Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про розірвання договору купівлі-продажу квартири, в якому просить суд розірвати договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , який був укладений 14 жовтня 2008 року між [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (Продавець) та [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що був вчинений на нотаріальному бланку ВМА 044918, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком Володимиром Федоровичем та зареєстрованому у реєстрі за №3145. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що Позивач та Відповідач перебували у шлюбі з 25.12.1999 р. по 22.07.2008 р. У шлюбі та до 2019 року Відповідач мала фамілію [PERSON] . 22.07.2008 року означений шлюб було розірвано. 14.10.2008 року між Позивачем, який виступав як Продавець, та Відповідачем, що виступала як Покупець, було укладено Договір купівлі-продажу квартири, в якій вони під час шлюбу спільно проживали, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Означений договір було посвідчено приватним нотаріусом Шевченко В.Ф. У вказаному договорі не було зазначено умови та порядок здійснення оплати за вказану квартиру, та зазначено, що передача квартири здійснюється шляхом передачі Покупцеві ключів від неї. Однак, фактично означений договір сторонами не виконано, оплата за квартиру Відповідачем не була здійснена, ключі від квартири Відповідачеві не передавались та ним не вимагались. Позивач продовжував проживати у даній квартирі. В подальшому 25.12.2010 року Позивач та Відповідач повторно вступили у шлюб, та спільно проживали у зазначеній квартирі. Шлюб між Позивачем та Відповідачем було повторно розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.03.2015 р. у справі №755/4609/15-ц, після чого Відповідач припинив проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS] , а Позивач продовжив проживання в ній разом з сином - [PERSON] [INFO] . Отже на той момент договір купівлі-продажу фактично ні Покупцем, ні Продавцем знову виконано не було. Наприкінці 2015 році Позивач випадково дізнався, що без його відома у оригінальний примірник договору купівлі-продажу згаданої квартири, що знаходився у Відповідача, було внесено зміни, а саме здійснено рукописну дописку «Підписами під цим договором ми, Продавець та Покупець підтверджуємо про повний розрахунок між нами та про відсутність матеріальних та інших претензій один до одного», хоча фактично розрахунок між сторонами не здійснювався, та крім того, вказану дописку було внесено без відома Позивача пізніше укладення самого Договору Крім того, Позивач дізнався, що 05.11.2008 року Відповідач зареєстрував за собою право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] у КП «Київське міське БТІ», використавши примірник договору із протиправно внесеними змінами. Таким чином, Відповідач розрахунок за договором купівлі-продажу не здійснив, але ввівши Позивача та Київське міське БТІ в оману щодо здійснення розрахунку за майно, здійснив реєстрацію права власності в Київському міському БТІ, на яке на той момент було покладено реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна. Дізнавшись про це, Позивач звернувся до суду, який встановив та визнав факт протиправного внесення дописки в договір. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/7239/16-ц від 19 липня 2016 року, яке набрало законної сили після його перегляду в апеляційному порядку 10 листопада 2016 року (Ухвала Апеляційного суду м. Києва №22-ц/796/12145/2016). Вказане рішення залишено в силі постановою ВСУ від 31.10.2018 року (провадження 61-5397 св 18), зміна до умов договору визнана недійсною. Отже, наявний факт недобросовісної поведінки Відповідача, що обула спрямована на фактичне протиправне заволодіння майном Позивача без здійснення оплати за нього. Однак, навіть після завершення розгляду даної вправи у суді касаційної інстанції Відповідач не сплатив суму боргу. Позивачем неодноразово направлялась Відповідачеві вимога про виконання умов договору, однак відповіді Позивач не отримав, а Відповідач від контактів з Позивачем ухиляється. 11 грудня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу квартири, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження. 16 червня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження у даній справі. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі виходячи з підстав викладених у змісті позовної заяви та відповіді на відзив, просили прийняти рішення, яким їх задовольнити. Крім того, зазначили, що з моменту укладення договору купівлі-продажу спірної квартири відповідач так і не виконала умови договору, щодо оплати за квартиру. Разом з тим, позивач проживав у спірній квартирі на постійній основі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив позивача, які містяться в матеріалах справи. Крім того, стороною відповідача було подано до суду заяву про застосування позовної давності, в якій зазначив, що строк позовної давності сплинув 14.10.2011 року, тобто після спливу трьох років з моменту укладення спірного договору купівлі-продажу квартири. В свою чергу позивач звернувся до суду 11.12.2019 року, майже через 11 років після укладення договору купівлі-продажу. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed