Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: виконавчий комітет Мукачівської міської ради про визнання втратившим право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що він ([PERSON].) є наймачем квартири [ADDRESS], однак в квартирі зареєстрований відповідач, який не проживає у ній з 2002 року.Таким чином відповідач довготривалий час не користуються квартирою, комунальні послуги не сплачує, що створює незручності для позивача та додаткові витрати на її утримання, у зв'язку з чим просить позов задовольнити та визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач - [PERSON]подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Щодо заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, через оголошення в засобах масової інформації. Зі згоди позивача, який не заперечив щодо заочного вирішення справи, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Третя особа - представник виконавчого комітету Мукачівської міської ради [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21 серпня 2002 року між [PERSON] та ЖРЕП-2 в особі керівника [PERSON] укладено Типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду на підставі рішення виконкому за № 151 від 27 червня 2002 (а.с.6), З Довідки Управляючої компанії ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» № 2-021076 від 08 листопада 2017 року, виданої [PERSON] вбачається, що за адресою: [ADDRESS] окрім нього, зареєстровані також: [PERSON],1973 року народження - дружина, [PERSON], 1997 року народження - донька, [PERSON], 1967 року народження (а.с.8). Згідно Акту № 61 від 08 листопада 2017 року, підписаного уповноваженою особою паспортистом ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» [PERSON], [PERSON], 1967 року народження за адресою: [ADDRESS] - не проживає з 2002 року (а.с.9). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, -2- Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України). Статтею 9 Житлового Кодексу України визначено, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до статті 163 Житлового Кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до статтей 71, 72 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 Житлового Кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 212 Цивільно - процесуального кодексу України щодо оцінки доказів. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] має право на користування квартирою [ADDRESS], відповідач не проживає в спірній квартирі з 2002 року, поважність причин відсутності відповідача в квартирі понад встановлені строки судом не встановлено, а тому вимоги позивача про визнання [PERSON] такими, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] є підставними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved