Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Доманівського району Миколаївської області про тлумачення заповіту та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, вказавши, що він є спадкоємцем за заповітом [PERSON], яка померла 20 травня 2008р. в с.Маринівка, Доманівського району. Відповідно до заповіту, посвідченого 11.08.2000 р. секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Доманівського району Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за №338, його мати [PERSON] на випадок смерті своє право на земельну частку (пай) у ВАТШляховий на підставі сертифікату МК № 0110500, виданого Доманівською райдержадміністрацією 25.09.1997р., заповіла своєму синові - [PERSON]. Вказана земельна ділянка належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0110500, який пізніше замінено на державний акт на право приватної власності на землю серії МК № 346, кадастровий №4822783200:06:000:0004, вартістю 144513,90грн. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її спадкове майно: земельну ділянку площею 6,56 га, розташовану в межах території [PERSON] сільської ради Доманівського району Миколаївської області та належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії МК №346, виданого Доманівською райдержадміністрацією 28.03.2002р., та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. Позивач вказує, що він є спадкоємцем померлої 20.05.2008 року [PERSON] за заповітом, та після її смерті, він як спадкоємець за заповітом у встановлений законом строк звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з розясненням, що заповіт складено на земельну частку (пай) згідно земельного сертифікату, який він не може надати нотаріусу, як правовстановлюючий документ, тому він змушений звернутися до суду. В судове засідання сторони не зявилися, надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач у письмовій заяві позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільський голова [PERSON] у заяві проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа представника в судове засідання не направила, надала суду копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 20 травня 2008 року померла [PERSON] - мати позивача [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження позивача, виданого Доманівським райбюро ЗАГС 19.08.1950р. ЯЯ №545434 та про смерть спадкодавці, виданого [PERSON] с/радою 22.05.2008р. 1-ФП №071792. Відповідно до заповіту, посвідченого 11.08.2000р. секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Доманівського району [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за №338, [PERSON] на випадок смерті своє право на земельну частку (пай) у ВАТ Шляховий на підставі сертифікату МК №0110500, виданого райдержадміністрацією від 25.09.1997р. заповіла синові -[PERSON] Вказана земельна ділянка належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0110500, який пізніше замінено на Державний акт на право приватної власності на землю серії МК № 346, а тому після смерті [PERSON]С відкрилась спадщина на її спадкове майно: земельну ділянку площею 6,56 га, цільове призначення: для сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Доманівського району, Миколаївської області та належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 346, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №20, виданого 28 березня 2002р. Згідно довідки Відділу Держгеокадастру в Доманівському районі Миколаївської області від 03.02.2016р. №3-43/0-39/6-16, [PERSON] взамін сертифікату МК № 0110500, був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії МК № 346, зареєстрований 28.03.2002р. за №20. Судом встановлено, що [PERSON]С проведена заміна сертифікату на право на земельну частку (пай) МК №0110500 на Державний акт на право приватної власності на землю серії МК № 346, площею 6,56 га на території [PERSON] сільської ради, кадастровий №4822783200:06:000:0004. Відповідно до витягу з Державного реєстру, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки станом на 05.05.2016 року, з урахуванням індексації, становить - 144513,90грн. З довідки виконкому [PERSON] сільської ради Доманівського району Миколаївської області від 09.11.2010 року №1171 слідує, що померла 20.05.2008р. [PERSON]С була зареєстрована та постійно проживала в [INFO]. На день її смерті проживала одна. Як вбачається із наданої Доманівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області копії спадкової справи №313/2009, заведеної після смерті [PERSON], померлої 20.05.2008 року, спадкоємець [PERSON] своєчасно звернувся до Доманівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, зазначивши, що окрім нього інших спадкоємців немає. При зверненні позивача в нотаріальну контору було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що спадкоємець предявив правовстановлюючий документ - державний акт на право приватної власності на землю, тоді як в заповіті спадкодавцем зазначено: сертифікат на земельну частку (пай) згідно листа нотаріуса від 12.11.2010р., № 1230/02-14. Судом встановлено, що [PERSON] за життя на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 6.56 га, це право власності на спірну земельну ділянку на момент складання нею 11.08.2000року заповіту підтверджувалось сертифікатом, у відповідності до чинного на той момент законодавства (указів Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994р. та «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995р.), а тому в заповіті і було посилання спадкодавцем на вказаний сертифікат. Пізніше, у відповідності до вимог чинного законодавства, один правовстановлюючий документ було замінено на інший, тобто замість сертифікату [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії МК № 346, зареєстрований 28.03.2002року за №20, згідно якого останній було передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,56 га. Заміна одного правовстановлюючого документу на інший не вплинула на право власності [PERSON] на земельну ділянку, як і не відбулося жодних змін відносно самої земельної ділянки, а отже ця земельна ділянка і є спадковим майном за заповітом, складеним [PERSON] - 11 серпня 2000року. Згідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1256 ЦК України, тлумачення заповіту може здійснено після відкриття спадщини самими спадкоємцями; у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст.213 ЦК України. Відповідно до п.17 розділу 10 ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю, а тому суд вважає доведеним, що саме вказану земельну ділянку [PERSON] заповіла своєму синові [PERSON] З наведених підстав слід здійснити тлумачення змісту заповіту таким чином, що згідно заповіту, посвідченого 11.08.2000р. секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Доманівського району Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за № 338, [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 6,56га, розташовану в межах території [PERSON] сільської ради Доманівського району Миколаївської області, що належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК №346 від 28 березня 2002року. Судом встановлено, що у звязку з відмовою державного нотаріуса у видачі спадкоємцю позивачеві [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкову земельну ділянку з причини відсутності у нього правовстановлюючого документа сертифікату на земельну частку (пай), вказаного у заповіті [PERSON], померлої 20.05.2008 року в с.Маринівка, Доманівського району, Миколаївської області, враховуючи, що [PERSON] є сином спадкодавці та єдиним спадкоємцем за законом, а також беручи до уваги волю спадкодавиці, викладену в заповіті, суд приходить до висновку про можливість визнання права власності у порядку спадкування за заповітом за позивачем.

Outcome: approved