Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом 23.11.2018 року, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 02.09.2015 року Саксаганським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис №439. Пред'явлені вимоги мотивовано тим, що 02.09.2015 року сторони уклали шлюб. До цього вони перебували в фактичних шлюбних стосунках, в яких [INFO] у них народилася донька [PERSON]. У зв'язку з погіршенням стосунків, відсутністю взаєморозуміння та виникненням постійних конфліктів, з 2016 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, жодних стосунків не підтримують. Оскільки спільне з [PERSON] життя суперечитиме його інтересам, наміру зберегти сім'ю на майбутнє та примиритись він не має, тому просить розірвати шлюб, вважаючи, що шлюб розпався остаточно та носить формальний характер. Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач пред'явлені вимоги підтримав, відповідач - визнала. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову на стадії підготовчого провадження, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 02.09.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №439, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.09.2015 року (а.с.4). Як вказував позивач, що не оспорювала відповідач, до укладення шлюбу вони перебували в фактичних шлюбних стосунках, в яких [INFO] року у них народилась донька [PERSON] (а.с.5). Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинено з 2016 року у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, виникненням конфліктів та сварок. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як слідує зі ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Таким чином, в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. З огляду на викладене та обопільну згоду сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне ухвалити рішення в підготовчому провадженні із задоволенням позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв'язку з визнанням відповідачем позову та його звільнення від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.6). У зв'язку з цим з відповідача підлягає стягненню 352,40 грн. судового збору в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved