Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ним та [PERSON] шлюб було укладено 09 квітня 1991 року та зареєстровано в відділі ЗАГСу Тячівського райвиконкому Закарпатської області, за актовим записом №28. Від шлюбу у них народилося шестеро дітей, троє з яких вже є повнолітніми, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та троє малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час знаходяться на його повному утриманні та вихованні. Причиною розпаду сім'ї є те, що відповідачка часто зловживає спиртними напоями та в не тверезому стані часто затіває сварки свідками яких стають діти, внаслідок чого шлюбні стосунки між ними були припинені. На даний момент спільне господарство не ведеться. Вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно та шлюб носить тільки формальний характер. Примирення вважає не можливим. Просить шлюб розірвати неповнолітніх дітей просить залишити проживати разом з ним. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надіслала до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони одружилися 09 квітня 1991 року в відділі ЗАГСу Тячівського райвиконкому Закарпатської області, за актовим записом №28 (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін народилося шестеро дітей, троє з яких вже є повнолітніми, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та троє малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між сторонами припинені остаточно, причиною чого стали непорозуміння та різні погляди на життя. Наведене свідчить, що сім'я сторін розпалася, а формальне існування цього шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2016 року, на прохання відповідача сторонам надавався двомісячний строк для примирення, однак бажаного результату він не дав. Позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі. Згідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на стійке волевиявлення позивача та беручи до уваги наведені обставини, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, стало неможливим, то шлюб слід розірвати. Доказів того, що між сторонами виник спір щодо виховання та утримання малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в позові не зазначено та суду не представлено. А тому,

Outcome: partial