Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача\~ПАТ «ПУМБ», та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6255 вчинений 17.07.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] щодо стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в сумі 33379,18 грн. В обґрунтування позову зазначив, що між ним та ПАТ «[PERSON] Капітал» було укладено кредитний договір № GР5570990 від 04.12.2013 р. на суму 13376,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних та інших платежів, на період 36 місяців. 14 серпня 2018 року приватним виконавцем [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56998548 про примусове виконання виконавчого напису № 6255, вчиненого 17.07.2018 р. приватним нотаріусом [PERSON] про стягнення з нього на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 33\~379,18 грн. та проведено розрахунок основної винагороди за виконавчим провадженням. Однак будь-яких повідомлень від ПАТ «[PERSON] Капітал» щодо розміру та наявності заборгованості за вказаним кредитом, так само як і повідомлень про заміну кредитора в зобовязанні, він не отримував. Вважає, що приватний нотаріус [PERSON] вчинила виконавчий напис на підставі неповного переліку документів згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки не пересвідчилася в тому, чи повідомлений боржник про наявність у нього заборгованості перед кредитором, так як боржник вважається повідомленим, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. При подачі документів нотаріусу про вчинення виконавчого напису, була надана лише виписка з рахунку, яка містить загальний розмір заборгованості по кредиту без визначень процентів, штрафів, комісії, тощо. До того ж, отримавши у відповідача ПАТ «ПУМБ» історію оплат за вказаним кредитним договором та порівнявши з власними платіжними документами, він пересвідчився в тому, що у вказаному розрахунку відображені не всі платежі, здійснені ним, розмір розбіжностей сплачених ним сум, та не врахованих ПАТ «ПУМБ», складає 7837,55 грн., що не враховано та не перевірено приватним нотаріусом [PERSON] Вимоги з попередженням про вчинення виконавчого напису, у випадку непогашення заборгованості, ним від ПАТ «ПУМБ» отримано не було. Тому враховуючи викладене, вважає, що наявні підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 17 жовтня 2018 року за клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином завірені копії: документів, наданих [PERSON] акціонерним товариством «Перший Український [PERSON]» для вчинення виконавчого напису № 6255 від 17.07.2018 р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]» заборгованості в сумі 33 379,18 грн.; виконавчого напису № 6255 від 17.07.2018 р. Ухвалою суду від 17 жовтня 2018 року забезпечено позов шляхом заборони приватному виконавцеві виконавчого округу Дніпропетровської області [PERSON] проведення будь-яких виконавчих дій відносно виконання виконавчого напису № 6255 від 17.07.2018 р. по примусовому стягненню з [PERSON] заборгованості в сумі 33 379,18 грн. за виконавчим провадженням № 56998548. В судове засідання сторони не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності його та позивача, на задоволенні вимог наполягає з підстав, викладених в позові. Представник відповідача\~[PERSON] акціонерного\~товариства «Перший\~Український [PERSON]» не повідомив причини неявки, відзиву не подав. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності з урахуванням фактичних відносин та постановити рішення згідно чинного законодавства. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, враховуючи відсутність заяви представника позивача про розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення по справі, вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з таких мотивів. Судом встановлено, що між [PERSON] акціонерним товариством «[PERSON] Капітал» та [PERSON] було укладено кредитний договір та договір страхування (оферти) № GР5570990 від 04.12.2013 р. на суму 13376,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних та інших платежів, на період 36 місяців. Номер договору карткового рахунку 26251028536893 (а.с. 12-14 копія договору). 17 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про стягнення на користь [PERSON] акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]» з [PERSON] не сплачену в строк за кредитним договором № 26250018536893 від 20.01.2011 р. за період з 11 липня 2017 р. по 11 липня 2018 р. суми в розмірі 33379,18 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 15540,00 грн., прострочена заборгованість за комісією 0 гривень, прострочена заборгованість за процентами 17522,42 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - - гривень, строкова заборгованість за комісією - - гривень, строкова заборгованість за процентами 316,76 гривень. Витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 430 гривень 00 копійок. Постановою приватного\~виконавця виконавчого\~округу Дніпропетровській області [PERSON] від 14 серпня 2018 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №6255 виданого 17 липня 2018 року приватним нотаріусом [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» боргу в сумі 33379,18 грн. (а.с. 16 копія постанови) та розраховано суму основної винагороди за виконавчим провадженням № 56998548 (а.с. 17). За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постановах Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18), у справі № 308/11193/16-ц (провадження № 61-7410св18) від 31 жовтня 2018 року. Згідно з пунктів 1.1-1.2 глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Так, пунктом 1 Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до пункту 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Судом встановлено не дотримання при вчиненні нотаріусом виконавчого напису вимог щодо безспірності заборгованості відповідача перед банком, оскільки згідно наданих матеріалів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, стягувачем нотаріусу надано виписку з рахунку [PERSON], на якому лише зазначено загальну суму заборгованості станом на 11.07.2018 р. та з якого не вбачається факт безспірності заборгованості боржника: відсутні дані щодо фактичних проплат боржником сум за кредитним договором, що підтверджується наданими в судовому засіданні копіями чеків, тощо. Згідно з копією договору від 20 листопада 2011 року, на якому приватним нотаріусом [PERSON] вчинила виконавчий напис від 17 липня 2018 року, який їй надав банк - строк дії цього кредитного договору 36 місяців, тобто він закінчився 20 листопада 2014 року, тобто ще 20 листопада 2017 року минуло три роки з дня виникнення права вимоги у банку (постанова Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 307/2403/16-ц). Крім того,\~захист прав\~боржника в\~процесі вчинення\~нотаріусом виконавчого\~напису відбувається\~в спосіб,\~передбачений підпунктом\~2.3\~пункту 2\~Глави 16\~розділу ІІ\~Порядку,\~-\~шляхом направлення\~повідомлень -\~письмової вимоги\~про усунення\~порушень іпотекодавцю\~та боржнику,\~якщо він\~є відмінним\~від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. В матеріалах справи, надісланої приватним нотаріусом, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 6255 від 17.07.2018 р., міститься лише письмова вимога [PERSON], складена згідно даних вимоги банком 31.05.2018 р. за вих. № 382. Разом з тим, нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису не було дотримано всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, оскільки відсутні докази фактичного направлення вказаної письмової вимоги боржнику список згрупованих поштових відправлень, чек, квитанція, тощо. Окрім того, матеріали справи не містять доказів отримання направленої кореспонденції боржнику із вказаною письмовою вимогою, чим було порушено права [PERSON] на спростування розміру заборгованості (постанова Верховного Суду 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц). В матеріалах справи відсутні докази повідомлення боржника про нового кредитора ПАТ «ПУМБ», який згідно статуту є правонаступником всіх прав та обовязків ПАТ «[PERSON] Капітал» в результаті реорганізації шляхом приєднання до банку згідно рішення загальних зборів акціонерів та згідно рішення єдиного акціонера від 14 березня 2015 року. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5,6 статті 81 ЦПК України). Враховуючи викладене, встановивши, що між сторонами існує спір з приводу наявності і розміру заборгованості за указаним кредитним договором, належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1409,60 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. Крім того, згідно частин 7, 8 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним продовжити дію заходів забезпечення позову згідно ухвали суду від 17.10.2018 р. протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Outcome: approved