Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 07 жовтня 1990 року у виконавчому комітеті Білоусівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №6. Неповнолітніх дітей, народжених в даному шлюбі, немає. Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, втратили взаємні почуття один до одного, не могли знайти взаєморозуміння стосовно багатьох важливих питань. Сторони припинили шлюбні відносини, півтора року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Між сторонами склались неприязні відносини, примирення неможливе, подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 07 жовтня 1990 року у виконавчому комітеті Білоусівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ №206061, виданим повторно 30 серпня 2017 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 3). У шлюбі неповнолітніх дітей немає. Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують подружніх відносин. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. А тому, суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити відповідачу [PERSON] прізвище, яким вона користувалась після реєстрації цього шлюбу «Гулько». Судові витрати залишити за позивачем на прохання останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved