Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що він є наймачем житлового приміщення, наданого йому за місцем його роботи, розташованого за адресою: [ADDRESS], яке є державним. У вищезазначеній кімнаті разом з ним зареєстрований відповідач [PERSON] - його колишня дружина. Відповідач [PERSON] в зазначеній кімнаті не проживає з жовтня 2016 року і відсутня без поважних причин. Відповідач зібрала свої речі і переїхала проживати до іншого місця. За комунальні послуги відповідач не сплачує, чим порушує права позивача і змушує його нести додаткові витрати. Відповідач не виконала свої зобов'язання щодо зняття з реєстраційного обліку. Наявність реєстрації відповідача у кімнаті порушує права та інтереси позивача, як наймача кімнати, оскільки створює перешкоди у здійсненні ним права користування вказаною кімнатою і оформлення субсидії для сплати комунальних послуг. Оскільки відповідач відсутня за місцем реєстрації більше ніж шість місяців, позивач вважає її такою, що втратила право користування вказаною кімнатою. Позивач звернувся з цим позовом до суду і просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася, а тому у суду немає підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позивач [PERSON] у письмовій заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у зв'язку з чим судом 26.02.2018 р. на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В силу положень ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. В судовому засіданні встановлено, що кімната у гуртожитку №3, розташованому за адресою: [ADDRESS], надана [PERSON] на сім'ю з трьох осіб з правом зайняття кімнати, що підтверджується копією ордеру на житлову площу в гуртожитку №1170 від 09.10.2009 року, наданим ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ», і копією витягу з протоколу №62 від 27.05.2009 року засідання президіуму профспілкового комітету ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ». Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26.09.2017 року №11170, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради Луганської області, за адресою: [ADDRESS], станом на 26.09.2017 року зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно з актом про фактичне проживання (не проживання) №1805 від 28.09.2017 року, виданого Комунальним підприємством «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», за адресою: [ADDRESS], фактично проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], з жовтня 2016 року по теперішній час окрім вказаних осіб ніхто не проживає. 04.12.2004 року сторони зареєстрували свій шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №684. Згідно з копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.10.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Частиною 2 статті 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Застосовуючи вказану норму матеріального права, суд враховує роз'яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідач [PERSON] перестала проживати у спірній кімнаті з жовтня 2016 року і переїхали проживати до іншого місця, то, відповідно, вона втратила право користуватися спірною кімнатою. Таким чином, реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS], наймачем якої є позивач [PERSON], створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження житловим приміщенням, оскільки він змушений сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач не проживає в спірній кімнаті без поважних причин понад шість місяців і не приймає участі в витратах по утриманню і оплаті комунальних послуг житлового приміщення, а отже втратив інтерес до вказаного житлового приміщення. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 640 грн., у зв'язку із документальним їх підтвердженням.

Outcome: approved