Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Донецька з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в Кіровському районі м. Донецька «про призначення страхових виплат». Позовні вимоги мотивує наступним. Позивач працював на посаді директора приватного підприємства «Нова Ера». 18 лютого 2007 року на території АЗС ТОВ «Універсалнафтезбуд», що розташована у смт. Старобешево Донецької області з позивачем стався нещасний випадок. Він впав з 4-х метрової висоти, коли виконував роботи з оформлення фризу АЗС. 27 червня 2008 року було проведено засідання медико-соціальної експертної комісії, рішенням якої позивачу встановлено першу групу інвалідності та стовідсоткову втрату працездатності. При завершенні роботи було складено акти форми Н-5 та форми Н-1, якими визнано, що нещасний випадок, який стався з позивачем 18 лютого 2007 року був пов'язаний з виробництвом. Крім того, той факт, що випадок, який стався з позивачем ґрунтується й на рішеннях Ворошиловського районного суду м. Донецька, Апеляційного суду Донецької область Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (Далі - Закон № 1105) Відповідач у разі настання страхового випадку зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я в тому числі, шляхом сплати щомісячних страхових виплат. Відповідно до ст. 34 Закону № 1105 сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Відповідачем в листі від 30.07.2012 року № 03/1297 позивачу було роз?яснено, що робочі органи виконавчих дирекцій фондів загальнообов?язкового державного соціального страхування мають право перевірити обґрунтування видачі довідок про середню заробітну плату, достовірність зазначених у них відомостей шляхом звіряння даних, зазначених у довідках, з відомостями про нараховану заробітну плату на підприємствах, в установах чи організаціях або з базою даних персоніфікованого обліку застрахованих осіб Пенсійного фонду та базою даних ДПА. Позивач вказує, що всі обов?язкові платежі сплачувалися ним в повному обсязі, однак і за відомостями ДПІ, і за відомостями Пенсійного фонду відомості відсутні. Травму позивач отримав на початку 2007 року та до теперішнього часу страхових виплат не отримує, коштів, які сплачуються Відповідачем відповідно до ч.4 ст. 34 Закону України № 1105 витрати на медичну та соціальну допомогу, в тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, не вистачає. Позивач не може отримати тих коштів, які передбачені законом. Відповідно до ст. 40 Закону України № 1105 Страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду. Потерпілому страхові виплати провадяться з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку. Сто відсотків втрати працездатності позивачу встановлено 27.06.2008 року. За таких обставин, позивач просить суд зобов'язати Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасливих випадків на виробництві в Кіровському районі м. Донецька призначити йому щомісячні страхові виплати у розмірі не нижче мінімальної заробітної плати передбаченої законодавством та відшкодувати щомісячні страхові виплати за весь час затримки з дня, коли встановлено стовідсоткову втрату працездатності, а саме з 27.06.2008 р. та в подальшому сплачувати страхові виплати у розмірі передбаченому законодавством України. Представник позивача [PERSON], яка діяла на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача Левіна Н.О., яка діяла на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала пояснила наступне. Згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Статтею 34 Закону та п.п. 3,6 Постанови КМУ від 26 вересня 2001 року № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим Державним соціальним страхуванням» (далі-Постанова) передбачено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я та розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата для розрахунку страхових виплат є період роботи за останнім основним місцем роботи перед настанням страхового випадку протягом якого застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески. Відповідно до п.25,26 Постанови для страхових виплат необхідно надати довідку, з якої сплачено страхові внески, для розрахунку страхових виплат складається за формою згідно з додатками. Робочі органи виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхуванню мають право перевіряти обґрунтування видачі довідок про середню заробітну плату, достовірність зазначених у них відомостей шляхом звіряння даних, зазначених у довідках, з відомостями про нараховану заробітну плату на підприємствах, в установах чи організаціях або з базою даних персоніфікованого обліку застрахованих осіб Пенсійного фонду та базою даних ДПА. Представником позивача - [PERSON] до відділення ВД ФССНВВ у Кіровському районі м. Донецька була надана копія трудової книжки, де є запис, що [PERSON] працював директором ПП «Нова ера» з 08.02.2007 року по 06.06.2007 р. У довідці про середню заробітну плату (доход) № 0409/1 від 04.09.2008 року зазначена заробітна плата за лютий 2007 року за 7 робочих днів складає 175, 00 грн. Для підтвердження інформації щодо заробітної плати позивача 10.09.2008 року було зроблено запит до Управління ПФУ у Кіровському районі м. Донецька з проханням надати інформацію з бази даних СПОВ Кіровського району, на що 15.09.2008 року була отримана відповідь, що інформація за 2007 рік відсутня в базі даних СПОВ ЩС. у зв'язку з тим; що підприємство «Нова ера» звітувало до пенсійного Фонду Кіровського району як без діяльності (інформація є з 01.09.2006 року по 31.12.2006 рік). Після отримання відповіді від Пенсійного Фонду України. 17.09.2008 року відділенням було зроблено запит до ДПІ У кіровському районі м. Донецька з проханням надані інформацію з бази даних ДНІ з форми № 1 ДФ та 25.09.2008 року була надана відповідь, що в центральній базі даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми сплачених доходів інформації про доходи [PERSON] немає. 22.09.2013 року представники відділення Фонду були направлені на юридичну адресу підприємства «Нова ера» для здійснення перевірки документів щодо правильності надання довідки про середню заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та правильності нарахування, своєчасності та повноти перерахування страхових внесків, однак керівник підприємства відмовився надати документи через їх відсутність. У зв'язку з тим, що відділенням не можуть бути призначені [PERSON] страхові виплати через відсутність довідки про середню заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, представник відповідача просив суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні відповідними документами встановлено, що позивач [PERSON] працював на ПП «Нова ера» на посаді директора. 06.06.2007 року позивач був звільнений з роботи за ст. 40 КЗпП України за станом здоров?я. 18 лютого 2007 року, під час роботи на вказаному підприємстві, з позивачем стався нещасний випадок, пов?язаний з виробництвом, що підтверджується Актом про нещасний випадок на підприємстві за формою Н-1. 27 червня 2008 року рішенням Медико-соціальної експертної комісії м. Донецька, позивачу було встановлено втрата професійної працездатності на 100 %, у зв'язку з отриманою ним виробничою травмою. Крім того йому встановлено 1 група інвалідності. Вказаний факт підтверджується довідкою серії ДОН-05 № 197987 від 27.06.2008 року. У відповідності зі ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого Згідно з ст. 34 вищевказаного Закону, сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок травми на виробництві пошкоджено здоров'я позивача. Викладене є підставою для виплати щомісячної страхової виплати у відповідності зі ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». У відповідності до ч. 14 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», якщо на час звернення за страховою виплатою документи про заробіток потерпілого до ушкодження здоров'я не збереглися, сума страхової виплати визначається за діючою на час звернення тарифною ставкою (окладом) за професією (посадою) на підприємстві (в галузі), на якому працював потерпілий, або за відповідною тарифною ставкою (окладом) подібної професії (посади), але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на день виплати. Відсутність документів про заробіток підтверджується довідкою роботодавця або відповідного архіву. Як вбачається з ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», якщо застрахований або члени його сім'ї за станом здоров'я чи з інших причин не спроможні самі одержати зазначені вище документи, їх одержує та подає відповідний страховий експерт Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Суд вважає, що відповідач має можливість нарахувати та виплачувати позивачу страхові виплати відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що [PERSON] мав до ушкодження здоров'я, але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на день виплати. Посилання представника відповідача на ненадання позивачем усіх необхідних документів для нарахування страхових виплат не може прийняте судом до уваги, оскільки приймаючи до уваги неспроможність позивача самостійно одержати документи, їх повинен був одержати відповідний страховий експерт, що передбачений ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Крім того, суд вважає що для нарахування позивачу страхових виплат з 27.06.2008 року не має підстав, оскільки відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», фонд соціального страхування від нещасних випадків розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Згідно з статтею 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченні трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника, страхові виплати провадяться з дня звернення. Позивачем не надано будь яких підтверджень звернення ним до відповідача про страхові виплати у 2008 році. Лист роз?яснення щодо відмову у страхових виплатах датований 2012 роком. Відповідно до вказаного листа, позивач звертався до відповідача із заявою про страхові виплати 05.07.2012 року. За таких обставин, суд вважає за необхідне зобов?язати відповідача призначити позивачу щомісячні страхові виплати щомісячні страхові виплати у розмірі не нижче мінімальної заробітної плати передбаченої законодавством, з моменту звернення до відповідача із заявою про страхові виплати, тобто з 05.07.2012 року. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України та ст.4 п.2 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243, 60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial