Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів на малолітню дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.03.2012 рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №1505/1657/2012 з нього на користь [PERSON] на утримання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що весь цей час він сплачував аліменти на утримання доньки на підставі виконавчого листа, але, наразі, просить змінити розмір стягнення з нього аліментів до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, оскільки не має можливості сплачувати аліменти у такому розмірі у зв`язку зі зміню матеріального та сімейного стану та знаходження у нього на утримання ще однієї дитини та непрацездатних батьків. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.01.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач склав письмову заяву, відповідно до якої просить розгляд справи здійснити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач склала письмову заяву, відповідно до якої визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі, заперечень не має. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, з 17 листопада 2007 року по 16 листопада 2011 року [PERSON] , [INFO] , знаходився у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 16 березня 2012 року по справі №1505/1657/2012 про стягнення з нього аліментів на користь відповідача та копією рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 24 жовтня 2011 року по справі № 2-4306/11 про розірвання шлюбу. Знаходячись у шлюбі з [PERSON] , у сторін [INFO] народилась донька. [PERSON] , що підтверджується її свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 09 липня 2008 року, актовий запис за № 374 від 09 липня 2008 року. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2012 року по справі №1505/1657/2012 з [PERSON] , [INFO] , на користь відповідача [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 23 лютого 2008 року до [INFO], але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На теперішній час друга дружина позивача - [PERSON] , в шлюбі з якою народилась донька, [PERSON] , [INFO] , звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з позивача на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі теж 1/4 частки з усіх видів заробітку (або у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн.). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2019 року відкрито провадження по справі № 495/10310/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментних платежів на утримання дитини і на даний час ця справа розглядається по суті (а.с. 11). Згідно рішення Тарутинського районного суду від 23 січня 2018 року по справі №514/1252/17 шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення суду (а.с. 20-21). Крім двох малолітніх дітей у позивача на утриманні знаходяться батьки: мати - пенсіонер та батько пенсійного віку, який не отримує пенсії та тяжко хворий, який за станом свого здоров`я не може працювати і це підтверджується довідкою з лікувального закладу за №4882 від 26 листопада 2018 року та довідкою №52 від 08 січня 2019 року наданою Білгород-Дністровським ЖЕО № 1. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові посилався на те, що змінилося його матеріальне та сімейне становище: а саме на його утриманні перебуває дві малолітні дитини та непрацездатні батьки. При цьому, суду надано відповідні докази на підтвердження цих обставин. Відповідач визнала заявлені позивачем вимоги щодо зменшення розміру аліментів до 1/6 частини усіх видів заробітку щомісяця на дитнину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що позивач надав докази про погіршення його матеріального стану та зміну сімейного стану з моменту стягнення аліментів на утримання доньки, а також беручи до уваги обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів. Аналізуючи наведене, суд вбачає наявність законних підстав для зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 768,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 700 грн.

Outcome: approved