Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищезазначеним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, утримуваних з нього за заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 липня 2012 року на користь відповідачки [PERSON] на утримання дочки, [PERSON], [INFO], з 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановивши аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що перебував у шлюбі з відповідачкою з 2001 по 2003 роки. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 липня 2012 року з позивача на користь відповідачки стягнуті аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 травня 2012 року і до повноліття дитини. Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Сумського міського управління юстиції від 04.03.2013 року, на підставі виконавчого листа № 2/1620/575/2012, виданого 07.02.2013р. Миргородським міськрайонним судом, з позивача, починаючи з 01.04.2013 року утримувались аліменти по 50% доходу, з якої 1/4 пенсії щомісячно - поточні платежі, та решта на погашення заборгованості. На даний час він вже сплатив заборгованість по аліментам і повинен сплачувати на користь відповідачки на утримання дитини по 1/4 частині пенсії, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що складає 436,50 грн. (1455 грн.?30%). Позивач зазначає, що в даний час його матеріальне становище погіршилося, він є інвалідом II групи внаслідок перенесеної важкої ЗЧМТ, у зв'язку з хворобливим станом у нього порушена координація рухів та частково паралізовані ліві рука та нога, тому за рекомендаціями лікаря невропатолога потребує два рази на рік стаціонарного лікування на яке витрачає значні кошти. Його пенсія становить 1174 грн. на місяць, тому з урахуванням витрат на лікування, сплату комунальних послуг та аліментів йому на життя залишається лише 409 грн., на які він не може придбати навіть саме необхідне, в зв'язку з чим він звернувся до суду з цим позовом. В судове засідання позивач не з'явився, направив до суду клопотання, в якому в зв'язку з неможливістю явки до суду просив розглядати справу у його відсутність (а.с.57). Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, вважала, що позивач має змогу платити встановлені судовим рішенням аліменти на утримання доньки, які він не сплачував з дня розірвання шлюбу і до ухвалення рішення суду про їх стягнення. Пояснила, що вона, крім дочки [PERSON], має на утриманні іншу дочку - [PERSON], 2011 року народження, при цьому її заробітна плата становить 1550 грн. на місяць і вона проживає з чоловіком та доньками разом з своєю матір'ю-пенсіонеркою в квартирі останньої, тому аліменти на дочку [PERSON] є суттєвим джерелом для її утримання. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17.07.2012 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.05.2012 року і до її повноліття (а.с.5). Згідно довідки МСЕК від 20.03.2014р. позивач є інвалідом 2 групи з ураженням ОРА внаслідок загального захворювання, інвалідність встановлена до 01.04.2017р. (а.с.8). Згідно постанови державного виконавця ВДВС Сумського міського управління юстиції від 04.03.2013р. ВП №36792944 встановлено, що позивач отримує пенсію по інвалідності у Пенсійному фонді України у м.Сумах, з якої постановлено утримувати аліменти у розмірі 1/4 частини пенсії щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.7) За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно довідки про доходи, виданої УПФУ в м.Сумах, у період з червня по листопад 2015 року позивач з урахуванням аліментів отримав 3253,13 грн. пенсії по інвалідності (а.с.22), згідно такої ж довідки від 22.09.2016р. про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії (а.с.75) у березні-серпні 2016 року позивачу нараховувалась пенсія в розмірі від 1174 грн. до 1230 грн., а фактично виплачена в розмірі від 725,13 грн. до 760,70 грн. Позивач проходив стаціонарне лікування у неврологічному відділенні Сумської міської клінічної лікарні № 1 з 16.09.2014р. по 26.09.2014р., з 30.09.2015р. по 09.10.2015р., з 31.03.2016р. по 09.04.2016р., що підтверджується копіями виписок із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.9, 13, 17, 76, 80). Згідно наданих позивачем копій касових чеків на своє лікування в ці періоди позивачем було витрачено 2906,33 грн. (а.с.10, 11, 12, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 84). Крім того, позивач несе витрати по сплаті комунальних послуг (а.с.37-43, 86-92). Згідно довідки про доходи від 09.08.2016р. заробітна плата відповідача [PERSON] за період з лютого по липень 2016р. склала 9000 грн. (а.с.64). Сім'я відповідачки складається з: чоловіка [PERSON], дочки [PERSON], 2002 року народження, дочки [PERSON], 2011 року народження, що підтверджується довідкою Відділу реєстрації місця проживання громадян Миргородської міської ради (а.с.61). Згідно положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно доп.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05. 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, у разі зміни матеріального становища платника аліментів, він має право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 р. (справа № 143цс13). Таким чином, у разі погіршення матеріального стану платника аліментів розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено (зокрема, зменшено) за позовом платника аліментів шляхом їх присудження у частці від його заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Разом з тим, зменшення розміру аліментів має забезпечити і розумні матеріальні потреби дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.184 СК України якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом установлено, що позивач отримує пенсію по інвалідності, яка є його єдиним регулярним доходом, розмір якого є таким, що, з урахуванням регулярних витрат позивача на підтримання свого стану здоров'я та інших життєво необхідних витрат, не дозволяє йому сплачувати аліменти навіть у мінімальному розмірі, встановленому ст.182 СК України, тому суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача.

Outcome: approved