Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09 травня 2009 року об 22 годині 30 хвилин, [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, та знаходячись на вулиці Чорноморській міста Лисичанська, між територією стволу колишньої шахти «Чорноморська» та будинком №19 вказаної вулиці, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з [PERSON], не маючи умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, не передбачивши можливості настання наслідків, хоча повинен був і міг передбачити настання такого результату своїх дій, підняв з землі силікатну цеглу та кинув її в бік [PERSON], попавши при цьому в голову [PERSON], чим причинив йому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Вироком Лисичанського міського суду від 14.09.2009 року [PERSON] визнаний винним у заподіянні тілесних ушкоджень [PERSON] і засуджений за ст. 128 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки. З 15 березня 2011 року по 24 березня 2011 року та з 22 березня 2012 року по 04 квітня 2012 року він проходив стаціонарне лікування. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 23.05.2012 р. з [PERSON] на його користь, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок злочину, за період лікування з травня 2010 р. по травень 2012 р., стягнуто 3164 гривень 15 копійок. Відповідно до довідки від 27.03.2014 р., виданої ЛК ЛПЗ «Центральна міська лікарня ім. Тітова» Лисичанська поліклініка, він і надалі потребує проходження курсу оздоровлення та регулярного лікування. Згідно медичних показань, за період з травня 2012 р. по березень 2014 р. ним придбано медичних ліків на суму 1410 грн. 94 коп. Відповідач в добровільному порядку відшкодувати вказану суму витрат на його лікування та підтримку стану здоров'я відмовляється, у зв'язку з чим він змушений звертатись до суду. На підставі викладеного, просив суд стягнути з [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди в розмірі 1410 грн. 94 коп., судові витрати зі сплати правової допомоги в сумі 200 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, підтвердив доводи, викладені у позовній заяві. Просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 3 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України,фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ч. 4 ст. 1195 ЦК України, договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. В судовому засіданні встановлено, що згідно з вироком Лисичанського міського суду від 14.09.2009 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України. Даним вироком встановлено, що [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, та знаходячись на вулиці Чорноморській міста Лисичанська, між територією стволу колишньої шахти «Чорноморська» та будинком №19 вказаної вулиці, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з [PERSON], не маючи умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, не передбачивши можливості настання наслідків, хоча повинен був і міг передбачити настання такого результату своїх дій, підняв з землі силікатну цеглу та кинув її в бік [PERSON], попавши при цьому в голову [PERSON], чим причинив йому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень (а.с. 9-11). Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 23.05.2012 р. з [PERSON] на користь позивача [PERSON], в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок злочину, за період лікування з травня 2010 р. по травень 2012 р., стягнуто 3164 гривень 15 копійок (а.с. 12). Згідно з випискою зі стаціонару історії хвороби № 1374 неврологічного відділення ЦМЛ ім. Титова м. Лисичанська вбачається, що з 27.02.2014 року по 11.03.2014 р. [PERSON], перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні ЦМЛ ім. Титова м. Лисичанська, де йому був виставлений діагноз: наслідки ВЧМТ. Дата виписки: 11.03.2014 рік (а.с. 13). Відповідно до довідки, наданої ЦМЛ ім. Тітова від 27.03.2014 року, [PERSON], 1969 р.н., з моменту травмування (05.09 р.) по теперішній час постійно приймає протисудорожні ліки (карбомазепін 0,2, 1 т. -2 р/д) (а.с. 15) Згідно з касовими та товарними чеками, позивач витратив на купівлю ліків, призначених відповідно до листка лікарських призначень, для лікування отриманої травми на загальну суму 1410 грн. 94 коп (а.с. 4-8). За таких обставин суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди, заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, зв'язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню. Що стосується стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд вважає, що вони підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Отже, до складу витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, включаються витрати на оплату праці адвоката або іншого фахівця у галузі права (гонорар), а також відшкодування витрат, зумовлених наданням правової допомоги. Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги повинні бути оформлені у встановленому законом порядку, а саме: квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні Факт надання позивачу правової допомоги адвокатом [PERSON] підтверджується квитанцією про сплату юридичних послуг від 28.03.2014 року (а.с. 14). За таких обставин суд вважає, що позов в частині стягнення витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката, заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, зв'язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до підп. 6 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати державного мита звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданим внаслідок вчинення злочину. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved