Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 02 вересня 2011 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого останній від нього отримав грошові кошти в сумі 3000 грн. які зобов'язався повернути в строк до 10.09.2011 року. про що надав розписку. У встановлений строк відповідач не виконав свої зобов'язання, борг досі не повернув. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 3000 грн. та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 270 грн., а всього 3270 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов по вищевказаним підставам та наполягав на його задоволенні. Також в зв'язку з повторною неявкою відповідача у судове засідання просив справу розглянути без його участі в заочному порядку на підставі наявних у справі доказах, та постановити по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, місце і час розгляду справи, що дає суду право розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів та Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що 02 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого останній отримав від позивача грошові кошти в сумі 3000 грн. які зобов'язався повернути в строк до 10 вересня 2011 р., що підтверджується розпискою. До теперішнього часу відповідач свої зобов'язання не виконав, борг не повернув. За таких обставин, суд вважає що позовні вимоги позивача щодо стягнення суми боргу підлягають задоволенню, та необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 3000 грн. Щодо вимоги про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання слід зазначити наступне. Так, за період прострочення виконання зобов'язання за 1103 дня (за період з 10.09.2011 р. по 18.09.2014 р.) від суми боргу 3000 грн. 3% річних складає 272 грн. по 0,25 грн. в день виходячи з розрахунку ((90 грн. в рік х 3 роки) + (0,25 грн. в день х 8 днів) = 272 грн.) Проте, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення 3% річних саме в сумі 270 грн. суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 3% річних від простроченої суми боргу 3000 грн. за період з 10.09.2011р. по 18.09.2014 р., т.б. по час винесення рішення, в розмірі саме 270 грн., а не 272 грн., як встановлено судом, а тому і в цій частині позов підлягає задоволенню. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору сплачена ним при зверненні до суду в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved