Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 25.09.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Нововдолазького районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 88. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що спільне життя між ним та відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Будь - яке налагодження сімейних стосунків та збереження шлюбу на думку позивача неможливе. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу та просить розглядати справу у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, але надала заяву, в якій зазначила, що вона визнає позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглядати справу у її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Коротка». Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 25.09.1999 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Нововдолазького районного управління юстиції у Харківській області було зроблено відповідний актовий запис № 88 та видане свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Від даного шлюбу сторони двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO]. Судом було встановлено, що подружжя шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо понад рік. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, можливість припинення браку на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи браку і рівності подружжя. Оскільки вступ до браку здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за необхідне позов [PERSON] - задовольнити. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України - особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у поданій заяві вказала, що бажає залишити прізвище без змін. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 51, 56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved