Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про виділення частки в спільній сумісній власності, мотивуючи позовні вимоги тим, що він проживає з донькою [PERSON], внучкою [PERSON] в будинку №45 по вул.К.Дзержика в м.Чернівці, який також належить відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Даний будинок фактично розділений на дві половини і є технічна можливість виділу його частки в натурі, але відповідач відмовляється нотаріально засвідчити договір про виділення частки спільного майна, а саме: поверх 1 (літ.А на плані) кухня 1-1 площею 6,70 кв.м., кімната 1-2 площею 15,60 кв.м., кімната 1-3 площею 12,00 кв.м., коридор 1-4 площею 2,40 кв.м.; підвал (літ.А на плані) ІІ площею 12,10 кв.м., ІІІ площею 1,34 кв.м.; сарай (літ.Б на плані) площею 2,80 кв.м.; туалет (літ.Г на плані). У звязку з тим, що будинок №45 по вул.К.Дзержика в м.Чернівці є їхньою спільною сумісною власністю, вважає частки кожного із співласників у праві спільної сумісної власності є рівними, та кожному із співвласників спірного будинку належить по ? частки. Просить виділити у власність йому та відповідачу по ? частини будинку №45 по вул.К.Дзержика в м.Чернівці та присвоїти два різні номери квартир в даному будинку та позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] та в його інтересах представники позивача [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив видiлити йому в натурi з житлового будинку з господарськими будiвлями i спорудами за адресою: м.Чернiвi, вул. К.Дзержика, 45 , як окремий обєкт нерухомого майна цiлою часткою (1/1) в приватну власнiсть належну йому частку житлового будинку з господарськими будiвлями i спорудами, а саме: на першому поверсi житлового будинку лiт.А: коридор 1- 1, площею 2,40 кв.м; кухня 1-2, площею 6,70 кв.м; кiмната 1-3, площею 15,60 кв.м; кiмната 1-4, площею 12,00 кв.м, загальною площею 36,70 кв.м, т.ч. житловою 27,60 кв.м. Пiдвалом пд: пiдвал ІI, площею 12,10 кв.м.; вхiд до пiдвалу 1,70 кв.м, загальною площею 13,80 кв.м. Сарай лiт.Б, площею 15,10 кв.м, туалет лiт.Г; встановити, що належна йому частина житлового будинку з господарськими будiвлями i спорудами за адресою: м.Чернiвi, вул. К.Дзержика, 45 пiсля видiлу з приватної спiльної часткової власностi в натурi становить окремий обєкт нерухомого майна та вважається одним цiлим, яку просила задовольнити. Від представника позивача [PERSON] до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги уточненні підтримала та просила їх задовольнити та у випадку неявки відповідача в судове засідання не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд риходить до наступних висновків. Судом належними доказами по справі встановлено, що позивач [PERSON] у відповідності до паспорта громадян народився [INFO] в смт.Липкани Бричанського району Молдова, зареєстрований в [INFO] (а.с.7). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою [INFO] (а.с.9). З Витягу про державну реєстрацію прав у приватній спільній частковій власносіт [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину від 30.08.2010 року посвідченого Першою чернівецькою держнотконторою в реєстрі №3-2548, житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами за адресою м.Чернівці вул.Дзержика Корнелія, 45 (а.с.10). З довідки виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію від 13.05.2017 року вбачається, що [PERSON], як власник та її донька [PERSON] проживають та зареєстровані з 16.12.2016 року [ADDRESS] по вул.К.Дзержика в м.Чернівці, займає дві кімнати житловою площею 61,10 кв.м., загальною площею 114,90 кв.м. на 1 поверсі 1 поверхового будинку (а.с.13). Будинок №45 по вул.К.Дзержика в м.Чернівці фактично розділений на дві половини і є технічна можливість виділу його частки в натурі, що підтверджується поетажним планом (а.с.12). Відповідно до\~ст. 41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст.319 ч.1 ЦК України,\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, є спільною сумісною власністю. Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ст.370 ч.ч.1-2 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками. Вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник, також має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 1 та ч.3 ст. 367 ЦК України передбачено, що поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обовязковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Згідно абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 р. (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У відповідності до абз.4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України розяснив, що при поділі жилого будинку суд зобовязаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Також, згідно з п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній стороні може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом. Передбачено ст.316 ЦК України, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Аналізуючи зазначені норми та враховуючи вищевказані докази, суд приходить до висновку, що будинок №45 по вул.К.Дзержика в м.Чернівці був спільною сумісною власністю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] та можливо виділити в натурі домоволодіння із спільної часткової власності з відповідачем. Згідно положень ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~ Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку що заявлені вимоги позивачем ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved