Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить, уточнивши позовні вимоги, збільшити його частку у житловому будинку з відповідними господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Львівська область, м.Дрогобич, вул.Вернадського, 10, до 62/100 частин житлового будинку з відповідними господарськими спорудами; скасувати державну реєстрацію права власності на будинок на вул.Вернадського, 10, м.Дрогобич Львівської області, за [PERSON] та [PERSON]; визнати за ним право власності на 62/100 частин житлового будинку з відповідними господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Львівська область, м.Дрогобич, вул.Вернадського, 10; припинити право власності [PERSON] на 29/100 частин житлового будинку з відповідними господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Львівська область, м.Дрогобич, вул.Вернадського, 10; визнати за [PERSON] право власності на 38/100 частин вказаного житлового будинку з відповідними господарськими спорудами. Позовні вимоги мотивує тим, що 09.03.1976 року за [PERSON], його з відповідачкою спільним батьком, було зареєстровано право власності на збудований ним житловий будинок, що знаходиться за адресою: Львівська область, м.Дрогобич, вул.Вернадського, 10. Після смерті батька та матері вказаний будинок був ними успадкований. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.12.2000 року, він є спадкоємцем 1/3 частини спірного житлового будинку з відповідними господарськими спорудами після смерті [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2001 року, відповідачка є спадкоємцем 1/3 частини вказаного майна після смерті [PERSON], а згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02.10.2001 року, відповідачка є спадкоємцем 1/3 частини даного майна після смерті [PERSON] Разом відповідачці належить 2/3 частин спірного будинковолодіння. Він проживав у вищезгаданому будинку разом із батьками до часу їхньої смерті, опікувався ними, забезпечував усім необхідним, в той час, коли відповідачка виїхала на постійне місце проживання в Російську Федерацію у 1978 році. Остання конфліктувала з батьками, не підтримувала з ними стосунків, не приїжджала. Водночас, для нього цей будинок був єдиним житлом, він допомагав його будувати, проводив поточні та капітальні ремонти, вкладаючи свої кошти, побудував гараж. Зокрема, у 1983 1985 роках він працював у м.Новий Уренгой Тюменської області, Російська Федерація. Отримував велику заробітну плату і змушений був самостійно викінчувати будинок. За його кошти встановлено вікно, облаштована підлога, проведено світло та опалення в одній із кімнат, встановлено санвузол, придбавши за власні кошти унітаз, умивальник, труби. Всі ці роботи він проводив самостійно або наймав людей, за роботу яких сплачував кошти. У 2007 році на його замовлення оцінювачем було проведено оцінку вартості житлового будинку. Згідно з висновком про вартість майна, ринкова вартість об?єкта оцінки становить 133450 грн., загальна вартість з ПДВ становить 160140 грн. Однак, оскільки будівництво будинку було розпочато у 1958 році, то станом на 2007 рік такий потребував капітального ремонту. Враховуючи те, що спірний будинок є єдиним житлом для нього та його сім?ї, він за власний кошт провів реконструкцію будинку, здійснив капітальний ремонт комунікацій та конструкцій, здійснив масштабні внутрішні роботи, замінив вікна, опалення, встановлено нове покриття даху, виконані фасадні роботи. Відтак, внаслідок проведених робіт, вартість будинковолодіння значно зросла. До проведення вищевказаних ремонтних робіт, він радився із відповідачкою, спілкуючись по телефону, про що свідчать квитанції про оплату телефонних розмов. Про згоду відповідачки на проведення ремонтних робіт свідчить також те, що 29.01.2009 року вона приїздила до Дрогобича, ночувала у будинку, і проведений ремонт не викликав у неї жодних заперечень. Вона знала і погоджувалась з тим, що він проживає разом із сім?єю в даному помешканні, висловлюючи намір продати йому свою частку в спадковому майні. Маючи таку згоду [PERSON], він впевнено проводив ремонтні роботи, вважаючи, що владнати формальності з документами з рідною сестрою йому не буде складно. Однак, в листопаді 2013 року відповідачка подала позов до суду про реальний розподіл будинку та господарських споруд. У вказаній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, згідно з якою вартість будинковолодіння становить 283718 грн. Таким чином, за рахунок проведених ним ремонтних робіт з покращення стану будинковолодіння, його вартість зросла майже вдвічі. Отже, за рахунок покращень, які він здійснив за власні кошти вартість будинковолодіння зросла на 123578 грн. Вартість частки відповідачки у 2007 році становила 106760 грн. (160140 х 2/3). Відтак, частка відповідачки станом на теперішній час становить 37,62% (106760 х 100 : 283718). Його частка в будинковолодінні становить 62,38% (100% - 37,62%). Таким чином, вважає, що його частку у праві спільної часткової власності слід збільшити до 62/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд. Позивач [PERSON] у судовому засідання уточнені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Доповнив, що він із сестрою неодноразово спілкувався по телефону, вона приїжджала і кожного разу запевняла, що вони усе вирішать мирним шляхом. Згодом, вона погодилась і на проведення ремонтних робіт. Однак, після того, як ним були такі виконані, вона забажала провести реальний розподіл будинковолодіння. З тих пір, стосунки між ними погіршились і врегулювати даний спір мирним шляхом не видається можливим. У вказаному будинку він проживає з дружиною (інвалідом ІІІ групи) та дитиною, а тому для покращення умов їхнього проживання змушений був провести ремонтні роботи. Просить задоволити позовні вимоги, збільшивши його частку у праві спільної часткової власності. Представник позивача адвокат Ю.Ю. у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та пояснила, що спірний будинок дістався сторонам у спадок. Згодом в останніх виник спір, експертом була проведена експертиза та надано оцінку спірному будинковолодінню. Після проведення ремонтних робіт і вкладення позивачем у них коштів, проведення експертних висновків, відповідач приїжджала в м.Дрогобич, однак, жодних обставин не заперечувала. [PERSON] не зверталася до суду з позовними вимогами про повернення будинку до попереднього стану. Будинок значно зріс в ціні завдяки проведеним ремонтним роботам. Тому вважає, що позовні вимоги [PERSON] є цілком підставними і тому просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце проведення судового розгляду. На виконання судового доручення остання була допитана Петропавловськ-Камчатським міським судом Камчатського краю, де в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала та пояснила, що 10.12.2008 року вона поїхала на Україну і відвідала [PERSON] Їхній будинок був повністю переробленим. Однак, розуміючи, що там вона проживати не буде, запропонувала [PERSON] сплатити їй 10000 доларів США за її частку. Останній відмовився, пояснивши, що нічого платити не буде. Після цього вони з ним не спілкувались. Згодом вона писала братові листа, але відповіді не отримала. У листопаді 2013 року вона приїхала на Україну. Оскільки вона з [PERSON] не спілкується, звернулася в м.Дрогобичі з позовом про розподіл будинковолодіння. Проте, [PERSON] на судовий розгляд не з?явився і не дав змоги потрапити в будинок для проведення експертизи. Така була проведена ззовні за допомогою фотографій. Після цього вона запропонувала [PERSON] зустрітися і поговорити. Вона запропонувала йому викупити її частку за ціною в розмірі 20000 доларів США. Останній запропонував 12000 доларів. Однак, вона не погоджувалась продати свою частку за вказану суму. Вона звернулась до адвоката, після чого рішенням суду їй було визначено 1/6 частину спадкового майна за законом і 2/3 частини за заповітом. Заперечила щодо задоволення позовних вимог, зокрема, збільшення частки [PERSON] у праві спільної часткової власності. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, беручи до уваги вищенаведене, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] успадкували після смерті батька [PERSON], в порядку спадкування за законом, по 1/3 частині житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в м.Дрогобичі на вул.Вернадського, 10. Крім цього, відповідач [PERSON], в порядку спадкування за заповітом, успадкувала 1/3 частину вказаного майна після смерті матері [PERSON] Дане підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (серії АВО №402454 від 05.12.2000 року, серії АЕВ №853885 від 02.10.2001 року), свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (серії АВК №002988). Вказане будинковолодіння зареєстроване на праві власності за [PERSON] 1/3 ідеальна частка, за [PERSON] 2/3 ідеальних часток, що стверджується довідкою №2151 від 23.10.2014 року, виданою КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО». З вищевказаної довідки також вбачається, що житлова площа будинку змінена на 4,9 кв.м. за рахунок внутрішніх перепланувань, що не потребують дозвільної документації; до перепланувань: 2 житлові кімнати площею 36,5 кв.м., 1 кухня, загальна площа 65,7 кв.м.; після перепланувань: 3 житлові кімнати площею 41,4 кв.м., 1 кухня, загальна площа 72,5 кв.м. Згідно з довідкою №164 від 23.10.2014 року, у згаданому домоволодінні самовільно побудовано сарай «Б» - 4,45х4,45. Як вбачається з висновку про вартість майна, складеного оцінювачем Прим?як З.М. у 2007 році, ринкова вартість будинковолодіння (одноквартирного житлового будинку з господарськими спорудами) за адресою: Львівська область, м.Дрогобич, вул.Вернадського, 10, станом на 31.05.2007 року (без урахування ПДВ) становить 133450 грн. Відтак, вартість спірного будинковолодіння з ПДВ (20%) становить 160140 грн. З висновку судової будівельно-технічної експертизи №20-02/14 від 21.02.2014 року вбачається, що ринкова вартість будинковолодіння №10 на вул.Вернадського в м.Дрогобчі Львівської області, за станом на час проведення експертизи (21.02.2014 року), становить 283718 грн. з ПДВ. Таким чином, ринкова вартість спірного будинковолодіння, за рахунок проведення ремонтних робіт, зросла на 123578 грн. Статтями 10, 60, 61 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доводи позивача щодо вкладення особистих коштів у проведення реконструкції будинку та його капітального ремонту підтверджуються письмовими доказами у справі (копіями товарних чеків, накладних тощо). Вказане також не заперечується відповідачем. Поряд з тим, як встановлено під час судового розгляду, відповідачу було відомо про вчинення позивачем вищевказаних дій. Водночас, відповідачем не спростовувались доводи позивача щодо відсутності її заперечень на проведення ремонтних робіт у спірному будинку, покращення його стану. Крім цього, [PERSON] лише висловила думку про бажання відчужити свою частку [PERSON] Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з частиною третьою статті 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Таким чином, збільшення частки співвласника у праві спільної часткової власності можливе лише за сукупності певних умов, а саме в тому разі, якщо один із співвласників зробив поліпшення майна власним коштом, такі поліпшення не можна відокремити, й вони зроблені за згодою всіх співвласників (Ухвала ВСУ від 20.10.2010 року, справа №6-6611св10). Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз?яснив, що при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності. Спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки в праві власності на будинок. Як зазначалось вище, позивачем [PERSON], внаслідок проведених ремонтних та будівельних робіт, змінена житлова площа будинку за рахунок внутрішніх перепланувань, що не потребують дозвільної документації,а також здійснено самочинне будівництво сараю, позначеного літ. «Б», розмірами 4,5 х 4,5 м, що підтверджується довідкою, виданою КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО». Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд,\~але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак, виключає це майно із цивільного обороту. Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є обєктом права власності, в даному випадку самочинно збудований сарай, а тому не може бути предметом розгляду у визначенні розміру часток згідно з нормами статей 356, 357 ЦК України. Зважаючи на те, що станом на 2007 рік вартість спірного будинковолодіння становила 160140 грн., то вартість частки [PERSON] - 106760 грн. (160140 грн. х 2/3). Враховуючи вартість будинковолодіння після проведених ремонтних робіт, яка згідно з висновком експерта станом на 21.02.2014 року становить 283718 грн., то вартість частини спірного майна, що належить [PERSON] в розмірі 106760 грн. відповідатиме 106760 : (283718 : 100%) = 37,62% будинковолодіння. Відтак, частка позивача, після покращення майна за його кошт, становитиме 62,38% (100% - 37,62%). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині збільшення розміру його частки у праві спільної часткової власності (без урахування самочинного будівництва сараю «Б» 4.45х4.45) та визнання права власності на змінені частки є підставними. Щодо припинення права власності на нерухоме майно, то у відповідності до ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам'яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. Вказаний перелік не є вичерпним. Поряд з тим, припинення права власності може відбуватися у зв?язку з виділом учаснику спільної власності на будинок його частки в натурі. За домовленістю між собою, співвласники мають право здійснити поділ майна, що належить їм на праві спільної часткової власності. Право спільної часткової власності на спільне майно може бути припинено у разі реального розподілу такого майна між співвласниками. Таким чином, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині припинення права власності на будинковолодіння. Що стосується позовних вимог в частині скасування державної реєстрації права власності на будинок, то слід зазначити наступне. Преамбулою Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що цей Закон визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Статтею 26 вказаного Закону визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Поряд з тим, за частиною тринадцятою статті 15 вищевказаного Закону порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України. Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року за № 3502/5 затверджено Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з пунктом 2.6. зазначеного Порядку, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає, зокрема, рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили. Отже, підставою для скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав. Відтак, у згаданій частині позовні вимоги не можуть підлягати задоволенню.

Outcome: dismissed