Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача про звільнення від сплати заборгованості по аліментним платежам та зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дитини. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 22.03.2019 відкрито провадження по справі в спрощеному позовному проваджу з викликом сторін. Позивач [PERSON] свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1664. Від шлюбу у сторін народилась донька: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 24.07.2012 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28.09.2012 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 13.06.2012 до досягнення дитиною повноліття. Матеріальний стан позивача суттєво погіршився у зв`язку з тим, що з 26.07.2013 позивач був звільнений з останнього місця роботи ТОВ «Ділайм-Україна», де позивач займав посаду пекаря. Також, з серпня місяця 2018 року у позивача погіршився стан здоров`я, як наслідок виявленої хронічної хвороби гепатиту С з переходом в цироз. Позивач та його представники [PERSON] і [PERSON] в судових засіданнях підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. 06.03.2020 позивач [PERSON] та його представники в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання 06.03.2020 не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, однак в попередньому судовому засіданні зазначила, що просить винести рішення на розсуд суду. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. 29 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 24.07.2012 розірвано. Від шлюбу у сторін народилась донька: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28.09.2012 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 13.06.2012 до досягнення дитиною повноліття. 23.10.2012 державним виконавцем державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Ковальчук Т.П. винесено постанову про відкриття провадження. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20.05.2016 позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . 28.09.2018 державним виконавцем державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Федорчуком М.Ф. винесено постанову про накладання штрафу, оскільки у боржника [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 03.09.2018 за період з 13.06.2012 по 01.09.2018 в сумі 133709,50грн. Як убачається із Свідоцтв про народження Серія [NUMBER] та серії [NUMBER] , [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] сплачує аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000грн, в рівних частинах на кожну дитину, а саме: по 1000грн кожному до настання їх повноліття, що підтверджується договором про сплату аліментів на утримання дітей від 05.11.2018. Згідно із витягу історії хвороби № 15111 Київської міської клінічної лікарні № 8 вбачається, що [PERSON] хворіє хронічним токсичним гепатитом помірного стану активності, хронічним гепатитом С з переходом в цироз, анемією легкого ступеню, ДЕП ІІ токсична, токсична полінейропатія. Згідно довідки Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 від 19.12.2018 зазначено, що [PERSON] взятий на облік в КМПТД№1 від 22.04.2015 та пройшов курс лікування в амбулаторних умовах. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Зокрема, згідно із ч.2 ст. 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Отже, аналізуючи вищевикладене та беручи до уваги тривалу та тяжку хворобу позивача з серпня 2018 року, великі витрати на лікування, не можливість виконувати довготривалу важку роботу, маючи труднощі фінансової спроможності утримувати себе, наявністю у відповідача на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позивачем доведений той факт, що матеріальне становище змінилося в бік погіршення, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 768, 40грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial