Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 06.01.2006 між сторонами було зареєстровано шлюб. За час шлюбу було побудовано домоволодіння [ADDRESS], в якому він постійно проживав до червня 2010 року.25.01.2011шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 28.08.2013 спірний будинок визнано спільною сумісною власністю подружжя та визнано за ним право власності на ? частину його.Він неодноразово намагався потрапити до будинку, але відповідач змінила всі замки в будинку, ключів від нових замків в нього не має. Незважаючи на неодноразові звернення до міліції, депутатів Хотівської сільської ради, відповідач продовжує перешкоджати йому у користуванні житловим приміщенням, у зв'язку з чим він змушений проживати у своїх батьків. Тому просив усунути йому перешкоди у користуванні домоволодінням [ADDRESS], Київської області з боку відповідачки та вселити його у спірний будинок . Зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкоди в користуванні спірним будинком. Стягнути з відповідачки судовий збір. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач в судове засідання, не з»явилася, про день слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що 06.01.2006 між сторонами було зареєстровано шлюб. За час шлюбу було побудовано домоволодіння [ADDRESS].25.01.2011 рішенням Печерського районною суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 28.08.2013 спірний будинок визнано спільною сумісною власністю подружжя та визнано за сторонами право власності по ? частині його за кожним. Проте, як пояснив позивач в судовому засіданні , він не може проживати в будинку, оскільки відповідач змінила всі замки в будинку, та не впускає його до будинку, що підтверджується висновком дільничного інспектора Києво-Святошинського РВ Київської області по заяві позивача від 20.05.2014 , також актом депутата Хотівської сільської ради від 27.05.2014. Стаття 1 Першою Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим. 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог етапі 9 Конституції України, встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). крім випадків. передбачених законодавством. Відповідно ч. 1 до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 3 ст. 319 ЦК України гарантує усім власникам рівні умови здійснення своїх прав. Ч 1. ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачає ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. За правилами ст.. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved