Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до відповідача [PERSON] з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначав, що 30 червня 2011 року помер його батько [PERSON]. За життя батько заповіт не складав. Він є спадкоємцем першої черги. Окрім нього спадкоємцем першої черги були [PERSON], як дружина спадкодавця та [PERSON], як онука спадкодавця (за правом представлення). Такаж вказував на те, що його батькові [PERSON], матері [PERSON] та його племінниці [PERSON] належала на праві приватної спільної часткової власності в рівних долях (по 1/3 частці) квартира [ADDRESS]. Після смерті батька, позивач спадщину не прийняв, а матір [PERSON] та племінниця [PERSON] спадщину прийняли. Отже, вони отримали в спадщину 1/3 частку вище вказаної квартири, тобто кожна по 1/6 частці, та кожна з них стала власницею 1/2 частки квартири. Однак вони свідоцтва про право на спадщину за законом не отримували. 19 серпня 2013 року померла мати позивача [PERSON], за життя вона склала заповіт та все своє майно заповіла позивачу [PERSON]. У встановлений законом 6-ти місячний строк він подав заяву про прийняття спадщини за заповітом. Його племінниця [PERSON] права на обовязкову частку не мала. Однак свідоцтво на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] він не зміг, оскільки дізнався, що його племінниця оформила спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири, а не на 1/6 частку, а після отримання зазначеного свідоцтва подарувала 2/3 частки квартири відповідачу по справі [PERSON]. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09.12.2014 р. по справі № 210/1297/14-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.03.2015 р., вказане свідоцтво та договір дарування визнані не дійсними в частині 1/6 частини квартири. Після отримання зазначених рішень позивач звернувся до нотаріуса [PERSON], приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, щодо скасування запису про реєстрацію права власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] в частині 1/6 даної квартири, надавши йому рішення суду. Але, нотаріус не має можливості частково скасувати, в частині 1/6 частини права власності, без визнання за позивачем права власності на ? частину квартири, таке розяснення йому надали й в Міністерстві юстиції України. Отримати у власність ? частину квартири він може лише за рішенням суду. Позивач по справі [PERSON] та його представник в зал судового засідання не зявилися, надали суду заяву розглянути справу без їх участі, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Третя особа - Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] до залу судового засідання не зявився подав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутності, відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється сином [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне - Босько) [PERSON] (а.с. 7, 10). [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності в рівних долях (по 1/3 частці) належала квартира [ADDRESS] ( а.с.11-15). [PERSON] батько позивача, помер 30 червня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). На момент його смерті в квартирі [ADDRESS] були зареєстровані всі співвласники. Інших\~осіб в квартирі зареєстровано не було. Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Вищевказані обставини що не підлягають доведенню на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України, оскільки встановлені судовими рішеннями у цивільних справах, що набрали законної сили, у яких брали участь ті самі особи (а.с. 22-27). Також судом встановлено, що 19 серпня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Після смерті матері позивач 10 вересня 2013 року звернувся до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 17). При цьому за життя його матір [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачеві, що підтверджується самим заповітом (а.с.16). Після смерті [PERSON], до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулась [PERSON], в результаті чого отримала спадщину у вигляді 1/3 частини спірної квартири, яка за життя належала [PERSON] В подальшому належні їй 2/3 [PERSON] подарувала [PERSON], що вбачається з судових рішень у справі № 210/1297/14-ц; 210/1893/15-ц (а.с.22-30), що в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доведенню. Спір виник з приводу спадкування за заповітом частини квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Олейникова, 26/33 після смерті [PERSON]Ю, померлої 19.08.2013 року. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], померлого 30 червня 2011 року, спадкоємцями першої черги за законом були позивач - [PERSON], як син спадкодавця (свідоцтво про народження III-ЯР № 654888, видане 04.03.1959 року Ленінським відділом РАЦС Дніпропетровської області м. Дніпропетровськ, актовий запис № 461);мати позивача - [PERSON], як дружина спадкодавця та [PERSON], як онука спадкодавця (за правом представлення). Інші спадкоємці першої черги відсутні. Позивач [PERSON], на час смерті разом зі своїм батьком не проживав, заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не подавав, тому спадщину не прийняв. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживали зі спадкодавцем та у встановлений ст. 1270 ЦК України, 6-ти місячний строк, заяви про відмову від спадщини не подали. Отже, [PERSON] та [PERSON] отримали у спадщину 1/3 частку вище вказаної квартири, тобто кожна по 1/6 частці, та кожна з них стала власницею в сумі по 1/2 частки квартири (1/3 +1/6). Мати позивача [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька не отримувала, однак, за своє життя склала заповіт та все своє майно заповіла позивачу [PERSON] (заповіт від 29.04.2011 р., посвідчений державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2-801). У подальшому, 19 серпня 2013 року померла [PERSON], після її смерті [PERSON] прийняв спадщину, оскільки своєчасно звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою (заява від 10.09.2013 р., витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.09.2013 р.), але отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] він не зміг, оскільки його племінниця [PERSON] помилково отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON], померлого 10 червня 2011 року, на 1/3 частку квартири, а не на 1/6 частку, а після отримання зазначеного свідоцтва подарувала 2/3 частки квартири відповідачу по справі [PERSON]. Вказана обставина підтверджується договором дарування частки квартири від 26.10.2013 р., посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON],, та зареєстрований в реєстрі за № 1171 (а.с. 19-21). Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та визнання недійсним договору дарування частини квартири. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09.12.2014 р. по справі № 210/1297/14-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.03.2015 р., було визнано: - свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] 23 жовтня 2013 року, що складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS], після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 30 червня 2011 року, та зареєстрованого в реєстрі за № 2-951, недійсним в частині 1/6 даного спадкового майна (квартири); - договір дарування 2/3 частини квартири [ADDRESS], укладений [PERSON] з [PERSON] 26 жовтня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1171, недійсним в частині 1/6 даної квартири (заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09.12.2014 р., ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.03.2015 р.). (а.с.22-27). Однак приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], самостійно не зробив відвідних змін в реєстрі, посилаючись на відсутність технічних можливостей Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень та норм закону, що регулюють часткове скасування рішення про реєстрацію права власності (а.с.31-33). Також встановлено, що відповідач у справі [PERSON] став власником нерухомості на підставі рішення від 26 жовтня 2013 року про державну реєстрацію права власності на 2\\3 частини квартири № 33, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Олейникова, будинок № 26 та на підставі договору дарування, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого 26 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого за Р № 1171. Однак, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 р. по справі № 210/1893/15-ц, скасовано рішення від 26 жовтня 2013 року про державну реєстрацію права власності на 2\\3 частини квартири № 33, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Олейникова, будинок № 26 та на підставі договору дарування, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого 26 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого за Р № 1171 в частині 1/6 спадкового майна (кватири) (а.с. 30). Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], самостійно не має можливості частково скасувати запис про реєстрацію права власності в єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно та його обтяжень, з 2/3 частини квартири [ADDRESS] на ? частку. Отримати у нотаріуса свідоцтво на спадщину за заповітом на ? частину квартири [PERSON] також не має можливості, так як тоді частки нерухомого майна в реєстрі будуть перевищувати 1/1 частину. Згідно до п.23 Пленуму ВС України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах проспадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] має можливість в Реєстрі виправити похибку лише при реєстрації права власності за позивачем на ? частину квартири, яка належить йому по спадщині за заповітом. Відповідно до ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. [PERSON] не може юридично оформити свої спадкові справи, та в повному обсязі реалізувати права володіння та користуватися спадщиною, оскільки не має можливості зареєструвати спадщину у встановлену законодавством порядку. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття та незалежно від часу її прийняття, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Оскільки [PERSON] - мати позивача успадкувала (фактично прийняла спадщину) після смерті [PERSON] 1/6 частині спірної квартири, так як на момент смерті спадкодавця постійно проживала разом з ним, а 1/3 частка квартири належала їй на праві спільної сумісної власності, то на підставі ст. 1223 ЦК України, позивач, як особа вказана у заповіті, має право на отримання свідоцтва на право на спадщину на ? частку квартири [ADDRESS]. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вибір способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд, приходить до висновку, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину за заповітом, дійсність якого не оспорюється, та яка залишилась після смерті [PERSON], вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, що буде відповідати положенням ст. 55 Конституції України, норми якої мають пряму дію, та ст. 6 Конвенції. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] доведеними та задовольняє їх в повному обсязі. Як вбачається з експертного висновку від 15 травня 2016 року ринкова вартість трикімнатної квартири загальною площею 55,89 м2 та житловою площею 42,0м2, яка розташована на четвертому поверсі житлового пятиповерхового будинку, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, Дзержинський район, вул. Олейникова, б. 26, кв. 33 на дату звернення до суду складає: 113179,00 грн., вартість ? частки складає 56589,50грн. (а.с.46-47). Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України за розгляд справи покладаються на відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved