Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання відповідачів особами, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В обгрунтування позовної заяви зазначив, що відповідач [PERSON] є його дядьком, а відповідач [PERSON] - двоюрідним братом. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] є зареєстрованими у його житловому будинку 13 лютого 1999 року та 25 лютого 1999 року відповідно, однак у ньому не проживають з грудня 2002 року. Відповідачі виїхали закордон на роботу і у його будинку не появляються, при цьому вони забрали всі свої речі та документи. У зв?язку із формальною реєстрацією відповідачів у житловому будинку позивача, він (позивач) позбавлений можливості отримати житлово-комунальну субсидію. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Адвокат Прийдун В.М. подав суду заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутності та у відсутність позивача, зазначив, що наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилися, на адресу суду надіслали заяви, згідно яких просили розгляд справи проводити без їх участі, зазначили, що позовні вимоги визнають у повному обсязі і не заперечують щодо їх задоволення, оскільки з грудня 2002 року не проживають по [ADDRESS] і мають постійне місце проживання в Іспанії. Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, взявши до уваги заяву представника позивача та його позицію щодо вирішення справи, а також заяви відповідачів про визнання позову, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 березня 2018 року №117825184. Як вбачається із записів в будинковій книзі будинку [ADDRESS] , відповідач [PERSON] зареєстрований в житловому будинку позивача 13 лютого 1999 року, а відповідач [PERSON] - 25 лютого 1999 року. Як вбачається із заяв відповідачів, надісланих на адресу суду, вони визнають позовні вимоги та зазначають, що не проживають у будинку позивача з грудня 2002 року, тобто останні 17 років. У суду не виникло обґрунтованого сумніву, як щодо достовірності обставин, визнаних відповідачами, так і щодо добровільності їх визнання і таке визнання знайшло своє відображення у заявах відповідачів по суті справи. Отже, суд вважає, що вказане визнання позову зі сторони відповідачів не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та законних інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб. З врахуванням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і які визнані відповідачами, судом встановлено, що відповідачі протягом сімнадцяти років не проживають у житловому будинку позивача по [ADDRESS] , а тому їх можна вважати такими, що втратили право користування згаданим житловим будинком. На підставі наведеного,

Outcome: approved