Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним. Позивач просить суд визнати шлюб, укладений між ним, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від 04.09.2015 за № 915, недійсним. У мотивування заявлених позовних вимог позивач вказує, що04.09.2015 року між ним та [PERSON] (відповідач) було укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від 04.09.2015 за №915. Цей шлюб був укладений у зв'язку із вагітністю відповідачки та, за його розумінням, для створення сім'ї.[INFO] року народились спільні діти: [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідні актові записи відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 21.01.2016 за № 108 та № 109 відповідно. Не зважаючи на це, шлюб між ним та відповідачкою фактично є фіктивним. При цьому позивач посилається на те, щовідповідно до положень ч. 2 ст. 40 СК України, шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя, а за положенням ч. 2 ст. З СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Однак, як до так і після реєстрації шлюбу, стосунки між ним з відповідачкою не мали вказаних вище ознак сім'ї. Відповідач відмовилася проживати спільно з ним навіть після початку перебування у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами, а також після народження дітей. Він не пов'язаний з відповідачкою з часу одруження спільним побутом, що обумовлено постійним мешканням у різних місцях. Спільного майна з відповідачкою вони також не набули, після народження дітей відповідачка тимчасово виїхала у Вінницьку область за місцем мешкання своїх батьків тому він не має можливості бачити дітей та приймати участь у вирішенні сімейних питань. Між ним та відповідачкою фактично були відсутні дії, спрямовані на побудову сімейних відносин між собою, у тому числі на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.Позивач вважає, що шлюб для відповідачки був необхідний виключно для створення показу наявності офіційно зареєстрованого шлюбу та створення уявності повної родини перед третіми особами без наміру створювати сім'ю та набуття обов'язків подружжя, отже фіктивним шлюбом. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримують та просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснила в судовому засіданні що вони давно знайомі з позивачем, до укладання шлюбу три роки спілкувались та зустрічались з відповідачем, планували створення сім'ї, а коли вона дізналась що завагітніла то вони з відповідачем вирішили узаконити свої відносини та зареєструвати шлюб. 04.09.2015 року вони одружились у м. Києві, за місцем її проживання. Відповідач працює в поліції в м. Харкові, і після одруження відповідач поїхав з м. Києва так як йому було потрібно виходити на роботу. В неї дуже важко проходила вагітність, майже весь час вагітності вона себе дуже важко почувала, знаходилась на лікуванні. В січні 2016 року вони з відповідачем жили в м. Києві за адресою її реєстрації. Перед пологами та після пологів вона була разом з відповідачем останній про неї піклувався. [INFO] року народилися діти - двійня. Пологи в неї пройшли дуже важко. Вона втратила половину крові під час пологів, довго знаходилась в лікарні, а потім була прооперована, що знову потягло за собою тривале знаходження в лікарні. Оскільки вона важко себе почувала за станом здоров'я після пологів та операції, вона вимушена була звернутись за допомогою до батьків при догляді двійні та поїхати Вінницьку область за місцем мешкання своїх батьків. На даний час спілкування з відповідачем не складається через часті конфлікти, сварки та образи з його сторони. Відповідач не приділяє дочкам належної уваги та турботи. Однак, позивач вважає, що це не дає підстави вважати їх шлюб фіктивним із подальшим визнанням його недійсним. Представник відповідача позов не визнав, пояснивши що роздільне місце проживання подружжя не може свідчити про відсутність наміру створення сім'ї та розглядатись як доказ фіктивності шлюбу. Відповідачка бажала створення сім'ї з відповідачем, за спільною згодою зареєструвала з ним шлюб, від цього шлюбу народились діти, а наявні по справі обставини не дають підстав вважати шлюб фіктивним. Свідок [PERSON] пояснив в судовому засіданні що він перебуває у дружніх відносинах з позивачем. Останній одружився так як відповідачка завагітніла і до народження дітей треба було укласти шлюб. Однією родиною сторони не проживали так як позивач працює і проживає в м. Харкові, а відповідачка в м. Києві. До одруження з відповідачкою про відносини позивач з іншими жінками, окрім відповідачки, він від позивача не чув. Від позивача знає що останній допомагає дітям, їздить до них та дарує подарунки дітям. Свідок [PERSON] пояснив в судовому засіданні що перебуває у дружніх стосунках з позивачем, про його одруження дізнався лише на хрестинах дітей. Про свої взаємовідносини з відповідачкою позивач йому не розповідав.На одруження позивач його не покликав. Позивач проживає та працює в м. Харкові, але їздить до дітей. Вислухавши сторони по справі, заслухавши пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 04.09.2015 року між [PERSON](позивач) та [PERSON] (відповідач) було укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від 04.09.2015 за № 915. В цьому шлюбі у сторін по справі [INFO] року народились спільні діти: [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідні актові записи відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 21.01.2016 за № 108 та № 109 відповідно. Відповідно ст. 42 СК України, право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв'язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана дієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена. Статтею 40 СК України встановлено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу тона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства. Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. Шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи за шлюб або її небажання створити сім'ю. В 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що за рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі фіктивності (ст. 40 СК України). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім'ю. Відповідно до статей 3,32,36,55 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно; шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків; дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Враховуючи характер взаємовідносин сторін, які давно були знайомі до шлюбу,намір створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя, добровільність реєстрації сторонами шлюбу, народження дітей у цьому шлюбі, піклування відповідача про відповідачку перед народженням дітей, суд вважає безпідставними заявлені позивачем позовні вимоги щодо визнання шлюбу недійсним. Чинне законодавства не містить норми яка безумовно зобов'язує подружжя проживати разом, тому їх роздільне місце проживання ще не свідчить про відсутність наміру створити сім'ю і не може автоматично розглядатися як доказ фіктивності шлюбу. Роздільність проживання подружжя [PERSON] було обумовлено як місцем роботи позивача в м. Харкові, так і важким протіканням вагітності відповідачки [PERSON], потім важкими пологами, народженням двійні, перенесенням нею операції після пологів, необхідністю сторонньої допомоги у догляді за народженою двійнею яку відповідачці у умовах що склались надали її батьки. У даному випадку відповідач [PERSON] після народження дітей тимчасово переїхала до батьків у Вінницьку область оскільки через тяжкі пологи їй потрібна була допомога по догляду за дітьми. В судовому засіданні встановлено, що вступаючи в шлюб із Позивачем, відповідачка мала прямий намір створити сім'ю, хотіла аби народжені у шлюбі діти народились та виховувались у повноцінній сім'ї. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed