Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2000 року, який розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 травня 2012 року. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. 10 липня 2012 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва стягнуто з нього на користь відповідачки аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24 травня 2012 року й до їх повноліття. Ромір вказаних аліментів змінено рішенням вказаного суду від 11 березня 2014 року, яке набуло чинності, в рахунок зменшення з 1/3 частини на ? частини від його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дочки [PERSON]. Оскільки місце проживання сина [PERSON] згідно рішення суду від 10 грудня 2013 року визначено з ним, як батьком, він згідно з рішенням суду від 11 березня 2014 року вважається таким, що звільнений від сплати аліментів на утримання вказаної дитини. На даний час між ними, як батьками двох дітей, склалась така ситуація, що син проживає з батьком, а дочка з матір»ю, проте батько сплачує аліменти на утримання дочки, яка проживає з матір»ю, при цьому відповідачка не надає йому, як утриманцю сина, жодних коштів на його утримання, що вважає несправедливим. Син [PERSON] проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні, тому він бажає отримувати аліменти в примусовому порядку, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], діючий на підставі довіреності від 18 червня 2013 року (а.с.5), позовні вимоги підтримали з тих же підстав, просила їх задовольнити: стягнути з відповідачки на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі 5000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.27). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за згодою позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши інші матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2000 року (а.с.7), який розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 травня 2012 року (а.с.10). Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] (а.с.8) та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.9). 10 липня 2012 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24 травня 2012 року й до повноліття дітей (а.с.11). Ромір вказаних аліментів змінено рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2014 року (а.с.21-22), яке набуло чинності (а.с.23-24), в рахунок зменшення з 1/3 частини на ? частини від його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дочки [PERSON]. Оскільки місце проживання сина [PERSON] згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2013 року визначено з позивачем, як батьком (а.с.15-19), він згідно з рішенням суду від 11 березня 2014 року вважається таким, що звільнений від сплати аліментів на утримання вказаної дитини. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. На даний час між сторонами, як батьками двох дітей, склалась така ситуація, що син [PERSON] проживає з батьком/позивачем, а дочка [PERSON] з матір»ю/відповідачкою, проте батько дітей сплачує аліменти на утримання дочки, яка проживає з матір»ю, при цьому відповідачка не надає позивачу, як утриманцю сина, жодних коштів на його утримання. Відповідач працює, має постійне місце роботи й регулярний заробіток/дохід, проте не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання та виховання сина з часу прийняття судом рішення про визначення місце його проживання (а.с.15-19). Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідачки на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, який веде окреме господарство, має окремий бюджет, та на утриманні якого знаходиться неповнолітня дитина, його стан здоров»я, потреби, й відповідачки, яка працює, окрім сина [PERSON], має дочку [PERSON], на яку отримує аліментів від позивача, й має достатні можливості сплачувати аліменти на утримання сина, який проживає з батьком. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли. Позивач просить суд призначити розмір аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі - 5000 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, прирівнюючи вказану суму з розміром частки, яку він сплачує від свого заробітку (доходу). Ставлячи вимогу про стягнення аліментів у твердій грошові сумі, позивач не довів підставу такої вимоги як усними доводами, так і документально - не надано доказів про те, що відповідач має мінливий та нерегулярний дохід або одержує частину доходу в натурі, й може надавати допомогу у такому розмірі, а також інші обставини, що мають істотне значення, а тому підстави для застосування частини першої статті 184 СК України відсутні. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, дісної участі батьків дитини в його утриманні, підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку/доходу відповідача, оскільки судом встановлено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному судом розмірі, що є достататніми й можливими як для стягувача, так й отримувача аліментів, й є аналогічним частці, яка стягується з позивача на користь відповідачки на утримання дочки [PERSON]. Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на його користь на утримання дитини 13 травня 2014 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати яких позивач був звільнений при зверненні до суду з даним позовом відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial