Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 21.10.2004 р. відділом державної реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві, запис акту № 833. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем спільних дітей не мають, протягом останніх декількох років їхнє сімейне життя поступового погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбу, на даний час спільне домашнє господарство не ведуть, спільно не проживають. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім»ю. Відповідач нехтувала сімейними цінностями, між ними відсутні порозуміння та поваги, за власним глибоким переконання не вбачає сенсу підтримувати сімейні відносини. Вважає, що надання строку на примирення не покращить їхніх шлюбних відносин, між ними спроби примирення у минулому не привели до позитивних результатів. Відповідач відмовилась оформити припинення шлюбу в органах РАЦС. Позивач просив позов задовольнити. 20.07.2015 р. сторонам було надано одномісячний строк на примирення, з відкладенням розгляду справи на 21.08.2015 р., якого не відбулося. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з наведених підстав, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, відповідач повторно не з»явилась. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, і ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд установив, що сторони перебувають в шлюбі, оформленому реєстрацією 21.10.2004 р. відділом державної реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві, запис акту № 833, спільних дітей не мають. Сім'я сторін розпалась остаточно з вини обох із подружжя, по причині різних характерів та поглядів на життя, права і обов'язки подружжя, відсутності взаєморозуміння та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбу. Суд вживав заходів щодо примирення подружжя за клопотанням відповідача шляхом надання одномісячного строку на примирення, якого не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу. На даний час шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно, з огляду на характер взаємовідносин між ними примирення та збереження шлюбу неможливе. Суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved