Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] у якій просить стягнути з останнього борг за договором позики у розмірі 2000,00 дол. США, 3 % річних у сумі 28,10 дол. США; вирішити питання судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між сторонами укладено договір позики грошових коштів, що підтверджено розпискою, у відповідності до якого позивач позичив відповідачу 2000,00 дол. США, із кінцевим терміном повернення до 31 серпня 2018 року. Однак, відповідач у визначений строк грошові кошти не повернув, прострочив виконання зобов`язання, а тому у відповідності до ст.ст. 192, 625, 1046, 1049 ЦК України просить позов задовольнити. Вирішити питання судових витрат. \~ \~ \~ \~Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов. \~ \~ \~ \~01 березня2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні сторона позивача підтримала позов повністю. Просить такий задовольнити з підстав викладений у заяві по суті. Не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача у заочному порядку. Відповідач\~ у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце цього засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву,\~а відтак, враховуючи що сторона позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, [PERSON] позичив у [PERSON] 2000 доларів США. Позичені кошти зобов`язався повернути до 31 серпня 2018 року. Дану обставини встановлені із розписки, оригінал якої оглянуто у судовому засіданні 23.05.2018 та копія якої долучена до матеріалів справи / арк. спр. 6/. \~ \~ \~ \~У зв`язку зі невиконання відповідачем зобов`язання за договором позики, між сторонами виникли спірні договірні правовідносини, які регулюються нормами ст. ст. 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за\~\~договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти\~\~або\~\~інші речі,\~\~визначені\~\~родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму\~\~позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики\~\~є\~\~укладеним\~\~з\~\~моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~\~\~ Так, ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Якщо договором\~\~не\~\~встановлений\~\~строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена\~\~ позичальником\~\~ протягом\~\~ тридцяти\~\~ днів\~\~ від\~\~ дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це,\~\~якщо інше не встановлено договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 192 цього Кодексу іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і у порядку, встановленим законом. Згідно з чинним законодавством, у разі отримання позики іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Таким чином, як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов переконання, що оскільки розписка містить істотні ознаки, які характерні для договору позики, із її змісту вбачається укладення договору позики та вчинення сторонами угоди дій, характерних для такого договору, наявна зобов`язальна умова договору позики для відповідача щодо повернення отриманих коштів, а відтак, суд прийшов висновку, що у позивача наявні правові підстави для покладення на відповідача обов`язку повернення грошових коштів за договором позики, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за договором позики у валюті визначеній договором у розмірі 2000,00 доларів США,. Щодо частини позовної вимоги про стягнення 3 відсотків річних, суд прийшов наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника, а тому при його обрахунку береться за основу прострочена сума, визначена у договорі та в іноземні валюті. Відповідно до проведеного позивачем розрахунку 3 відсотків річних у позовній заяві сума становить за період з 01 вересня 2018 року до 18 лютого 2019 року у розмірі 28,10 дол. США, за наступному формою: 2000 дол. США х 171 прострочений день х 3 : 100 : 365 днів у році. Даний розрахунок відповідачем не оспорювався, є чинним, а тому приймається судом до уваги та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Суд застосовує спеціальні норми права, які регулюють спірні правовідносин, що містяться у ст. ст. 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України та на які вірно покликався представник позивача у позовній заяві. Будь-яких інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження суд під час розгляду справи не встановив. Таким чином, суд прийшов висновку про задоволення позову повністю. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд прийшов наступонго. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 768,40 грн. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Повертаючись до заяви, яка розглядається, суд відмічає, що 19 лютого 2019 року між відповідачем та адвокатом Кінаш З. Ф. укладено договір про надання правової допомоги /арк. спр. 27/. Відповідно до договору про надання юридичних послуг від 19 лютого 2019 року про вартість послуг та порядок розрахунків за надання юридичних послуг - 1 година виконавця становить 700 грн, тобто сторонами даного договору встановлена погодинна оплата послуг адвоката. Відповідно до поданого опису виконаних робіт у якому зазначено про надання адвокатом позивачу таких послуг: первинна зустріч та інтерв`ю із клієнтом з попереднім аналізом справи та ознайомленням із матеріалами, тривалістю 1 год. та вартістю 700 грн; вивчення та правовий аналіз справи, пошук та наліз законодавства та практики застосування, тривалість 2 год, вартістю 1400 грн; підготовка процесуальних документів (позовної заяви), тривалістю 1,5 год, вартістю 1000 грн; представництво у судових засіданнях 25.04.2019 та 23.05.2019 тривалістю по одній годині, вартістю по 700 грн, в тому числі очікування та доїзд і повернення 25.04.2019 та 23.05.2019, тривалістю по 2 години, вартістю по 200 грн; систематизація документі, вартістю 500 грн; складання самого розрахунку, вартістю 200 грн. загальна вартість наданих послуг становить 5600,00 грн. Суд відмічає, що дійсно адвокатом було підготовлено позовну заяву обсягом чотири сторінки / арк. спр. 5/. Попри те, суд відмічає, що із матеріалів справи вбачається, адвокат приймав участь у судовому засіданні у справі № 464/1102/19, яке відбулось 23 травня 2019 року. При цьому, участь адвоката в одному судовому засіданні розраховується як 1 годинаа часу. Дані обставини підтверджено протоколом судового засідання, а відтак приймається судом до уваги. Щодо судового засідання 25.04.2019 то таке не відбулось, що підтверджено матеріалами справи / арк. спр. 19/. Таким чином, суд прийшов переконання, що заявлені витрати не є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду у суді першої інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, враховуючи стаж адвоката 22 роки, такий був обізнаний про позицію позивача, нормативно-правове регулювання спірних відносин не змінювалось), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат, а тому суд враховуючи відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом правничої допомоги, з урахуванням ціни позову, прийшов висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача 2750 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved