Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - ОСББ «РІЦА», про відновлення його порушеного права, зобов`язавши [PERSON] знести самочинно збудовану прибудову площею 9,7 кв.м до квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2014 належить 1/2 та 1/12 частини квартири [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі у період з 2000 по 2013 роки постійно мешкали його дружина [PERSON] , донька - відповідач у справі [PERSON] та неповнолітня онука - [PERSON] .. На підставі виконавчого листа, виданого Московським районним судом м. Харкова 10.08.2015, він 09.09.2015 вселений до квартири [ADDRESS] , та з`ясував наявність у квартирі самочинної прибудови площею 9,7 кв.м. у приміщенні кухні квартири, яку відповідач [PERSON] збудувала самочинно без відповідних дозволів. Технічний стан прибудови незадовільний, не придатний до нормальної експлуатації, самочинне будівництво зачепило несучі конструкції житлового будинку, послабило стягуючий пояс житлового будинку в цілому, що знаходиться під підвіконням першого поверху, закрито вентиляційні отвори, прибудова фактично перекриває сонячне світло, кімнати квартири неможливі для проживання, оскільки залишились без освітлення. Несучі конструкції належать до спільного майна багатоповерхівки, та є спільною сумісною власністю співвласників, а отже, пошкодження несучої конструкції є порушенням прав усіх співвласників будинку, зокрема, порушення його прав. Відповідач неодноразово попереджалась ПАТ «Харківміськгаз» щодо зносу самовільно прибудованої прибудови на відстані 0,2 м. від газопроводу низького тиску, земельна ділянка під будівництво прибудови не виділялась, прибудова не відповідає архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, встановленим для житлових будинків і господарських спору. Наявність цієї прибудови позбавляє його можливості користуватись належним йому майном. Відповідач подала до суду письмові заперечення поти позову, в яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість, безпідставність та недоведеність позовних вимог (а.с.38-41, 70-73). 14.09.2018 позивач подав заяву до [PERSON] , третя особа ОСББ «РІЦА» про збільшення позовних вимог та додаткові пояснення, в якій просить відновити його порушені права, зобов`язавши [PERSON] знести самочинно побудовану прибудову площею 9,7 кв.м до квартири [ADDRESS] за власні кошти, потягом місяця з дня набрання рішенням законної сили; стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. На обґрунтування вимог зазначає, що він є єдиним законним власником квартири [ADDRESS] , самочинна прибудова зведена без його згоди, як єдиного власника квартири з порушенням будівельних норм, прибудова перешкоджає попаданню у квартиру сонячного світла, зведення самочинної прибудови порушує спосіб опалювання будинку, на стінах появився грибок та ерозії стін кімнат, прибудова псує архітектурний зовнішній вигляд та порушує санітарні норми. Внаслідок дій відповідача відбувається самовільний захват прибудинкової території. Незаконними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягає у погіршенні стану його здоров`я, нервових потрясінь, у душевних стражданнях, порушення його прав шкідливо впливає на емоційно-психологічний та фізіологічний стан, оскільки порушений його спокій та нормальний ритм життя, пошкоджена його квартира, для захисту своїх прав він змушений ходити по різним інстанціям, долати великі відстані з м. Ізюм до м. Харкова (а.с.104-106). Ухвалою суду від 14.09.2018 за клопотанням позивача у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу (а.с.110-111). 17.09.2018позивач [PERSON] подав письмову заяву про відклик його клопотання про призначення судової будівельно-технічну експертизу, в зв`язку з неспроможністю нести витрати за проведення експертизи (а.с.113-114). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на те, що йому належить на праві власності 7/12 частин квартири [ADDRESS] , у квартирі [ADDRESS] він проживає періодично, про наявність прибудови до квартири він дізнався у 2011 або 2012 роках, коли саме збудовано прибудову, йому не відомо. Зазначена прибудова є самочинною, збудована без дозвільних документів, проекту, не відповідає будівельним нормам. Існування прибудови призводить до розкрадання палювально-енергетичних ресурсів. Відповідач позовні вимоги не визнала у повному обсязі, зазначивши, що їй належить 5/12 частин квартири [ADDRESS] , прибудова до квартири збудована у 2007 році, на побудування прибудови отримана згода на зборах кооперативу, крім того, є рішення виконкому Московського району Ради народних депутатів № 73/139 від 16.05.1989 про дозвіл будівництва, вона сплачує за площу прибудови, а також за комунальні послуги, з врахуванням цієї площі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 1/2 частина та 1/12 частина квартири [ADDRESS] , що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9-10). Квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] , яка померла [INFO] . Прибудова до квартири [ADDRESS] побудована у 2007 році при житті колишнього власника квартири [PERSON] Згідно довідки об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РІЦА» [PERSON] в період з 2000 по 2018 членом кооперативу та відповідальним квартиронайманцем не був, в прибудові до квартири участі не приймав (а.с.4). Про наявність зазначеної прибудови позивач дізнався у 2011-2012 роках. Письмової заяви відповідачем про застосування строку позовної давності до цих правовідносин суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затверджуваного проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У відповідності до ч.7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво. Відповідно до пункту 17 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, з підстав, передбачених статтями 391,396 ЦК, статтею 103 ЗК. Відповідно до положень норм статей 16,386,391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом знесення будівлі у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом. Таким чином за позовом громадянина рішення про знесення самочинного будівництва може бути ухвалено на підставі статті 391 ЦК України в разі доведеності ним відповідно до вимог частини 3 статті 12 ЦПК України факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб. Згідно частини 1 пункту 22 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Відповідно до частини 1, 3-5 пункту 24 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Положення частини 7 статті 376 ЦК України передбачають можливість знесення самочинного будівництва за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування лише у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, та в разі неможливості проведення відповідної перебудови або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво від її проведення. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивач вказує, що прибудова зведена без його згоди, з порушенням будівельних норм; прибудова перешкоджає попаданню у квартиру сонячного світла, що призвело до появи грибку на стінах та ерозії стін кімнат; прибудова псує архітектурний зовнішній вигляд будинку та порушує санітарні норми; технічний стан прибудови незадовільний, не придатний до нормальної експлуатації, самочинне будівництво зачепило несучі конструкції житлового будинку, земельна ділянка під будівництво прибудови не виділялась, наявність цієї прибудови позбавляє його можливості користуватись належним йому майном. Як на доказ порушення своїх прав позивач посилається на технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , виготовлений 11.10.2017 з планом квартири, де зазначено, що приміщення № 9 площею 9,7 кв.м побудовано самочинно, влаштовано дверний проріз у капітальній стіні; а також на попередження ПАТ «Харківміськгаз» від 10.04.2007, від 17.04.2007,від 19.02.2008, від 14.04.2009, від 27.04.2010, від 22.03.2011, від 07.05.2012, від 01.04.2013 № 49, від 17.02.2014 № 22, від 09.02.2015 № 112, від 20.05.2016 № 271, згідно яких встановлено порушення вимог Правил безпеки систем газопостачання та Кодексу газорозподільних систем, та самовільне без відповідного дозволу побудування в охоронній зоні газопроводу низького тиску балкон від газового вводу - 02, м. за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-8,12-17). Згідно листа повідомлення Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування архітектури та генерального плану виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.11.2018, рішення щодо оформлення землекористування земельною ділянкою по [ADDRESS] Управлінням не готувались, містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва за зазначеною адресою Управлінням не надавались (а.с.152). Згідно повідомлення Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 12.09.2018, рішення Харківської міської ради щодо надання земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (прибудова до квартири) у власність або користування для розміщення, здійснення будівництва, збереження зазначеного об`єкта нерухомості не приймались, містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва за зазначеною адресою Управлінням не надавались. В єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, розміщеному на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції України, який містить відповідну інформацію з 2011 року, відсутня інформація по запитуваному об`єкту (а.с.163). Проте, із зазначених документів не вбачається, що прибудова побудована з порушенням будівельних норм; псує архітектурний зовнішній вигляд будинку та порушує санітарні норми; що технічний стан прибудови незадовільний, не придатний до нормальної експлуатації, та самочинне будівництво зачепило несучі конструкції житлового будинку, не вбачається також, що прибудова перешкоджає попаданню у квартиру сонячного світла, що призвело до появи в квартирі позивача грибку, ерозії, та причинний зв`язок між їх виникненням та самочинною прибудовою не доведена належними та допустимими доказами. Висновок експерта на підтвердження таких обставин відсутній, та позивач відмовився від проведення судової будівельно-технічної експертизи. Щодо посилання позивача на самовільний захват прибудинкової території внаслідок побудованої прибудови, судом встановлено наступне. Рішенням виконкому Московського району Ради народних депутатів № 73/139 від 16.05.1989, на підставі заяви мешканців будинку [ADDRESS] та дозволу районного архітектора ГАПУ м. Харкова від 17.04.1989, дозволено будівництво балконів на першому поверху по периметру житлового будинку [ADDRESS] ЖБК № 289 РІЦА» (а.с.42). 27.01.2003 КП «Науково-технічний центр земельної інформаційної системи» складений акт узгодження меж фактичного користування земельною ділянкою для проведення грошової оцінки за адресою: [ADDRESS] , погоджений з Державним комітетом України по земельних ресурсах Харківського міського управління земельних ресурсів, ЖБК № 289 «РІЦА» (а.с.43-47). Відповідачем наданий план реконструкції жилого будинку [ADDRESS] , затверджений архітектором Московського району м. Харкова, та засвідченим головою ОСББ № 289 «РІЦА». Згідно довідок ОСББ № 289 «РІЦА» від 24.07.2018 № 21, від 16.08.2018 № 21, в квартирі [ADDRESS] зареєстрована та проживає [PERSON] , разом з нею проживають: її сестра [PERSON] , донька [PERSON] Батько [PERSON] за цією адресою не проживає з 1986. Квартиру не сплачував та не сплачує, на благоустрій будинку та прилеглої території коштів не виділяє, у збудуванні прибудови у кв. № 3 участі не приймав. Довідка, підписана [PERSON] під № 11 від 26.04.2018, недійсна. (а.с.62, 92). Згідно довідок ОСББ № 289 «РІЦА» від 24.07.2018 № 20, від 16.08.2018 № 20, нарахування і платежі по квартплаті квартири [ADDRESS] проводяться із розрахунку 53,6 кв.м з 01.12.2007, в зв`язку з добавлення площі (прибудови) (а.с.63, 93). Згідно повідомлення КП «Харківські теплові мережі» від 08.04.2017 опалювальна площа квартири [ADDRESS] змінена з 44,1 кв.м. на 53,6 кв.м з 01.12.2007 у зв`язку з добавленням площі прибудови, що опалюється (а.с.87). Згідно повідомлення ПАТ «Харківміськгаз» від 15.08.2018, 08.08.2018 працівниками підприємства проведено обстеження системи газопостачання за адресою: [ADDRESS] . За результатами встановлено, що балконна прибудова знаходиться поза межами розподільчого газопроводу низького тиску та охоронної зони газопроводу-вводу (а.с.95). Таким чином, доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засідання та не підтверджені наявними у справі доказами. Відповідно до роз`яснень у п. 24 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», питання знесення самочинного будівництва регламентовано ч. 7 ст.376 ЦК України, згідно з якою, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Отже, питання знесення самочинного будівництва за умови істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил здійснюється за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування. У цій справі органи державної влади або органи місцевого самоврядування з такими вимогами до суду не звертались. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивач просить стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. В судовому засіданні не доведена наявність вини відповідача у заподіянні позивачу моральної шкоди, обґрунтування розміру моральної шкоди позивачем не надано, а тому

Outcome: dismissed