Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою вказуючи, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який уклали 24.11.1990 року. Шлюб зареєстровано Нікольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій областіза актовим записом № 95. Шлюбні відносини припиненні через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. Спільне господарство перестали вести з серпня 2017 року. Вважає, що шлюб розпався остаточно та сім'ю вже не зберегти. Просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 26.11.2018 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання.Крім цього, відповідачці визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам. Також стороні відповідачки разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. Стороною відповідачки у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подано. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 10.01.2019 року підготовче провадження було закрито та справа була призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду письмову заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав, а також просив справу розглянути без його участі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала, а також просив справу розглянути без її участі. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність не з'явившихся учасників справи. Розглянувши письмові заяви позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 07.11.2018 року сторони зареєстрували шлюб 24.11.1990 року у Нікольському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено відповідний актовий запис № 95. Згідно паспортних даних місцем проживання позивача зазначено смт. Нікольське Нікольського району Донецької області, вул. Благодатна, буд. № 17. Відповідно відомостей Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області зареєстрованим місцем проживання відповідачки є [ADDRESS]. Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України визначені підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Також ч.2 передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд вважає доведеними доводи позивача, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі, але шлюбні відносини фактично припинені, разом не проживають, спільне господарство не ведеться, а тому враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти цього, про примирення не заявляють, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому його права підлягають судовому захисту, в зв'язку з чим шлюб необхідно розірвати. Щодо розподілу наявних судових витрат по справі у виді судового збору, що сплатив позивач при подачі позову слід зазначити наступне. Так, відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, відповідно положень ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, на підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи, що позивач при зверненні до суду поніс судові витрати, а саме сплатив судовий збір у вірному розмірі 704,80 грн., а відповідачка до початку розгляду справи по сутіпозов визнала, в зв'язку з чим його позовні вимоги були задоволенні у повному обсязі, суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним при подані позову судового збору в сумі 352,40 грн., а решту суми судового збору в розмірі 352,40 грн. слід стягнути з відповідачки на його користь.

Outcome: approved