Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначив наступне. Він[PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] . У зазначеній вище квартирі зареєстровано відповідача - [PERSON] , яка більше п`яти років не проживає за вказаною вище адресою. Крім того, відповідач не утримує цю квартиру в належному стані, не виконує в ньому поточного ремонту, не сплачує рахунків за комунальні послуги відповідно до вимог ст.ст. 156,160,162,163,166 ЖК УРСР та Закону України «Про комунальні послуги». Всю заборгованість з комунальних платежів, що нараховуються на ім`я відповідача, доводиться сплачувати йому, як власнику нерухомого майна. Враховуючи стрімке підвищення тарифів на комунальні послуги, у матеріальному відношенні йому досить важко сплачувати комунальні платежі за відповідача, який фактично не проживає в його квартирі, але зареєстрований у ній. Крім того, має бажання скористуватись субсидією зі сплати комунальних платежів, яку гарантує наш Уряд, а реєстрація відповідача у квартирі негативно, з матеріальної точки зору, впливає на розмір призначеної субсидії. В перспективних планах планує продати свою квартиру, а реєстрація відповідача у ній ускладнює цей процес, адже потенційні покупці не бажають купувати квартиру із зареєстрованими особами у ній. У досудовому порядку не може вирішити питання зняття відповідача з реєстрації в належній йому квартирі, оскільки остання уникає розмов на цю тему. Таким чином, відповідач створює йому перешкоди в володінні, користуванні та розпорядженні належним йому на праві приватної власності нерухомим майном. Відповідно до ч.1 ст.71 та ч.1 ст.163 ЖК УРСР, за членом сім`ї наймача зберігається займане жиле приміщення у разі його тимчасової відсутності у визначених законом випадках протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналогічна позиція міститься у п.39 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», №5 від 07.02.2014 року. У відповідності зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, законодавство вказує на те, що без добровільного зняття з реєстрації, особу можна зняти з реєстрації лише за рішенням суду, шляхом позбавлення її права користування житловим приміщенням. У ст.41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Вказана правова норма відповідно до Конституції встановлена в Цивільному кодексі України та Житловому кодексі УРСР. У відповідності з ч.1 ст.321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб. А згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.155 ЖК УРСР, власника не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випадків, установлених законодавством. Реєстрація місця проживання відповідача в належній йому квартирі, не дає йому можливості використати вказані права у повному обсязі та створює перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм житлом. Відповідно до викладеного, змушений звернутися до суду з позовною заявою за захистом своїх цивільних прав та інтересів. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої позов підтримав повністю, просить розглянути справу за її відсутності. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавала, відзиву до суду не подала, у зв`язку з чим, на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за згодою позивача, судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: договір (а.с.7), довідка (а.с.8), акт (а.с.10). Суд,

Outcome: approved