Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що з 18.09.1982 він із відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання та перебування в шлюбі ними було придабно наступне майно: 30.01.2015 однокімнатна квартира [ADDRESS] , за ціною 118500 грн., яка була зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності; 02.02.2017 легковий автомобіль марки Volkswagen Jetta, 2007 року випуску, № кузова [NUMBER] , зіглно з обліковою карткою № [NUMBER] від 04.02.2017, зареєстрований за [PERSON] Просить суд визнати за ним право власності на Ѕ частину майна, набутого за час спільного проживання з відповідачкою [PERSON] , а саме: на Ѕ частину однокімнатної квартири по [ADDRESS] , та на Ѕ частину легкового автомобіля марки Volkswagen Jetta, 2007 року випуску. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.08.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судовому засіданні позов підтримав частково, просив суд позов задоволити лише в частині поділу квартири [ADDRESS] площею [ADDRESS] , як спільно набутого подружжям майна. Позовні вимоги в частині поділу легкового автомобіля марки Volkswagen Jetta просив залишити без розгляду. В судовому засіданні відповідачка позов визнала та не заперечувала проти поділу майна подружжя, що є їх спільною сумісною власністю, а саме: квартири [ADDRESS] . Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 18.09.1982 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у шлюбі, ведення спільного господарства, за спільні кошти, сторонами, як подружжям, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.01.2015, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Р.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 117, набуто квартиру [ADDRESS] , [ADDRESS] , дану квартиру зареєстровано за [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашньою господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуальною користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частиною 1 ст. 190 ЦК України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше на встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно з роз`ясень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя «вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч.2,3 ст. 325 ЦК України можуть будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків передбачених\~ст. 82 ЦПК України. Враховуючи викладене, аналізуючи докази в їх сукупності, беручи до уваги той факт, що відповідачка визнала позов, майно придбано у період спільного життя подружжя, суд вважає за можливе позов задовольнити та визнати дане майно спільною сумісною власністю, що не порушує прав та законних інтересів будь-яких осіб. Також, до стягнення з відповідачки в силу вимог ст.141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 768,40 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved