Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 21833,04 грн. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 840,80 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у березні 2019 року він дізнався про утримання з його заробітної плати коштів з незрозумілих підстав. Згодом з`ясував, що підставою для стягнення була постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №57382771, відкрите 08.10.2018 на підставі виконавчого напису №7800 від 11.08.2017, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з нього грошових коштів у сумі 249\~321,69 грн., які є його боргом за кредитним договором №KRXRRX09570213 від 08.03.2007, укладеним між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Зазначив, що рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2010 року було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №KRXRRX09570213 від 08.03.2007, яке рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено. Виконавчий напис №7800 від 11.08.2017 рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року визнано таким, що не підлягає виконанню. Вважає, що заборгованість перед відповідачем у нього відсутня, однак із його заробітної плати шляхом списання коштів з карти для виплат безпідставно було утримано на користь банку 21\~833,04 грн., тому він і просить стягнути їх з відповідача як заподіяну йому шкоду, оскільки його чисельні звернення до банку про повернення коштів були залишені поза увагою. Ухвалою від 18 січня 2021 року відкрито провадження у справі, її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач після отримання ухвали суду і копії позовного м матеріалу відзив не подав, але надіслав письмове пояснення, в якому просив порівняти суми, які просить стягнути позивач і які фактично були перераховані банку виконавчою службою та відмовити у позові у повному обсязі. Оскільки справа розглядається без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали, оцінивши надані позивачем докази, пояснення відповідача, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.06.2011 скасовано рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.05.2010 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № KRXRRX09570213 від 08.03. 2007 та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Як зазначено в рішенні апеляційного суду, згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи від 08.06.2011 [PERSON] заяву позичальника від 08.03.2007 не підписував, а тому не підтверджено факт укладання ним кредитного договору (а.с.4). 11 серпня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в ре5єстрі за № 7800, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 249 321,69 грн., які є його боргом за кредитним договором № KRXRRX09570213 від 08.03.2007 (а.с.7). Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.11.2019 виконавчий напис № 7800 визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с.5-6). Згідно з наданою позивачем копією постанови державного виконавця від 27.11.2019, виконавче провадження №57382771 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів у сумі 249 321,69 грн. закінчено на підставі вищевказаного рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на підставі п.5 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.8). Водночас, згідно з довідкою ПрАТ «ІнГЗК» від 27.02.2020 із заробітної плати позивача за період з лютого 2019 року по червень 2019 року включно було утримано 15897,11 грн. за ВП №57382771 від 13.12.2018 (а.с.10). З листа начальника Інгулецького відділу ДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) видно, що по виконавчому провадженню 57382771 про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у розмірі 249\~321,69 грн. всього стягнуто 15897,11 грн., з яких 300 грн. - витрати виконавчого провадження, 1417,92 грн. - виконавчий збір та 14179,19 грн. було перераховано на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.9). Відповідно до\~ст.ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, обставини, встановлені вищезазначеними судовими рішеннями, зокрема про те,\~що [PERSON] не підписував кредитний договір, на підставі якого було видано виконавчий напис, і про те, що виконавчий напис було видано приватним нотаріусом безпідставно, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що наданими позивачем доказами доведено, що із його заробітної плати здійснювалися стягнення у виконавчому провадженні на підставі виконавчого напису, який скасовано рішенням суду, у загальному розмірі 15897,11 грн., що підтверджено інформацією відділу ДВС. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суми у розмірі 14179,19 грн. було стягнення з позивача [PERSON] у примусовому порядку заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, який судом визнання таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається судом безпідставно набутою, у зв`язку з чим підлягає поверненню позивачеві шляхом стягнення цієї суми з відповідача на користь позивача, оскільки правової підстави у Банку, за якою було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. Водночас, суд не може прийняти в якості належного доказу долучений до позовної заяви скріншот з мобільного додатку про списання з карти для виплат [NUMBER] кредитних коштів, зокрема 02.07.2020 року у розмірі 999,08 грн., 10.07.2020 року у розмірі 1961,87 грн., 06.08.2020 року у розмірі 2914,50 грн. та 137,17 грн., всього 6012,62 грн., оскільки копія цієї виписки не містить ані прізвища особи, якій належить картковий рахунок, ані номеру кредитного договору, по якому здійснюється автоматичне погашення простроченої заборгованості. Главою 83 ЦК України\~визначаються загальні\~підстави для\~виникнення зобов`язання\~у зв`язку\~з набуттям,\~збереженням майна\~без достатньої\~правової підстави.\~Предметом регулювання\~цього інституту\~є відносини,\~які виникають\~у зв`язку\~з безпідставним\~отриманням чи\~збереженням майна,\~і які\~не врегульовані\~спеціальними інститутами\~цивільного права.\~Положення\~цієї глави \~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно з положеннями ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до\~ст.1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стяганню з відповідача на користь позивача тільки ті кошти, які згідно з довідкою бухгалтерії підприємства, де працює позивач, утримані із його заробітної плати по ВП № 57382771, та згідно з довідкою державного виконавця перераховані на користь АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 14179,19 грн., що також співпадає з позицією відповідача, викладеною його представником в письмових поясненнях /а.с.32/. При цьому суд враховує, що позивачем не підтверджено та не доведено походження коштів та їх списання банком саме з його рахунка, відповідно до ст.1073 ЦК України, а тому у частині стягнення з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь позивача списаних коштів у загальному розмірі 6012,62 грн. необхідно відмовити. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача інших коштів, стягнутих за місцем його роботи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до\~ст.42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому\~статтею 27 цього Закону,\~авансового внеску\~стягувача та стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Судом встановлено, що державним виконавцем, у ході примусового виконання виконавчого напису нотаріуса було стягнуто з позивача кошти, пов`язанні з витратами на проведення виконавчих дій та виконавчий збір. Стягуючи вказані кошти, державний виконавець діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений\~Законом України «Про виконавче провадження». А тому, враховуючи, що доказів безпідставного відкриття виконавчого провадження та протиправності дій державного виконавця в ході примусового виконання виконавчого напису позивачем суду не надано, згідно з матеріалами справи витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 300,00 грн. та виконавчий збір у розмірі 1417,92 грн. на рахунок АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надходили, суд вважає, що вказані суми не підлягають стягненню з АТ КБ «ПРИВАТБАНК», і в частині стягнення коштів виконавчого провадження позивачу необхідно відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Отже, на користь позивача з підлягають стягненню з відповідача кошти, які було перераховано на рахунок останнього у розмірі 14179,19 грн. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір з врахуванням положень ст.141 ЦПК України, у розмірі, пропорційному розміру задоволених позивних вимог.

Outcome: partial