Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON], Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання державного акту на право приватної власності на землю втраченим, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, у відповідності до ст. ст. 1225, 1261, 1268 ЦК, просить суд: визнати державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Руськоіванівською сільською радою 26.03.2001 року на ім'я померлої [INFO] року [PERSON] втраченим; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 4,16 га, масив [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] яка розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Руськоіванівською сільською радою 26.03.2001 року. Вимоги позивача мотивовані тим, що [INFO] року померла його бабуся - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді: земельної ділянки площею 4,16 га, масив № [NUMBER] кадастровий номер [NUMBER] земельної ділянки площею 3,88 га, масив № [NUMBER] кадастровий номер [NUMBER], які розташовані на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Руськоіванівською сільською радою 26.03.2001 року. За життя [PERSON], а саме 03.10.2003 року в Руськоіванівській сільській раді склала заповіт, відповідно до якого вищевказані земельні ділянки заповідала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Згодом, вказує позивач, спадкоємці звернулись до приватного нотаріуса Базан Т.П. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, як з'ясувалось, в заповіті не вказано, які саме ділянки заповідаються, у зв'язку з чим між спадкоємцями виникли суперечки щодо поділу спадкового майна. Крім того, у спадкоємців відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю, який видавався на ім'я померлої, у зв'язку з чим нотаріусом на підставі листа у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. Згодом до місцевої газети «Слово Придністров'я» було подано оголошення про втрату державного акту. Він фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки до дня смерті мешкав разом з бабусею, надавав їй допомогу, а на даний час отримує орендну плату на земельну ділянку. За вказаних обставин він і звернувся до суду з даним позовом . 20.11.2018 року відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], Руськоіванівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, у якій вказує на те, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, який був заповіданий померлою [PERSON] входить дві окремі земельні ділянки, а вона з [PERSON] домовились щодо її розподілу, а тому просила суд: визнати за [PERSON] право власності на: земельну ділянку площею 4,16 га, масив [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Руськоіванівською сільською радою 26.03.2001 року. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2018 року, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], Руськоіванівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], Руськоіванівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області про визнання державного акту на право приватної власності на землю втраченим, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявна заява позивача, відповідно до якої він позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог частково заперечує, а саме просить зустрічні позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечень не має . Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 05.06.2018 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно у вигляді: земельної ділянки площею 4,16 га, масив № [NUMBER] кадастровий номер [NUMBER] земельної ділянки площею 3,88 га, масив [NUMBER] кадастровий номер [NUMBER], які розташовані на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Руськоіванівською сільською радою 26.03.2001 року. За життя, а саме 03.10.2003 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого належний їй державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] заповідала [PERSON] та [PERSON] у рівних долях. Заповіт було посвідчено секретарем Руськоіванівської сільської ради Волосатою К.С. та зареєстровано у реєстрі за № 71. З матеріалів справи вбачається, що позивач є онуком померлої [INFO] року [PERSON], що підтверджується свідоцтвом його про народження серії [NUMBER], виданим 02.01.1981 року Руськоіванівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, а також свідоцтвом про народження його батька [PERSON], серії [NUMBER], виданим 11.10.1956 року Руськоіванівською сільською радою Білгород - Дністровського району Одеської області. Позивач бажає прийняти спадщину після смерті бабусі [PERSON], яка померла [INFO] року, звернувся до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Базан Т.І., проте листом № 447/01-16 від 20.11.2018 року нотаріуса Базан Т.П. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у зв'язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Проте, позивач зазначає, що фактично прийняв спадщину, оскільки фактично мешкав з померлою [INFO] року [PERSON] за адресою: [ADDRESS], вів разом з нею спільне господарство з 2015 року по день смерті, надавав померлій фізичну та матеріальну допомогу, провів її поховання, що підтверджується довідкою №672, виданою Руськоіванівською сільською радою 20.10.2018 року. В той же час, позивач вказує, що оскільки в заповіті не вказані, які саме земельні ділянки заповідаються кожному з спадкоємців, між ними виникли суперечки щодо поділу спадкового майна. Вказаний факт не заперечується і відповідачем по справі [PERSON], яка у своєму зустрічному позові вказала, що є донькою померлої [INFO] року [PERSON], яка так само як і позивач має право на спірну земельну ділянку [PERSON] згідно державного акту серії [NUMBER] у відповідності до заповіту від 03.10.2003 року. Однак [PERSON] зазначила, що сторони домовились щодо розподілу земельної ділянки, належної [PERSON], згідно якої земельна ділянка площею 3,88 га, масив № [NUMBER] кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області залишиться за нею, а земельна ділянка площею 4,16 га, масив [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] яка розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області буде оброблятися [PERSON]Також вказала, що земельна ділянка, на яку вона претендує знаходиться в користуванні іншої фізичної особи, за що відповідач отримує орендну плату. [PERSON] самостійно користується та обробляє лише одну земельну ділянку, відповідно до їх домовленостей. Так, дійсно матеріалами справи встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 59455420 та відповідно до самого державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] вбачається дві окремі самостійні земельні ділянки. Земельна ділянка площею 3,88 га, масив [NUMBER] кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області згідно договору оренди серії та номер 71, від 10.03.2016 року перебуває в оренді у [PERSON] терміном на 10 років, з правом пролонгації та правом передачі в піднайом (суборенду). Позивач за зустрічним позовом [PERSON] зазначає, що сторони домовились про розподіл кожному спадкоємцю окремої земельної ділянки, проте існують перешкоди у оформленні їх спадкових прав у нотаріальному порядку, у зв'язку з не визначенням у заповіті кому із спадкоємців належатиме яка земельна ділянка, а також у зв'язку із втратою оригіналу державного акту. У відповідності до довідки № 625 від 28.10.2018 року, виданої Руськоіванівською сільською радою, дійсно [PERSON] мешкала разом із своєю матір'ю померлою [INFO] року [PERSON], за адресою: [ADDRESS] вела разом з нею спільне господарство, надавала їй фізичну та матеріальну допомогу, провела її поховання. Тож, позивач за зустрічним позовом [PERSON] вказує, що фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом з нею, а на теперішній час отримує орендну плату за земельну ділянку. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Таким чином, у п'яту чергу спадкують наступні родичі спадкодавця: онуки (другий ступінь споріднення); правнуки, прабаба, прадід, племінники (третій ступінь споріднення); двоюрідні брати та сестри, двоюрідні онуки; двоюрідні діди та бабки, двоюрідні брати та сестри (четвертий ступінь споріднення) тощо. Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкування за законом має місце лише у разі, коли воно не змінено заповітом спадкодавця. Так, у відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст..1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини як визначено у ст.81 ч.1 Земельного кодексу України. Факт належності [PERSON] земельної ділянки площею 4,16 га, масив № [NUMBER] кадастровий номер [NUMBER] земельної ділянки площею 3,88 га, масив № [NUMBER] кадастровий номер [NUMBER], які розташовані на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Руськоіванівською сільською радою 26.03.2001 року. Проте, оригінал вказаного правовстановлюючого документу у спадкоємців відсутній, він був втрачений. З цього приводу, спадкоємці надали до місцевої газети «Слово Придністров'я» оголошення, згідно якого : «Вважати втраченим державний акт на земельну ділянку серія [NUMBER], виданий 26.03.2001 року на ім'я [PERSON]. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст.392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця. Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача, щодо визнання державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Руськоіванівською сільською радою 26.03.2001 року на ім'я померлої [INFO] року [PERSON] втраченим є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Щодо вимог позивача про визнання за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 4,16 га, масив № [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] яка розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та вимог відповідача [PERSON], викладених у зустрічному позові від 20.11.2018 року про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 3,88 га, масив [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, враховуючи можливість такого розподілу та домовленість сторін щодо цього, прийнявши до уваги, що вони є спадкоємцями за заповітом [PERSON], яка померла [INFO] року в рівних частках, які фактично прийняли спадщину після смерті їх матері та бабусі, проте в нотаріальному порядку позбавлені можливості оформити свої спадкові права, а отже суд приходить до висновку, що доцільним, в інтересах спадкоємців: позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] буде визнання права власності за кожним з них на земельну ділянку, таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання державного акту на право приватної власності на землю втраченим, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Руськоіванівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved