Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 03 вересня 2005 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 512. В обґрунтування позову зазначив, що 03 вересня 2005 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 512. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначив, що сімейне життя між ним та відповідачем поступово погіршувалося через відсутність між ними взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вважає, що збереження сімейних відносин між ними, що має будуватися на почуттях любові, поваги, дружби та взаємодопомоги неможливе, шлюб носить формальний характер, сімя фактично розпалася, в звязку з чим, виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Позивач [PERSON] в судове засідання надав заяву за вх. № 26251 від 03.11.2017 року про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити. Строк на примирення просив не надавати. Відповідач [PERSON] в судове засідання надала заяву за вх. № 26250 від 03.11.2017 року про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала, зазначила, що строк на примирення не потрібен. Враховуючи подані сторонами заяви, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 03 вересня 2005 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 512 та 03 вересня 2005 року видано свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ № 003235, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначив відсутність взаєморозуміння, протилежність поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і зокрема, позивача, яким предявлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення як позивача, так і відповідача припинити шлюбні відносини, про що свідчать подані сторонами заяви, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків, виходячи при цьому також відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх малолітніх дітей, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved