Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом в обґрунтування якого зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом, складеним 01.06.2017 року його матірю [PERSON], яка померла 30.09.2017 року. Також зазначив, що за вказаним заповітом ним було успадкованої житловий будинок по вул. Чапаєва, 15, у селі Пальчик, Катеринопільського району, Черкаської області та земельну ділянку для обслуговування вказаного вище житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,2471 га. Крім нього, спадкоємцями за вказаним заповітом були: син - [PERSON], який успадкував земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,80 га., що розташована в адмінмежах Пальчиківської сільської ради; онука - [PERSON], яка успадкувала земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,6187 га., що розташована по вул. Чапаєва, 15, у селі Пальчик, Катеринопільського району, Черкаської області. Позивач вважає, що заповіт його матері від 01.06.2017 року є недійсним, оскільки його складено з порушенням вимог, визначених ст.ст. 1247,1248,1251,1252 ЦК України. Зокрема, щодо дотримання форми заповіту позивач стверджує, що: заповіт від імені його матері був прочитаний в голос та підписаний невідомою особою [PERSON]; заповіт не містить зазначення відомостей про документ з якого встановлено особу заповідача та місяця його складення; посвідчений не уповноваженою особою - сільським головою [PERSON]. Додатково позивач стверджує, що спірний заповіт порушує його права як повнолітньої непрацездатної дитини спадкодавця, оскільки його частка у спадковому майні є значно нижчою ніж при спадкуванні за законом. На підставі викладеного позивач просить визнати спірний заповіт недійсним. У відзиві на позов відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечили проти задоволення позову у повному обсязі з мотивів надуманості тверджень позивача. В обґрунтування заперечень, зокрема зазначили, що некоректне зазначення імені спадкодавця у заповіті не може бути підставою для твердження щодо його складення іншою особою, оскільки лише в одному місці імя спадкодавця зазначено як «Валентина», а в інших місцях заповіту імя спадкодавця вказано правильно. Крім того, відповідачі зазначають, що у спірному заповіті правильно зазначені інші відомості про спадкодавця, які дають можливість ідентифікувати останнього, зокрема, РНОКПП, дата та рік народження, адреса проживання. Щодо дотримання форми спірного заповіту зазначили, що заповіт було посвідчено уповноваженою посадовою особою відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 193 ЦПК України відповідач [PERSON] звернулася з зустрічним позовом про усунення [PERSON] від права спадкування. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] стверджує, що за життя спадкодавець [PERSON] перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги, але [PERSON] ухилявся від надання вказаної допомоги. Ухвалою суду вимоги за зустрічним позовом обєднані в одне провадження для спільного розгляду разом первісним. У відзиві на зустрічний позов [PERSON] заперечив проти задоволення позову у повному обсязі з мотивів необґрунтованості тверджень [PERSON]. Зокрема, зазначив, що, незважаючи на свій поганий фізичний стан на протязі всього життя спадкодавця турбувався про неї, привозив лікарів до дому спадкодавця, придбавав медикаменти, провідував у медичних установах під час перебування останньої в них, забезпечував продуктами харчування, надавав посильну допомогу по господарству. З огляду на наведене просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги за первісним позовом підтримали у повному обсязі та просять суд його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечили у повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов та просять суд відмовити у його задоволенні. В судовому засіданні [PERSON] заперечив проти задоволення вимог за первісним позовом у повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов та просить суд відмовити у його задоволенні. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] заперечили проти задоволення вимог за первісним позовом у повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов та просять суд відмовити у його задоволенні. Вимоги за зустрічним позовом підтримали у повному обсязі та просять суд його задовольнити з підстав викладених у зустрічній позовній заяві. В судовому представник Пальчиківської сільської ради [PERSON] заперечив проти задоволення первісного позову у повному обсязі, оскільки вважає, що ним як уповноваженою посадовою особою органу місцевого самоврядування було належним чином посвідчено заповіт [PERSON]. При цьому пояснив, що особисто переконався у особі спадкодавця з використанням документ, що посвідчує особу. Крім того, зауважив, що як голова села особисто, протягом тривалого часу був знайомий з спадкодавцем, а отже не міг допустити підписання заповіту сторонньою особою. Також пояснив, що заповіт було підписано в приміщенні сільської ради у його присутності саме [PERSON], яка в голос прочитала текст заповіту і особисто його підписала. При цьому пояснив, що допустив одну описку у зазначенні імені спадкодавця, зазначивши його як «Валентина», оскільки за життя [PERSON] більшість жителів села називали її саме таким імям, в той час, як у паспорті їмя [PERSON] було зазначено як «Варвара». Щодо дотримання ним форми посвідчення заповіту, на початку судового розгляду пояснив, що діяв в межах повноважень сільського голови, визначених законом «Про місцеве самоврядування». В подальшому уточнив, що посвідчував спірний заповіт у період відсутності (перебуванні у відпустці) секретаря сільської ради, діючи на підставі положення «Про виконавчий комітет Пальчиківської сільської ради Катеринопільського району», затвердженого рішенням вказаної ради від 09.11.2015 року № 1-5/VII. На підтвердження даних обставин, під час судового розгляду надав відповідні письмові докази в оригіналі для огляду в судовому засіданні, пояснивши неможливість подання доказів раніше своєю юридичною необізнаністю. В подальшому надав суду та сторонам копії письмових доказів, засвідчені секретарем Пальчиківської сільської ради. В судовому засіданні встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З свідоцтва про смерть серії І-СР № 315944 виданого повторно 22.12.2017 року Катеринопільським районним відділом ДРАЦС вбачається, що [PERSON], яка народилася 05.12.1925 року у с. Пальчик, Катеринопільського району, Черкаської області, померла 30.09.2017 року в селі Пальчик, Катеринопільського району, Черкаської області, актовий запис про смерть від 03.10.2017 року № 9.(а.с.9) З заповіту [PERSON] вбачається, що його складено у селі Пальчик, Катеринопільського району, Черкаської області, першого червня дві тисячі сімнадцятого року о 10 годині 45 хвилин. При цьому вбачається, що заповіт вчиняється від імені [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], що народилася та проживає у [INFO]. Текст заповіту містить рукописний допис про те, що його прочитано особисто вголос спадкодавцем та зі слів останнього написано вірно. При цьому після особистого підпису спадкодавця міститься зазначення прізвища імя по-батькові останнього [PERSON]. Також з тексту заповіту вбачається, що його посвідчено сільським головою Пальчиківської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 9 та стягнуто держмито - 0,85 грн.. При цьому посвідчувальний напис містить зазначення, що заповіт підписаний заповідачем [PERSON] в присутності посадової особи [PERSON]. Підпис посадової особи [PERSON] скріплено печаткою Пальчиківської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області.(а.с.11) З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.12.2017 року № 50305095 вбачається, що завідувачем Катеринопільської державної нотаріальної контори [PERSON] зареєстровано спадкову справу № 61748504 щодо спадкодавця [PERSON], яка народилася 05.12.1925 року у с. Пальчик, Катеринопільського району, Черкаської області, померла 30.09.2017 року. Також вбачається, що РНОКПП спадкодавця [PERSON] зазначено як [NUMBER].(а.с.12) З пояснень учасників справи судом встановлено, що обставини прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнаються останніми та не викликають обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин у суду. Також з пояснень учасників справи судом встановлена наявність спадкоємця за законом рідної доньки спадкодавця [PERSON], яка проживає у Російській Федерації, що також не викликає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставин у суду. Враховуючи вищенаведене, суд відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України визнає, що вказані обставини не підлягають доказуванню. З довідки ФАП с. Пальчик від 22.05.2018 року за № 76 вбачається, що за життя [PERSON] хворіла на рак легенів 3 ст., перебувала в безпорадному стані та була неспроможною власними силами забезпечити собі належні умови життя.(а.с.46) З відповіді Катеринопільської ЦРЛ від 27.09.2018 року № 427 на запит адвоката [PERSON] вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у вказаній лікарні з 16.04.2018 року по 25.04.2018 року з діагнозом ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, бігеменія, гіпертонічна хвороба ІІ ст.. ступ 3 різко високий, криз (16.04.2018року). (а.с.76) З рішення Пальчиківської сільської ради від 09.11.2015 року № 1-5/VII вбачається, що до складу утвореного виконавчого комітету вказаної ради, зокрема входять посадові особи: сільський голова [PERSON], секретар сільської ради [PERSON] Також вбачається, що вказаним рішенням затверджено Положення про виконавчий комітет Пальчиківської сільської ради.(а.с.133) З розпорядження сільського голови Пальчиківської сільської ради [PERSON] від 25.05.2017 року № 10 вбачається, що секретарю сільської ради [PERSON] надано щорічну оплачувану і додаткову відпустки з 01.06.2017 року до 10.07.2017 року.(а.с.137) З витягу з реєстру для реєстрації заповітів Пальчиківської сільської ради, розпочатого 01.01.2016 року вбачається, що 01.06.2017 року у вказаному реєстрі за № 9 зареєстровано нотаріальну дію складення заповіту [PERSON]. При цьому реєстр містить зазначення наступних відомостей про документ, що встановлює особу: [NUMBER], НС 043570 виданий 25.11.1995 року Катеринопільським РВУМВС. Крім того, реєстр містить розписку спадкодавця в одержанні нотаріально оформленого документу.(а.с.141-143) З Положення про виконавчий Положення про виконавчий комітет Пальчиківської сільської ради Катеринопільського району, затвердженого рішенням Пальчиківської сільської ради від 09.11.2015 року № 1-5/VII вбачається, що згідно визначених вказаним вище Положенням, повноважень сільського голови (п.2) сільський голова виконує обовязки щодо вчинення нотаріальних дій та є уповноваженою особою на посвідчення заповітів в період відпустки або відсутності секретаря сільської ради.(а.с.134-136) \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до ст.\~1248\~ЦК України\~заповіт складається\~у письмовій\~формі,\~із зазначенням\~місця та\~часу його\~складення. Заповіт\~має бути\~особисто підписаний\~заповідачем. Якщо\~особа не\~може особисто\~підписати заповіт,\~він підписується\~відповідно до\~частини\~четвертої статті\~207\~цього\~Кодексу. Заповіт\~має бути\~посвідчений нотаріусом\~або іншими\~посадовими,\~службовими особами,\~визначеними у\~статтях\~1251-1252\~цього\~Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в\~порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до ст.\~1241\~ЦК України\~малолітні,\~неповнолітні,\~повнолітні непрацездатні\~діти спадкодавця,\~непрацездатна вдова\~(вдівець)\~та непрацездатні\~батьки спадкують,\~незалежно від\~змісту заповіту,\~половину частки,\~яка належала\~б кожному\~з них\~у разі\~спадкування за\~законом (обов'язкова\~частка). Розмір\~обов'язкової\~частки у\~спадщині може\~бути зменшений\~судом з\~урахуванням відносин\~між цими\~спадкоємцями та\~спадкодавцем,\~а також\~інших обставин,\~які мають\~істотне значення. До\~обов'язкової\~частки у\~спадщині зараховується\~вартість речей\~звичайної домашньої\~обстановки та\~вжитку,\~вартість заповідального\~відказу,\~встановленого на\~користь особи,\~яка має\~право на\~обов'язкову\~частку,\~а також\~вартість інших\~речей та\~майнових прав,\~які перейшли\~до неї\~як до\~спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку. Конституційний Суд України у рішенні від 11.02.2014 року № 1-1/2014 року у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України (справа про право на обовязкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця), зокрема, зазначив, що за своєю юридичною природою свобода розпорядження власністю шляхом вчинення заповіту (свобода заповіту) є одним із основоположних принципів спадкового права, при цьому вона не є абсолютною. Кодексом визначено обмеження волі заповідача щодо права розпоряджатися власністю (обмеження принципу свободи заповіту) шляхом установлення права окремої категорії осіб на обовязкову частку у спадщині. Право на обовязкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка) (абзац перший частини першої статті 1241 Кодексу). \~ \~ \~ Відповідно\~до розяснень\~Пленуму Верховного\~Суду України,\~які містяться\~у п.\~19\~постанови від\~30.05.2008\~року №\~8\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» при\~визначенні \~розміру \~обов'язкової\~ \~частки \~ в\~ \~спадщині враховуються\~ всі\~спадкоємці за\~законом першої\~черги,\~ увесь\~склад спадщини,\~ зокрема,\~право на\~вклади в\~банку (фінансовій\~установі),\~щодо \~яких вкладником\~було зроблено\~розпорядження на\~випадок своєї\~смерті,\~ вартість\~речей звичайної\~домашньої обстановки\~та \~вжитку,\~вартість заповідального\~відказу. За\~згодою особи,\~ яка\~ має\~ право\~ на\~ обов'язкову\~ частку\~ у\~спадщині,\~ належна\~ їй\~частка визначається\~з майна,\~ не\~охопленого заповітом.\~ У\~разі незгоди\~ця частка\~визначається з\~усього \~складу спадщини. У разі порушення права спадкоємців на обов'язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, яка складає обов'язкову частку. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог як за первісним, так і за зустрічним позовом. З урахуванням відсутності клопотання позивача за первісним позовом про проведення почеркознавчої експертизи для визначення справжності підпису заповідача, а також сукупності нижче наведених обставин, суд визнає, що заповіт [PERSON]\~від 01.06.2017\~року складений\~та підписаний, саме вказаною особою, а не іншою, як стверджує позивач за первісним позовом, оскільки це підтверджується сукупністю інших відомостей про особу (правильне зазначення прізвища, імені та по-батькові заповідача у інших місцях заповіту, правильного зазначення належного заповідачу реєстраційного номеру облікової картки платника податків - РНОКПП, відомостей про місце та час народження заповідача, та про місце проживання заповідача тощо), які містяться у оспорюваному заповіті та дають можливість однозначно ідентифікувати особу, що підписала заповіт, незважаючи одноразову описку, допущену у написанні імені заповідача, яка в силу вищенаведеного не має істотного значення. Також всупереч тверджень позивача за первісним позовом, суд визнає, що вказаний вище заповіт містить зазначення місця його складення (с. Пальчик…) та посвідчений уповноваженою особою органу місцевого самоврядування сільським головою, який посвідчив спірний заповіт в період відпустки секретаря сільської ради. Суд також відкидає твердження представника позивача за первісним позовом щодо недотримання Пальчиківською сільською радою, визначеного ч. 5 ст. 95 ЦПК України порядку засвідчення наданих суду письмових доказів (щодо не зазначення дати засвідчення), оскільки враховує, що по-перше, в судовому засіданні судом оглядалися оригінали вказаних доказів, по-друге, засвідчення вказаних копій відповідає вимогам ч. 4 ст. 95 ЦПК України, оскільки є засвідченими підписом уповноваженої особи органу місцевого самоврядування із зазначенням посади останньої, містять зазначення про їх відповідність оригіналу та скріплені печаткою органу місцевого самоврядування. Крім того, з огляду на відсутність юридичної служби у органі місцевого самоврядування, суд визнає поважними причини пропуску строку надання письмових доказів третьою особою та приймає їх до розгляду. Також суд відкидає як необґрунтоване твердження позивача за первісним позовом про порушення його права на обовязкову частку у спадщині як повнолітньої непрацездатної дитини спадкодавця у звязку із тим, що його частка у спадковому майні є значно нижчою ніж визначена законом. При цьому суд визнає, що позивач за\~первісним позовом є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, що складається з житлового будинку по вул. Чапаєва, 15, у селі Пальчик, Катеринопільського району, Черкаської області та земельної ділянки для обслуговування вказаного вище житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,2471 га.. Однак, позивач за первісним позовом не надав суду жодних письмових доказів, які б підтверджували, що розмір успадкованої ним частки у майні заповідача є меншим ніж визначений законом розмір належної йому обовязкової частки у спадщині, при визначенні якого згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 19 постанови від 30.05.2008 року № 8 «Про судову практику у справах про спадкування» враховуються всі спадкоємці за законом першої черги та увесь склад спадщини. Крім того, згідно п.19 вказаних вище розяснень у разі порушення права спадкоємців на обов'язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, яка складає обов'язкову частку. При цьому вимоги позивача за первісним позовом, які в тому числі, мотивовані порушенням його права на обовязкову частку у спадщині спрямовані на визнання недійсним заповіту у цілому. Суд відмовляє у задоволенні вимог за зустрічним позовом, оскільки визнає обґрунтованим твердження представника позивача за первісним позовом про те, що, передбачений ч. 5 ст. 1224 ЦК України порядок усунення від права на спадкування стосується лише спадкоємців за законом в той час, як позивач за первісним позовом є спадкоємцем за заповітом. Враховуючи те, що заповіт містить визначений заповідачем перелік спадкового майна суд зазначає, що позивач за первісним позовом може бути спадкоємцем першої черги за законом щодо іншого спадкового майна, яке не визначено у заповіті або ж у випадку визнання заповіту недійсним, оскільки є рідним сином спадкодавця. Однак, за наявності вказаних обставин, усунення позивача за первісним позовом від права спадкування було б можливим лише уразі його ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. (Дана позиція, викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц). Тобто, усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. При цьому суд визнає, що позивачем за зустрічним позовом не надано належних і допустимих доказів з яких би вбачалось, що спадкоємець за первісним позовом мав можливість надання допомоги спадкодавцеві, яка перебувала у безпорадному стані і остання потребувала допомоги саме цієї особи. Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у звязку з відмовою у задоволенні як первісного, так і зустрічного позову суд відмовляє позивачу за первісним позовом та позивачу за зустрічним позовом у відшкодуванні понесених судових витрат, повязаних з наданням професійної правничої допомоги. З цих же підстав суд відмовляє позивачу за первісним позовом у відшкодуванні понесених судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору. Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивач за зустрічним позовом є звільненим від сплати судового збору як інвалід ІІ групи. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed