Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати виконавчий напис № 952, вчинений 13.11.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус» заборгованість в розмірі 121 928,29 грн, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 219,29 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 303/2011 з лінійним графіком повернення кредиту за напрямком авто кредитування, за умовами якого Банк надає Позичальнику грошові кошти в сумі 88 000,00 грн, терміном повернення 23.06.2016 р., в порядку та на умовах, визначених Договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені у майбутньому і що становитимуть невід`ємну частину цього Договору. 13.11.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус» грошових коштів в розмірі 121 928,29 грн згідно з Кредитним договором № 303/2011 від 23.06.2011 р., укладеного між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] , а також Договору про відступлення прав вимоги № 42053 від 25.04.2019 р., укладеного між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус», за невиплачену в строк заборгованість за період з 23.06.2011 р. по 13.11.2019 р., яка складається з: 62 304,63 грн - заборгованість по тілу кредиту; 59 623,66 грн - заборгованість за відсотками. 23.01.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. відкрито виконавче провадження № 61062585 на підставі вказаного виконавчого напису, про що було повідомлено адвокату позивача 10.03.2020 р. Вказаний виконавчий напис, як вважає позивач, був вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. 03 квітня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. За клопотанням представника позивача витребувано докази від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Л.М. та ТОВ «ФК «Інвест Хаус». Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідач отримав 02.06.2020 р. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський А.М. копії вказаних документів отримав 31.05.2020 р. Представник позивача копію ухвали суду отримав - 28.08.2020 р. Третя особа - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльова Л.М. - 16.06.2021 р. Відповідачем не використано право на подання відзиву на позовну заяву, в тому числі докази, що витребувані ухвалою суду від 03.04.2020 не подані. Від позивача інших заяв по суті справи не надійшло. 30.06.2021 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Л.М. до суду надійшли письмові докази, що витребувані ухвалою від 03.04.2020. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, 23 червня 2011 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено кредитний договір № 303/2011 з лінійним графіком повернення кредиту за напрямом автокредитування (Партнер 1). За умовами Договору Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на наступних умовах: сума кредиту - 88 000,00 грн, комісія за надання Кредиту - 1,99% від суми кредиту (1 751,20 грн) - одноразово, процентна ставка за стандартними умовами кредитування - 20% річних, процентна; умови кредитування в рамках партнерської програми партнер 1 процентна ставка - 15,49% річних, термін повернення кредиту - 23.06.2016 р. 13 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Журавльовою Л.М., вчинено виконавчий напис за № 952, яким пропонується стягнути з [PERSON] , [INFO] ,. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», код за ЄДРПОУ 41661563, грошові кошти у розмірі 121 928,29 грн, згідно з Кредитним договором № 303/2011 від 23.06.2011 р., укладеного між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] , а також Договору про відступлення прав вимоги № 42053 від 25.04.2019 р., укладеного між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус», за невиплачену в строк заборгованість за період з 23.06.2011 р. по 13.11.2019 р., яка складається з: 62 304,63 грн - заборгованість по тілу кредиту; 59 623,66 грн - заборгованість за відсотками. Виконавчий напис набирає юридичну силу з дня його вчинення і має бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення. Вказаний виконавчий напис був пред`явлений стягувачем, ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», до примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Телявському А.М., яким 23 січня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61062585 з виконання виконавчого напису № 952, виданого 13.11.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Журавльовою Л.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» грошових коштів у загальному розмірі 121 928,29 грн. 23 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М., у виконавчому провадженні № 61062585 винесено постанову про арешт майна боржника, [PERSON] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 135 690,11 грн. Крім того, 29 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М., у виконавчому провадженні № 61062585 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У відповідності до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій - Порядок). Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За нормою ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Відповідно до п. 2 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі 910/13233/17 від 29.01.2019. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином убачається, що в порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі Кредитного договору № 303/2011 з лінійним графіком повернення кредиту за напрямом автокредитування (Партнер 1) від 23.06.2011 р., який нотаріально не посвідчений. Відповідно до пп. 2.1 п. 2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). За нормою пп. 3.2, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом України у Постанові від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15, яка в силу Закону є обов`язковою до застосування цій справі, оскільки мають місце аналогічні по своїй суті фактичні обставини справи та відповідно правовідносини. В той же час, у виконавчому написі зазначено про те, що заборгованість стягнута за період з 23.06.2011 р. по 13.11.2019 р., що вочевидь суперечить вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. від 13.11.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 952 - оскільки такий виконавчий напис вчинено не на оригіналі нотаріально посвідченої угоди, розмір боргових зобов`язань позивача за кредитним договором, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, не є підтвердженим випискою по рахунку за Договором кредиту, а також відсутні докази належного направлення та отримання боржником (позивачем) письмової вимоги про усунення порушень, а тому у відповідача були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення такого боргу. З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про задоволення позову [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню із відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн, в межах заявлених позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: approved