Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просив визнати дійсними договори купівлі-продажу, укладені між ним та відповідачкою 29.03.2018 року, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 50 по вулиці Набережній в селі Крута Балка Новосанжарського району Полтавської області та договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,12 га цільове призначення для будівництва та обслуговування вказаного жилого будинку, господарських будівель і споруд. А також визнати за ним, [PERSON], право власності на житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 20,4 кв.м., загальною площею 52,5 кв.м. (складається\~з веранди\~(І)\~площею 13,3\~кв.м.,\~коридору (1)\~площею 3,8\~кв.м.,\~комори (2)\~площею 2,3\~кв.м.,\~кухні (3)\~площею 12,7\~кв.м.,\~кімнати (4)\~площею 20,4\~кв.м.) з господарськими будівлями та спорудами: сарай літ. «Б», погріб вхідний «В, в», колодязь питний «№1», що розташований за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Крута Балка, вулиця Новоселівська, 50\~та право власності на земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, зшідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №047852 від 27.11.2002 року. В обгрунтування позову зазначив, що в день продажу житлового будинку та земельної дічянки 29.03.2018 року він передав відповідачці [PERSON] грошові кошти в рахунок вартості відчужуваного майна в сумі 34020,89 грн. (11 900,00 грн. - за земельну ділянку та 22 120,89 грн. - за житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами), а [PERSON] передала йому ключі від будинку, технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розрахункову книжку за користування природним газом, оригінал державного акту на право приватної власності на землю, та інші документи, що стосуються проданої нею нерухомості, Отримавши ключі та документи він почав користуватися придбаною нерухомістю. Таким чином, вважає, що 29.03.2018 року відбулося повне виконання вищевказаних договорів купівлі-продажу. Однак, в день укладення вищевказаних договорів купівлі-продажу посвідчити їх нотаріально не вдалося в звязку з зайнятістю нотаріусів. Тому, укладаючи договори вони погодили, що продавець зобовязується на протязі пяти робочих днів з дати їх укладення звернутися до нотаріуса для їх нотаріального посвідчення. Однак на протязі пяти робочих днів, а ні пізніше [PERSON] так і не звернулася до нотаріуса для посвідчення договорів купівлі-продажу. У квітні 2018 року він востаннє спілкувався з продавцем, тоді вона і повідомила, що передбачені законодавством України правовстановлюючі документи на продане нерухоме майно у неї відсутні, оскільки договір про розподіл спадкового майна не є документом, який посвідчує її право власності на нерухоме майно і потрібне ще свідоцтво про право на спадщину, але 29.03.2018 року нотаріус відмовив їй у видачі у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у спадкодавця були відсутні правовстановлюючі документи на це майно. Вважає, що право власності спадкодавця - [PERSON], на продане йому [PERSON] нерухоме майно підтверджується: довідкою Крутобалківської [PERSON] від 22 січня 2016 року, згідно якої [PERSON], [INFO] був зареєстрований та постійно проживав [INFO] до дня смерті; довідкою ПП Полтавське Бюро Технічної Інвентаризації «Інвентаризатор» від 29.02.2016 року, згідно якої реєстрація права власності обєкту нерухомого майна за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, с. Крута Балка, вул. Новоселівська, 50 не проводилась, а також Державним актом на право приватної власності на землю серії ІИ-ПЛ №047852 від 27 листопада 2002 року. При цьому, укладаючи спірні договори він був впевнений, що нерухоме майно належить [PERSON] на підставі Заповіту, посвідченого секретарем Крутобалківської сільської ради 28.01.2011 року та Договору про розподіл спадкового майна від 29.03.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори. Однак, виявилося що це не так, і він, як покупець, на сьогодні позбавлений можливості оформити своє право власності - нотаріально посвідчити договори купівлі-продажу, оскільки така можливість втрачена безповоротну з огляду на таке: -[PERSON] знялася з адреси реєстрації (вона була зареєстрована та постійно мешкала в проданому йому будинку). -номер мобільного телефону, по якому він вів попередні переговори щодо купівлі спірного нерухомого майна на дату подачі цього позову не обслуговується. Таким чином, встановити дійсне місце проживання (перебування) відповідача йому не вдалося, він не може звязатися з нею за телефоном або направити листа оскільки її актуальна адреса та номер телефону йому не відомі. Крім того, 29.03.2018 року [PERSON] отримала від нього кошти за продане нерухоме майно та передала його мені. Тобто, виходячи з положень ЦК України, вважає, що договори купівлі-продажу виконані ними та мав відбутися перехід права власності на майно. Однак, цього не відбулося оскільки право власності [PERSON] не було належним чином оформлене. При цьому, з постанови завідувача ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що [PERSON] не може оформити своє право власності на продану нею нерухомість у встановленому законом порядку - не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Єдиним можливим шляхом набуття [PERSON] права власності на вже продане нею нерухоме майно є звернення до суду з відповідним позовом. Таким чином, враховуючи що йому невідомо місце перебування відповідача та її актуальний номер телефону, а також небажання Продавця вчиняти будь-які дії спрямовані на оформлення її права власності на продане майно та на подальше нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу вважає, що можливість нотаріального посвідчення спірних договорів втрачена безповоротно, а відтак ним втрачена можливість належним чином оформити своє право власності. Тому він вимушений звертатися до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 21.09.2018 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання на 22.10.2018 року (а.с.74-75). Ухвалою суду від 22.10.2018 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті на 29 листопада 2018 року (а.с.83-84). Позивач в судове засідання в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, і не повідомила суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надала. Відповідач зареєстрованим, знятим з реєстраційного обліку по Драбинівській сільській раді не значиться (а.с.73, 78). Згідно з ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Так, виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.74-75, 83-84, 90). Ухвалою суду від 10.01.2019 року встановлено заочний розгляд справи. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку з наступним. 29 березня 2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у простій письмовій формі укладені: договір купівлі-продажу житлового будинку №50 по вул.Набережній в с.Крута Балка Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 53-54) та договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку (а.с.55-56). Відповідно до умов даного договору [PERSON] передав [PERSON] у власність вказані житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, а останній прийняв вказане майно та сплатив грошові кошти в розмірі 22120,89 грн. за житловий будинок та 11900 грн. за земельну ділянку. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За змістом частини 2\~статті 215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Статтею 657 ЦК України\~договір купівлі - продажу земельної ділянки, житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно з частиною 3\~статті 640 ЦК України\~вбачається, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Частиною 1\~статті 220 ЦК України\~передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу такий договір є нікчемним. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За таких обставин, оскільки договори купівлі - продажу спірних житлового будинку та земельної ділянки, укладені між [PERSON] та [PERSON] 29.03.2018 року, не посвідчені нотаріально, то вони є нікчемними. \~\~\~\~Проте, відповідно до частини 2\~статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільинх справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з'ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. \~\~\~ \~ \~ \~ \~Отже, однією із умов визнання договору купівлі - продажу дійсним в судовому порядку є ухилення продавця від виконання умов договору. \~\~\~ \~ \~ \~ \~\~Згідно правової позиці Верховного Суду України, викладеної в постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6 - 1288цс17, зазначено, що однією з умов застосування ч.2\~статті 220 ЦК України\~та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однією із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь - яких причин посвідчити правочин. Разом з тим, для визнання договору, нікчемного в силу ч. 1 ст. 215 ЦК України через відсутність його обовязкового нотаріального посвідчення, дійсним обовязковою умовою, як і для будь-якого іншого договору, є відповідність його змісту ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 203 ЦК України). Тобто договір не повинен мати інших недоліків, які зумовлюють його нікчемність, крім порушення вимоги закону щодо його обов'язкового нотаріального посвідчення. Істотною умовою договору купівлі-продажу відповідно до змісту ст. 655 ЦК України є наявність у продавця права власності на майно, стосовно якого укладається договір. Таке право власності підтверджується відповідними письмовими доказами. Однак з тексту наявного у справі договору купівлі-продажу від 29.03.2018 року відсутні дані про наявність у продавця права власності на вищевказану нерухомість. Зазначено про те, що таке майно належить продавцю на підставі заповіту, посвідченого секретарем Крутобалківської сільської ради 28.01.2011 року. Однак, заповіт не є правовстановлючим документом, а відповідно до ст. 1233 ЦК є особистим розпорядженням особи на випадок своєї смерті. Про те, що право власності відповідачки [PERSON] на момент укладання спірних договорів не було належним чином оформлено, посилається й позивач в позовній заяві. Так, позивачем зазначено, що власником спірного майна житлового будинку та земельної ділянки, які відповідач отримала в порядку спадкування за заповітом, є спадкодавець [PERSON] Так, відповідно до заповіту від 28.01.2011 року (а.с.61) [PERSON] заповів своє майно відповідачці [PERSON] Відповідно до договору про розподіл спадкового майна, укладеного 29.03.2018 року між [PERSON], як спадкоємицею за заповітом, та [PERSON], як спадкоємицею за законом, після смерті [PERSON] провели розподіл спадкового майна, відповідно до якого відповідачці [PERSON] перейшли, зокрема, житловий будинок №50 по вул.Новоселівська в с.Крута Балка та земельна ділянка, площею 0,12 га (а.с.62). Разом з тим свідоцтво про право на спадщину [PERSON] видано не було. Навпаки, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, від 29.03.2018 року (а.с.63) [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, с.Крута Балка, вул. Новоселівська, 50 та приватизовану земельну ділянку, що розташована на території с.Крута Балка, площею 0,12 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку саме через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на таке майно. При цьому довідки Крутобалківської [PERSON] від 22 січня 2016 року (а.с.65), згідно якої [PERSON], [INFO] був зареєстрований та постійно проживав [INFO] до дня смерті; та довідки ПП Полтавське Бюро Технічної Інвентаризації «Інвентаризатор» від 29.02.2016 року, згідно якої реєстрація права власності обєкту нерухомого майна за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, с. Крута Балка, вул. Новоселівська, 50 не проводилась, що були надані до суду, такі обставини не доводять, як й сам собі Державний акт на право приватної власності на землю, оформлений на спадкодавця [PERSON] (а.с.64). Таким чином, на момент укладення даного договору продавець [PERSON] не мала необхідних правовстановлюючих документів про право власності на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку, які отримала в порядку спадкування за заповітом, а отже не вправі була розпоряджатися майном, право власності на яке нею не було оформлено. Крім того, суд звертає увагу на те, що предметом спірного договору купівлі-продажу житлового будинку, є житловий будинок №50 по вул.Набережній в с.Крута Балка Новосанжарського району, решта же письмових доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог стосуються житлового будинку №50 по вул.Новоселівській в с.Крута Балка. Щодо факту ухилення продавця від нотаріального посвідчення правочину, що також є необхідною умовою для застосування правил ч. 2 ст. 220 ЦК України, суд вважає, що відповідних доказів у справі з цього приводу немає. Той факт, що відповідач знялась з реєстрації зі спірного житлового будинку та позивач не знає її актуального номеру телефону не є безспірним доказом безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу. А та обставина, що сторонам не вдалось посвідчити нотаріально спірні договори, в день їх укладання 29.03.2018 року, в зв'язку з зайнятостю нотаріусів, судом не приймається, оскільки вони спростовуються наданим письмовими доказами, а саме: догвором про розподіл спадкового майна (а.с.62), який був укладений також 29.03.2018 року, а також постановю про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме: видачі свдоцтва про право на спадщину за заповітом, що свідчить про те, що [PERSON] зверталась до нотаіральної контори щодо вчинення нотаріальних дій саме в цей день 29.03.2018 року, та, відповідно сторони мали можливість посвідчити нотаріально й вказані договори купівлі-продажу. Враховуючи наведене, суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання дійсними договорів купівлі - продажу та визнання права власності за позивачем за тих обставин, що у продавця були відсутні правовстановлюючі документи про право власності на спірні об'єкти нерухомості та доказів безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договорів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed