Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання за ним права приватної власності на земельну ділянку площею 0,1107 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] , вказуючи, що згідно договору дарування житлового будинку від 01 червня 2018 року він став власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,1107 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6121285400:02:001:1685. Земельну ділянку до укладення договору дарування житлового будинку відповідачка не встигла приватизувати, тому під час оформлення договору дарування вона не уклала договору на її відчуження. Рішенням 17 сесії 7 скликання Підзамочківської сільської ради від 22.06.2018 року затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж вказаної земельної ділянки та передано її у власність [PERSON] . На даний час відповідачка відмовляється укладати договір на відчуження вказаної земельної ділянки. Також просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати на сплату судового збору та правову допомогу. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та пояснили, що станом на 29.05.2018 року, до укладення договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, земельна ділянка, на якій розміщений будинок знаходилась в користуванні відповідачки, вона була сформована, визначено її площу, межі, присвоєно кадастровий номер 6121285400:02:001:1685 та внесено інформацію про неї до Державного земельного кадастру. Рішенням сесії Підзамочківської сільської ради від 22.06.2018 року затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж вказаної земельної ділянки та передано її у власність [PERSON] . У добровільному порядку відповідачка відмовляється відчужити вказану земельну ділянку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоч належно повідомлялася про розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши письмові докази по справі суд встановив наступні обставини. Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування житлового будинку від 01.06.2018 року [PERSON] подарувала позивачу [PERSON] , житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка кадастровий номер 6121285400:02:001:1685 площею 0,1107 га, на котрій розташований житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, належить [PERSON] на праві користування. З інформації ДЗК та витягу ДЗК вбачається, що станом на 29.05.2018 року (тобто до укладення договору дарування будинку) спірна земельна ділянка була сформована, визначено її площу 0,1107 га, межі, присвоєно кадастровий номер 6121285400:02:001:1685, внесено інформацію про неї до Державного земельного кадастру. Встановлено, що на час укладення договору дарування житлового будинку відповідачка була користувачем земельної ділянки, на якій він розташований. Згідно зі ст.13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ст. ст. 142 - 145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Відповідно до ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Згідно рішення 13 сесії 7 скликання Підзамочківської сільської ради № 346 від 05.11.2017 року, [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі на земельні ділянки загальною площею 0,2800 га, з них: на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами площею 0,09 га. Відповідно до рішення 15 сесії 7 скликання Підзамочківської сільської ради від 23.03.2018 року внесено зміни в рішення Підзамочківської сільської ради від 05.11.2017 року №346 внаслідок проведеної інвентаризації, у зв`язку із чим площу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд змінено з 0,09 га на 0,1107 га. На підставі звернення [PERSON] від 29.05.2018 року, рішенням 17 сесії 7 скликання Підзамочківської сільської ради від 22.06.2018 року, затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передано у власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по [ADDRESS] , площею 0,1107 га, за кадастровим №6121285400:02:001:1685. Відповідачка відмовляється у добровільному порядку оформити договір відчуження земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1107 га на позивача. Згідно ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). Згідно ч.1, 3,4 ст.791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Ч.3 - сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Ч.4 - земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Як зазначає ч.1,2 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав. У відповідності до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначає ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно постанови Верховного суду Касаційного цивільного суду від 04.02.2019 року справа№463/1696/15-ц, висвітлено правову позицію відповідно до якої при виникненні права власності на об`єкт нерухомості право власності на земельну ділянку виникає одночасно і в тому випадку, коли право на землю не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість. У випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. За встановлених обставин та визначених відповідно до них правовідносин суд прийшов до переконання, що порушено право позивача на земельну ділянку, за захистом якого він звернувся до суду, а тому позов обґрунтований і його слід задовольнити. Крім цього, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь понесені судові витрати. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно поданих квитанцій позивачем за подання позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн., та оплачено витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн., що підтверджено актом наданих послуг, які підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved