Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» грошову суму у розмірі 40000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] з перебував в трудових відносинах з акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське», - звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням в звязку з виходом на пенсію). Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоровя, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров'ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Час роботи на підприємстві став причиною виникнення та розвитку у [PERSON] професійного захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень, дифузний пневмосклероз. [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання від 08.06.2010 року вказане професійне захворювання позивача виникло в звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовленим впливом шкідливого виробничого фактора (пил). За результатами медичного освідчення 01.07.2012 року в Обласному центрі медико-соціальної експертної комісії м. Покровськ позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності 40 % за професійним захворюванням. Саме за встановленням ступеню втрати професійної працездатності, [PERSON] просить стягнути з «Ш/у Покровське» моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач втратив професійну працездатність, має серйозні порушення здоров'я із стійкими розладами функцій організму, обумовленими наслідками професійних захворювань, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення нормальних життєвих звязків; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, проходячи курси лікування (амбулаторно і стаціонарно), неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров'я позбавляє позивача можливості домашнього затишку, обмежує можливість спілкування з близькими, що також негативно впливає на душевний та емоційний стан. Моральну шкоду [PERSON] оцінює у розмірі 40000,00 гривень. \~ \~ \~ \~Судом порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження (між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді). Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України, на виклик не зявився, надав в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник позивача [PERSON] (діючий на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру адвоката) адресував суду в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заяву про розгляд справи в його відсутність, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки грошова сума у розмірі 40000,00 гривень компенсує невелику кількість завданих [PERSON] моральних страждань (відчуття фізичного та душевного болю). Представниками приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» [PERSON], [PERSON] (діють на підставі довіреності) на позовну заяву [PERSON] подано відзиви, з яких вбачається, що відповідач вважає позовні вимоги безпідставно завищеними, заявлена сума компенсації не відповідає вимогам розумності та справедливості, оскільки згідно усталеної практики розгляду судами справ цієї категорії розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності та при 10 % має дорівнювати 3000 гривень, 30 % - 9000 гривень, 80 % - 24000 гривень. Крім того, позиція відповідача по суті справи базується на відсутності висновку медичних органів з чітким фіксуванням факту спричинення позивачу моральної шкоди. Також у відзиві представник відповідача при визначені розміру моральної шкоди просить врахувати, що позивач при укладанні трудового договору був обізнаний про умови праці, небезпечні і шкідливі виробничі фактори, тому усвідомлював ризик можливості ушкодження його здоровя. Акцентовано увагу суду, що за весь період роботи на Ш/у «Покровське» позивач жодного разу не звертався в службу охорони праці та медично-оздоровчу службу з питань порушень технологічних регламентів виробничого процесу, порушень техніки безпеки, гігієни праці, незабезпечення засобами індивідуального захисту. За переконанням представників відповідача безпосередньо [PERSON] в порушення ст. 14 Закону України «Про охорону праці» сприяв розвитку професійного захворювання, оскільки свідомо приховував факти погіршення свого здоровя, тому позивача своєчасно не було усунуто від дії шкідливих факторів виробничого середовища. Ці обставини відповідач просить врахувати при визначенні розміру моральної шкоди. Окремо заявлено письмове клопотання про розгляд справи в відсутність представника відповідача. Представником третьої особи Покровського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області [PERSON] (діюча на підставі доручення) на адресу суду подано письмові пояснення по суті позову [PERSON] з наданням відомостей, що позивач перебуває на обліку Фонду з 29.06.2010 року, Покровським відділенням 08.07.2010 року було виплачено позивачу одноразову допомогу у разі встановлення іншого вищого ступеня втрати професійної працездатності, з урахуванням іншої професійної хвороби або іншого каліцтва в розмірі 53040,00 гривень та призначено щомісячну страхову виплату в розмірі 2463,69 гривень. В судове засідання представник третьої особи не зявилась, неявка в розумінні ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. [PERSON] в період часу з 16.09.2002 р. по 13.06.2009 р. перебував у трудових відносинах з акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (до зміни найменування: ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1», ВАТ «Шахтоуправління «Покровське», «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1») працював на посаді машиніста бурової установки з повним підземним днем, звільнений на підставі ст. 38 КЗпП за власним бажанням в звязку з переходом на пенсію (підтверджено записами в трудовій книжці позивача). [PERSON] п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, повязаних з роботою. Відповідно до [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання за Формою П-4, складеного 10.06.2010 року комісією з залученням заступника головного лікаря Красноармійської санепідемстанції, заступника директора Шахтоуправління «Покровське» з питань охорони праці, начальника МОЗ «Ш/у «Покровське», Голова профспілки ПАТ «Ш/у «Покровське», профпатолога Покровської центральної районної лікарні, завідувача сектора страхових експертів Фонду соціального страхування нещасних випадків та професійних захворювань на виробництві - професійне захворювання у позивача [PERSON] виникло в звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого промислового фактору дія пилу протягом 92,0 % часу робочої зміни; згідно карти умов праці № 92 від 16.12.2006 року запиленість повітря складає 19,6 мг/куб.м (допустимий коефіцієнт 2 мг/кв. м) - а.с. 7-8. [PERSON] виписки з історії хвороби № 3104 позивач [PERSON] - перебував в період часу з 14.05.2010 р. по 27.05.2010 р. на лікуванні в Обласній клінічній лікарні профзахворювань, діагноз хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етології, друга стадія, помірна течія; легенева недостатність другого ступеня; скарги на кашель з мокротою, віддишу при незначному фізичному навантажені, слабкість, підвищену втому, пітливість, біль в грудній клітині, біль в поперековому відділі хребта, біль в суглобах, костях (а.с. 10). [PERSON] епікризу № 9154/1894 позивач [PERSON] - перебував в період часу з 22.11.2010 р. по 03.12.2010 р. на лікуванні в Красноармійській центральній районній лікарні, діагноз хронічне обструктивне захворювання легенів, пилової етології, другого ступеня в фазі загострення; скарги на віддиху змішаного характеру посилюючої при фізичному навантаженні, приступообразний сухий кашель, біль та тяжкість в грудній клітці, загальна слабкість поганий сон у звязку з кашлем (а.с. 9). [PERSON] епікризу № 3833/874 позивач [PERSON] перебував в період часу з 23.05.2011 р. по 04.06.2011 р. на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Красноармійській центральній районній лікарні, діагноз хронічне обструктивне захворювання легенів другого ступеня в фазі загострення, дифузний пневмосклероз; скарги на біль в грудній клітині без певної іррадіації, постійний кашель з відходженям невеликої кількості слизової мокроти, кашель носить приступообразний характер з приступами забруднення дихання, віддиха при незначних фізичних навантаженнях, слабкість, підвищена втома, біль в поперековому відділі хребта, біль в суглобах (а.с. 12). [PERSON] епікризу № б/н позивач [PERSON] - перебував в період часу з 13.06.2011 р. по 04.07.2011 р. на лікуванні в ДП «Санаторій «Гурзуфський», діагноз хронічне обструктивне захворювання легенів, пилової етології, другого ступеня, пневмосклероз, гіпертонічне захворювання другого ступеня, атсросклеронічний кардіосклероз (а.с. 13). [PERSON] епікризу № 8465/1822 позивач [PERSON] - перебував в період часу з 05.11 17.11.2011 року на лікуванні в Красноармійській центральній районній лікарні, діагноз хронічне обструктивне захворювання легенів другого ступеня фаза загострення, дифузний пневмосклероз; скарги на кашель з тяжко відокремлюваної вязкої мокротою більш виражений в ранкові години, біль в грудній клітині посилюючий при кашлі, віддиха змішаного характеру, при незначній загрузці приступи нехватки повітря, набряки нижніх кінцівок, слабкість, підвищена втома (а.с. 14). [PERSON] епікризу історії хвороби № 3310/702 позивач [PERSON] - перебував в період часу з 25.04.2012 р. по 07.05.2012 р. на лікуванні в Красноармійській центральній районній лікарні, діагноз - хронічне обструктивне захворювання легенів другого ступеня фаза загострення, дифузний пневмосклероз; скарги на частий приступоподібний кашель практично без мокроти, біль в грудній клітині при кашлі, глибокому диханні, відчуття хрипів в грудній клітині, віддиху змішаного характеру при незначній загрузці, загальну слабкість, пітливість, періодичні болі в області серця, головний біль, запаморочення, нудота, сухість в роті, біль в правому підреберї тупого характеру (а.с. 15). [PERSON] 17.07.2012 року оглянутий в Обласному центрі медико-соціальної експертизи м. Донецьк Міжрайонною медико-соціальною експертною комісією м. Красноармійськ та встановлено ступінь ступень професійної працездатності за професійним захворюванням 40 % (а.с. 18). Позивачу встановлено третю групу інвалідності, - що підтверджено довідкою МСЕК серійний номер 10-АБ № 355831 (а.с. 16). На підставі зазначених доказів позивач [PERSON] ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, повязаної з розвитком професійного захворювання, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Приписами\~ст. 173 КЗпП України\~за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. [PERSON] ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, фати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого їм органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008р. по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018р. по справі №210/5023/15-ц. [PERSON] до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП). У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З [PERSON] розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08.06.2010 року вбачається, що підприємством, з яким позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах, та на якому отримав захворювання з втратою 40 % професійної працездатності є акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», відповідач по справі. Суд вказує на безпідставність доводів представника відповідача про те, що вимоги [PERSON] є безпідставними, оскільки позивач працював на підприємстві свідомо, добровільно, знаючи, що специфіка роботи по його професії передбачає працю в шкідливих умовах для здоровя. Так, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону праці» позивач мав право відмовитися від виконання роботи, якщо створилася виробнича ситуація чи навколишнє середовище небезпечне для його життя чи здоровя. Суд акцентує увагу, що якщо засоби виробництва прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, то умови праці мають бути безпечними. Так, в [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання від 10.06.20187 року вказано висновок про наявність шкідливих умов праці [PERSON] по пилу (а.с. 7-8), при цьому згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Актом про проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання стверджується, що наявна вина працедавця. Суд також не приймає викладене в письмовому відзиві посилання представника відповідача на те, що факт спричинення [PERSON] моральної шкоди є недоведеним, оскільки будь-яких додаткових висновків, експертиз в даному випадку не потрібно, оскільки наявна стійка втрата працездатності позивача, та встановлення останньому третьої групи інвалідності. [PERSON] ст. 76 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сукупність наданих позивачем доказів: трудова книжка позивача, трудова книжка позивача, акт розслідування професійного захворювання, медичний висновок центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання, епікризи, довідки МСЕК, - підтверджують факт завдання позивачу моральної шкоди. По суті інших доводів представника відповідача (свідоме приховування позивачем фактів погіршення здоровя при проходження медичних оглядів, не подання позивачем заяв про переведення на іншу менш шкідливу або менш важку працю), - суд реагує наступним. [PERSON] ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення «Проніна проти України»). Доводи відповідача в зазначеній частині не дають підстави вказати на їх суттєвість в розгляді справи. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоровю. [PERSON] розяснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Суд вважає, що з причини розвитку професійного захворювання, позивач [PERSON] зазнав фізичну біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв'язках, неможливість їх поновлення. Суд зазначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування, що узгоджується з положенням ч. 3 ст. 23 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про охорону праці». При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що життя і здоровя людини найвища соціальна цінність, невідємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоровя, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоровю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства», але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоровя, значну ступінь втрати професійної працездатності, втрату виробничих здібностей, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, - вважає необхідним задовольнити вимоги щодо компенсації моральної шкоди, стягнувши з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 20000,00 гривень. [PERSON] п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивач [PERSON] в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судових витрат, тому передбачений п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного закону розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (розмір визначено з урахуванням дати подачі позову до суду). Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України, ст. ст. 153,\~237-1 КЗпП України,

Outcome: partial