Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свій позов мотивує тим, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 травня 2014 року з нього було стягнуто в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що з часу прийняття рішення його матеріальне становище змінилося: 12.06.2014 року був звільнений з роботи; з 25.12.2015 року по 07.06.2016 року перебував на обліку як безробітний в Луцькому МЦЗ; в 2017 році отримав травму лівого ліктя руки, і дана обставина утруднила його подальше працевлаштування. Також зазначає, що сплачує аліменти на неповнолітніх дітей від першого шлюбу. На даний час в зв`язку з поганим станом здоров`я батьків, які є інвалідами 3 групи і потребують постійного догляду, позивач не має можливості працювати на сезонних роботах, оскільки вони віддалені від його місця проживання. На підставі викладеного просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , визначивши його в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 31 липня 2019 року було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити у зменшенні розміру аліментів, що стягуються в її користь на утримання неповнолітньої дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду волинської області від 28.05.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 18.09.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1308 - розірвано та ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 9,10). Відповідно до відомостей з трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] 12.06.2014 року було звільнено з роботи (а.с. 15). Згідно довідки №3501088 від 18.07.2019 року, виданою Луцьким МЦЗ вбачається, що [PERSON] перебував на обліку як безробітний з 25.12.2015 року по 07.06.2016 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181 , 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Отже, з урахуванням тієї обставини, що позивач звільнений з роботи, має нерегулярний мінливий дохід, на утриманні позивача перебувають батьки суд вбачає суттєву зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто позивача, в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на дитину, щомісячно, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Також при вирішенні даного спору слід врахувати обов`язок обох батьків на утримання дитини та можливість матері (відповідача) теж надавати посильну допомогу. Враховуючи вищевикладене, та те, що представлені позивачем докази на підтвердження факту погіршення його матеріального в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved