Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] він знаходиться в юридичному шлюбі з 09 вересня 1978 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначив, що з відповідачем [PERSON] спільне життя не склалося. З 2013 року їх проживання однією сім`єю фактично припинилось, позивач пішов від відповідача. Протягом останнього року спільного проживання з [PERSON] у них було відсутнє взаємне порозуміння, постійно виникали суперечки, які закінчувались скандалами, особистими образами. Підставами суперечок були різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, сімейні цінності, відсутність поваги та зрада з боку відповідача. З зазначених підстав між ними фактично припинились шлюбні та сімейні відносини, спільне господарство з відповідачем не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе, тому позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Позивач, представник позивача надали суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з`явилась по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлена у порядку, передбаченому чинним цивільно-процесуальним законодавством України, клопотання про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. Враховуючи позицію позивача, який не заперечував проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, але до судового засідання не з`явилась та відзиву не надав, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 1978 року. Їх шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 392 (а.с. 3). Згідно частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сім`єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Судом встановлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати за доцільне збереження шлюбу між сторонами. Факт, що відповідач не з`явився до судового засідання для дачі пояснень, суд розцінює як його небажання відновлювати сімейні стосунки та байдужість до збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави, за відсутності клопотання про інше, суд вважає необхідним залишити відповідачу прізвище « [PERSON] ». На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved