Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів посилаючись на те, що 30.09.2018 та 19.02.2019 до нього звернувся відповідач [PERSON] з проханням позичити йому 100000 грн. та 140000 грн., а всього 240000 грн. Позивач добре знав відповідача і на той час у нього була така сума грошей, тому він погодився позичити 240000 грн. за умови повернення йому зазначеної суми до 29.02.2019. На цих умовах сторони уклали договори позики і [PERSON] отримав гроші. Однак відповідач свої зобов`язання згідно договорів в строки не виконав. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути гроші, однак [PERSON] гроші не повертає. Це змусило позивача звернутися до суду з позовною заявою за захистом порушеного права. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але подав до суду заяву в якій позов підтримав, просив задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання жодного разу не з`явився, відзиву на позов не подав. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Як вбачається з договору позики, укладеного 30.09.2018 між [PERSON] та [PERSON] , позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти у сумі 100000 грн., з терміном повернення до 10.10.2018. Як вбачається з договору № 19/02, укладеного 19.02.2019 між [PERSON] та [PERSON] , позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти у сумі 140000 грн., погашення займу повинно відбутися протягом 10 календарних днів. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами були укладені договори позики, які підтверджують передачу грошей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] грошових коштів в сумі 240000 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 2400 грн., що підтверджується квитанцією 0.0.1364007144.1 від 24.05.2019, яка долучена до матеріалів справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved