Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить, уточнивши позовні вимоги, встановити постійний на безоплатній основі земельний сервітут загальною площею 96,0 м.кв. на право влаштування проходу, проїзду автомобільним транспортом до земельної ділянки [PERSON], площею 0,0727 га, розташованої на вул.Довбуша, 80 у с.Новий Кропивник Дрогобицького району Львівської області, кадастровий номер: 4621285100:01:001:0493, яка належить йому на праві власності, через земельну ділянку, що знаходиться по вул.Довбуша, 78 у с.Новий Кропивник Дрогобицького району Львівської області, яка належить на праві власності [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №502959, кадастровий номер земельної ділянки 4621285100:01:001:0279, параметрами та конфігурацією згідно варіанту №1, викладеного у висновку судової земельно-технічної експертизи №33-03/15 від 25.03.2015 року та додатку №1 до нього: ширина 3,20 м (з боку вул.Довбуша), довжина від будинковолодіння [PERSON] - 25, 89 м.п., довжина з боку земельної ділянки [PERSON] - 19,06 м.п., 7,02 м.п., 1,15 м.п по ламаній лінії, ширина з боку земельної ділянки [PERSON] - 6,36 м. Позов мотивує тим, що йому на праві власності належить житловий будинок №80 по вул.Довбуша у с.Новий Кропивник Дрогобицького району Львівської області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.12.2004 року, серія САА №112391. Житловий будинок та приналежні господарські будівлі, розташовані на земельній ділянці, яка перебуває у його власності загальною площею 0,0727 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (присадибна ділянка), Львівська область, Дрогобицький район, с.Новий Кропивник, вул.Довбуша, 80, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.10.2014 року, індексний номер 28621318, кадастровий номер: 4621285100:01:001:0493. Суміжною з його будинковолодінням є земельна ділянка [PERSON], загальною площею 0,0949 га, яку вона набула на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 вересня 2007 року. [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД №502959, кадастровий номер земельної ділянки 4621285100:01:001:0279. Ці земельні ділянки колись становили одне ціле та належали до будинковолодіння його та рідного брата [PERSON] батьків. [PERSON] земельна ділянка була передана у власність в порядку приватизації на підставі рішення Новокропивницької сільської ради від 14.04.1994 року. Його ж (позивача) земельна ділянка розташована таким чином, що він фактично позбавлений можливості її використання за цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, оскільки з боку головної вулиці - Довбуша земельна ділянка межує з землею [PERSON] (є відносно неї тильною), з правого боку межує з будинковолодінням [PERSON], з лівого боку - з будинковолодінням [PERSON] , з тильної сторони - [PERSON] З усіх сторін відсутній проїзд чи прохід до його земельної ділянки. Придбавши земельну ділянку, відповідач почала здійснювати на ній будівництво (реконструкцію) існуючого житлового будинку одразу з порушенням проекту забудови. Єдиний прохід, який був історично сформований з вулиці Довбуша до його земельної ділянки, відповідач забудувала. Між ними почалися непорозуміння та конфлікти. З 2007 року він звертався до [PERSON] з проханням вирішити питання проїзду шляхом оформлення земельного сервітуту. Вона не погоджувалася. Тоді позивач звернувся зі скаргою до Новокропивницької сільської ради стосовно вирішення даного земельного спору, оскільки при передачі у власність земельної ділянки ні [PERSON], ні [PERSON] сільською радою не було передбачено обтяження земельної ділянки для права проходу, проїзду через неї. І якщо його брат [PERSON] не забороняв ні йому, ні членам його сімї вільно користуватися частиною земельної ділянки для проходу та проїзду, будучи власником, то відповідач (новий власник), категорично була проти. За участі Новокропивницької сільської ради у грудні 2007 року конфлікт частково був вичерпаний, сторони дійшли до наступної згоди (підтверджується актом від 04.12.2007 року): [PERSON] надала згоду письмовою заявою від 28.11.2007 року, згідно якої погодилася надати в користування [PERSON] частину своєї земельної ділянки шириною 3,30 м та частину земельної ділянки (поворот) для зручного заїзду, проходу, погодилась зрізати два плодові дерева яблуні; [PERSON] у свою чергу погодився надати в користування [PERSON] 10 м.кв. із земель, що перебувають у його користуванні з наступним оформленням відповідних документів. Між ним та [PERSON] 04.12.2007 року було укладено договір сервітуту про обмежене право користування землею. Предметом такого договору було постійне безоплатне користування частиною земельної ділянки [PERSON] за адресою: вул.