Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду в з позовом [PERSON], у якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користуватись квартирою [ADDRESS]. Вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON], будучи зареєстрованого у його квартирі, виїхала на постійне місце проживання до Миколаївської області. У судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно Витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 10 квітня 2007 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.7). Рішенням Чернігівського районного суду від 11 листопада 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11). Як вбачається з копії свідоцтва про зміну імені від 21 серпня 2014 року виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції у Чернігівській області [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», про що зроблено відповідний запис № 16 (а.с.12). Згідно довідки Іванівської сільської ради від 20 березня 2017 року (а.с.8) [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS]. Разом з ним за вказаною адресою зареєстровані - його колишня дружина [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON] (а.с.8) З Ату обстеження умов проживання від 16 березня 2017 року вбачається, що за вищевказаною адресою зареєстровані, але фактично не проживають [PERSON] та її донька [PERSON] (а.с. 9) Відповідно довідки виконавчого комітету Новофедорівської сільської ради Березанського району Миколаївської області станом на 30 березня 2016 року [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Відповідно до положень ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно положень ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї та інших осіб. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Статтею ст. 71 ЖК України частиною першою передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Підстав відсутності відповідача в житловому приміщенні з поважних причин, що давали б підстави для збереження за ним житлового приміщення понад 6 місяців судом не встановлено. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, не проживаючи більше року у зазначеній квартирі, втратила право користування жилим приміщенням [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved