Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про стягнення позики, посилаючись на наступні обставини. 21 вересня 2013 року між сторонами було укладено договір позики, на виконання якого позивач передав відповідачці гроші в розмірі 6000 грн. На підтвердження укладення договору та передачі грошей відповідачка видала власноручну письмову розписку, в якій зазначила, що зобов'язується повернути борг до 10 грудня 2013 року з нарахуванням пені в розмірі 5% в місяць від суми за прострочку платежу. До теперішнього часу відповідачкою кошти не повернуті, хоча позивач неодноразово звертався до неї після 10 грудня 2013 року, однак умови договору нею не виконані, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути на його користь грошову суму в розмірі 6000 грн., 1650 грн. проценти за договором позики та судовий збір. В судове засідання позивач надав заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, у разі повторної неявки відповідачки у судове засідання, просив ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідачка в судове засідання двічі не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, тому суд вважає можливим, зі згоди позивача, розглянути справу у відсутності відповідачки та постановити рішення при заочному розгляді справи, в порядку ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Згідно розписки від 21.09.2013 року (а.с.5), [PERSON] позичила у [PERSON] гроші в сумі 6000 грн., які зобов'язалася повернути до 10.12.2013 року зі сплатою пені за прострочку платежу в розмірі 5% в місяць від суми боргу. Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію…, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В силу ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Судом з достовірністю встановлено, що між сторонами було укладено договір позики на суму 6000 грн. На підтвердження укладення договору позики та його умов позивачем представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання позикодавцем вказаної грошової суми, що відповідає вимогам ч.2 ст.1047 ЦК України. Також судом встановлено, що відповідачка не виконала умов договору, а саме не повернула суму боргу у встановлений сторонами строк, чим порушила вимоги ст.1049 ЦК України, яка передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин, враховуючи наявність у позивача розписки позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, що підтверджує додержання встановленої ст.1047 ЦК України форми договору позики, суд вважає вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідачки боргу в сумі 6000 грн. та процентів, встановлених договором в розмірі 5% в місяць від суми боргу, передбачених ст.1048 ЦК України, що складає суму 1650 грн. - обгрунтованими, а відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved