Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в обґрунтування позовних вимог, які в ході судового розгляду справи уточнювалися, позивач вказує, що шлюб між ним та відповідачкою було укладено 14.06.2008 року. В шлюбі у них народилась спільна дитина - донька [PERSON], [INFO], яка на цей час мешкає разом з відповідачкою. Шлюб між ними розірвано за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.10.2015 року, яке набрало законної сили. Під час шлюбу з відповідачкою, ними за спільні кошти, в 2015 році було придбано майно, яке за законом є його спільною сумісною власністю з відповідачкою, а саме: автомобіль «Сенс», виробник ЗАТ «ЗАЗ», 2007 року випуску, державний реєстраційний АЕ 8264 НМ, вартістю 75 000 гривень. Зазначений автомобіль знаходився у фактичному користуванні відповідачки, яка користувалася ним одноособово, під час розгляду справи судом, відповідачкою спірний автомобіль було продано невстановленій особі за 44629 грн. 20 коп., в зв'язку з цими обставинами, він вважає, що з відповідачки на його користь слід стягнути кошти в розмірі 1/2 частки вартості спірного автомобіля, продаж якого вона здійснила без його відома, що в грошовому вираженні складає 22 314 грн. 60 коп. Вважає, що з наданого у зустрічному позові, як таке, що підлягає поділу, слід виключити наступне майно: п. 3) зустрічної позовної заяви - меблі кухонні, дійсна вартість яких складає 3700 грн. та оплату яких здійснювали його батьки за власні кошти, оскільки ці меблі знаходяться в квартирі, яка належить його батькам та яку його батьки обладнували як свою власність за власні кошти; п. 6) зустрічної позовної заяви - консоль (тумба під телевізор), вартістю 1000 грн., яку було продано ними з відповідачкою ще під час шлюбу в 2015 році; п. 8) зустрічної позовної заяви - меблі в прихожу (дзеркало-тумба) вартістю 300 грн. було придбано його батьками ще до його шлюбу з відповідачкою в 2007 році; п. 10) зустрічної позовної заяви - котел газового опалення, дійсна вартість якого складає 4800 грн. та який було придбано його батьками для обладнання опалення в належній їм квартирі за власні кошти, що підтверджується товарним чеком на котел; п. 15) зустрічної позовної заяви - пральна машина, була придбана до шлюбу з відповідачкою за кошти його батьків 13.05.2008 року. До переліченого вище майна, крім п. 6) зустрічної позовної заяви, відповідачка не має жодного відношення, оскільки це майно не придбавалось за їхні з нею спільні кошти, в зв'язку з чим, воно не може бути їхньою спільною власністю та поділу не підлягає. Частина майна, переліченого відповідачкою в своєму зустрічному позові, яке є їхньою з нею спільною власністю, була вивезена нею в момент його відсутності вдома самовільно та без його відома, а саме відповідачка самовільно, без погодження з ним вивезла наступне майно, яке на цей час знаходиться в неї за місце її проживання: п. 1) зустрічного позову - стіл письмовий, вартістю 250 грн., 12) зустрічного позову - мікрохвильова піч, вартістю 740 грн., п. 13) зустрічного позову - акустичні колонки, вартістю 335 грн., п. 16) зустрічного позову - DVD програвач, вартістю 495 грн., п. 17) зустрічного позову - тюнер цифрового телебачення Т-2, вартістю 600 грн., п. 20) зустрічного позову - ноутбук «АSUS», вартістю 5499 грн., п.21) зустрічного позову - планшетний комп'ютер «ТАВ-97Е-01», вартістю 1570 грн., п.22) зустрічного позову - телевізор «ВВК» з вбудованим програвачем компакт-дисків, вартістю 2420 грн., п.23) зустрічного позову - цифрова відеокамера, вартістю 3000 грн., п. 24) зустрічного позову - цифрова фотокамера, вартістю 1860 грн. Всього майна на суму: 16 769 грн. Все інше майно, зазначене нею в зустрічному позові, з урахуванням того, яке не підлягає поділу, оскільки не є їхньою з нею спільною сумісною власністю, та з урахуванням його дійсної вартості, зазначеної ним в цьому позові, знаходиться в квартирі його батьків, в якій вони проживали разом з відповідачкою до моменту, коли вона добровільно залишила цю квартиру та забрала з собою усе перелічене ним вище майно та технічні і гарантійні документи на нього. З урахуванням внесених змін до позовних вимог, просить стягнути з відповідачки на його користь 1/2 частку коштів, отриманих нею від продажу спірного автомобіля «Сенс», виробник ЗАТ «ЗАЗ», кузов Y6DTF699Р7W362462, 2007 року випуску, державний реєстраційний АЕ 8264 НМ, вартістю 44629 грн. 20 коп., який був спільною частковою власністю його та відповідачки в рівних долях, в сумі 22314 грн. 60 коп. та, з урахуванням того майна, яке вже фактично знаходиться у відповідачки, він вважає, що поділ належного їм з відповідачкою майна, слід здійснити наступним чином з урахуванням його дійсної вартості та залишити йому у власність: диван м'який, вартістю 1200 грн.; шафу-купе, вартістю 2000 грн.; ліжко двоспальне, вартістю 1200 грн.; шафу кутник, вартістю 900 грн.; акваріум об'ємом 100 літрів, вартістю 470 грн.; холодильник «Samsung», вартістю 3559 грн.; кондиціонер повітря, вартістю 1980 грн.; радіотелефон «Раnasonik», вартістю 360 грн. Всього майна на суму 11 669 (одинадцять тисяч шістсот шістдесят дев'ять) грн. Все інше майно, залишити відповідачці, а саме: стіл письмовий, вартістю 250 грн.; мікрохвильова піч, вартістю 740 грн.; акустичні колонки, вартістю 335 грн.; DVD програвач, вартістю 495 грн.; тюнер цифрового телебачення Т-2, вартістю 600 грн.; ноутбук «АSUS», вартістю 5499 грн.; планшетний комп'ютер «ТАВ-97Е-01», вартістю 1570 грн.; телевізор «ВВК» з вбудованим програвачем компакт-дисків, вартістю 2420 грн.; цифрова відеокамера, вартістю 3000 грн.; цифрова фотокамера, вартістю 1860 грн. Всього майна на суму: 16 769 (шістнадцять тисяч сімсот шістдесят дев'ять) грн. Стягнути з відповідачки на його користь усі понесені ним судові витрати, пов'язані з розглядом цієї справи в суді, в тому числі по оплаті юридичної допомоги адвоката. Відповідач [PERSON] звернулася з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного рухомого майна подружжя, яку уточнювала під час розгляду справи та вказує, що відповідач самовільно без її згоди у вересні 2015 року, коли вона була на роботі, виніс з квартири де вони спільно проживали, належне їм як подружжю на праві спільної сумісної власності майно у вигляді: планшетного комп'ютеру «ТАВ-97Е-01, вартістю - 1570 грн.; ноутбуку «АSUS», вартістю 5499 грн.; телевізору «ВВК» з вбудованим програвачем DVD, вартістю 2420 грн.; цифрової фотокамери «SONY», вартістю - 1860 грн.; відеокамери «Dmojo», вартістю 3000 грн., акустичних колонок «FD» - 2 шт., вартістю 335 грн., якими він розпорядився на свій розсуд, позбавив її таким чином права на володіння та користування зазначеним майном, при цьому відповідач в своєму первісному позові просить суд саме ці речі в порядку поділу майна подружжя залишити їй, а інші речі наявність яких він визнає, залишити за ним. Загальна вартість вищезазначеного майна, яким самовільно розпорядився відповідач складає: 14684,00 грн., тому вона має право на компенсацію вартості 1/2 частини вищезазначеного рухомого майна, яка складає 7342,00 грн. Відносно вимоги відповідача стягнути з неї на його користь вартість 1/2 частки їхнього спільного автомобіля, який був проданий нею після розірвання шлюбу, то сума яку просить стягнути відповідач 22314,60 грн., є явно завищеною, і розрахована без урахування наступного. У судовому засіданні 09.03.2016 року, відповідач визнав той факт, що на придбання спірного автомобіля у них спільних коштів було недостатньо, а тому вона позичила 20000 грн., і ще 15000 грн. дали їй її дідусь та бабуся. Тобто нею було залучено зі сторони на покупку спірного автомобіля 35000 грн., з яких 15000 грн. були особисто її коштами в силу п.3 ч.1 ст.57 СК України, а 20000 грн. за договором позики. Вони в силу ч.4 ст. 65 СК України повинні були спільно повертати кошти які вона позичила на придбання автомобіля в інтересах їхньої з відповідачем сім'ї. Тому вона була вимушена продати спірний автомобіль за згодою відповідача, оскільки їй було необхідно повернути позичені кошти, і після продажу спірного автомобіля, та повернення позики; у неї залишилося тільки 9629,20 грн. (44629,20 - 35000,00), з яких 1/2 частка яка належить відповідачу відповідно складає 4814,60 грн. Тобто вона повинна відшкодувати відповідачу 4814,60 грн. Вона вважає, що при поділі спільного нажитого майна необхідно врахувати, що вона повинна сплатити відповідачу за проданий спірний автомобіль 4814,60 грн., а відповідач повинний сплатити їй за приховане ним спірне рухоме майно 7342,00 грн., а також той факт, що їхня спільна з відповідачем малолітня дитина залишилася проживати з нею, з чого на її думку буде справедливим та правомірним наступний такий варіант поділу спільного майна подружжя, тобто виділити їй в натурі в особисту приватну власність наступне майно, яке у цей час знаходиться у відповідача: холодильник «Samsung», вартістю - 3559 грн.; кондиціонер «LD», вартістю - 1980 грн.; пральну машину «LD», вартістю - 2521 грн.; на загальну суму 8060,00 грн. Все інше майно на загальну суму 33599,00 грн. залишити у власності відповідача. Загальна вартість вищезазначеного майна яке на цей час може бути поділено в натурі становить - 41659,00 грн.:2=20829,00 грн. (вартість частки кожного з подружжя). 20829,00 грн. - 8060,00 грн. (вартість майна яке вона бажає отримати в натурі) = 12769,50 грн. (вартість її частки у спільному майні яке відходить відповідачу). Таким чином відповідач повинен сплатити на її користь грошову компенсацію у вигляді різниці вартості спільного майна запропонованого до поділу нею, з урахуванням вище зробленого взаєморозрахунку між ними, стосовно вартості прихованого відповідачем майна, та проданого нею автомобіля (що складає 2527,40 грн. на її користь), яка складає у загальному розмірі 15296,90 грн., яка складається з 12769,50 грн. різниці між вартістю майна яке повинне відійти відповідачу (на суму 33599,00 грн.) та їй (на суму 8060,00 грн.), і 2527,40 грн. залишку, який повинний сплатити їй відповідач в рахунок вартості 1/2 частини прихованого ним майна, з відрахуванням належної йому частки вартості проданого автомобіля. В порядку поділу спільного рухомого майна подружжя, просить виділити їй у особисту приватну власність: холодильник «Samsung», вартістю - 3559 грн.; кондиціонер «LG», вартістю - 1980 грн.; пральну машин «LG», вартістю - 2521 грн.; на загальну суму 8060,00 грн. Залишити у власності відповідача: стіл письмовий, вартістю - 250 гри.; диван м'який, вартістю - 1200 грн.; відеокамеру «Dmojo», вартістю 3000 грн., шафу-купе, вартістю - 2000 грн.; ліжко двоспальне, вартістю - 1200 грн.; консоль (тумба під телевізор), вартістю - 1000 грн.; шафу кутник, вартістю - 900 грн.; прихожу (дзеркало-тумба), вартістю - 300 грн.; акваріум (100 літрів), вартістю - 470 грн.; мікрохвильову піч «LG», вартістю - 740 грн.; акустичні колонки «FD» 2 штуки, вартістю - 335 грн.; DVD - програвач ВВК, вартістю - 495 грн.; тюнер «Strong», вартістю - 600 грн.; радіотелефон «Раnasonik», вартістю - 360 грн.; планшетний комп'ютер «ТАВ-97Е-01, вартістю - 1570 грн.; ноутбук «АSUS», вартістю - 5499 грн.; телевізор «ВВК» з вбудованим програвачем DVD, вартістю - 2420 грн.; цифрову фотокамеру «SONI», вартістю - 2000 грн., меблі кухонні, вартістю - 12000 грн. На загальну суму 33599,00 грн. Стягнути на її користь з [PERSON], грошову компенсацію у розмірі 12769,50 грн. Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, посилаючись на вказані в позові обставини, зустрічний позов не визнав та пояснив, що колишня дружина покинула квартиру і виїхала добровільно, при цьому забрала всі речі без його присутності. Перебували у шлюбі з 2008 року по 2015 рік, шлюб розірвано, у шлюбі купили автомобіль [PERSON]. Потім між ними склалася конфліктна ситуація, спочатку пропали документи на автомобіль, ключі, а потім і машина. Купили машину за 70000 грн. з переоформленням 75000 грн. У них було 37000 їхніх грошей, ще 30000 грн. дали його батьки, 3000 грн. дали батьки дружини. У вересні 2015 року він дізнався, що автомобіль продано, питання продажу автомобіля колишня дружина з ним не погоджувала. Відповідачка забрала DVD програвач, тюнер, радіотелефон, модем, ноутбук, планшет, телевізор, відеокамеру, цифрову фотокамеру, мікрохвильову піч, стіл письмовий, шафу-куток забрала, а у нього залишилась пральна машина, яка придбана до шлюбу за кошти батьків, кондиціонер, холодильник, ліжко 2-х спальне, акваріум, шафа-купе, кондиціонер. З вартістю кухонного гарнітуру, зазначеного відповідачкою у розмірі 12000 грн. він не згоден, він коштує менше. Тумба під телевізор також коштує 100 грн. Просить стягнути з відповідачки вартість ? автомобіля, майно поділити згідно зазначеного ним варіанту поділу. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримав, проти зустрічного позову заперечує, посилаючись на вищевказані обставини, просить первісний позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідачка по первісному позову (позивачка за зустрічним позовом) [PERSON], яка допитана в судовому засіданні за правилами допиту в якості свідка, суду показала, що перебувала у шлюбі з [PERSON] з 2008 року по 2015 рік, шлюб розірвано, мають від шлюбу неповнолітню дочку. Під час шлюбу проживали в квартирі, яка належить матері колишнього чоловіка. На момент вселення в квартиру, меблів і техніки в ній не було, все купували самі. Збирали гроші для придбання автомобіля, власних коштів в них було 35000 грн., її дід і баба дали 15000 грн., також давала кошти її мати, купили машину за 75 тисяч гривень та оформили на її імя. Прийшовши додому в вересні 2015 року, виявила зникнення техніки. Чоловік був з дочкою весь день вдома, на її запитання куди поділася техніка, сказав, що їй тут нічого не належить, однак дочка розповіла, що подзвонила бабуся після чого чоловік склав техніку до сумки і відніс до батьків додому. З цього приводу зверталась в поліцію, проводилася перевірка. Після цього батьки чоловіка стали її ображати, вимагали, щоб вона виселилася з квартири, за машину борги чоловік віддавати відмовлявся. В послідуючому, з його згоди машину було виставлено на продаж, потім вона запросила депутата міської ради для складення опису майна, що і було зроблено, після чого чоловік сказав, що вона в цій квартирі більше не живе, пригрозив викинути речі. Ввечері вона забрала свої речі і дитину, дитяче ліжко і переїхала в інше житло, інших речей не брала, все залишилося у квартирі. З 23.09.2015 року в квартиру більше зайти не могла, бо чоловік поміняв замок на вхідних дверях. 05.11.2015 року машина була продана за згодою чоловіка, машина мала пошкодження, тому була нею продана за 45000 грн. З них віддала борг [PERSON] у розмірі 20000 грн., 15000 віддала бабусі і дідусю, а приблизно 10000 грн. залишилась у неї. Просить зустрічний позов задовольнити. У задоволенні первісного позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав зустрічну позовну заяву, проти задоволення первісного позову заперечував, посилаючись на вищевказані обставини. Просить зустрічний позов задовольнити, у задоволенні первісного позову відмовити. Вислухавши сторони, їх представників, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що первісний позов та зустрічний позов підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Так, свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу проживали в квартирі по сусідству. Часто чула їх скандали, які відбувалися в основному в звязку із зловживанням спиртним [PERSON] Вона бувала вдома у подружжя [PERSON], оскільки їх діти дружили, бачила, що в квартирі були меблі, телевізор, що був на кухні, ноутбук, фотоапарат, планшет. У вересні 2015 року бачила, як [PERSON] викликала поліцію, пояснила, що з квартири пропала техніка. В цей день гуляла з [PERSON], донькою позивачки, вона розповіла, що цю техніку вони разом з батьком віднесли до бабусі з дідусем. Через декілька днів батьки [PERSON] та він сам сказали [PERSON] виселися з квартири. Коли [PERSON] виселялася з квартири були присутні вона та сусідка Шакун. Вона чула розмову між [PERSON] та [PERSON] про повернення боргів за автомобіль, [PERSON] сказав, щоб [PERSON] продавала машину і віддавала борги. В той день [PERSON] забрала одяг свій та дитини та іграшки, не бачила, щоб вона забирала меблі чи техніку. Приблизно через день [PERSON] хотіла потрапити до квартири, але не змогла, бо замки на вхідних дверях були вже змінені, [PERSON] поміняв замки. Бачила, що [PERSON] намагалась відкрити квартиру, але не змогла. Свідок [PERSON], суду показала, що [PERSON] є її племінницею, на час одруження з [PERSON] у них була тільки квартира, в якій нічого не було. За кошти, що подарували на весілля 12000 вони встановили опалення, все інше майно вони придбали потім. Після розлучення, [PERSON] пішла ні з чим, забрала тільки речі свої і дитини і іграшки дитини. Їй відомо, що для придбання автомобіля [PERSON] у її батьків, це баба та дід [PERSON], зайняла 15000 грн.. Ще гроші на машину [PERSON] давала її мати - 3000,00 грн. та позичали у знайомих. У вересні 2015 р. їй зателефонувала [PERSON] і повідомила, що з квартири зникли речі: ноутбук, фотоапарат, відеокамера, а зі слів дитини [PERSON] з його батьком, все склали в сумку і забрали. Потім [PERSON] з цієї квартири вибралася, з її слів відомо, що всі меблі залишились в квартирі. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2008 року та факт розірвання шлюбу за рішенням суду, підтверджено копією рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.10.2015 року (т.1 а.с. 4-5) Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження останньої серії І-КИ № 340817 (т.1 а.с. 47), яка відповідно до рішення суду від 20.10.2015 року залишилась проживати разом з матірю. (т.1 а.с. 4-5) Згідно акту № 1334 від 23.09.2015 року, що складений депутатом Вільногірської міської ради [PERSON] в присутності сусідів [PERSON], та [PERSON], здійснено опис майна за адресою вул. [PERSON]. Комсомолу (нині Молодіжна)[ADDRESS] та станом на 09.15 год. 23.09.2015 року в квартирі зафіксовано: стіл письмовий, диван мякий, меблі кухонні (шафи з 4 секцій, стіл скляний, стільці), шафу-купе, ліжко двоспальне, консоль, шафа кутова, прихожа, дзеркало, тумба, акваріум, котел газовий «Westen», плита газова, витяжка, холодильник «Samsung», мікрохвильову піч «LD», колонки, телевізор 32 дюйми «Samsung», кондиціонер «LG», пральна машина «LG», DVD програвач, тюнер «Strong», радіотелефон «Panasonik», модем для інтернета (т.1 а.с. 50-51) Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що в період шлюбу сторонами було придбано: стіл письмовий, вартістю 250 грн.; диван м'який, вартістю 1200 грн.; шафу-купе, вартістю 2000 грн.; ліжко двоспальне, вартістю 1200 грн.; шафу кутник, вартістю 900 грн.; прихожу (дзеркало-тумба) вартістю 300 грн.; акваріум об'ємом 100 літрів, вартістю 470 грн.; холодильник «Samsung», вартістю 3559 грн.; мікрохвильову піч, вартістю 740 грн.; акустичні колонки, вартістю 335 грн.; кондиціонер «LG», вартістю 1980 грн.; тюнер «Strong», вартістю 600 грн.; радіотелефон «Panasonik», вартістю 360 грн.; планшетний комп'ютер «ТАВ-97Е-01», вартістю 1570 грн.; ноутбук «АSUS», вартістю 5499 грн.; телевізор «ВВК» з вбудованим програвачем DVD, вартістю 2420 грн.; DVD програвач, вартістю 495 грн.; цифрову відеокамера «Dmojo», вартістю 3000 грн.; цифрову фотокамера «SONI», вартістю 1860 грн., що з огляду на вимоги ч.1 ст. 82 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню. Також судом встановлено, та не заперечувалося сторонами, в період їх шлюбу сторонами було придбано в 2015 році автомобіль «Сенс», виробник ЗАТ «ЗАЗ», кузов Y6DTF699Р7W362462, 2007 року випуску, державний реєстраційний № [NUMBER], який продано [PERSON] 05.11.2017 року за 44629,20 грн. [PERSON] факт продажу також підтверджено інформацією наданою управлінням превентивної діяльності Головного національного управління національної поліції в Дніпропетровскій області (т.1 а.с. 154-155) довідкою-розрахунком № 906310 серії ААЕ від 05.11.2015 року (т.1 а.с. 182). Позивач [PERSON] стверджує, що після фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин відповідачка [PERSON] самовільно забрала побутову техніку та частину меблів при виселенні із квартири, однак ці твердження позивача суд оцінює критично, оскільки факт перебування всього спірного майна придбаного сторонами під час шлюбу у позивача [PERSON] підтверджено показами свідка [PERSON], постановою про закриття кримінального провадження від 15.06.2016 року, винесеною заступником начальника СВ Вільногірського ВП ДзВП ГУНП в Дніпропетровській області, [PERSON] (а.с. 162) та актом № 1334 від 23.09.2015 року, який складено депутатом Вільногірської міської ради [PERSON] (т.1 а.с. 50-51) і позивачем будь-яких доказів на спростування зазначених обставин в судовому засіданні не надано. Разом з тим, суд прийшов до висновку, що факт розпорядження спільним майном позивачем по первісному позову [PERSON] без згоди [PERSON], а саме планшетним комп'ютером «ТАВ-97Е-01», вартістю 1570 грн.; ноутбуком «АSUS», вартістю 5499 грн.; телевізором «ВВК» з вбудованим програвачем DVD, вартістю 2420 грн.; DVD програвачем, вартістю 495 грн.; цифровою фотокамерою «SONI», вартістю 1860 грн. знайшов своє підтвердження в суді, оскільки згідно з матеріалами перевірки по заяві [PERSON] до органів поліції, постанови про закриття кримінального провадження від 15.06.2016 року, винесеною заступником начальника СВ Вільногірського ВП ДзВП ГУНП в Дніпропетровській області, [PERSON] (а.с. 162), згідно яких остання звернулася до поліції з приводу відсутності вказаного майна, провадження по справі закрито в звязку з відсутністю складу злочину, а під час опису майна 23.09.2015 року за участю депутата Вільногірської міської ради [PERSON] та присутності сусідів [PERSON], та [PERSON], зазначене майно було відсутнє і з цього часу [PERSON] доступу до квартири не мала. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦК України, розпорядження майном, що перебуває у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ст. 68 CK України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Таким чином, під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог ст. 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (ч. 2 ст. 364 ЦК України). В п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», роз'яснено, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням подружжя, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до п. 23 вказаної Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 24 Постанови, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Відповідно до роз'яснення викладеного у п. 30 Постанови, у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї, чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Таким\~ чином, судом\~ встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 14.06.2008 року перебували у шлюбі, який розірвано 20.10.2015 року, в період перебування сторін у шлюбі ними придбано у спільну власність: стіл письмовий, вартістю 250 грн.; диван м'який, вартістю 1200 грн.; шафу-купе, вартістю 2000 грн.; ліжко двоспальне, вартістю 1200 грн.; шафу кутник, вартістю 900 грн.; прихожу (дзеркало-тумба) вартістю 300 грн.; консоль, вартістю 100 грн., акваріум об'ємом 100 літрів, вартістю 470 грн.; холодильник «Samsung», вартістю 3559 грн.; мікрохвильову піч, вартістю 740 грн.; акустичні колонки, вартістю 335 грн.; кондиціонер «LG», вартістю 1980 грн.; тюнер «Strong», вартістю 600 грн.; радіотелефон «Panasonik», вартістю 360 грн.; планшетний комп'ютер «ТАВ-97Е-01», вартістю 1570 грн.; ноутбук «АSUS», вартістю 5499 грн.; телевізор «ВВК» з вбудованим програвачем DVD, вартістю 2420 грн.; DVD програвач, вартістю 495 грн.; цифрову відеокамера «Dmojo», вартістю 3000 грн.; цифрову фотокамера «SONI», вартістю 1860 грн. Сторонами також визнано, що в період шлюбу ними було придбано консоль (тумба під телевізор), вартість якої [PERSON] визначено в сумі 1000 грн., що не визнано позивачем [PERSON], але належних і допустимих доказів на підтвердження вартості цієї тумби відповідачем не надано, від проведення експертизи сторони відмовились, тому суд приймає вартість вказаної речі у розмірі визнаної [PERSON], тобто 100 грн. Суд вважає необґрунтованими твердження позивача за зустрічним позовом [PERSON] про придбання під час шлюбу меблів кухонних, вартістю 12000,00 грн., оскільки останньої не зазначено, що саме входить до вказаних меблів та не доведено їх вартість, оскільки будь-яких доказів останньою не надано, тому вказані кухонні меблі не підлягають врахуванню при здійсненні поділу майна подружжя. Також, суд критично оцінює твердження позивачки за зустрічним позовом [PERSON] щодо придбання в період шлюбу пральної машини «LD», вартістю 2521 грн. оскільки згідно копії гарантійного талону пральна машина придбана 13.05.2008 року (а.с. 99), тобто до укладення шлюбу між сторонами, тому ця річ також підлягає виключенню з обсягу майна подружжя, яке підлягає поділу. Також судом встановлено, що не заперечується сторонами, що ними в період шлюбу було придбано автомобіль «Сенс», виробник ЗАТ «ЗАЗ», кузов Y6DTF699Р7W362462, 2007 року випуску, державний реєстраційний № [NUMBER], який продано [PERSON] 05.11.2017 року за 44629,20 грн. [PERSON], факт продажу також підтверджено інформацією наданою управлінням превентивної діяльності Головного національного управління національної поліції в Дніпропетровскій області (т.1 а.с. 154-155) та довідкою-розрахунком № 906310 серії ААЕ від 05.11.2015 року (т.1 а.с. 182) Разом з тим, суд не приймає в якості належних та допустимих доказів надані позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] розписки про отримання [PERSON] грошових коштів в розмірі 20000 грн. (а.с. 88) та повернення грошових коштів в розмірі 9000,00 грн. (а.с. 89) та 11000,00 грн. (а.с. 90) на підтвердження факту позики грошових коштів подружжям з метою придбання вказаного автомобілю, оскільки будь-яких даних про те, що вказані кошти позичалися за згодою відповідача за зустрічним позовом [PERSON] та саме з метою купівлі автомобіля ці документи не містять, а останній ці обставини заперечує. Також, позивачкою за зустрічним позовом не надано доказів на підтвердження того, що автомобіль було придбано не тільки за спільні кошти подружжя, а також за рахунок 15000,00 грн., які були надані [PERSON] її родичами, тому в цій частині доводи останньої суд оцінює критично. Таким чином, з урахуванням інтересів обох сторін, приймаючи до уваги згоду позивачки за зустрічним позовом [PERSON] на залишення більшої частини майна у [PERSON], суд вважає за можливе виділити у власність [PERSON] наступне майно: стіл письмовий, вартістю 250 грн.; диван м'який, вартістю 1200 грн.; шафу-купе, вартістю 2000 грн.; ліжко двоспальне, вартістю 1200 грн.; шафу кутник, вартістю 900 грн.; прихожу, вартістю 300 грн.; консоль, вартістю 100 грн.; акваріум об'ємом 100 літрів, вартістю 470 грн.; мікрохвильову піч, вартістю 740 грн.; акустичні колонки, вартістю 335 грн.; кондиціонер «LG», вартістю 1980 грн.; тюнер «Strong», вартістю 600 грн.; радіотелефон «Panasonik», вартістю 360 грн.; планшетний комп'ютер «ТАВ-97Е-01», вартістю 1570 грн.; ноутбук «АSUS», вартістю 5499 грн.; телевізор «ВВК» з вбудованим програвачем DVD, вартістю 2420 грн.; DVD програвач, вартістю 495 грн.; цифрову відеокамера «Dmojo», вартістю 3000 грн.; цифрову фотокамера «SONI», вартістю 1860 грн., а всього майна на загальну суму 25279 грн. 00 коп. та виділити у власність [PERSON] наступне майно: холодильник «Samsung», вартістю 3559 грн.; кондиціонер «LD», вартістю -1980 грн.; а всього майна на загальну суму 5539,00 грн. (пять тисяч пятсот тридцять девять гривень 00 копійок). Факт продажу спірного авто та факт отримання коштів від продажу автомобіля особисто і одноособово відповідачкою було підтверджено та визнано в судовому засіданні по справі, тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути компенсацію вартості 1/2 частини вказаного автомобіля, розмір якої з врахуванням різниці у вартості майна, яке підлягає залишенню [PERSON] становить 12444 грн. 60 коп. (44629,20 : 2 = 22\~314,60грн. - вартість ? частини автомобіля; загальна вартість іншого майна подружжя: 25279,00 + 5539,00 = 30818,00 грн.; розмір ? частки кожного з подружжя: 30818,00:2 = 15409,00 грн.; 15409,00 5539,00 = 9870,00 грн. (розмір вартості майна, що перебільшує вартість ? частки майна, що залишається у [PERSON]С.), розмір компенсації вартості автомобіля на користь [PERSON]: 22314,60 9870,00 = 12444,60грн.). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., за задоволену вимогу про стягнення компенсації вартості ? частини автомобіля, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, в іншій частині судові витрати слід покласти на сторони в рівних частинах. На підставі ст. ст. 160, 161, 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, і

Outcome: partial