Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вимогами до відповідача ТОВ «Земець - Інвест» про звільнення з посади. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до рішення зборів учасників ТОВ «Земець - Інвест» від 20 січня 2014 року (протокол № 2001/14) його було обрано на посаду генерального директора ТОВ «Земець - Інвест», що підтверджується наказом про вступ на посаду 21 січня 2014 року. Відповідно до Статуту, звільнення генерального директора належить до компетенції зборів учасників товариства, у зв`язку з чим, 08 листопада 2018 року на ім.»я зборів учасників було написано заяву про звільнення з посади генерального директора за власним бажанням з 26 листопада 2018 року у порядку передбаченому ст. 38 КЗпП, при цьому 28 листопада 2018 року лист із заявою про звільнення з посади генерального директора, що надсилався відповідачу, повернувся у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Станом на 15 лютого 2019 року жодних відомостей від відповідача щодо звільнення з посади генерального директора за власним бажанням не надходило, при цьому у нього, позивача, відсутній зв`язок з відповідачем, що є перешкодою у вільному звільненні позивача з посади генерального директора за власним бажанням у порядку передбаченому ст. 38 КЗпП. 20 лютого 2019 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Враховуючи неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи, необхідність заслуховування пояснень сторін по справі, 21 червня 2019 року постановлено ухвалу Деснянського районного суду про здійснення розгляду цивільної справи в судовому засіданні. В судовому засіданні 05 вересня 2019 року стороні позивача надано можливість подати докази на підтвердження своїх позовних вимог. 19 вересня 2019 року зі сторони позивача до суду надійшов витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Інших доказів не надано. 23 жовтня 2019 року зі сторони позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадках. Вбачається, що відповідачем відзиву на позов не надано, останній належним чином про розгляд справи не повідомляється, при цьому позивачем додаткових доказів на підтвердження своїх вимог не долучено, матеріали справи не містять всіх необхідних матеріалів на підтвердження вимог позивача, які останній зобов`язаний був подати до суду при поданні позовної заяви. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні в них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. На підставі викладеного вище, 04 листопада 2019 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва витребувано у позивача [PERSON] завірені належним чином копії контракту або трудової угоди, передбачені п.п. п. 12.14.1, 12.14.5 Статуту ТОВ «Земець-Інвест», затвердженого Зборами учасників товариства 12.02.2007 р., з наданням їх оригіналів для огляду в судовому засіданні. В судове засідання позивач не з`явився, надав 21 листопада 2019 року клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вимоги позову підтримує, просить розглянути справу на підставі наявних у суду матеріалів, при цьому зазначає, що головою ТОВ «Земець - Інвест» вимоги п. 12.14.5 Статуту щодо укладення з генеральним директором контракту або трудового договору виконано не було. Відповідач не скористався наданням права відзиву. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до рішення зборів учасників ТОВ «Земець - Інвест» від 20 січня 2014 року (протокол № 2001/14) позивача [PERSON] було обрано на посаду генерального директора ТОВ «Земець - Інвест», що підтверджується наказом про вступ на посаду 21 січня 2014 року. (а.с.5-6) Відповідно до Статуту ТОВ «Земець - Інвест», звільнення генерального директора належить до компетенції зборів учасників товариства, у зв`язку з чим 08 листопада 2018 року на ім.»я зборів учасників було написано заяву про звільнення з посади генерального директора за власним бажанням з 26 листопада 2018 року. (а.с.21) З позову вбачається, що лист із заявою про звільнення з посади генерального директора, що надсилався відповідачу, повернувся у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Станом на день подання позову, 15 лютого 2019 року, відомостей від відповідача щодо звільнення з посади генерального директора за власним бажанням не надходило. У відповідності до статуту ТОВ «Земець-Інвест», затвердженого Зборами учасників товариства 12.02.2007 р., а саме п. 12.14.1 Генеральний директор Товариства обирається вищим органом Товариства на строк, що вказується в контракті або трудовій угоді з правом продовження повноважень на новий строк. Згідно з п. 12.14.5 Статуту, питання повноважень, умов діяльності та матеріального забезпечення Генерального директора визначаються також в контракті, що укладається з Головою Товариства. Згідно з наданих до суду доказів, позивач перебуває на посаді Генерального директора ТОВ «Земець-Інвест», проте до позову не долучено контракту або трудової угоди, передбаченої Статутом, які можуть передбачати певні особливості здійснення останнім своїх обов`язків, при цьому строки, на які позивача обрано, тощо. Зокрема, у Статуті також зазначено, що збори учасників можуть бути скликані також за вимогою Генерального директора Товариства (п.12.7.8). Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» звільнення генерального директора належить до компетенції зборів учасників товариства. Згідно частин 1, 2 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Звернення позивача щодо його звільнення з посади Генерального директора відбувалося лише в письмовій формі 08 листопада 2018 року, при цьому ТОВ «Земець-Інвест» не отримало лист із заявою про звільнення. Лист повернувся у звязку з закінченням терміну зберігання. Крім того, у листі - зверненні щодо звільнення з займаної посади зазначено лише адресат без вказівки імені та адреси. Будь - яких інших доказів, крім одного звернення в письмовій формі, про звільнення з посади, суду не надано. Стаття 80 ЦПК України встановлює для сторін обов`язок доказування. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. З огляду на викладене, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позову є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed