Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПП «ВІП Сервіс Захід» про звільнення з посади директора. В позові посилається на те, що відповідно до рішення загальних зборів учасників ПП «ВІП Сервіс Захід» від 10.06.2013 року позивача було призначено на посаду директора. Вказує, що згідно до пп.6.5., пп.6.6 п.6 Статуту відповідача звільнення директора належить до виключної компетенції загальних зборів учасників підприємства. Зазначає, що 08.07.2016 року позивачем було написано заяву про звільнення за власним бажанням у порядку ст.38 Кодексу законів про працю України та відповідно до пп. 6.4. п.6 Статуту відповідача ним було вжито заходів, передбачених ч.3, ч.5 ст.61 Закону України «Про господарські товариства» від 19.09.1991 р. №1576-ХІІ, зокрема: повідомлено засновників підприємства в установленому законодавством порядку про проведення позачергових зборів підприємства із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного, повідомлення було зроблено не менш як за 30 днів до дня скликання загальних зборів, засновнику підприємства була надана можливість ознайомитись із документами з питань, винесених на порядок денний. Вказує, що повідомлення і заява були відіслані на адресу засновника підприємства, зазначених у статуті, що підтверджується поштовими чеками. Зазначає, що заплановані на 08.08.2016 року позачергові збори засновників відповідача визнано такими, що не відбулися, через відсутність кворуму для прийняття рішень. На основі викладеного позивач просить суд, визнати трудовий договір, укладений між позивачем та відповідачем, розірваним та визнати [PERSON] звільненим із посади директора ПП «ВІП СЕРВІС ЗАХІД» на підставі ст.38 Кодексу законів про працю України з дати набрання чинності рішенням суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення справи до суду не надав. У зв'язку з цим суд, згідно вимогам ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обємі. Судом встановлено, що позивача [PERSON] 10.06.2013 року призначено на посаду директора ПП «ВІП Сервіс Захід» на підставі рішення загальних зборів учасників ПП «ВІП Сервіс Захід», оформленого протоколом від 10.06.2013 року, відповідно до наказу № 4-ОС від 11.06.2013 року. Судом встановлено, що відповідно до п.п. 6.2 Статуту ПП «ВІП Сервіс Захід» до виключної компетенції загальних зборів учасників підприємства належить створення і відкликання виконавчого органу підприємства та членів ревізійної комісії підприємства. Судом встановлено, що згідно з п.п. 6.5 Статуту, виконавчим органом підприємства є дирекція, до складу якої входять директор та головний бухгалтер. Отже, звільнення директора належить до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства. Судом встановлено, що 08.07.2016 року позивач [PERSON] на ім'я загальних зборів учасників ПП «ВІП Сервіс Захід» написав заяву про звільнення за власним бажанням у порядку ст.38 Кодексу законів про працю України. Матеріалами справи підтверджується, що вказана заява була направлена рекомендованим листом на адресу місця проживання [PERSON] за адресою: Російська Федерація, Московська область, місто Хімкі, проспект Ювілейний, 7/151 проте повідомлення йому вручено не було та конверт повернувся відправнику із відміткою поштового відділення про незатребуванням. Таким чином, що встановлено, що збори учасників ПП «ВІП Сервіс Захід» з питання щодо звільнення позивача не проведені і не збиралися, рішення про звільнення його з роботи зборами не приймалося, тобто питання про звільнення позивача з посади директора до теперішнього часу не вирішено. При цьому також встановлено, що позивачем його заява від 08.07.2016 року про звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України не відкликана та фактично трудові відносини між ним та підприємством припинені. За змістом ст. 22 КЗпП України відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Частиною 1 ст. 38 цього Кодексу передбачене право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Отже, за змістом положень ст. 38 КЗпП України, ст.ст. 58, 60-62 Закону України «Про господарські товариства» праву директора товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов'язок учасників підприємства провести загальні збори та розглянути заяву директора про звільнення. Проте, як встановлено матеріалами справи, учасником ПП «ВІП Сервіс Захід» не проведено загальні збори підприємства та заяву [PERSON] про звільнення з посади директора не вирішено, тоді як позивач виконав вимоги закону щодо процедури звільнення за власним бажанням: подав відповідну заяву та просив призначити проведення зборів учасників товариства для її вирішення. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Таким чином, відповідачем порушене право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України, тому, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки не вирішення зборами учасників підприємства заяви про звільнення позивача з посади директора є порушенням його права щодо вільного вибору праці.

Outcome: approved