Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, та остаточно уточнивши позовні вимоги, обґрунтовуючи їх тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 20 червня 2006 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила 1/2 частини житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 5910136300:06:023:0009, згідно державного акту на право власності серія CM№ 150682. На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 06 листопада 2009 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила тільки 1/2 частини житлового будинку без земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , без кадастрового номера. На підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2013 року у справі №591/436/13-ц про поділ майна подружжя між [PERSON] та [PERSON] було визнано за останнім право власності на житловий будинок та на 1/2 земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . На підставі договорів дарування від 15 квітня 2016 року [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частину житлового будинку (без земельної ділянки, право власності на яку не оформлене), а [PERSON] 1/2 частину житловий будинку та Ѕ частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . У 2016 року [PERSON] як землекористувач звернувся до ФОП [PERSON] про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] . Але, ні заява на виконання робіт щодо встановлення меж земельної ділянки, ні акт погодження меж земельної ділянки, ні заява про державну реєстрацію від 04 листопада 2016 року, які знаходяться в технічній документації розробленої ФОП [PERSON] - ним, [PERSON] , не підписувалися і він довіреності нікому не давав. ФОП [PERSON] виготовив технічну документацію для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , та присвоїв на земельну ділянку за цією адресою другий кадастровий номер (5910136300:06:023:0033 ) без його згоди та його підпису. Відповідно до Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою виготовляється землевпорядником і присвоюється тільки один кадастровий номер на одну земельну ділянку, відповідно технічного паспорту від 06 листопада 2006 року. На теперішній час на земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] є два кадастрові номери - № 5910136300:06:023:0033, технічна документація виготовлена ФОП [PERSON] та №5910136300:06:023:0009, технічна документація виготовлена ДП «Сумигеодезкартографія» Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки розробленої ФОП [PERSON] від 2016 року є два замовника - [PERSON] та [PERSON] , які не є власниками земельної ділянки під кадастровим номером 5910136300:06:023:0033, які не підписували відповідну заяву щодо розроблення цієї технічної документації. Проте, ні [PERSON] , ні [PERSON] не були власниками земельної ділянки з кадастровим номером 5910136300:06:023:0033, тобто технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки від 2016 року була здійснена на замовлення невідомої особи, яка відповідно до Закону України «Про землеустрій», не мала на це законних прав та повноважень. Такими діями ФОП [PERSON] порушив право позивача [PERSON] на користування земельною ділянкою, межі якої, площа та конфігурацію визначено планом земельної ділянки відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , виготовленого КП «Сумське бюро технічної інвентаризації» 03листопада 2009 року. В матеріалах інвентаризаційної справи будинку за адресою: [ADDRESS] містяться докази того, що в користування колишнього власника будинку [PERSON] передавалася земельна ділянка, межі якої, площа та конфігурацію визначено планом земельної ділянки відповідно до технічного паспорту на житловий будинок. А ФОП [PERSON] не дотримався таких меж, площі та конфігурації та виготовив технічну документацію на власний розсуд. У відповідності ст. 6 Закону України «Про землеустрій», основним принципом землеустрою є дотримання законності. Підставою внесення відомостей до Державного земельного кадастру, згідно ст. 23 Закону України «Про Державний земельний кадастр», є документація із землеустрою. Якщо документація із землеустрою не відповідає ст. 26 Закону України «Про землеустрій», то вона вважається незаконною. Згідно ст. 21 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» документація із землеустрою є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Якщо документація із землеустрою не відповідає ст. 26 Закону України «Про землеустрій», вона вважається незаконною. Відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); Всупереч вказаним вимогам Закону у технічній документації, яку виготовив ФОП [PERSON] відсутня копія документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що є підставою для визнання недійсною такої документації. Крім цього, у 2006 році Сумське державне підприємство геодезії, картографії та кадастру - ДП «Сумигеодезкартографія» на замовлення [PERSON] виготовив технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5910136300:06:023:0009 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , межі яких не відповідають технічному паспорту від 03 листопада 2006 року: замість загальної площі - 0,1132 га було встановлено загальну площу - 0,0732 га. У вказаній технічній документації ДП «Сумигеодезкартографії» міститься акт погодження (встановлення) меж земельної ділянки від 13липня 2006 року, у якому зазначено суміжних власників (землекористувачів) [PERSON] та [PERSON] . Підпис [PERSON] у вказаному акті відсутній, а лише є напис «бомж» та вказано державна власність. Земельна ділянка якою користувався [PERSON] ніколи не перебувала у державній власності. [PERSON] як співвласник (користувач) земельної ділянки не давав згоду на встановлення меж земельної ділянки, які визначені спірною технічною документацією із землеустрою. Крім того, також не підписали акт погодження меж сумісні власники земельної ділянки за адресою [ADDRESS] - [PERSON] і [PERSON] та голова квартального комітету [PERSON] [PERSON] також не підписувала у виготовленій технічній документації ДП «Сумигеодезкартографії» заяву від 27 липня 2006 року, договір № 431 від 27 липня 2006 року та завдання на виконання земельних робіт від 24 жовтня 2006 року. Оскільки підставою для формування земельної ділянки були підроблені документи, то така технічна документація із землеустрою є недійсною, оскільки фактично є непогодженими межі, конфігурація земельної ділянки з іншим співвласником (користувачем) земельної ділянки [PERSON] . Листом від 08 листопада 2019 року № к-3630/06.01.-21 Департаментом забезпечення ресурсних платежів надав позивачу завірені належним чином копії документів інвентаризаційної справи отриманої від КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації СМР, а саме: - \~ \~ \~ \~Рішення Виконкому Зарічної районної ради народних депутатів від 20.03.1984 року № 103; - \~ \~ \~ \~Рішення Сумської міської ради від 29.09.1999р. - \~ \~ \~ \~Викопіровку з плану будівельного кварталу. З вказаних документів вбачається, що колишньому власнику 1/2 частини будинку [PERSON] було надано у постійне користування земельну ділянку для обслуговування житлового будинку 0,040 га за адресою: [ADDRESS] . Викопіювання, яке він отримав, підтверджує межі, конфігурацію та площу вказаної земельної ділянки, а оскаржувана технічна документація земельної ділянки з кадастровим номером 5910136300:06:023:0033, яка складено ФОП [PERSON] , суперечить вказаному викопіюванню та не відповідає рішенням СМР, які були прийняті раніше на користь [PERSON] . Технічний паспорт від 10 вересня 2016 року ФОП [PERSON] позивач не надавав і його не замовляв, оскільки у нього був технічний паспорт від 03 листопада 2009 року. Мати позивача теж ФОП [PERSON] технічний паспорт від 10 вересня 2016 року не надавала. Згідно технічного паспорту 03листопада 2009 року та Рішення Виконкому Зарічної районної ради народних депутатів від 20.03.1984 року № 103; Рішення Сумської міської ради від 29.09.1999р.; Викопіровка з плану будівельного кварталу площа земельної ділянки 5910136300:06:023:0009 повинна бути 0,1132 га. Посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати недійсною технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером 5910136300:06:023:0033 в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , складену у 2016 році ФОП [PERSON] ; визнати недійсною технічну документацію \~ \~ \~ \~із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5910136300:06:023:0009 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , складену Сумським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру у 2006 році. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 листопада 2019 року позов залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 27 листопада 2019 року позивачем надано суду документи на виконання ухвали суду від 14 листопада 2019 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 грудня 2019 року відкрите провадження у вказаній справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 13 лютого 2020 року, о 15 год.30 хв. 13лютого 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді Грищенко О.В. на лікарняному, розгляд справи відкладено до 06 травня 2020 року 14 год. 00 хв. 11 лютого 2020 року від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому вона зазначає, що позовні вимоги [PERSON] визнає (т. І а.с.130). 05 травня 2020 року від позивача надійшла уточнена позовна заява (т. І а.с.140-143). 04 травня 2020 року від відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] , надійшов відзив на позов, в якому він позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі (т. І а.с.144). 06 травня 2020 року протокольною ухвалою головуючого залучено Сумську міську раду в якості співвідповідача, надано можливість надати відзив на позовну заяву, підготовче засідання відкладено до 18 червня 2020 року, 11 год. 10хв. 11 червня 2020 року від позивача надійшла уточнена позовна заява (т. І а.с.174-178). 11 червня 2020 року від відповідачки [PERSON] , надійшов відзив на позов, в якому вона зазначає, що уточнені позовні вимоги [PERSON] визнає (т. І а.с.180). 18 червня 2020 року протокольною ухвалою головуючого підготовче засідання відкладено до 19 серпня 2020 року для узгодження позиції представника позивача з позивачем. Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з тим, що суддя Грищенко О.В. звільнена у зв`язку з поданням заяви про відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 липня 2020 року справу прийнято до провадження суддею Сидоренко А.П., призначено підготовче засідання на 27 жовтня 2020 року, 15 год.00 хв. 27 жовтня 2020 року від представника Сумської міської ради надійшло повідомлення, в якому зазначає, що позивачем неодноразово були уточнені позовні вимоги, однак в жодній з позовних заяв до Сумської міської ради не пред`являються жодні позовні вимоги (т. І а.с. 241). 27 жовтня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 07 грудня 2020 року, 09 год. 15 хв. за клопотанням позивача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 грудня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу для розгляду по суті на 24 лютого 2021 року, 13 год. В зазначене судове засідання з`явився представник позивача, який підтримав заявлений позов в повному обсязі. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 20 червня 2006 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила 1/2 частини житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (т. І а.с.116-117). На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 06 листопада 2009 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці Сумської міської ради (т. І а.с.11-12).. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2013 року у справі № 591/436/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Ѕ частиною земельної ділянки, загальною площею 0,0732 га (т. І а.с.13-15). На підставі договорів дарування від 15 квітня 2016 року [PERSON] (дарувальник) подарував [PERSON] та [PERSON] (обдаровувані) (мати та брат) належний йому на праві приватної власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , по Ѕ частці кожному. Зазначений житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, загальною площею 0,0732 га, кадастровий номер 5910136300:06:023:0009, Ѕ частка якої належить дарувальнику на праві приватної власності згідно з Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2013 року по справі № 591/436/13-ц, а Ѕ частка якої знаходиться у власності Сумської міської ради (т. І а.с.16-17). У 2016\~року [PERSON] \~та [PERSON] \~звернулися до\~ФОП [PERSON] \~про виготовлення\~технічної документації\~із землеустрою\~щодо встановлення\~(відновлення)\~меж земельної\~ділянки в\~натурі (на\~місцевості)\~для будівництва\~та обслуговування\~жилого будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка)\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~(т.\~І а.с.\~23). ФОП [PERSON] виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] (1/2), [PERSON] (1/2) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] (т. І а.с. 19-43). ДП «Сумигеодезкартографія» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] [ADDRESS] на території Сумської ради (т. І а.с. 44-66). Згідно із частиною другою\~статті 152 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до частини другої\~статті 95 ЗК України\~порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно зі\~статтею 155 ЗК України\~у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до частини першої\~статті 21 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданої органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частини першої\~статті 393 ЦК України\~правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає\~законові\~і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Отже, недійсним у судовому порядку може бути визнано акт (рішення) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових осіб, якщо він не відповідає вимогам законодавства та (або) визначеній\~законом\~компетенції органу, який видав акт (рішення), але при цьому обов`язковою умовою для визнання акту недійсним є порушення в зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних\~законом\~інтересів позивача. В силу\~статті 41 Конституції України,\~статті 90 ЗК України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Власники земельних ділянок мають право продавати, іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, самостійно господарювати на своїй землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку встановленому законом. Згідно зі статтями\~152,\~153,\~155 ЗК України\~власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених\~Земельним кодексом\~та іншими Законами України. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосуванням інших, передбачених\~Законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до\~статті 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені\~законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із\~закону\~або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною третьою\~статті 158 ЗК України\~визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Відповідно до приписів\~статті 186 ЗК України\~технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) затверджується Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності. Згідно зі\~статтею 55 Закону України «Про землеустрій»\~технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). Отже, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - це сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування, на підставі яких орган місцевого самоврядування, реалізує власну компетенцію, приймаючи рішення про передачу громадянам безоплатно земельні ділянки у власність. З огляду на вказане, технічна документація самостійного правового значення не має, вона не може визнаватися судом недійсною, оскільки це лише сукупність текстових та графічних матеріалів, які не мають самостійного правового значення. Вказане відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 710/2564/2012. Враховуючи вказані вимоги законодавства та з урахуванням того, що під час судового розгляду з`ясовано, що оспорювана технічна документація не була затверджена органами місцевого самоврядування та будь-які рішення на підставі неї не приймались, позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі вищенаведеного суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed