Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в особі Тернопільської обласної дирекції ВАТ HACK «Оранта» (далі - ВАТ НАСК «Оранта») з участю третьої особи - [PERSON] про стягнення 50'000 грн. страхового відшкодування та 700 грн. витрат на проведення експертного дослідження. Свої позовні вимоги мотивує тим, що його транспортному засобу було завдано механічних пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), що трапилась 23 серпня 2013 року, винуватцем якої, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2013 року, визнано [PERSON] Цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована в ВАТ НАСК «Оранта». 26 лютого 2014 року відповідач надіслав йому листа в якому зазначив, що розмір страхового відшкодування внаслідок ДПТ становить 12'194,19 грн. Такий розмір збитку позивач вважає необґрунтованим, оскільки відповідно до висновку № 1677/13 від 17 грудня 2013 року, за надання якого він оплатив 700 грн., відновлювальний ремонт належного йому автомобіля складає 60'432,06 грн. Відповідач жодних коштів не виплатив, що змусило позивача звернутись до суду за захистом свого порушеного права. В процесі розгляду справи [PERSON] збільшив позовні вимоги, далі уточнив їх та просить стягнути з відповідача 50'000 грн. страхового відшкодування, 14'800 грн. інфляційних витрат, 13'754,78 грн. пені, 5'000 грн. компенсації за заподіяну моральну шкоду, 8'282,4 грн. витрат на правову допомогу та 700 грн., котрі він оплатив за проведення експертного дослідження. Такі вимоги обґрунтував тим, що оскільки ВАТ НАСК «Оранта» не виплатило йому страхове відшкодування до даного часу, хоча зобов'язано було це зробити не пізніше 90-та днів з дня отримання заяви про таке відшкодування, то воно має перед ним прострочене зобов'язання. Саме тому на суму боргу в розмірі 50'000 ним нараховано штрафні санкції, як то пеня та інфляційні витрати у зазначених розмірах. Окрім цього, для юридичного захисту він змушений був скористатись послугами правознавця і оплатив йому за це 8'282,4 грн. котрі також слід компенсувати за рахунок ВАТ НАСК «Оранта». Також, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків, йому була заподіяна моральна шкода, котру він оцінює у 5'000 грн. і вважає за необхідне стягнути її з останнього. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Лисак Володимир Богданович, збільшені позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві та уточненнях до неї. Представник ВАТ НАСК «Оранта» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та вказав, що згідно проведеного ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» автотоварознавчого дослідження № GKAXF 54-06.09/2 від 06 вересня 2013 року, сума заподіяного позивачу збитку складає не 60'432,06 грн., а лише 12'704,19 грн. З цієї суми слід вирахувати 500 грн. франшизи і таким чином розмір страхового відшкодування складає 12'194,19 грн. Представник відповідача вважає, що немає підстав брати до уваги наданий позивачем висновок № 1677/13 від 17 грудня 2013 року, оскільки ВАТ НАСК «Оранта» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу у передбачений термін та у відповідності до вимог ст.ст. 3,4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» після чого було складено автотоварознавче дослідження, здійснено розрахунок розміру страхового відшкодування та сформовано страховий акт, згідно вимог, передбачених законодавством України. [PERSON] у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки та не надіславши на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності, тому, на підставі ч. 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), дану неявку суд розцінює як таку, що допущена без поважних причин і вважає, що розгляд справи слід провести без участі останнього, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до переконання, що позов слід задовольнити частково з огляду на таке. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2013 року, [PERSON], внаслідок порушення пункту 15.12 Правил дорожнього руху України, визнано винним та притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного проступку, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, котре полягало в тому, що 23 серпня 2013 року близько 14 год. 30 хв. він, керуючи транспортним засобом марки «МАН TG А01А», д.н.з. [NUMBER], та рухаючись вулицею Корольва, 1 у м. Тернополі не території стоянки, залишив даний автомобіль, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху внаслідок чого відбувся наїзд на припаркований транспортний засіб марки «ДАФ», д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON], продовживши рух він в'їхав в металеве огородження та сторожове приміщення. В результаті даної ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, була пошкоджена металева огорожа і сторожове приміщення. Дані обставини, в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Відповідно до висновку № 1677/13 від 17 грудня 2013 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «ДАФ», д.н.з. [NUMBER], в результаті ДТП, становить 60'432,06 грн. Сторонами спору визнано, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає те, що транспортний засіб, котрим керував винуватець ДТП був забезпечений у ВАТ НАСК «Оранта» згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС 1225173 від 03 квітня 2013 року. Як вбачається з фотокопії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, зареєстрованого за № 158 від 27 вересня 2013 року, страхувальник за вказаним вище договором - [PERSON], звернувся до голови Правління НАСК «Оранта» і повідомив про страховий випадок, котрий трапився 23 серпня 2015 року у м. Тернополі по вул. Корольова, 1. Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. (ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Згідно з вимогами ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. (п. 36.2 ст. 36 Закону) Як вбачається з фотокопії страхового акту № ОЦВ-13-11048/1, затвердженого Першим заступником начальника управління врегулювання ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», останній документ, котрий необхідний для здійснення страхового відшкодування (в тому числі і заяву про таке відшкодування) страховиком було отримано 28 жовтня 2013 року. Жодних обстави, що перешкоджали б виплаті позивачу страхового відшкодування суду надано не було, отже їх слід було здійснити. Однак, на даний момент страхове відшкодування позивачу не виплачене і таке його право підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача страхової суми котра рівна матеріальному збитку, завданому його транспортному засобу згідно з висновком № 1677/13 від 17 грудня 2013 року. Суму коштів яка зазначена у вказаному висновку слід обмежити лімітом страхового відшкодування, котрий згідно фотокопії розрахунку страхового відшкодування від 01 листопада 2013 року, становить 50'000 грн. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України (дані - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З моменту пропуску зазначеного у Законі граничного терміну виплати страхового відшкодування у відповідача перед позивачем виникло прострочене грошове зобов'язання по його (страхового відшкодування) сплаті. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України) Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Окрім цього, відповідно до ст. 36.5 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку, за весь час затримки страхової виплати, ним нараховано: - 13'754,78 грн. пені за період з 17 липня 2014 року по 06 березня 2015 року; - 14'800 грн. інфляційних витрат. Ці суми також слід стягнути з відповідача в користь позивача. Окрім цього, стаття 1166 ЦК України закріплює принцип повного відшкодування заподіяної майнової шкоди. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За виконання експертного дослідження транспортного засобу, в результаті чого аварійним комісаром було складено висновок № 1677/13 від 17 грудня 2013 року позивач оплатив 700 грн., що стверджується фотокопією квитанції № 1677/13 від 18 грудня 2013 року. Вказані кошти слід також відшкодувати йому за рахунок ВАТ НАСК «Оранта». Отже, судом встановлено, що позивачу дійсно була заподіяна матеріальна шкода, що супроводжувалась душевними стражданнями в результаті пошкодження належного йому майна, а тому в його користь слід стягнути моральну шкоду. В силу вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до роз'яснень, даних у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазначав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь і зниження престижу, ділової репутації. При визначенні суми моральної шкоди, суд бере до уваги те, що позивач зазнав вимушених змін та незручностей які відбувались у його житті в результаті пошкодження автомобіля, характер його пошкоджень, тривалість часу протягом якого позивач не міг користуватись належним йому автомобілем, виходячи з принципів розумності і справедливості вважає, що у даній частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з ВАТ НАСК «Оранта» в користь [PERSON] грошового відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 2'000 грн. Окрім цього, відповідно до договору про надання правової допомоги від 15 травня 2014 року, адвокат Лисак В.Б. взяв на себе обов'язок зокрема: бути представником [PERSON], як позивача у цивільній справі за його позовом до ВАТ НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, в усіх судах України, першої, апеляційної та касаційної інстанції з усіма правами довірителя, передбаченими ст.ст. 27. 44, 292, 324 ЦПК України; вивчити та скласти необхідні документи для звернення до суду; виконувати інші дії, передбачені законодавством України. Згідно акту виконаних робіт від 03 грудня 2014 року та квитанції до прибуткового касового ордера від 03 грудня 2014 року [PERSON] оплатив адвокату Лисаку В.Б. за дані послуги 8'282,4 грн. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. (ч. 1 ст. 79 ЦПК України) У свою чергу, в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Отож з ВАТ НАСК «Оранта» в користь [PERSON] слід стягнути 8'282,4 грн., витрачених ним на правову допомогу адвоката. Згідно з квитанцією № 25029.97.1 від 26 травня 2014 року та товарним чеком № 03122014171221 від 03 грудня 2014 року при заявлені позивних вимог та при їх збільшенні [PERSON] сплатив 921,50 (500 + 421,5 = 921,5) грн. судового збору і ці кошти слід компенсувати за рахунок відповідача. Посилання представника відповідача на дослідження № GKAXF 54-06.09/2 від 06 вересня 2013 року як доказ завданих позивачу збитків, в результаті пошкодження його транспортного засобу у вказаному ДТП судом відкинуті з огляду на таке. Після настання страхового випадку аварійним комісаром [PERSON] було здійснено ряд оглядів транспортного засобу марки «ДАФ», д.н.з. [NUMBER] про що 29 серпня, 05 вересня та 17 вересня 2013 року було складено відповідні протоколи огляду транспортного засобу. Як вбачається з вступної частини дослідження № GKAXF 54-06.09/2 від 06 вересня 2013 року, суб'єкт його складення не здійснював безпосереднього огляду пошкодженого транспортного засобу, а взяв за основу протокол огляду цього автомобіля від 29 серпня 2013 року, котрий провів аварійний комісар [PERSON] Однак як зазначалось вище, таких оглядів було три, а не один і у всіх них були встановлені нові пошкодження, отримані внаслідок ДТП, зокрема у протоколі огляду транспортного засобу від 17.09.2013 року встановлено деформацію рами в горизонтальній площині, що не було взято до уваги до уваги при здійснені дослідження № GKAXF 54-06.09/2 від 06 вересня 2013 року, а тому суд бере до уваги поданий позивачем висновок № 1677/13 від 17 грудня 2013 року.

Outcome: partial