Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], квартиру [ADDRESS], на 1/2 частину легкового автомобіля ЗАЗ Sens, 1,3 м/т 2009 року випуску, державний номер [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 19.11.2013р.; виселити [PERSON], з квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач зазначив, що у він є сином [PERSON], яка померла 19.11.2013р. та після смерті якої відкрилась спадщина. Однак у становий строк не прийняв спадщину, оскільки з [PERSON] у нього виник спір щодо спадкування та на даний час відсутні правовстановлюючі документи на квартири. Посилається на те, що [PERSON] самовільно вселився у кв.№25 по пр.Гагаріна, 90 в м.Харкові, відмовляється виїхати, чим обмежує [PERSON] у користуванні житлом, та порушує його житлові права. Відповідач [PERSON] звернувся до [PERSON] з зустрічним позовом, в якому просив суд визнати за ним право на користування житловим приміщенням у [ADDRESS]. В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що у 1996 році він вступив у фактичні шлюбні відносини з гр. [PERSON] та у якості її чоловіка поселився у її квартирі за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 90. кв.25, де вона проживала разом зі свої сином [PERSON] Згодом дружина стала хворіти, у 1999 р. вона була визнана інвалідом третьої групи з загального захворювання та з того часу вона знаходилась на його повному утриманні. Він здійснював догляд за дружиною та самостійно матеріально утримував всю сімю. 19.11.2013 р. [PERSON] померла. Позивач до моменту смерті знаходився біля хворої дружини та самостійно поніс всі витрати на її поховання. У судовому засіданні позивач та його представник первісний позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, наведених вище. Проти зустрічного позову заперечували. Відповідач [PERSON] та його представник зустрічний позов підтримали, та заперечували щодо задоволення первісного позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, вважає первісний позов таким, що підлягає задоволенню, а зустрічний таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.02.2006р. [PERSON] на праві приватної власності належала квартира №25 по пр..Гагаріна, 90 в м.Харкові (а.с.18) Відповідно до договору дарування від 25.06.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, [PERSON] також належала квартира [ADDRESS] (а.с.20-21). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АХС 177403 від 07.04.2009р. легковий автомобіль ЗАЗ Sens, держ. №АХ3314СА, зареєстрований на [PERSON] (а.с.23). Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29.07.2015р. встановлено факт спільного проживання однією сімєю [PERSON] з [PERSON], та визнано за останнім право власності на 1/2 частину легкового автомобілю ЗАЗ Sens 1,3 М/Т, випуску 2009 р., державний номер [NUMBER]. 19 листопада 2013 р. у віці 67 років [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 421999 від 19.11.2013р. (а.с.10) З постанови Першої харківської державної нотаріальної контори від 06.01.2016р. вбачається, що після смерті [PERSON], яка заповіту не залишила, з заявою про прийняття спадщини звернувся її син [PERSON], якому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.24) Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з: житлової квартири за №25, будинку №90, розташованого по проспекту Гагаріна у місті Харкові, яка належить спадкодавцю за правом приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Червонозаводською районною радою м. Харкова 14.02.2006 р.,; житлової квартири за №36, будинку за №203, розташованої по вулиці Дружби Народів у місті Харкові, яка належить спадкодавцю за правом власності на підставі Договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 25.06.2008 р. за р. №2489; ? частини легкового автомобілю ЗАЗ Sens, держ. №АХ3314СА, зареєстрованого на [PERSON] 07.04.2009 р. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON], який прийняв спадщину після матері, подавши заяву до Першої ХДНК, та якому відмовлено в оформленні права на спадщину в позасудовому порядку. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] про виселення [PERSON] з займаного житлового приміщення та позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] про визнання права користування, то суд виходить з наступного. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України) Таким чином, [PERSON] є власником квартири №25, будинку №90, розташованого по проспекту Гагаріна у місті Харкові як спадкоємець після смерті його матері [PERSON] Судом встановлено і визнано сторонами, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO], - та не бажає в добровільному порядку виселитися\~\~зі спірної квартири, посилаючись на те, що був вселений в неї в якості члена сімї спадкодавця. Крім того, допитаний в судовому засіданні [PERSON] позов підтримав з підстав, в ньому наведених, та пояснив, що [PERSON] встановив замки на міжкімнатних дверях, де він проживає зі своєю співмешканкою [PERSON], не дбає про нього. Крім того позивач зазначив, що має обґрунтовані підозри, що [PERSON] здійснив крадіжку належних йому коштів, оскільки, крім них, нікого в квартирі не було. [PERSON] вселилася до спірної квартири майже через декілька днів після смерті [PERSON] і з того часу там постійно проживає. Також зазначив, що відповідач зі співмешканкою викинули його куртку, штани, светр. З трьох житлових кімнат він займає лише одну. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи попередженими про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань та під присягою повідомили суду, що вони є сусідами сторін по справі. Пояснили, що [PERSON] з [PERSON] має не дуже добрі відносини, у звязку з чим останній цілими днями сидить біля підїзду та заходить додому, коли там вже вимкнуть світло, обмежений в користуванні санвузлом, [PERSON] готує для нього їжу. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив суду, що він матеріально допомагає [PERSON], який є його сином, у звязку з його втручанням були зняті замки з міжкімнатних дверей в квартирі проживання останнього, що буди встановлені [PERSON] Також йому стало відомо, що співмешканка [PERSON] намагалася зареєструвати шлюб з [PERSON], скориставшись тим, що останній не розумів суть та наслідки таких дій. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] визнала той факт, що вони з [PERSON] планували укласти шлюб і це їм не вдалося через втручання батька останнього. Однак пояснила, що діяла так на прохання померлої [PERSON], яка приходиться їй двоюрідною тіткою та, будучи тяжко хворою, просила доглядати за її сином. Також [PERSON] пояснила суду, що після роботи інколи залишається в спірній квартирі, оскільки допомагає в веденні домашнього господарства: готує їжу, прибирає тощо. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що вони є родичами [PERSON] по материнській лінії. Посилалися на те, що між сторонами склалися добрі, родинні відносини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що вони є сусідами сторін. Також зазначали про те, що вважають добрими відносини, що склалися між [PERSON] та [PERSON] Враховуючи надані свідками покази , а також пояснення позивача по справі [PERSON], який просив в судовому порядку захистити його право, звернувшись до суду з даним позовом і підтримавши його в судовому засіданні, суд вважає його право порушеним та таким, що підлягає захисту. Відповідно до ст. 316 ЦК України\~\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За правилами частин 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України\~\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ч. 4 і ч. 5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення певних дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 41 Конституції України\~\~та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 150 ЖК України та ст. 383 ЦК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що відповідач [PERSON] був вселений в спірну квартиру в якості чоловіка попереднього власника майна [PERSON] Разом з тим, право власності [PERSON] на спірну квартиру припинено у звязку з її смертю і на даний час власником квартири є позивач [PERSON] як спадкоємець після її смерті. У зв'язку з припиненням права власності [PERSON]\~\~на квартиру та\~\~при\~\~відсутності договірних відносин\~\~із власником квартири [PERSON], відповідач втратив право користування цією квартирою, оскільки це його право похідне від права колишнього власника квартири, та підлягає виселенню за позовом нового власника. З урахуванням тих обставин, що відповідач не набув самостійного права на спірне жило на підставах передбачених законом (найм, оренда, вселення наймача чи на підставі ордера, угоди тощо), він підлягає виселенню без надання іншого житла. На підставі викладеного,

Outcome: approved