Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Заставнівського районного суду із позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь заборгованості за грошовою позикою в сумі 26210,80 грн., яка складається з суми осговного боргу 14295,00 грн., 3 % річних з простроченої суми 1070,36 грн. та інфляційних у сумі 10845,44 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 01листопада 2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно якого відповідач позичив та отримав в борг 14295 грн., що підтверджується відповідною розпискою, складеною та підписаною відповідачем. Згідно зазначеної розписки, позичені кошти [PERSON] зобов'язався повернути до 31 грудня 2012 року, але до теперішнього часу борг не повернув. Представник позивача в судовому засіданні заявлений позов підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, обґрунтувавши вищенаведеним. При цьому уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики станом на 14.07.2015 року в загальному розмірі 26326,64 грн, який складається з заборгованості за зобовязанням 14295 грн., втрат від інфляції 10946 грн., 3% річних за користування коштами 1085,64 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд\~\~відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що він у позивача гроші не позичав. Проте він добровільно написав дану розписку, у звязку з тим, що у 2012 році він працював експедитором на фірмі, що належала позивачу та як матеріально відповідальна особа, він мав відшкодувати [PERSON] нестачу за товар на суму 14295 грн. Гроші він не повернув, оскільки не має фінансової можливості. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з огляду на наступне. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму\~\~позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на\~\~підтвердження\~\~укладення\~\~договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або\~\~інший\~\~документ, який\~\~посвідчує\~\~передання\~\~йому\~\~позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 01 листопада 2012 року року між позивачем [PERSON] та\~\~відповідачем [PERSON]\~\~було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав грошову позику в сумі 14295 гривень. Згідно розписки наданої позивачем, оригінал якої досліджено в судовому засіданні, відповідач зобов'язався повернути позивачу позичені кошти до 31 грудня 2012 року (а.с. 4).\~\~ Обставини щодо факту написання відповідачем [PERSON] розписки підтверджені самим відповідачем та показаннями свідка [PERSON], який показав суду, що він розписався на даній розписці, як свідок, який був присутній при написанні даної розписки [PERSON] Заперечуючи проти позову, [PERSON] посилався на те, що не позичав гроші у позивача, проте, між ними існували інші правовідносини щодо відшкодування збитків, завданих через нестачу товару. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року за наслідками розгляду цивільної справи № 6-63цс13. Як вбачається із змісту розписки від 01.11.2012 року, відповідач зобовязався повернути позивачу до 31.12. 2012 року грошові кошти, що свідчить про виникнення між сторонами позикових відносин. Окрім того, за змістом ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Довести суду ці обставини належними доказами з дотриманням вимог цивільно-процесуального законодавства повинен позичальник. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Проте відповідач, крім надання пояснень, не надав суду доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх заперечень. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі\~\~або\~\~речі, визначені\~\~родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого\~\~індексу інфляції за весь час прострочення,\~\~а також три проценти річних\~\~від\~\~простроченої\~\~суми,\~\~якщо\~\~інший\~\~розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] умови договору не виконував, а саме не сплатив до 31.12. 2012 року позичені кошти та в добровільному порядку заборгованість не погашає. Зважаючи на те, що позивачем на підтвердження укладення договору позики надано суду письмову розписку від 01.11.2012 року, порушення зобов'язання сталося по винi вiдповiдача, який свої заперечення в суді не доказав, суд вважає, що позовнi вимоги слід задовольнити. Втрати від інфляції, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, за період з 02.01.2013 року по 30.06.2015 року складають 10946 грн. (14295 грн. х індекс інфляції ( 176,57) =25241 грн.- 14295 грн. ( сума боргу) = 10946 грн.) Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України три відсотки річних, від простроченої суми заборгованості за період 02.01.2013 року по 14.07.2015 року\~\~ складають 1085,64 грн. (14295 грн. (основний борг) х 3% = 428,85 грн. в рік, 428,85 /365= 1,175 грн. в день, 1,175 грн. х 924 (дні заборгованості) = 1085,64 грн.) У зв'язку з наведеним,\~\~також враховуючи те, що відповідач [PERSON] не виконує свої грошові зобов'язання за договором позики, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути заборгованість в розмірі\~\~ 26326,64 грн, яка складається з заборгованості за зобовязанням 14295 грн., втрат від інфляції 10946 грн., 3% річних за користування коштами 1085,64 грн.

Outcome: approved