Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Добропільської райдержадміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення, в обґрунтування якого зазначив, що він 14.05.1990 року отримав свідоцтво про право власності на житлом за адресою: [ADDRESS] , в якому в якості членів його родини прописані донька [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначає, що його донька разом зі своїми дітьми ще приблизно в липні 2014 року переїхали на постійне місце проживання в м. Десногорськ Смоленської області РФ, де і проживають по теперішній час і повертатися до м. Добропілля не збираються. Донька позивача працює на посаді вчителя, діти навчаються в навчальних закладах, мають там зареєстроване місце проживання. Позивач зазначає, що факт реєстрації його родичів у належному йому будинку перешкоджає йому повноцінно ним користуватися, продати або розпорядитися на свій розсуд. Окрім того, донька позивача має намір забрати його до себе на постійне місце проживання через значне погіршення стану здоров`я позивача та відсутністю осіб, які можуть здійснювати за ним догляд, проте позивач не може продати належний йому будинок через те, що в ньому зареєстровані відповідачі. На підставі викладеного позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю їх за місцем реєстрації без поважних причин більше одного року. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24.09.2020 року у вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, відповідачам надано строк для подання відзиву на позовну заяву, третій особі - для подання пояснень на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву від відповідачів та пояснень третьої особи до суду не надійшло. В судове засідання, призначене на 04.12.2020 року, сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від позивача та його представника до суду надійшли заяви з проханням провести розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Від представників третьої особи до суду також надійшли заяви з проханням провести розгляд справи без участі представника, а також із зазначенням про те, що позовні вимоги підтримуються останнім в повному обсязі. В матеріалах справи містяться нотаріально посвідчені заяви відповідачів [PERSON] , яка в тому числі діє в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , та від відповідача [PERSON] з проханням проводити розгляд справи без їх участі, а також із зазначенням того, що вони повністю підтримують позовні вимоги про втрату користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Суд, приймаючи до уваги норми ст. ст. 81-83 ЦПК України, приходить до висновку про наявність підстав розгляду справи за наявними у ній матеріалами. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про прийняття нотаріально посвідчених заяв відповідачів про визнання ними позовних вимог. Суд, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши всі докази в їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимоги, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, виданого Виконавчим комітетом Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Добропільської районної Ради народних депутатів № 62 від 28.03.1990 року (а.с. 21). На підтвердження належності вказаного будинку позивачем також додано до позову копію технічного паспорту, виготовленого 05.02.2018 року ТОВ « Добропільське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 22-27). Право власності позивача на вказаний житловий будинок підтверджується також довідкою № 647, виданою 01.06.2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Добропільське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 20). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є донькою позивача [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.04.1978 року Білозерською міськрадою м. Добропілля Донецької області, відповідний актовий запис № 90 від 01.04.1978 року (а.с. 28) та копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 04.03.2000 року Виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області, відповідний актовий запис № 21 від 04.03.2002 року, згідно якого прізвище відповідача було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 29). Також матеріалами справи підтверджується, що відповідач [PERSON] має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується також копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.08.2000 року Виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля, відповідний актовий запис № 80 від 22.08.2000 року (а.с. 16) та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.08.2010 року Виконкомом Білозерської міської ради м. Добропілля Донецької області, відповідний актовий запис № 90 від 06.08.2010 року (а.с. 18). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 338, виданою 01.06.2020 року Нововодянської сільською радою (а.с. 12). Згідно акту обстеження по факту проживання (не проживання) особи на території Нововодянської сільської ради, складеного 01.06.2020 року депутатом Нововодянської сільської ради Романчук І.В., [PERSON] , [INFO]., за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2015 року (а.с. 14). Окрім того, до позовної заяви додано оригінали нотаріально посвідчених заяв відповідачів [PERSON] , яка в тому числі діє в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , та [PERSON] , з яких вбачається, що вказані особи просять зняти їх з місця реєстрації за вищевказаною адресою, оскільки вони мають нове зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , повністю підтримують позовні вимоги [PERSON] та просять провести розгляд справи без їх участі. Вказані заяви посвідчено нотаріусом Рославльського нотаріального округу Смоленської області Грибовською Т.О. та зареєстровано в реєстрі за № 67/14-н/67-2020-3-133 (а.с. 9, 10). Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , працює в муніципальному бюджетному загальноосвітньому закладі «Середня школа № 3» муніципальної освіти «місто Десногорськ» Смоленської області РФ на посаді вчителя початкових класів з 01.09.2014 року по теперішній час, що підтверджується довідкою директора вказаного навчального закладу № 23 від 23.01.2020 року (а.с. 15). Окрім того, відповідач [PERSON] , [INFO], приступила до занять на 1 курсі 01 вересня 2017 року до Смоленського філіалу РЕУ ім. Г.В. Плєханова, строк навчання - 13 липня 2022 року, що підтверджується довідкою № 383 від 21.01.2020 року, виданою директором вказаного навчального закладу (а.с. 17). [PERSON] , [INFO] , навчається в 4В класі муніципального загальноосвітнього закладу «Середня школа № 3» муніципальної освіти «місто Десногорськ» Смоленської області РФ», що підтверджується довідкою № 22 від 23.01.2020 року, виданою директором вказаного навчального закладу (а.с. 19). Таким чином, судом встановлено, що з 2014 року відповідачі перебувають на території м. Десногорськ Смоленської області РФ, де мають постійне місце проживання, роботи та навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом статті 156 Житлового кодексу України, члени сім`ї власника будинку, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім`ї власника житла, суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад один рік, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності. Беручи до уваги, що факт відсутності відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у вищезазначеному житловому будинку понад один рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідачами надано докази на підтвердження наявності в них нового місця проживання, зважаючи, що відповідачами фактично було визнано позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає, що позивач довів свої вимоги в частині визнання вказаних осіб такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] , і вони підлягають задоволенню. Слід зазначити, що вирішуючи питання стосовно визнання малолітньої [PERSON] , [INFO], такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком, суд також дійшов висновку, що в даній частині позовні вимоги також підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Частиною другою зазначеної норми передбачені випадки можливості особистої участі в суді неповнолітніх осіб. Чинним ЦПК України не передбачено можливості безпосередньої участі малолітніх осіб в судовому процесі. В той же час, ч. 1 ст. 59 ЦПК України встановлено, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Суд вважає за необхідне прийняти до уваги нотаріально посвідчену заяву [PERSON] , яка є матір`ю малолітньої особи, з якої вбачається, що остання не заперечує проти зняття з реєстраційного обліку місця проживання її та її малолітньої доньки [PERSON] . Статті 14, 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що держава забезпечує дітей правом на проживання, діти членів сім`ї наймача або членів його сім`ї мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Права неповнолітніх підлягають захисту на підставі п. 3 ст. 1 Конвенції про права дитини, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей». Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. У відповідності до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Суд також вважає за необхідне прийняти до уваги заяву представника третьої особи, який підтримав позовні вимоги в повному обсязі та не надав жодних заперечень на позовну заяву в частині вимог щодо визнання малолітньої особи [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи вищевикладене та той факт, що Орган опіки та піклування Добропільської міської ради Донецької області не заперечує у задоволенні позовних вимог в частині, що стосується малолітньої дитини, тобто визнання її особою, яка втратила право користування жилим приміщенням, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved