Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до відповідача ВП «Шахта ім.. О.О. Скочинського» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровському районі м. Донецька з позовом про відшкодування моральної шкоди. Позивач [PERSON] зазначив, що він працював на посаді електрослюсаря підземного на ОП «Шахта ім.. О.О. Скочинського» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» з повним робочим днем. При виконанні трудових обов'язків 27 листопада 2001 року в результаті нещасного випадку на виробництві йому була завдана шкода здоров'ю. За результатами розслідування нещасного випадку на виробництві були складені акти за формою Н-5 та формою Н-1. Висновком МСЕК № 2 йому встановлено 30% втрати професійної працездатності. З 2001 року по теперішній час він регулярно проходив лікування. З моменту отримання виробничої травми по теперішній час, будучи інвалідом у зв'язку із отриманою травмою, він не має коштів на утримання родини, чим позбавив себе та свою родину можливості вести нормальний спосіб життя. Все це призвело до значних моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому розмір моральної шкоди він оцінює у 200000 грн. Просить стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду у розмірі 200000 грн. Представник позивача [PERSON], яка діяла на підставі довіреності, доводи свого довірителя в судовому засіданні підтримала в повному обсязі, дала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача ВП «Шахта ім.. О.О. Скочинського» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» в судове засідання з'явилася, позов не визнала, пояснила, що позивач [PERSON] знаходився у трудових відносинах з ВП «Шахта ім.. О.О. Скочинського» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», де працював у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею. Під час роботи у підземних умовах з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого стан здоров'я позивача погіршився, йому було встановлено 60% втрати працездатності первинно. Вважає, що діями відповідача позивачу не була спричинена моральна шкода. Крім того, вважає, що позивач не надав переконливих доказів спричинення йому моральної шкоди, в тому числі діями відповідача. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Представник відповідача Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровському районі м. Донецька в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що у даному випадку само підприємство, на якому працював позивач, і є заподіювачем шкоди, а саме, дії або бездіяльність роботодавця, який неякісно виконував вимоги охорони праці, які привели до того, що позивач отримав ушкодження здоров'я, а як слідство, і втрату професійної працездатності і можливі моральні страждання. Таким чином, на даний момент законодавством України передбачено право потерпілого на відшкодування моральної шкоди за рахунок роботодавця. Згідно рішення Конституційного суду України від 08.10.2008 р. № 20-рп/208 скасовано право застрахованих громадян, що потерпілі на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-14. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян про відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки відповідно до ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Позивачем не доведений факт заподіяння моральної шкоди, його характер, причинний зв'язок між нещасним випадком і моральною шкодою, а також розмір моральної шкоди у відповідності із рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, підпунктом «д» п.1.1 Наказу Міністерства охорони здоров'я України №212 від 22.11.1995 р., п.3 ст.34 Закону України від 23.09.1999 р. № 1105-4. Позивач отримує від Фонду усі належні страхові виплати, отримує санаторно-курортне та медикаментозне лікування. Тобто відповідач виконує всі зобов'язання фінансового характеру згідно з призначенням МСЕК. Суд, заслухав пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта ім.. О.О. Скочинського» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», де працював у якості електрослюсаря підземного в повним робочим днем у шахті. 27 листопада 2001 року з позивачем [PERSON] стався нещасний випадок, в результаті якого у [PERSON] виявлено гостре отруєння рудничним газом легкого ступеня, що підтверджується актом за формою Н-1. Робота в шахті під землею є джерелом підвищеної небезпеки та створює підвищену можливість спричинення шкоди здоров'ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за умовами та факторами. Відповідно до ст. 21, 28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати компенсації за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення їй стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії. Внаслідок тривалих обстежень, консультацій та лікування, а також на підставі рішення МСЕК від 12.06.2002 року, де позивач був оглянутий, йому первинно була встановлена 3 група інвалідності та 60% втрати працездатності, захворювання, пов'язане з нещасним випадком на виробництві від 27.11.2001 року. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок фізичного впливу небезпечних та шкідливих умов праці джерелом підвищеної небезпеки внаслідок отриманої травми в результаті нещасного випадку, позивачу [PERSON] спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що він визнаний первинно інвалідом 3 групи зі стійкою втратою працездатності на 60% у зв'язку із нещасним випадком на виробництві, має серйозні порушення здоров'я зі стійким розладом функцій організму, обумовленими наслідками нещасного випадку, і, як наслідок цього, такого, що призвело до обмеження нормальної життєдіяльності, моральним стражданням, втраті звичних життєвих зв'язків, що потребує значних додаткових зусиль для організації його життя. Всі ці обставини порушили звичний спосіб життя позивача та вимагали від нього зусиль для організації своєї життєдіяльності, що потягло за собою негативні переживання та спричинило моральні страждання. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідачів 200000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума є завищеною та не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності та групі інвалідності. У разі, коли право на відшкодування моральної шкоди виникало у позивача до 01 січня 2006 року, тобто до набрання чинності як Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», так і Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими було зупинено дію норм, що передбачали право потерпілих на відшкодування моральної шкоди та Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» потерпілі мають право на відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування, незалежно від моменту звернення до суду та дати ухвалення судового рішення. Також ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання, на що звертає увагу Конституційний суд України в своєму рішенні від 27.01.2004 року. За наявності довідки МСЕК про встановлення відсотку втрати професійної працездатності, факт наявності моральної шкоди є доведеним. Тому суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості і домірності завданої моральної шкоди, з огляду на важкі безстрокові наслідки нещасного випадку, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 18000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, що буде еквівалентним завданим моральним стражданням. Крім того, згідно п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровському районі м. Донецька на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 18000 грн., у задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] суд вважає необхідним відмовити. Відповідно до п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до п. 18 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач також звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial