Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] селищної ради про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай),. В обґрунтування вимог посилається на те, що за життя [PERSON] при розпаюванні земель колгоспу «Дружба» с.Пилява Старосинявського району отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) ХМ №0176548, а 18.07.2002 року на підставі рішення Пилявської сільської ради №6, на її імя зареєстровано Державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 №875800, площею 2,19 га, що розташована на території Пилявської сільської ради Старосинявського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.\~ 09.08.1997 року [PERSON] померла, а спадщину після її\~ смерті прийняв позивач, як спадкоємець за заповітом. При зверненні до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів, а саме через описку в прізвищі спадкодавиці у сертифікаті на право на земельну частку (пай) та державному акті на право приватної власності на землю, а також через те, що державний акт на право приватної власності на землю виданий після її смерті. Тому, позивач просить визнати за ним, в порядку спадкування після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай), площею 2,74 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, що розташована на території Пилявської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області та визнати недійсним, виготовлений на імя [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р2 №0875800 від 31.07.2002 року. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, проте подала суду заяву, відповідно до якої просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує повністю. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнає повністю, просить справу слухати у його відсутності. \~Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 серпня 1997 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БВ № 034979 від 11.08.1997 року, виданим Пилявською сільською радою Старосинявського району Хмельницької області, актовий запис № 36. За життя [PERSON] склала заповіт, яим все своє майно заповіла позивачу [PERSON], що стверджується дублікатом заповіту, виданим в.о. старости [PERSON] селищної ради від 10.10.2016 року. При розпаюванні земель колгоспу «Дружба» с.Пилява Старосинявського району [PERSON] отримала право на земельну частку, однак під час складання списку громадян членів колгоспу «Дружба» її прізвище помилково було записано «Куць» замість «Куц». В результаті допущеної описки на прізвище «Куць» було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) ХМ №0176548, а 18.07.2002 року на підставі рішення Пилявської сільської ради №6, на її імя, також із зазначенням прізвища «Куць», зареєстровано Державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 №875800, площею 2,19 га, що розташована на території Пилявської сільської ради Старосинявського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.\~ Довідкою [PERSON] селищної ради №569 від 21.11.2016 року стверджується, що [PERSON] та [PERSON] є одна і та ж особа. Згідно довідок відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі від 08.11.2016 року №29-28-99.2-1877/15-16 та від 16.12.2016 року №97-28-99,6-727/0/9-16 [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) ХМ №0176548, на земельну частку (пай), що розташована на території Пилявської сільської ради Старосинявського району, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №885 від 15.09.1996 року. Взамін вказаного сертифікату, на підставі рішення Пилявської сільської ради №6 від 12.07.2002 року, зареєстровано, але не видано Державний акт на право власності на на землю серія Р2 №875800, на земельну ділянку площею 2,19 га, що розташована на території Пилявської сільської ради Старосинявського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.\~ Відповідно до витягу із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) [PERSON] отримала сертифікат ХМ №0176548 на право земельну частку (пай) розміром 2,74 в умовно кадастрових гектарах колгоспу «Дружба» с.Пилява Старосинявського району, який зареєстрований в даній книзі за № 885 від 15.09.1996 року, про що свідчить її підпис. 31.07.2002 року на підставі рішення Пилявської сільської ради №6 від 12.07.2002 року на імя [PERSON] зареєстровано Державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 №875800,площею 2,19 га на території Пилявської сільської ради Старосинявського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 року, що діяв на час відкриття спадщини), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. \~Відповідно до ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Так, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON], як спадкоємець за заповітом, який фактично вступив в управління спадковим майном, що стверджується довідкою [PERSON] селищної ради Старосинявського району №464 від 06.10.2016 року. Після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась, про що свідчить витяг зі Спадкового реєстру №45768676 від 14.11.2016 року. 14.11.2016 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку через відсутність правовстановлюючих документів, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0176548 та державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 №875800 видано на прізвище «Куць», а також через те, що вказаний державний акт виданий після її смерті, що підтверджується листом державного нотаріуса [PERSON] №1686/01-16 від 14.11.2016 року. Відповідно до вимог ст.ст. 22, 23 ЗК України 1991 року, який діяв на час смерті [PERSON] та відкриття спадщини, право власності\~ на\~ землю виникає після\~ встановлення\~ землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в\~ натурі\~ (на\~ місцевості) та одержання документа, що посвідчує це право. Право власності\~ або\~ право\~ постійного\~ користування\~ землею посвідчується державними\~ актами,\~ які\~ видаються\~ і\~ реєструються сільськими,\~ селищними,\~ міськими,\~ районними\~\~ Радами\~\~\~ народних депутатів. Судом встановлено, що на підставі рішення Пилявської сільської ради №6 від 12.07.2002 року, зареєстровано Державний акт на право власності на землю серія Р2 №875800, на земельну ділянку площею 2,19 га, тобто після її смерті 09.08.1997 року. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що на момент відкриття спадщини [PERSON] не набула права власності на земельну ділянку площею 2,74 в умовних кадастрових гектарах на території Пилявської сільської ради Старосинявського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки за життя не отримала державного акту на право власності на дану земельну ділянку. Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08 серпня 1995 року у разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування. Згідно з п.17\~Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно\~ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки померла [PERSON] за життя була включена до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) та отримала сертифікат серії ХМ №0176548 на право земельну частку (пай) розміром 2,74 в умовно кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності колгоспу «Дружба» с.Пилява Старосинявського району Хмельницької області, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 885 від 15.09.1996 року, тому набула право на земельну частку (пай), яке може бути успадковано спадкоємцями після її смерті. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна\~ особа\~ має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. За таких обставин, аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 №0875800 від 31.07.2002 року, який виданий після смерті [PERSON], слід визнати недійсним, а також враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що відповідно до вимог діючого законодавства позивач має право на спадкування за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю, в установленому законом порядку спадщину прийняв, іншого порядку визнати за ним право власності на право на земельну частку (пай) чинним законодавством не передбачено, суд приходить до висновку що права позивача підлягають до захисту шляхом визнання за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Outcome: approved