Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Із позовних вимог [PERSON] вбачається, що 01 липня 2013 року позивач отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 0,4098 га, яка знаходиться в [ADDRESS], яку він обробляє для власних потреб. Однак відповідач, не погоджується із встановленими межами та захопила частину земельної ділянки, що належить позивачу і почала її обробляти. Відповідно до технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та акту відновлення меж земельної ділянки в натурі, межі земельної ділянки були закріплені в натурі межовими знаками в кількості 5 штук (металеві штирі), і передані позивачу на зберігання. Також було встановлено площу земельної ділянки, яку було захоплено, розміром 0,0681 га. Однак, відповідачка не зважаючи на встановлення меж, повитягувала металеві штирі, які визначали межі земельної ділянки та продовжує обробляти частину земельної ділянки розміром 0,0681 га, яка належить позивачу. Просив зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні його земельною ділянкою. Представник позивача у справі, [PERSON], в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю із мотивів наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач у справі, [PERSON], в судове засідання не з'явилася повторно, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Суд встановив, що земельна ділянка [PERSON], яка знаходиться в [ADDRESS], межує із західної сторони з [PERSON], що стверджується довідкою № 1042 від 06.10.2014 року виданою виконкомом Вижньоберезівської сільської ради (а.с.36). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 5495045, від 01.07.2013, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,4098 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 2623682801:01:001:0245, що розташована за адресою [ADDRESS] (а.с.5). Факт звернення [PERSON] до Нижньоберезівської сільської ради з приводу захоплення земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні та власності підтверджується листом Вижньоберезівської сільської ради № 210/-2-24 від 22.12.2014 року. Землевпорядник та земельна комісія виходили на місце і проводили контрольні обміри. Акт про захоплення земельної ділянки не складали, оскільки був відсутній суміжний землекористувач [PERSON] (а.с.55). [PERSON] користується земельною ділянкою 0,23 га, якою до смерті користувалася її мати [PERSON] (а.с.53, 54, 55). Згідно з копією плану відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) складеного ФОП [PERSON] у 2014 році, вбачається, що площа земельної ділянки, яка перебуває у власності [PERSON] і яка є захопленою, становить 0,0681 га (а.с.7). Згідно із копією акту відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 31.03.2014 року і копією акту передачі межових знаків, вбачається, що представник землевпорядної організації ФОП [PERSON] [PERSON] і [PERSON] в присутності власника [PERSON], на підставі заяви останнього (а.с.4), провели відновлення меж земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в натурі на місцевості. Межі земельної ділянки закріплені в натурі межовими знаками в кількості 5 штук (металічні штирі), в натурі і передані на зберігання власнику (а.с.8, 9, 37). З висновку судового експерта Худака Ярослава Івановича від 19 лютого 2015 року (а.с.61-63), суд встановив, що порушення землекористування, порушення меж та захоплення [PERSON] земельної ділянки у [ADDRESS], яка перебуває у власності [PERSON], має місце. Відновлення меж земельної ділянки проводилося електронним тахіометром «Topcon GTS». В день дослідження, межові знаки зруйновано, що стверджується дадодатком № 2 до висновку - фото таблицею (а.с.65). Фактично [PERSON], порушила межі і захопила у [PERSON] частину ним приватизованої земельної ділянки площею 0,0681 га (681 кв.м.), що відображено додатком № 1 до висновку земельно-технічної експертизи (а.с.64). Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Стаття 55 Конституції України наділяє кожну особу правом захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом способами від порушень і протиправних посягань. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зі змісту статей 16, 391 ЦК України вбачається, що власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та вчинення порушником дій, спрямованих на ліквідацію перешкод у користуванні. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків ; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. За таких обставин, враховуючи вищенаведене та досліджені у своїй сукупності докази, суд вважає, що позов [PERSON] є підставним та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved