Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свою заяву позивачка пояснює тим, що він з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25.03.1995 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося та поновити їх стосунки не вдалося у звязку з різними поглядами на життя. та повної відсутності взаєморозуміння. Сімейні стосунки між ними фактично розірвані з 2002 року. На даний ас вони проживають окремо і спільне господарство не ведуть. Інтереси його власного життя вимагають негайного розірвання шлюбу. Спору про поділ майна, що являється спільною сумісною власністю на час подачі заяви не розглядається. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження сімї не можливе. Він являється інвалідом другої групи загального захворювання з 01.06.1988 року, що підтверджується посвідченням за № 1/109942. 11.10.2016 року [PERSON] надала зустрічну позовну заяву про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Дана заява мотивована тим, що позивач за первісним позовом ухиляється від виконання батьківського обовязку утримувати свою неповнолітню дитини, яка постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні. а тому просила суд, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття у розмірі ? частини всіх доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, та визнав зустрічний позов. Представники відповідача визнали позовні вимоги про розірвання шлюбу та наполягала на задоволенні зустрічного позову. Суд, вислухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають до задоволення. Оскільки сімя остаточно розпалась, для її відновлення можливостей немає, подальше спільне проживання стало неможливим, шлюб існує формально. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач порушив вимоги ст. 180 СК України - не утримує неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до пенсійного посвідчення за № 1/109942, [PERSON] є інвалідом 2 групи загального захворювання. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СР № 271741, сторони зареєстрували шлюб 25.03.1995 року, в Гладківщинській сільській Раді Золотоніського району, Черкаської області за актовим записом №3. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-СР № 119723 [PERSON], народилася, 22.10.2002 року, батьком дитини зазначено [PERSON]. Відповідно до пенсійного посвідчення серії ААЄ, № 524089, [PERSON], [INFO], є інвалідом 3 групи. Відповідно до посвідчення серії ААБ № 010802, [PERSON] здійснює догляд за дитиною-інвалідом до 18 років. Відповідно до довідки від 30.08.2016 року за № 385 виданої виконкомом Коврайської сільської ради, вбачається, що [PERSON], не працює,інвалід 3 групи, має такий склад сімї донька [PERSON], [INFO]. Враховуючи вимоги ст. 367 ЦПК України належить допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення платежу за 1 місяць. Суд відносить судові витрати за рахунок держави.

Outcome: approved