Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати за ним право на обов'язкову частку у спадщині, що відкрилась після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що станом на момент смерті батька був пенсіонером за віком, а отже непрацездатним, у зв'язку із чим має право на обов'язкову частку у спадщині в порядку спадкування незалежно від змісту заповіту. На підставі ст. 1241 ЦК України, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з викладених у позові підстав. Відповідач та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог. Відповідач звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просила зменшити розмір обов'язкової частки [PERSON] після померлого [PERSON] до ? частини всього охопленого заповітом майна. В обґрунтування заперечень зазначила про те, що задовго до своєї смерті [PERSON] 02.09.2003 року склав заповіт, яким заповів все належне йому майно на момент смерті [PERSON] На день смерті спадкодавця заповіт не був скасований та був чинний. За заявою [PERSON] приватним нотаріусом заведено спадкову справу щодо майна померлого [PERSON] Із заявою про прийняття спадщини звернувся також і [PERSON] Відповідач [PERSON], не заперечуючи саме право позивача [PERSON], як непрацездатного сина на момент смерті батька, на обов'язкову частку у спадщині, що відкрилась після смерті батька, вважає, що розмір такої обов'язкової частки повинен бути зменшений судом, враховуючи характер взаємовідносин, які склалися між спадкоємцем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON], а також інших обставин життя [PERSON] та поведінки [PERSON] Так, в обґрунтування наведених доводів, [PERSON] зазначила, що за життя [PERSON] не бажав спілкуватись із сином [PERSON] та практично не спілкувався, оскільки [PERSON] не виконував свої обов'язки по догляду за літніми батьками, не піклувався та не доглядав матір'ю, у якої у 1996 році стався інсульт та до моменту смерті остання була паралізована, прикута до ліжка та у безпорадному стані. Вказана поведінка [PERSON] ображала батька, який разом з [PERSON] доглядав за [PERSON] (дружиною та матір'ю позивача). Крім того, не піклувався [PERSON] і про батька [PERSON], не доглядав його, не допомагав у господарстві, не купував їжу та ліки, натомість [PERSON], яка є колишньою невісткою [PERSON], навіть після розірвання шлюбу з позивачем [PERSON], продовжувала піклуватись та доглядала за батьками позивача. Після смерті [PERSON], відповідач кожні вихідні приходила до [PERSON], який залишився проживати один, прала йому білизну, одяг, готувала їжу, прибирала, виконувала хатню роботу та доглядала за подвір'ям та земельною ділянкою. Негативне ставлення до [PERSON] з боку батька [PERSON] викликано аморальною поведінкою [PERSON] по відношенню до своїх батьків, у зв'язку із чим у 2003 році [PERSON] і склав заповіт згідно якого на випадок своєї смерті все належне йому майно заповів не сину [PERSON], а невістці [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків у справі та дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 03 вересня 2012 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 69). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з: · ? частини будинку [ADDRESS], що належала померлому [PERSON] на підставі рішення Народного суду 6 дільниці Московського району м. Києва від 24.12.1959 року, державна реєстрація права власності проведена Київським міським бюро по технічній інвентаризації у 1960 році; · ? від 0,0779 земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 140665, виданого 13 серпня 2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 07-7-03442; · банківських вкладів з відповідними відсотками і компенсаціями, що знаходяться в установах Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», належність яких померлому [PERSON] підтверджується листом заступника начальника Головного управління з роздрібного бізнесу філії - Головного управління по м. Києву та Київській області ПАТ «Державний Ощадний Банк України». 19 жовтня 2012 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом Першою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу щодо майна померлого [INFO] року [PERSON] 19 січня 2013 року із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], до Першої київської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що спадкоємцем першої черги, щодо майна померлого [PERSON], є його син - [PERSON], факт родинних стосунків між померлим [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 04.05.1952 року (а.с. 112). Судом встановлено, що на день смерті батька [PERSON], тобто станом на [INFO] року, син [PERSON], [INFO] року народження, був непрацездатним з 10.07.2012 року (а.с. 13). Крім того, у судовому засіданні встановлено, що 02 вересня 2003 року [PERSON] належну останньому на праві приватної власності частку будинку [ADDRESS], а також все майно, де б воно не було, та з чого воно не складалось і взагалі все те, що буде належати [PERSON] і на що за законом останній буде мати право, заповів [PERSON], 1948 року народження, про що склав заповіт, посвідчений 02.09.2003 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 26). Станом на час розгляду цивільної справи вказаний вище заповіт ніким не скасований та чинний. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві, з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 19.10.2012 року до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] звернулась [PERSON] (а.с. 68). 19.01.2013 року до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] (а.с. 33). [PERSON], як непрацездатний син має право на обов`язкову частку, яка в даному випадку становить 1/2 частину від усього майна [PERSON] і зокрема на 1/4 частину житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Непрацездатний син має право на обов`язкову частку незалежно від того, чи проживав зі спадкодавцем на момент його смерті. Разом з тим, відповідно до положень абз. 2 ч. 1 ст. 1241 ЦК України, розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, а також аналогічних роз'яснень, викладених у п. 7 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, захист права на обов'язкову частку в спадщині може здійснюватись шляхом пред'явлення вимог, зокрема, про визнання права на обов'язкову частку в спадщині. Суд може зменшити розмір обов'язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. При вирішенні спорів про зменшення розміру обов'язкової частки встановленню та оцінюванню судом підлягає характер відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, зокрема, тривала відсутність спілкування між останніми, неприязні стосунки, зумовлені аморальною поведінкою спадкоємця тощо. Зменшення розміру обов'язкової частки в спадщині полягає у пропорційному зменшенні частки такого спадкоємця. У судовому засіданні судом встановлено, що за життя спадкодавця [PERSON], між останнім та спадкоємцем за законом [PERSON] склалися негативні та неприязні відносини, між собою останні практично не спілкувались. Відсутність тривалого спілкування з батьком визнав та підтвердив і сам позивач [PERSON] у судовому засіданні, пояснивши суду, що дуже рідко відвідував батька за місцем його проживання, їжу, ліки йому не купував, не доглядав за ним. Йому відомо, що доглядала батька його колишня дружина [PERSON] Факт негативного ставлення до батька та аморальної поведінки до батьків заперечував, однак підтвердив, що батько [PERSON] не бажав з ним спілкуватись, на його думку, це викликано тим, що у батька був дуже складний характер. Приводом поганих стосунків з батьком були часті сварки між [PERSON] та його батьком [PERSON] Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], підтвердили те, що між [PERSON] та його сином [PERSON] склались негативні відносини, оскільки [PERSON] не виконував своїх обов'язків по догляду за літніми батьками, не піклувався та не доглядав матір'ю, у якої у 1996 році стався інсульт та до моменту смерті остання була паралізована, прикута до ліжка та у безпорадному стані. Вказана поведінка [PERSON] ображала батька, який разом з [PERSON] доглядав за [PERSON] Крім того, не піклувався [PERSON] і про батька [PERSON], який після смерті дружини залишився проживати один у приватному будинку. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою [PERSON], а у період з 1992 по 1995 роки їх діти перебували у шлюбі, особисто була знайома з померлим [PERSON], який приходив до них у гості на новорічні свята, також була знайома з його дружиною [PERSON], яка була дуже хворою. Свідку відомо, що [PERSON], яка є колишньою невісткою [PERSON] та [PERSON], доглядала за останніми, після смерті [PERSON], [PERSON] продовжувала доглядати за [PERSON], який залишився проживати один, прала йому речі, прибирала у домі, готувала їсти. Свідок пояснила, що [PERSON] дуже ображався на сина [PERSON], оскільки останній не бажав відвідувати та доглядати хвору матір, яка після інсульту була паралізована та потребувала стороннього догляду і допомоги, у зв'язку із чим між собою батько і син практично не спілкувались. Допитана як свідок [PERSON], суду показала, що була сусідкою померлого [PERSON], особисто знайома з [PERSON] та [PERSON], неодноразово [PERSON] у розмовах з [PERSON] жалівся на сина [PERSON], при спілкуванні казав про те, що у нього немає сина, є тільки дочка, дочкою називав колишню невістку - [PERSON] Скаржився на те, що син не приходить до хворої матері, пізніше казав про те, що не відвідує батька, який залишився проживати один після смерті дружини. Свідок неодноразово приймала участь у святкуваннях днів народжень [PERSON], які влаштовувала [PERSON] Крім того, [PERSON] єдина, хто доглядала [PERSON], допомагала йому у господарстві, прала одяг та білизну, готувала та приносила їжу. Свідок [PERSON] суду показав, що був сусідом померлого [PERSON] та товаришував з ним. [PERSON] за місцем проживання батька свідок не бачив, бачив його тільки на похоронах у батька, зі слів померлого син приходив до нього дуже рідко і тільки тоді, коли треба було щось взяти з подвір'я, при цьому міг не зайти до батька взагалі. До хворої матері, коли остання була прикута до ліжка, [PERSON] не приходив взагалі, про що свідку постійно скаржився [PERSON] До [PERSON] померлий відносився як до дочки. Допитана як свідок [PERSON] суду показала, що була сусідкою [PERSON], його сина [PERSON] бачила у батька декілька разів, [PERSON] знає як людину, яка постійно допомагала батьками позивача. Син приходив до батька, коли останнього не було вдома, брав з подвір'я те, що йому було потрібно та йшов, після таких відвідувань сина, [PERSON] скаржився, що його знову обікрали. Їжу та ліки [PERSON] купувала тільки [PERSON], кожну суботу прибирала в домі, забирала білизну та одяг додому для прання. Також, судом встановлено, що всі витрати на поховання [PERSON] понесла [PERSON], яка також займалась і організацією похорон, що підтверджується зокрема, договором про надання представницьких та інших необхідних послуг при організації та проведенні поховання померлого (а.с. 155), довідкою на одержання праху (а.с. 156). Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. При з'ясуванні та встановленні обставин справи суд виходить з вимог ч.1 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, вимог ст. 58, ст. 59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів та положень ч.1 ст.61 ЦПК України, відповідно до якої, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. При вирішенні даної справи, суд не приймає до уваги відносини, які склалися між [PERSON] та його матір'ю [PERSON], оскільки їх взаємовідносини не мають правового значення для вирішення даного спору щодо спадщини, яка відкрилась після смерті батька [PERSON] Разом з тим, оцінюючи у сукупності зібрані та досліджені під час розгляду даної цивільної справи докази, що стосуються характеру взаємовідносин між спадкоємцем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON], суд вважає встановленими та доведеними обставини, що свідчать про негативні відносини між спадкоємцем та спадкодавцем, тривала відсутність спілкування між останніми, неприязні стосунки, викликані небажанням [PERSON] доглядати за батьками, в тому числі за спадкодавцем [PERSON], у зв'язку із чим останнім у 2003 році і складено заповіт на випадок свої смерті на ім'я колишньої невістки [PERSON] У зв'язку із викладеним, суд надходить до висновку про те, що [PERSON] має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті батька [PERSON], однак з урахуванням встановлених судом обставин, розмір такої обов'язкової частки має бути зменшений до 1/4 (однієї четвертої) від обов'язкової частки у спадщині.

Outcome: partial