Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до «СП Технопроект» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, у розмірі 5\~934, 08 грн. та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати у розмірі 746 грн.08 коп., обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що розрахунок з ним було проведено не в день звільнення, а лише 04 червня 2015 року, після того, як позивач звернувся до відповідача з вимогою про виплату. В подальшому позивач уточнив свої вимоги та збільшив суму, яка підлягає стягненню з відповідача до 7436,58 грн., сума компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати залишилася незмінною. 09.11.2015 року представник відповідача через канцелярію суду надав заперечення на позовну заяву та просив суд частково задовольнити даний позов, посилаючись на те, що вказана позивачем сума середнього заробітку за час затримки розрахунк, що складає 5\~934, 08 грн. не відповідає дійсності. Згідно до їх розрахунку, за період затримки сплати остаточного розрахунку по заробітній платі [PERSON], з відшкодуванням єдиного соціального взносу, податку на доходи фізичних осіб та військового податку, належить виплатити суму у розмірі 4182,88 грн. та компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати у розмірі 746,08 коп. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішеня не заперечував. Представник відповідача повторно в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача, суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] займав посаду головного бухгалтера «СП Технопроект» за сумісництвом. Наказом №01-к від 02 лютого 2015 року [PERSON] було звільнено з посади головного бухгалтера за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням) з 02.02.2015 року. На час звільнення позивача у «СП Технопроект» існувала заборгованість по виплаті [PERSON] заробітної плати за період з червня 2014 року по січень 2015 року в сумі 14534,14 грн. Проте розрахунок по заробітній платі з позивачем було проведено не в день звільнення (01 лютого 2015 року), а лише 03 червня 2015 року, що підтверджується випискою з особового рахунку 26256002611110 від 05.06.2015 року (а.с.10) Згідно довідки №20/15 від 09.11.2015 року, розрахунок за період затримки сплати остаточного розрахунку по заробітній платі становить: ЗП (заробітна плата) = М (кількість місяців затримки) х ЗП ср. міс. (середньомісячна заробітна плата). ЗП = 4 міс. х 1045,72 грн. = 4182,88 грн. У відповідності до положень\~ст. 47 Кодексу законів про працю України\~власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу. Згідно до\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно до приписів\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, визначені\~ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої\~ст. 117 зазначеного Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від такої відповідальності (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс13). Відповідно до п.21 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N100 ( 100-95-п ) (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та призначення пенсії. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» У справах, пов'язаних із вирішенням спорів про компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст.34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Згідно ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Враховуючи, що відповідач не виплачував позивачу заробітну плату, починаючи з червня 2014 року по грудень 2015 року, то відповідно до закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», загальна сума компенсації, яку необхідно виплатити позивачу, складає 746 грн 08 коп. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до «СП Технопроект» та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, у розмірі 4182,88 грн. та компенсації втрати частини заробітної плати, у звязку з порушенням термінів її виплати у розмірі 746 грн.08 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial