до якої позивач добровільно буде надавати кошти на утримання дитини. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надійшли письмові заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до змісту яких позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги про розірвання шлюбу, а відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала та просила відновити її дошлюбне прізвище. За даних обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі матеріали, судом встановлено наступне. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.09.2009 року, про що у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї складено актовий запис №1877, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5), від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами склалися негативні стосунки, оскільки сторони по справі мають різні погляди на життя, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, до примирення не прагнуть, практично їх сім'я повністю розпалася і її збереження стало неможливим та суперечить інтересам сторін. Спорів про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини між сторонами не виникає. Між сторонами існує домовленість, відповідно до якої позивач добровільно надаватиме кошти на утримання дитини. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка зміниласвоє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до переконання про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved