overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 29.11.2018 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис - 2663. Свої вимоги мотивує тим, що 29.11.2018 року між ними був укладений шлюб. Від шлюбу вони дітей не мають. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, характери, відсутність взаєморозуміння та поваги. Подальше сумісне життя неможливе. На примирення не згоден. При таких обставинах [PERSON] вважає, що його шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подав заяву, в якій вказав, що на задоволенні позовних вимог наполягає та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як встановлено у судовому засіданні, 29.11.2018 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській областіміж сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 2663, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Частиною 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] і [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 29 серпня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Баглійської районної ради м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 214. На обґрунтування позову зазначив, що з 29 серпня 1998 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Мають сина [PERSON], [INFO]. З червня 2014 року вони з відповідачкою припинили подружні стосунки. [PERSON] залишила їхнє спільне місце проживання та пішла проживати до іншого чоловіка, з яким фактично створила нову сім'ю. Вважає, що їхня сім'я розпалася і відновити її не можливо, так як між ним та відповідачкою втрачені будь-які зв'язки. Вони стали один до одного сторонніми людьми, яких нічого не пов'язує між собою. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України рішення у справі можливо постановити у судовому засіданні без участі сторін. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 29 серпня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовим записом № 214, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.9/. Мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с.10/. Як зазначено в позові, сторони не підтримують шлюбних стосунків і позивач наполягає на розірванні шлюбу. Син після розірвання шлюбу буде проживаим з матір'ю. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, який згідно ст. 112 ч.2 СК України ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 30 березня 2001 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 151. На обґрунтування позову зазначив, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 30 березня 2001 року. Дітей від шлюбу не мають. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені більше місяця тому. Причиною розпаду сім'ї стала їхня психологічна несумісність та відсутність взаєморозуміння. Ніхто з них не робив спроб примирення і він вважає, що їхній шлюб розпався остаточно та не може бути збережений. Спору по розподілу майна між ними немає. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила Відповідно до ч.2 ст. 158, п.2 ч.1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 30 березня 2001 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 151, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с. 5/. Як зазначено в позові, сторони дітей не мають, не підтримують шлюбних стосунків і позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, який згідно ст. 112 ч.2 СК України ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 30 квітня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за актовим записом № 241. На обґрунтування позову зазначив, що він та відповідачка з 30 квітня 1997 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей не мають. Майже десять років тому назад вони припинили подружні стосунки, оскільки відповідачка фактично створила іншу сім`ю. Вони не поновлювали сімейно-шлюбні відносини, але відповідачка відмовляється розірвати шлюб в органах РАЦС. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, її збереження є неможливим, а шлюб необхідно розірвати. Між ними немає спору про поділ майна подружжя. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила, не подала відзив на позовну заяву та не заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності або про відкладення судового засідання. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності позивача та відповідачки на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 квітня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за актовим записом № 241, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 7). Неповнолітніх дітей сторони не мають. Як зазначено в позові, десять років тому назад сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, і позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, який згідно ч.2 ст. 112 СК України ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача має бути стягнуто 840,80 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], який був зареєстрований 13 липня 2016 року в Кельменецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про що зроблений актовий запис за № 33. Позивач [PERSON] у своїй позовній заяві просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] викликалася до суду в порядку, встановленому ЦПК України. В ході судового засідання судом були досліджені такі докази: повторне свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON], серії І-МИ № 117853 від 11.08.2016 року, копія посвідки на тимчасове проживання, видане 11 серпня 2016 року на імя [PERSON], серії ТР №159540, письмова пропозиція [PERSON]. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 13 липня 2016 року в Кельменецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про що зроблений актовий запис за № 33. Подружжя спільних неповнолітніх дітей немає. Відповідач [PERSON] для подачі спільної заяви про розірвання шлюбу до органів ДРАЦС не зявилася. Шлюбні відносини сторони не підтримують. У подружжя відсутність взаєморозуміння. Позивач категорично проти збереження шлюбу. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], який був зареєстрований 19.11.2011 року у Тарасівській сільській раді Скадовського району Херсонської області, про що було зроблено актовий запис за № 06. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] викликалася до суду в порядку, встановленому ЦПК України. В ході судового засідання судом були досліджені такі докази: свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON], серії І-МИ № 117856 від 17 серпня 2016 року, копія паспорта громадянина України [PERSON], серії КТ № 055390, довідка Вартиковецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області № 738 від 16.08.2016 року, копія свідоцтва про народження [PERSON], серії І- МИ№ 249489 від 17.08.2016 року. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 19 листопада 2011 року у Тарасівській сільській раді Скадовського району Херсонської області, про що був зроблений актовий запис за №06. У подружжя є неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. У подружжя відсутність взаєморозуміння. Позивач категорично проти збереження шлюбу. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], який вони зареєстрували 12 липня 2012 року у Бабинській сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що був зроблений актовий запис за № 06. Позивач [PERSON] в позовній заяві просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка [PERSON] викликалася до суду в порядку, встановленому ч.3 ст.76 ЦПК України. В ході судового засідання судом були досліджені такі докази: свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії І-МИ № 079062 від 12 липня 2012 року, довідка № 230 від 24 квітня 2014 року, видана Бабинською сільською радою Кельменецького району Чернівецької області, довідка № 356 від 27 квітня 2014 року, видана Грушовецькою сільською радою Чернівецької області, копія паспорта громадянина України [PERSON], серії КР 582860. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб 12 липня 2012 року у Бабинській сільській раді Кельменецького району Чернівецької області , про що був зроблений актовий запис за № 06. У подружжя неповнолітніх дітей немає. Шлюбні відносини сторони не підтримують та не проживають разом. У подружжя різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Позивач категорично проти збереження шлюбу. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що позивач категорично заперечує проти збереження сім'ї, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], який вони зареєстрували 15 жовтня 2005 року у Подвір'ївській сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що був зроблений актовий запис за № 08. Відповідачка [PERSON] позов визнала. Позивач [PERSON] пояснив, що зберегти шлюб неможливо і він не бажає проживати в шлюбі з відповідачкою. Відповідачка [PERSON] пояснила, що відповідач заявив про бажання розірвати шлюб ще сім місяців назад. Проте, він пішов на військову службу. Після закінчення служби він з нею не проживає приблизно один місяць. За цей період нічого не змінилося, він живе з іншою жінкою. В ході судового засідання судом були досліджені такі докази: свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 15 жовтня 2014 року, корпія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] від 1 жовтня 2008 року, довідка Подвір'ївської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області № 643 від 9 липня 2014 року. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб 15 жовтня 20005 року у Подвір'ївській сільській раді Кельменецького району Чернівецької області , про що був зроблений актовий запис за № 08. У подружжя є неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони не підтримують та не проживають разом. У подружжя різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Позивач категорично проти збереження шлюбу. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що позивач категорично заперечує проти збереження сім'ї, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], який вони зареєстрували 17 лютого 1995 року у Лівинецькій сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що був зроблений актовий запис за № 03. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка [PERSON] викликалася до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте в судове засідання не з'явилася. В ході судового засідання судом були досліджені такі докази: свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 6 травня 2014 року, копія паспорта громадянина України [PERSON], серії [NUMBER], довідка № 233 від 14 травня 2014 року, видана Козирянською сільською радою Кельменецького району Чернівецької області, довідка № 234 від 14 травня 2014 року, видана Козирянською сільською радою Чернівецької області, довідка № 235 від 14 травня 2014 року, видана Козирянською сільською радою Кельменецького району Чернівецької області, пропозиція про подачу заяви про розірвання шлюбу від 6 травня 2014 року. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб 17 лютого 1995 року у Лівинецькій сільській раді Кельменецького району Чернівецької області , про що був зроблений актовий запис за № 03. Шлюбні відносини сторони не підтримують. У подружжя різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Позивач категорично проти збереження шлюбу. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що позивач категорично заперечує проти збереження сім'ї, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved