Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» грошову суму у розмірі 150000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] з 04.05.2004 року по 05.10.2017 року перебував у трудових відносинах з публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське», - звільнений внаслідок невідповідності займаній посаді через стан здоров'я. Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоровя, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров'ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Під час виконання трудових обовязків 8 червня 2017 року з [PERSON] стався нещасний випадок, а саме від вибою та з безпосередньої покрівлі відшарувався фрагмент породи та впав на спину позивача. В результаті травмування позивач отримав закриті ускладнені переломи 1, 2 хребців, забій поперекового відділу спинного мозку, забій грудної клітини зліва, синдром половини поперечного пораження спинного мозку. За результатами медичного освідчення в міжрайонній медико-соціальній експертній комісії 5 жовтня 2017 року позивачу вперше встановлено втрату працездатності на 80 %, встановлено другу інвалідності. Внаслідок зазначеного пошкодження здоров'я, унаслідок фізичної дії небезпечних і шкідливих умов праці (робота в шахті), в результаті отримання каліцтва позивачу заподіяно моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що [PERSON] втратив професійну працездатність на 80 %, має серйозні порушення здоров'я із стійкими розладами функцій організму (систематичне нездужання і послаблення), обумовленими наслідками трудового травмування, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення його нормальних життєвих звязків; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров'я, потребує реабілітаційного лікування; позивач відчуває тривогу перед майбутнім, має критичне відношення до себе як до неповноцінного громадянина в трудовому та соціальному відношенні. Моральну шкоду [PERSON] оцінює у розмірі 150000,00 гривень. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України, на виклик не зявився, надав в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Представник відповідача публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» [PERSON] (діючий на підставі довіреності) в судовому засіданні вимоги [PERSON], визнав частково, не заперечував проти присудження моральної компенсації в сумі 24\~000 гривень (згідно усталеної практики розгляду судами справ цієї категорії), вказав, що заявлена позивачем сума є значно завищеною та не відповідає вимогам розумності та справедливості. Прийнята така позиція по суті справи згідно поданого відзиву на позовну заяву базується на потребі, за переконанням представника відповідача, врахувати наявність вини [PERSON] у настанні нещасного випадку на виробництві, оскільки однією з причин травмування визначено недбале ставлення останнього до правил безпеки. Також представник відповідача при визначені розміру моральної шкоди просив врахувати факт виплат позивачу страхових виплат Фондом соціального страхування та призначення пенсії по інвалідності. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. [PERSON] з 04.05.2004 року перебував в трудових відносинах з публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (до зміни найменування: ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1», ВАТ «Шахтоуправління «Покровське», «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1»): працював електрослюсарем черговим з ремонту обладнання, гірничим підземним, машиністом гірничо-виємочних машин з повним робочим днем в шахті, звільнений 05.10.2017 року з роботи внаслідок невідповідності займаній посаді через стан здоров'я за п. 2 ст. 40 КЗпП України (підтверджено записами в трудовій книжці позивача а.с. 6 - 8). 8 червня 2017 року з [PERSON] під час виконання ним трудових обовязків стався нещасний випадок. [PERSON] ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» нещасний випадок це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. З [PERSON] про нещасний випадок (за формою Н-1) № 35, складений 13.06.2017 року вбачається, що 08.06.2017 року о 16:45 годині [PERSON] комбайном виконав виїмку вугілля на верхньому сполученні лави, о 17:00 годині знаходячись під вибоєм виконував заміну різців на правому виконавчому органі комбайна, в цей час від вибою та з безпосередньої покрівлі відшарувався фрагмент породи, який впав на спину [PERSON], на деревяних ношах потерпілих був виданий на поверхню шахти з подальшою госпіталізацією до травматологічного відділення Мирноградської центральної міської лікарні (а.с. 10 14). [PERSON] проведення розслідування нещасного випадку (за формою Н-5) визначено, що причинами нещасного випадку є: основна організаційна - невиконання вимог інструкції з охорони праці потерпілим [PERSON], а саме перед виконанням заміни різців на правому виконавчому органі комбайну МВ-410 у 4 північний «біс» лаві блоку № 10 не було приведено робоче місце в безпечний стан, - не виконано оборку породи, не встановлено тимчасове кріплення вибою у місці ведення робіт); супутня організаційна невиконання посадових обовязків гірничими майстрами та начальником дільниці № 4 ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», - відсутність належного контролю за безпечним виконання робіт (а.с. 15 19). [PERSON] епікризу історії хвороби № 4849/529 позивач [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Мирноградської центральної міської лікарні з 08.06.2017 року по 15.06.2017 року, встановлено діагноз важка поєднана травма, закриті ускладнені компресійні осколкові переломи тіл Л1, Л2, Л5 хребців, закритий перелом дуги Л2 хребця з незначним зміщенням, закриті переломи поперечних відростків Л1 і Л2 справа зі зміщенням, забій поперекового відділу спинного мозку, синдром половини поперечного поражения спинного мозку, закриті переломи 7, 8, 9, 10 ребер зліва зі зміщенням, забій нижньої частки лівої легені (а.с. 20). [PERSON] виписки з історії хвороби № 1859 позивач [PERSON] перебував на лікуванні в Донецьку науково-дослідному інституті травматології та ортопедії (м. Лиман) з 15.06.2017 року по 18.07.107 року, в тому числі 19.06.2017 року проведено оперативне втручання - декомпресивна ламінектомія, ревізія утворень хребетного каналу на цих рівнях, резекція і видалення клина Урбана, транспедикулярного металоспонілодез хребців (а.с. 21 22). [PERSON] виписки (епікризу) № 5047/781 позивач [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Покровській центральній районній лікарні з 19.07.2017 року по 31.07.2017 року (стан хворого без динаміки, утримується біль в нижньому грудному і поперековому відділі хребта, що посилюються при найменшому русі, біль в області грудної клітини зліва, слабкість в ногах, відчуття оніміння в лівій нозі (а.с. 23). [PERSON] виписки (епікриз) № 579-602 із амбулаторної картки хворого позивач [PERSON] перебував на лікуванні в комунальній лікувально-профілактичній установі «Родинська міська лікарня» з 05.09.2017 року по 14.09.2017 року, стан хворого задовільний, поперековий відділ фіксований корсетом, займає горизонтальне положення при огляді, не сидить, виражене напруження м'язів хребта на грудному і поперековому рівні, обсяг рухів різко обмежений у всіх напрямках в поперековому відділі через больовий синдром (а.с. 24). [PERSON] 5 жовтня 2017 року первинно оглянутий Покровською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією загального профілю з встановленням йому другої групи інвалідності строком до 01.11.2019 року та прийняттям висновку про умови та характер праці, а саме позивач працездатний у спеціально-створенних умовах, може працювати на дому, - що підтверджено довідка серійний номер АВ 0875331 (а.с. 9). [PERSON] довідки МСЕК м. Покровська серія АБ № 0047541 від 05.10.2017 року позивачу встановлено 80 % втрати професійної працездатності (а.с. 9). [PERSON] виписки (епікриз) № 860-883 із амбулаторного хворого позивач [PERSON] перебував на лікуванні в комунальній лікувально-профілактичній установі «Родинська міська лікарня» з 20.12.2017 року по 29.12.2017 року, стан хворого задовільний, поперековий відділ фіксований корсетом, зниження м'язової сили в ногах до 3 балів, нижній параперез, пересувається з тростиною (а.с. 25). [PERSON] виписки із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого ДСП 217-230 позивач [PERSON] перебував на лікуванні в комунальній лікувально-профілактичній установі «Родинська міська лікарня» з 20.03.2018 року по 30.03.2018 року, виписаний з покращенням загального стану, рекомендовано санітарно-курортне лікування (а.с. 26). [PERSON] виписки (епікризу) із медичної карти стаціонарного хворого № 609-609 позивач [PERSON] перебував на лікуванні в комунальній лікувально-профілактичній установі «Родинська міська лікарня» з 15.08.2018 року по 27.08.2018 року, - стан хворого дещо покращився, зменшилися болі в хребті, оніміння лівої ноги, утримується слабкість в ногах, обмеження обєму рухів у поперековому відділі хребта (а.с. 27). На підставі зазначених доказів позивач [PERSON] ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, повязаної з отриманням ним травмуванням, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Приписами\~ст. 173 КЗпП України\~за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. [PERSON] ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, фати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, застраховані громадяни, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого їм органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008р. по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018р. по справі №210/5023/15-ц. [PERSON] до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП). У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З [PERSON] № 35 від 13.06.2017 року про нещасний випадок та [PERSON] проведення розслідування нещасного випадку від 13.06.2017 року вбачається, що підприємством, з яким позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах, та на якому отримав виробниче травмування з втратою 80 % професійної працездатності є публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», відповідач по справі. Суд вказує на безпідставність доводів представника відповідача про те, що [PERSON] проведення розслідування нещасного випадку (за формою Н-5) встановлено вину [PERSON] у настанні нещасного випадку на виробництві. Так, травмування позивача мало місце під час виконання ним трудових обов'язків, при цьому згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Актом про проведення розслідування нещасного випадку стверджується, що крім вини позивача, наявна вина працедавця, яка полягала у невиконанні вимог посадової інструкції гірничими майстрами та начальником дільниці ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», де стався нещасний випадок. Не заслуговують на увагу також посилання відповідача на те, що позивачу за рахунок Фонду соціального страхування виплачена допомога по страховому випадку та щомісячно відшкодовується сума втраченого заробітку, тому вказані виплати компенсують моральний аспект страхового випадку. Так, відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоровю. [PERSON] розяснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Суд вважає, що отримавши травмування з причини нещасного випадку на виробництві, позивач [PERSON] зазнав фізичну біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я, лікування позивача вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв'язках, неможливість їх поновлення. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що життя і здоровя людини найвища соціальна цінність, невідємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоровя, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоровю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства», але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоровя, значну ступінь втрати професійної працездатності в молодому віці, втрату виробничих здібностей, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, - вважає необхідним задовольнити вимоги щодо компенсації моральної шкоди частково, стягнувши з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 70\~000,00 гривень. [PERSON] п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивач [PERSON], в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судових витрат, тому передбачений п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного закону розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (розмір визначено з урахуванням дати подачі позову до суду). Відповідно до\~ст. 23 ЦК України, ст. ст.153,\~237-1 КЗпП України,

Outcome: partial