Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначив, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20.09.2008 року, від якого вони дітей не мають. Свої вимоги мотивує тим, що з часом стосунки між ними, як подружжя погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до того, що фактичне спільне проживання припинилося. Так, останні шість років їх подружнє життя не існує, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо, практично не спілкуються. Внаслідок обставин, які склалися позивач дійшов висновку, що шлюб між ними є простою формальністю, а відновлення подружніх стосунків є неможливим та недоцільним. Позивач переконаний, що подальше збереження шлюбу не можливе та суперечить його інтересам та інтересам відповідача. В позові позивач просив постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачем. 25.06.2020 року справу було прийнято до провадження та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Одночасно відповідачу було роз`яснено її право подати відзив на позовну заяву та встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали про прийняття справи до провадження для його подання. Також відповідача було попереджено про те, що у разі ненадання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження [PERSON] отримала 06.07.2020 року та надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає тому шлюб між ними має бути розірваний. Відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області 20.09.2008 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.09.2008 року, актовий запис № 61. (а.с. 6). Сторони не мають спільних дітей. Перебуваючи у шлюбі сторони не змогли створити міцної сім`ї. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги те, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі викладеного,

Outcome: approved