Довбуша, 78, у с.Новий Кропивник. Цей договір був складений у трьох примірниках та переданий землевпоряднику Новокропивницької сільської ради на державну реєстрацію. Проте, йому примірник договору не повернули, державну реєстрацію такий не пройшов. Він володіє лише копією договору. Факт укладення вказаного договору сервітуту не заперечує і [PERSON] у своїй позовній заяві від 25.01.2012 року (позов залишено без розгляду згідно ухвали Дрогобицького міськрайонного суду). З цього моменту він та члени його сімї почали користуватися частиною земельної ділянки, обтяженої сервітутом для проходу, проїзду до власної земельної ділянки за вказаним договором сервітуту. Але такий стан речей відповідачку влаштовував недовго. Наприкінці 2011 року знову почалися конфлікти за проїзд. Вона почала робити спроби його загороджувати, але не завершила.Він знову почав звертатися зі скаргами у різні інстанції. 02.12.2011 року комісією, у складі якої були представники Дрогобицької райдержадміністрації, було знову встановлено розміри проїзду до його земельної ділянки, факти порушень [PERSON] будівельних, протипожежних норм і правил при веденні будівництва житлового будинку, порушення будівельного паспорту. Комісією розроблено ситуаційний план місця розташування проїзду, проходу, яким реально користувалися він і його сімя від 2007 року. Проте, [PERSON] будь-якими способами чинила їм перешкоди у користуванні цим проїздом. Відповідач тривалий час перебувала за кордоном України. Навесні 2014 року вона повернулася і конфлікти між ними за проїзд розгорілися з новою силою. 03.06.2014 року комісією Новокропивницької сільської ради складено акт про відмежування земельної ділянки площею 10 м.кв. з земель, що перебувають у його користуванні на користь [PERSON] згідно попередніх домовленостей. Однак, відповідач на всі рішення та домовленості не зважає, найняті нею працівники проводили земляні та підготовчі роботи по влаштуванню бетонного фундаменту під огорожу, яким відмежовують його земельну ділянку в частині існуючого проїзду. Таким чином, іншого способу відновити його порушене право на вільне володіння та користування належною йому земельною ділянкою за її цільовим призначенням, як встановлення земельного сервітуту, немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явився, однак, його представники [PERSON] та адвокат [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених вище. Пояснили, що варіант №1 висновку експертизи вважають найбільш прийнятним для позивача та найменш обтяжливим для відповідача. У матеріалах справи міститься ряд документів, які засвідчують відсутність будь-якого проїзду чи заїзду до будинковолодіння [PERSON] Земельна ділянка позивача є суміжною із земельною ділянкою [PERSON] [PERSON] часу вказані земельні ділянки були однією цілою садибою, яку батьки позивача поділили між двома своїми синами [PERSON] та [PERSON] Останній продав свою частину земельної ділянки відповідачу [PERSON] [PERSON] під час приватизації землі неодноразово наголошував на тому, що до його будинковолодіння немає жодного заїзду, у зв?язку з чим також неодноразово звертався до сільської ради. Між сторонами виникали відповідні земельні спори, за результатами розгляду одного з яких є рішення Дрогобицького міськрайонного суду, залишене в силі ухвалою апеляційного суду Львівської області, в яких зазначено, що спірні питання слід вирішувати шляхом встановлення земельного сервітуту. У 2007 році сторони досягли певної згоди щодо вищезгаданого. Відповідачем було надано згоду на вирізку двох яблунь на частині спірної земельної ділянки, що і було зроблено в подальшому. Комісією Новокропивницької сільської ради був складений акт і письмово укладений договір сервітуту, який передано для реєстрації в Управління земельних ресурсів. Однак, подальша доля такого договору невідома, оскільки з невідомих причин такий не був зареєстрованим. Згодом, у сторін почались нові конфлікти, і згоди між ними не було досягнуто. Як зазначив експерт у своєму висновку, іншого способу використання земельної ділянки позивачем, як обтяження суміжної земельної ділянки земельним сервітутом, немає. У ситуаційному плані розміщення спірних земельних ділянок, який міститься в матеріалах справи, а також у листі Дрогобицької райдержадміністрації, зазначається, що [PERSON] не вірно побудувала свій будинок. Що стосується земельної ділянки [PERSON], то у наданих планах немає жодного схематичного розміщення будівель на вказаній земельній ділянці. Доповнили, що роботи по облаштуванню проїзду буде виконувати позивач, який вже поніс певні витрати, оскільки завіз туди чимало шутру. Крім цього, вказаним проїздом останній безперешкодно користувався лише до 23.06.2015 року внаслідок дій відповідача. Що стосується запропонованого експертом варіанту №2 встановлення земельного сервітуту, то такий для позивача є абсолютно неприйнятним. Проїзд через земельну ділянку [PERSON] пролягає до криниці, розташованої біля межі земельної ділянки [PERSON] Вважають, що прокладання дороги повз криницю є, зокрема, незручним способом заїзду для габаритного транспорту. Тому, враховуючи той факт, що через земельну ділянку [PERSON] уже наявний шлях до будинковолодіння позивача, в який останнім вкладено кошти, а по земельній ділянці [PERSON] такий відсутній і потрібні значні затрати для його прокладення, а також зважаючи на те, що у позивача відсутні позовні вимоги до [PERSON], просять задоволити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явилась, однак, представник відповідачки адвокат [PERSON] заперечив щодо задоволення даного позову. Пояснив, що, на його погляд, на земельній ділянці [PERSON] не може бути встановлений земельний сервітут, оскільки така використовується належним чином, її цільове призначення обслуговування будинку і прибудинкової території. Найменш обтяжливим варіантом встановлення земельного сервітуту для відповідачки є запропонований експертом варіант №2 висновку експертизи. Позивачі користувалися проїздом через земельну ділянку [PERSON], поки там ніхто не проживав. Крім цього, вважає, що позивачем пропущено визначений законом термін позовної давності, оскільки при переході права власності на будинковолодіння у 2007 році до нового власника [PERSON], він довідався про порушення його прав відсутність проходу, заїзду до земельної ділянки, що знаходилась у його користуванні. Однак, жодних дій для їх захисту не вчиняв. Також вважає, що позивачем не надано суду належних доказів про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. На його думку, безпідставним є також твердження позивача про те, що по належній [PERSON] земельній ділянці був єдиний прохід, який історично сформований з вулиці Довбуша до земельної ділянки [PERSON] Позивач та його брат були співкористувачами спірних земельних ділянок, що становили одну суцільну садибу. Із представленої технічної документації жодного проїзду чи заїзду на такій не вбачається. Безпідставними є і твердження позивача щодо укладення між ним та [PERSON] договору сервітуту, оскільки постановою Дрогобицького міськрайонного суду від 15.07.2014 року у справі №442/4357/14-а встановлено факт відсутності такого договору. Крім цього, незрозумілим залишається вимога позивача щодо встановлення земельного сервітуту саме через земельну ділянку [PERSON], а не сусідню земельну ділянку [PERSON]. Власне другий варіант встановлення земельного сервітуту, запропонований експертом, на його думку, є найменш обтяжливим для відповідача. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] Представник третьої особи Новокропивницької сільської ради землевпорядник [PERSON] в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позовних вимог [PERSON] Пояснив, що усі наявні листи, акти Новокропивницької сільської ради і вся документація, що стосується встановлення земельного сервітуту, правдиві, оскільки дійсно дане питання між сторонами уже узгоджувалось. Однак, спір залишився невичерпаним. [PERSON] тривалий час (роки) користувався проїздом через земельну ділянку [PERSON], оскільки там існує заїзд і наявна дорога до будинковолодіння позивача, і раніше жодних конфліктів з даного приводу не виникало. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з?явився, проте, його представники [PERSON] та адвокат [PERSON] не заперечили щодо задоволення позову. [PERSON] пояснила, що на частині земельної ділянки [PERSON], де експертом пропонується влаштувати проїзд, знаходиться город. Раніше ніхто, окрім власника, не користувався там заїздом. Наявної дороги на вказаній земельній ділянці ніколи не було і немає. Адвокат [PERSON] доповнила, що матеріалами справи встановлено і секретар сільської ради [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що через земельну ділянку [PERSON] жодного заїзду чи проїзду ніколи не було. Вказане також не заперечив відповідач. Згідно з першим варіантом встановлення земельного сервітуту, запропонованого експертом, такий проходить по наявному шляху, який склався історично. Що стосується другого варіанту висновку експертизи, то для встановлення сервітуту необхідно вкласти значні кошти для влаштування дороги. Крім того, згідно з другим варіантом виходить подвійний сервітут, який обтяжуватиме земельні ділянки відповідача та третьої особи, що є недоцільним. Звертає увагу на те, що коли [PERSON] придбавала земельну ділянку у [PERSON], їй було відомо про існуючий проїзд і про те, що спірні земельні ділянки були однією цілою садибою. Тому іншого заїзду і бути не могло. Відповідач при купівлі земельної ділянки погоджувалась на користування [PERSON] існуючим проїздом, однак, згодом з незрозумілих причин почала чинити перешкоди в такому. Тому вважають заперечення відповідача необґрунтованими, а позовні вимоги [PERSON] підставними. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дрогобицької районної державної адміністрації в судове засідання не з?явився, однак, від останнього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що оскільки по даній справі немає порушення майнових прав дитини, то з приводу позовних вимог покладаються на думку суду. Третя особа [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог та пояснила, що вона з чоловіком в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] придбали ? частку житлового будинку №78а на вул.Довбуша в с.Новий Кропивник. Раніше вони не заперечували щодо користування позивачем земельною ділянкою відповідача, оскільки там не проживали, проте, на даний час мають намір відгородитися огорожею. Позивач кожен день користувався спірним проїздом, який засипаний гравієм, і вони не перешкоджали в цьому, щоб уникнути конфліктів. Наразі у них ведуться будівельні роботи, тому ще не вирішили, що саме будуть робити на спірній частині земельної ділянки, де позивач просить встановити земельний сервітут. Вислухавши учасників судового розгляду, беручи до уваги вищенаведене та оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.10.2014 року, земельна ділянка №80 на вул.Довбуша в с.Новий Кропивник Дрогобицького району Львівської області, площею 0,0727 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належить [PERSON]. Зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №112391 вбачається, що власником житлового будинку №80 на вул.Довбуша в с.Новий Кропивник Дрогобицького району Львівської області є позивач [PERSON] З кадастрового плану земельної ділянки [PERSON] вбачається, що на ній розміщено дві капітальні споруди і така межує: від «А» до «Б» та від «Б» до «В» землі [PERSON], від «В» до «Г» землі [PERSON], від «Г» до «Д» землі [PERSON], від «Д» до «А» землі [PERSON] (а.с.70) Вказаним, зокрема, підтверджується той факт, що нормальне господарське використання даної земельної ділянки, яка належить позивачу, неможливе без встановлення сервітуту. Відтак, єдиним можливим способом задоволення потреб позивача на використання власної земельної ділянки є саме встановлення сервітуту. Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №502959, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2007 року належить земельна ділянка площею 0,0949 га, розташована в с.Новий Кропивник Дрогобицького району Львівської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказана земельна ділянка межує: від «А» до «Б» землі [PERSON], від «Б» до «В» землі [PERSON], від «В» до «Г» землі [PERSON], від «Г» до «А» землі загального користування, вулиця. У судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка, розташована в с.Новий Кропивник на вул.Довбуша, 87, яка межує із земельними ділянками сторін, належить на праві власності [PERSON], що підтверджується державним актом серії ЛВ №080870. Як вбачається з акту погодження меж між [PERSON] та [PERSON], складеного 04.12.2007 року комісією в складі сільського голови, голови, секретаря та членів земельної комісії, землевпорядника сільської ради, а також громадян [PERSON] та [PERSON], [PERSON] погоджується на виділення дороги через свою приватизовану земельну ділянку до житлового будинку [PERSON] шириною 3,30 м, з відступом на поворот. На ділянці, де виділена дорога, ростуть дві яблуньки, які потрібно зрізати, громадянка [PERSON] теж дала згоду на їх вирізку. З акту, складеного 02.12.2011 року, за дорученням голови Дрогобицької районної державної адміністрації, комісією в складі сільського голови с.Новий Кропивник, землевпорядника Новокропивницької сільської ради, керівника відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Дрогобицької райдержадміністрації, інженера-архітектора КП «Дрогобицьке районне бюро планування та архітектури» в присутності жителя [INFO] І.Й., вбачається, що проведено обстеження будинковолодінь [PERSON] та [PERSON] в с.Новий Кропивник по вул.Довбуша і встановлено: [PERSON] приватизовано земельну ділянку в с.Новий Кропивник по вул.Довбуша, 78; з південного сходу земельна ділянка межує із земельною ділянкою [PERSON] Земельна ділянка [PERSON] приватизована без врахування заїзду до будинковолодіння [PERSON] Заїзд входить в межі державного акту на землю, яка належить [PERSON] Тому, комісією Новокропивницької сільської ради від 04.12.2007 року було складено акт погодження меж між [PERSON] та [PERSON] Також, при виготовленні державного акту на землю не було враховано відступ від межі земельної ділянки [PERSON] до господарської споруди [PERSON] Згідно ДБН-360-92** п.3.25, для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту, відстань між бічною межею ділянки і стіною житлового будинку або господарської будівлі треба приймати не менше 1,0 м. Як вбачається з ситуаційного плану, доданого до вищевказаного акту від 02.12.2011 року, на такому визначено частину земельної ділянки [PERSON], що пропонується виділити [PERSON] для нормального обслуговування господарської будівлі з відступом 1,00 м від господарської споруди [PERSON]; також зазначений проїзд, що пропонується виділити [PERSON] шириною 3,30 м згідно акту погодження меж від 04.12.2007 року. Крім цього, на ситуаційному плані зазначені існуючі та проектовані будівлі на земельних ділянках сторін. Зокрема, на земельній ділянці [PERSON] під №2 розташований житловий будинок на відстані від 4,10 м до 11 м від межі сусідньої земельної ділянки, яка належить [PERSON] Проектований житловий будинок під №1 на ситуаційному плані зазначається на відстані не більше 11 м від вищевказаної межі. Частина старого житлового будинку, розташованого поруч з існуючим та проектованим будинками, ближче до пропонованого проїзду, підлягає під знос. Отже, встановлення земельного сервітуту зі сторони земельної ділянки [PERSON] ([PERSON]М.), як зазначається у варіанті №1 висновку експерта, є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки [PERSON] Разом з тим, у судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що дві яблуньки, які росли на спірній частині земельної ділянки, згоду на вирізку яких дала відповідачка, на теперішній час відсутні (зрізані). Позивачем вкладено кошти на облаштування проїзду через земельну ділянку [PERSON], що також не оспорюється останньою, зокрема, завезено гравій саме на ту частину, яка пропонується для обтяження земельним сервітутом у варіанті №1 висновку експертизи. Крім цього, представники позивача запевнили у судовому засіданні, що подальші витрати, пов?язані з облаштуванням проїзду, позивач покладає виключно на себе. Згідно з висновком експерта №33-03/15 від 25.03.2015 року, належне господарське використання земельної ділянки позивача [PERSON] за цільовим призначенням земельної ділянки площею 0,0727 га: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.10.2014 року, неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. Забезпечити прохід та проїзд на транспортному засобі до земельної ділянки позивача [PERSON] без встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду на транспортному засобі по земельній ділянці, що належить на праві приватної власності [PERSON], з урахуванням меж земельних ділянок, неможливо. На розгляд суду, згідно вищевказаного висновку експерта, запропоновано два варіанти земельного сервітуту відносно земельної ділянки [PERSON] із нанесенням на план земельної ділянки схематичного розташування будівель і споруд відповідача та (другий варіант) земельний сервітут відносно земельної ділянки [PERSON] з врахуванням будівельних вимог та зручності користування. Згідно з варіантом №1 висновку експерта, власником земельної ділянки площею 0,0949 га, розташованої на вул.Довбуша, 78 в с.Новий Кропивник Дрогобицького району Львівської області, є [PERSON]. Цільове призначення земельної ділянки: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Кадастровий номер земельної ділянки: 4621285100:01:001:0279. Влаштування проходу та проїзду автомобільним транспортом через земельну ділянку площею 0,0096 га, що перебуває у власності [PERSON], не змінює цільового призначення всієї земельної ділянки. Ширина проїзду становить 3,20 м з врахуванням побудованої огорожі з металу на бетонній основі (фундамент). Згідно з варіантом №2 висновку експерта, пропонується встановлення земельного сервітуту відносно земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] Зокрема, влаштування проходу та проїзду автомобільним транспортом через земельну ділянку площею 0,0103 га, що перебуває у власності [PERSON], не змінює цільового призначення всієї земельної ділянки. Розміри заїзду в плані відповідають розмірам на ситуаційному плані земельної ділянки. Влаштування проходу та проїзду автомобільним транспортом через земельну ділянку площею 0,0011 га, що перебуває у власності [PERSON] не змінює цільового призначення всієї земельної ділянки. Одночасно у своєму висновку експерт зазначає, що найменш обтяжливим для відповідача [PERSON] являється запропонований експертом на розгляд суду постійний земельний сервітут (варіант №2) відносно земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] Для позивача [PERSON] (користувача земельним сервітутом) запропонований експертом на розгляд суду постійний земельний сервітут (варіант №2) відносно земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] являється найменш вигідним тому, що використання заїзду можливе після проведення облаштування і виконання (дорожніх) будівельних робіт, що приведе до додаткових матеріальних та грошових витрат, визначення яких не є предметом експертизи. Отже, не зважаючи на те, що експерт зазначив про найменш обтяжливий для відповідача [PERSON] варіант - №2, суд не може взяти таке до уваги. У той час, коли вказаний варіант встановлення земельного сервітуту буде, як вказує експерт, найменш обтяжливим для відповідача, такий порушуватиме право третіх осіб, які, в свою чергу, не є відповідачами у справі і жодної позовної вимоги до них не пред?явлено. Крім цього, вказувати на те, що встановлення земельного сервітуту за варіантом №2 буде найменш обтяжливим для відповідача є, на думку суду, недоречним, оскільки фактично такий буде надаватись власником земельної ділянки [PERSON], і лише незначна частина земельної ділянки [PERSON] (площею 0,0011 га) за вказаним варіантом повинна надаватись виключно для зручного заїзду до будинковолодіння [PERSON], враховуючи розташований поруч колодязь. Поряд з тим, експерт одночасно вказує на те, що для позивача другий варіант встановлення земельного сервітут є найменш вигідним, оскільки його використання можливе лише при затраті додаткових матеріалів та грошових коштів. Таких витрат, пов?язаних із влаштуванням проїзду через земельну ділянку третіх осіб, понести жодний із учасників розгляду справи не зголосився. [PERSON] того, власник земельної ділянки [PERSON], який залучений до участі у справі в якості третьої особи, категорично заперечив щодо встановлення такого обтяження. Крім цього, питання щодо встановлення земельного сервітуту через земельну ділянку [PERSON] ([PERSON]М.) взагалі не обговорювалось в позасудовому порядку, тобто, позивач попередньо не звертався до останнього з добровільним вирішенням даного питання. Таким чином, суд дійшов до переконання, що саме встановлення земельного сервітуту згідно з варіантом №1, запропонованим експертом, буде найменш обтяжливим для відповідача, оскільки будь-які інші варіанти влаштування проходу та проїзду через земельну ділянку [PERSON] були би більш обтяжливими для останньої, що також підтверджується вищезгаданим ситуаційним планом. Види права земельного сервітуту визначає\~стаття 99\~ЗК України, положення якої є такими, що встановлюють підстави, за наявності яких можливе звернення з вимогою про встановлення сервітуту. Зазначена стаття визначає конкретних суб?єктів, між якими виникають відносини щодо сервітуту. Вимагати встановлення земельних сервітутів можуть власники або землекористувачі земельних ділянок. Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, у яких є потреба у використанні суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, зумовлені її місцем розташування або природним станом. Відповідно до\~частини першої\~статті 402 ЦК України та\~частини першої\~статті 100 ЗК України суд може винести рішення про встановлення сервітуту, умови якого визначаються судом з урахуванням обставин справи. Згідно з\~частиною третьою\~статті 402 ЦК України спір про встановлення сервітуту вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту, у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та його умови. У зв?язку з цим слід враховувати, що обов?язковою умовою звернення до суду з позовом про встановлення сервітуту є вжиття особою, яка вимагає такого встановлення, заходів щодо встановлення сервітуту за домовленістю з власником (володільцем) відповідної земельної ділянки. Якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін (зокрема, не звернулася до іншої сторони з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту), така особа не в праві вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду. Як зазначалось вище, позивач вимагає встановлення земельного сервітуту виключно через земельну ділянку [PERSON], оскільки останнім неодноразово вчинялись дії щодо його встановлення за домовленістю сторін і такі були спочатку результативними. Про вказане, свідчить, зокрема, заява [PERSON] на ім?я Новокропивницького сільського голови від 28.11.2007 року, згідно з якою відповідач погоджувалась відпустити на дорогу [PERSON] частину земельної ділянки шириною 3,30 м до його житлового будинку, а також від криниці поворот для зручного заїзду до будинку. Також зазначене підтверджується вищезгаданим актом погодження меж між [PERSON] та [PERSON], складеним 04.12.2007 року. Крім цього, між сторонами 04.12.2007 року був укладений договір земельного сервітуту, однак, такий не був зареєстрованим у державному реєстрі земель на території Дрогобицького району, що підтверджується повідомленням Управління Держкомзему у Дрогобицькому районі за №3274 від 31.08.2011 року. Згодом, 13.03.2014 року, 12.04.2014 року, 27.05.2014 року позивач звертався із відповідними заявами на ім?я голови с.Новий Кропивник. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що на даний час працює секретарем сільської ради і їй відомі обставини справи. Раніше земельна ділянка [PERSON] належала одному братові [PERSON], а друга іншому братові [PERSON] Земельні ділянки сторін, ще давніше, були одною цілою садибою, яка належала їхньому дідові [PERSON]. Між [PERSON] та [PERSON] дійсно у 2007 році був укладений договір сервітуту щодо спірної частини земельної ділянки. Вказаний договір вона, будучи на той час землевпорядником сільської ради, направила в Управління Держкомзему у Дрогобицькому районі. Проте, їй не відомі причини, через які вказаний договір не був зареєстрованим. [PERSON] тривалий час користувалися згаданим проїздом, але згодом почались конфлікти. По земельній ділянці [PERSON] ([PERSON]) [PERSON] ніколи не їздили. До вказаної земельної ділянки був лише заїзд, однак, наявного шляху (дороги, проїзду) ніколи там не було. Допитаний у судовому засіданні в якості спеціаліста [PERSON] пояснив, що дійсно на земельній ділянці [PERSON], де пропонується згідно з варіантом №1 встановити земельний сервітут, наявний шлях (від вулиці Довбуша) шириною 3,5 м, на якому нічого не засаджено і такий нічим не зайнятий. Через земельну ділянку [PERSON] можна лише припустити, що був шлях, оскільки на межі від дороги встановлена стара хвіртка. Щоб встановити прохід та проїзд через земельну ділянку останнього, потрібно такий відповідно облаштовувати, провести будівельні роботи, вкласти певні кошти. На межі між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] є лише хвіртка шириною 1,40 м. Від межі земельної ділянки [PERSON] до колодязя [PERSON] близько до 3,5 м. Здійснити заїзд до будинковолодіння [PERSON] від межі земельної ділянки [PERSON] під прямим кутом є практично неможливо, враховуючи, що сервітут встановлюється також для проїзду транспортними засобами. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідач, на думку суду, не навела об?єктивних причин (на доведення своїх заперечень), через які з плином часу змінила свою позицію щодо встановлення земельного сервітуту на її земельній ділянці, оскільки суттєвих змін у використанні такою не відбулося, в тому числі, цільове призначення. Беручи до уваги новозбудований житловий будинок, розміщення проїзду не порушуватиме будівельних норм і правил. Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз?янено, що види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК; цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. Згідно з частинами 1, 2 статті 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Положеннями статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відтак, позивач [PERSON] скористався таким правом, вимагаючи від власника сусідньої земельної ділянки [PERSON] надання земельного сервітуту, проте, не досягнувши домовленості про його встановлення та умови, звернувся до суду за захистом свого порушеного права із вказаними позовними вимогами. А тому, на думку суду, такі є підставними та обґрунтованими, що підлягають до задоволення. Поряд з тим, відповідачем, як власником земельної ділянки, від якого позивач вимагає надання сервітуту, не ставилось питання щодо плати за його встановлення, як це передбачено ч.3 ст.101 ЗК України. Таким чином, що стосується встановлення земельного сервітуту на необмежений строк на безоплатній основі, то судом береться до уваги та обставина, що в даному випадку метою сервітуту є задоволення потреб власника земельної ділянки (позивача) для ефективного її використання і неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб.

Outcome: approved