Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його діда [PERSON]. В позовній заяві позивач вказав, що 05 серпня 2012 року помер його дід [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1.46 га., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала померлому відповідно до державного акту на право власності на землю серії І-ОД №007131, виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Він є єдиним спадкоємцем спадщини померлого за законом, спадщину прийняв, оскільки проживав разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на землю, який втрачено. В судове засідання позивач не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. В поданій заяві свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, попередньо надавши до суду заяву №02-16/628 від 20 грудня 2016 року про розгляд справи без нього. Заявлений позов визнав. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 05 серпня 2012 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №301061, виданого 07 серпня 2012 року Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До спадкового майна померлого [PERSON] ввійшла земельна ділянка загальною площею 1.46 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №007131, виданого 06 квітня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Належність померлому [PERSON] вказаної земельної ділянки підтверджується і довідкою відділу Держгеокадасттру в Кодимському районі №3-644/0-637/0/6-16 від 28 листопада 2016 року. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що заповіту [PERSON] не склав, а тому на час відкриття спадщини його спадкоємцем за законом пятої черги є його внук [PERSON] позивач у справі. Наявності інших спадкоємців за законом, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Факт родинних відносин між позивачем та померлим [PERSON], як між онуком та дідом, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії ІV-ЖД №318015, виданого 21 квітня 1986 року Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області, в якому його матірю вказано [PERSON], та свідоцтвом про народження матері позивача [PERSON] серії І-ЖД №408010, повторно виданого 17 жовтня 1974 року цією ж сільською радою, в якому її батьком (а отже дідом позивача) вказано [PERSON]. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. З довідки Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області №1964 від 25 серпня 2016 року вбачається, що позивач [PERSON] проживав разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини, а тому відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України є таким, що у встановленому законом порядку прийняв спадщину померлого діда. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлого за законом у вигляді права на земельну ділянку, однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві цього свідоцтва через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, зокрема державного акту на право власності на земельну ділянку, який втрачено, оголошення про що було розміщено в газеті «Вісті Кодимщини» №47 від 19 листопада 2016 року (відмова нотаріуса № 1245/02-14 від 30 листопада 2016 року). Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим його позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.3 ст.1268 ЦК України він є таким, що у передбаченому законом порядку прийняв спадщину померлого [PERSON], що у відповідності з п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України є підставою набуття ним права власності на спірну земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved