Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача подвійну суму завдатку в розмірі 7000 доларів США, що еквівалентно 63000 грн. Позов мотивує тим, що відповідачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,2729 га, розташована на [ADDRESS], цільове призначення - ведення особистого селянського господарства. Маючи намір рекреаційного використання цієї земельної ділянки, погодився на пропозицію відповідача придбати у нього вказану вище зелену ділянку, відповідач надав йому копію державного акту на право приватної власності на цю земельну ділянку. Оскільки в подальшому між ними було досягнуто усіх істотних умов щодо купівлі-продажу земельної ділянки - предмету, ціни, а тому він передав відповідачу обумовлену ними суму завдатку в розмірі 3500 доларів США. Крім цього, вони домовились, що до кінця 2012 року відповідача надасть всі необхідні документи для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, однак до сьогоднішнього дня такий договір між ними не був укладений, відповідач не надав необхідних документів, всіляко почав ухилятись від розмов та зустрічей з ним. На його прохання повернути сплачений ним завдаток, відповідач відмовляться. З огляду на викладені обставини та на підставі ст. 571 ЦК України відповідач повинен повернути сплачений ним завдаток в подвійному розмірі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та не заперечила, що позивачем влітку 2012 року як спосіб платежу було передано відповідачу саме аванс в розмірі 3500 доларів США, а тому просииь стягнути зазначеу суму з відповідача, що еквівалентно 42000 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши письмові заперечення проти позову, в яких вказує, що внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору. Однак, жодного договору між позивачем та відповідачем не укладалось, а відтак і не допускалось порушення його умов. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ст. 11 та ст. ст. 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтями 6, 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №432362, виданого 15.03.2007 року Ластівківською сільською радою Турківського району Львівської області, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,2729 га, розташована на [ADDRESS], призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 46255844600:03:004:0054. У відповідності до копії розписки, [PERSON] отримав завдаток в сумі 3500 доларів США за земельну ділянку площею 27 сотих вартістю 31500 доларів США. Станом на час розгляду справи договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2729 га, що на [ADDRESS] між сторонами не укладено не було. Як на підставу заперечень проти позову, відповідач посилається на те, що внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору. Як встановлено в судовому засіданні і представником позивача не заперечувалось, між позивачем та відповідачем влітку 2012 року було досягнуто усіх істотних умов щодо купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2729 га, що на [ADDRESS], зокрема, предмету договору, його ціни, і як спосіб платежу, а не як спосіб виконання зобов'язання, відповідач отримав від позивача завдаток в розмірі 3500 доларів США. Крім цього, на думку суду, за своєю суттю розписка про отримання авансу є документом, який видається продавцем покупцю за договором купівлі-продажу, підтверджуючи як намір про його укладення, так і домовленість про всі істотні умови такого договору, а також засвідчуючи отримання продавцем від покупця певної грошової суми як способу платежу. Отже, судом встановлено, що позивачем було передано відповідачу як спосіб платежу за земельну ділянку, яку мав намір придбати, саме аванс в розмірі 3500 доларів США. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 ст. 570 ЦК України встановлена презумпція авансу, якщо правочином не визнано, що така сума є завдатком. На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов'язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків. Таким чином, оскільки позивачем було передано відповідачу як спосіб платежу за земельну ділянку, яку мав намір придбати, грошові кошти в сумі 3500 доларів США, однак договору купівлі-продажу цієї земельної ділянки між ними так і не було укладено, а тому суд знаходить підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аванс в розмірі саме 3500 доларів США. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За наведених обставин, стягненню з відповідача підлягає аванс в розмірі 3500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на час постановлення судового рішення еквівалентно 42000 грн. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України та у відповідності пропорційності задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 420,00 грн. В решті позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: approved