Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання торгів такими, що відбулися мотивуючи свої вимоги тим, що 31 жовтня 2011 року Товарною біржею «Універсальна біржа нерухомості «Троїцька» згідно ст. 15 Закону України «Про Товарну біржу» від 10.12.1991 року були проведені прилюдні торги з продажу майна, що належало товариству з обмеженою відповідальністю «Полстар» (і.к. 202285789). Вказані торги проводилися на підставі ухвали господарського суду від 06.09.2011 року (справа № 5005/153/2011), якою введено процедуру розпорядження майном боржника, та призначено ліквідатора - арбітражного керуючого [PERSON] (ліцензія серія [NUMBER] від 26.06.2006 року). На вказаних торгах (аукціоні) ліквідатор виступав від імені власника майна - TOB «Полстар». Майном, що реалізовувалося на торгах є цілісний майновий комплекс - нерухоме майно та обладнання - цех з переробки насіння олійних культур, що належало TOB «Полстар» на праві власності, яке складається з: Адмінбудівлі, літера А-1, площею 59 м2; Складу, літера Б-1, площею 158 м2; Виробничого цеху, літера 3-1, площею 295 м.2; Вагової, літера-1, площею 59 м2; Погрібу, літери П-1, П1-1, площею 60 м.2; Прибудови до погрібу, літера П11-1, площею 53 м.2; Ангару-складу, літера С-1, площею 672 м.2; Вбиральні, літера Е-1; Колодязя, літера К-1, Огорожі, № 1-4, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка, на якій розташовано вказане майно, знаходиться у власності Роздорської сільської ради, та у користуванні TOB «Полстар» на підставі договору оренди. Відповідно до протоколу прилюдних торгів № 1, власником майна визнано позивача [PERSON], як такого, що подав заявку на купівлю товару за початковою ціною - 154200,00 (сто п'ятдесят чотири тисячі двісті гривень). Того ж дня, тобто 31 жовтня 2011 року, між позивачем [PERSON] та TOB «Полстар» в особі ліквідатора був укладений біржовий контракт (договір купівлі-продажу майна), відповідно до умов якого право власності на об'єкт мало перейти до позивача негайно після підписання акту прийому-передачі майна, а вартість об'єкту мала бути сплачена позивачем протягом трьох днів з дня підписання договору. 31 жовтня 2011 року був підписаний акт прийому передачі майна, а 01 листопада 2011 року квитанцією ГН900, позивачем було сплачено вартість об'єкту на поточний рахунок ініціюючого кредитора. Об'єкт [PERSON] було передано, і на даний час він знаходиться у користуванні позивача. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2013 року (справа № 5005/153/2011) юридична особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Полстар» було ліквідовано. Вимоги ініціюючого кредитора - публічного акціонерного товариства «Всеукраїнській Акціонерний Банк» визнано погашеними. Водночас вказаною ухвалою було припинено і повноваження ліквідатора у справі № 5005/153/2011 про банкрутство TOB «Полстар». Перешкодою для позивача у державній реєстрації нерухомого майна є положення ст. 657 ЦК України, згідно якого при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна обов'язковою умовою закону є нотаріальне посвідчення правочину. Натомість відповідно до вимог пп. 10.5.2 п. 10.5 ст. 10 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ операції з продажу активів, на біржовому ринку не підлягають нотаріальному посвідченню. З матеріалів справи вбачається, що продаж майна збанкрутілого підприємства здійснювався виключно за рішенням суду (господарського суду), а тому приймаючи рішення про примусовий продаж майна платника податків, суд, подібно до органу нотаріату, перевірив його правовий статус. Таким чином, угоди, укладені на товарних біржах внаслідок примусового продажу майна платника податків, не можуть бути посвідчені в нотаріальному порядку у зв'язку з відсутністю добровільної згоди власника такого майна на його відчуження, який, у свою чергу, має виступати стороною за цим договором. Позивач зазначив, що на даний час відсутні будь-які підстави нікчемності правочину, і можливість нотаріального посвідчення правочину втрачена остаточно, через припинення повноважень ліквідатора та виключення з держреєстру колишнього власника майна - ТОВ «Полстар». Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Зміст письмового договору купівлі-продажу майна підприємства-банкруту, протокол № 1 від 31 жовтня 2011 року, акт прийому-передачі від 31 жовтня 2011 року та квитанції до прибуткового касового ордера підтверджують факт виконання позивачем істотних умов договору купівлі-продажу майна. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2011 року (справа № 5005/153/2011) арбітражний керуючий [PERSON] була наділена повноваженнями щодо розпродажу остаточного майна збанкрутілого підприємства, а згідно чинного законодавства відчуження такого майна провадиться тільки шляхом проведення біржових торгів. На підставі вищевикладеного позивач просив суд визнати прилюдні торги з продажу майна, що належало товариству з обмеженою відповідальністю «Полстар» (і.к.202285789), проведені 31 жовтня 2011 року Товарною біржею «Універсальна біржа нерухомості «Троїцька» такими, що відбулися; визнати дійсним біржовий контракт (договір купівлі-продажу) від 31 жовтня 2011 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полстар» в особі ліквідатора [PERSON]. До початку судового розгляду позивачем була подана заява про уточнення позовних вимог, в якій він просив , крім первісних позовних вимог визнати за [PERSON] право власності на цілісний майновий комплекс - нерухоме майно - цех з переробки насіння олійних культур, що складається з: Адмінбудівлі, літера А-1, площею 59 м2; Складу, літера Б-1, площею 158 м2; Виробничого цеху, літера 3-1, площею 295 м.2; Вагової, літера-1, площею 59 м2; Погрібу, літери П-1, П1-1, площею 60 м.2; Прибудови до погрібу, літера П11-1, площею 53 м.2; Ангару-складу, літера С-1, площею 672 м.2; Вбиральні, літера Е-1; Колодязя, літера К-1, Огорожі, № 1-4, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити на підставах, які викладені в позовній заяві .Додатково суду пояснила, що продаж майна боржника -банкрута здійснюється тільки шляхом проведення прилюдних торгів через товарні біржі, тому укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна, сторони, а саме позивач, та відповідач, як особа уповноважена на продаж майна боржника- не мали можливості. Відповідач у судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечувала. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Відповідно до протоколу № 1 від 31.10.2011 року прилюдних торгів (аукціону) продавцем майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Полстар» виступила [PERSON], покупцем виступив підприємець [PERSON]. Відповідно до договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2011 року продавець ТОВ «Полстар» в особі [PERSON] зобов'язане передати у власність покупця [PERSON] нерухоме майно та обладнання - цех по переробці масляних культур, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], а покупець зобов'язаний передати повну вартість майна в сумі 154200 гривень. Згідно акту прийому-передачі від 31 жовтня 2011 року продавець ТОВ «Полстар» в особі ліквідатора [PERSON] передало, а покупець [PERSON] прийняв нерухоме майно та обладнання - цех по переробці насіння масляничних культур, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2013 року ТОВ «Полстар» було ліквідовано та припинено повноваження ліквідатора у справі № 5005/153/2011 про банкрутство ТОВ «Полстар», арбітражного керуючого [PERSON] Крім того, суду був наданий витяг із ЄДРПОУ, відповідно до якого державна реєстрація юридичної особи ТОВ « ПОЛСТАР» була припинена 16.05.2013 року. Згідно повідомлення Синельниківського МБТІ від 21.05.2014 року № 158, вбачається, що згідно архівних даних, станом на 31.12.2014 року нерухоме майно розташоване за адресою: [ADDRESS], зареєстроване за ТОВ «Полстар». Згідно з інформаційною довідкою Реєстраційної служби Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 20.05.2014 року - право власності на об'єкт нерухомого майна , який розташований за адресою [ADDRESS] зареєстровано за ТОВ « ПОЛСТАР». Згідно копії технічного паспорту від 28 листопада 2011 року користувачем нежитлової будівлі цеху по переробці насіння олійних культур є [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи вищевикладене, те що позивач [PERSON] виконав свої зобов'язання по оплаті вартості нерухомого майна; прилюдні торги були оформлені протоколом, між позивачем, та особою уповноваженою на продаж майна ; біржовий контракт був укладений 31 жовтня 2011 року в письмовій формі; ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2013 року було затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора; майно було передане у користування позивачу [PERSON] на підставі акту прийому-передачі- суд вважає , що є підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання договору купівлі- продажу ( біржового контракту) від 31.10.2011 року та визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно . В частині позовних вимог позивача про визнання прилюдних торгів з продажу майна , проведених 31.10.2011 року такими, що відбулися, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав: Положеннями ст. ст. 3,4 ЦПК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які захищаються судом у способи, визначені законами України. Загальний перелік таких способів захисту визначено в ст. 16 ЦК України, а конкретні - спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Законом не передбачений такий спосіб захисту порушеного права, як визнання торгів такими, що відбулися. У зв'язку з викладеним суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог- відмовити. На підставі викладеного та ст.ст. 218, 220 ЦК України,

Outcome: partial