overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає здійснити поділ житлового будинку [ADDRESS], що належить йому та відповідачці у рівних частках, а також відповідним чином визначити порядок користування земельною ділянкою під цим будинком. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, йому та відповідачці належить житловий будинок за вказаною адресою, кожному з них належить по 1/2 частині цього житлового будинку; в теперішній час у нього з відповідачкою виникли конфлікти з приводу спільного користування цим житловим будинком, стверджує, що відповідачка перешкоджає такому користуванню, у зв'язку з цим він бажає поділити житловий будинок в натурі, також визначити порядок користування земельною ділянкою, у зв'язку з чим й звернувся до суду із зазначеними вимогами. Під час судового розгляду справи позивач підтримав свій позов, стверджуючи, що відповідачка не пускає його у будинок. У судове засідання 18.03.2014 року позивач не з'явився, але подав заяву, згідно якої просить розглянути справу за своєї відсутності, при цьому здійснити поділ будинку згідно варіанту І або варіанту ІІ, зазначених у висновку будівельно-технічної експертизи. Відповідачка у судовому засіданні, заперечуючи проти позову, вказала на неналежну поведінку позивача, який перешкоджає її нормальному проживанню у будинку. Разом з цим, у судовому засіданні відповідачка не заперечувала проти поділу будинку в натурі, подала заяву про його поділ згідно варіанту І висновку будівельно-технічної експертизи. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю. Так, позивачу й відповідачці на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Кожному з них належить по 1/2 частці цього житлового будинку, але частки в натурі не виділені. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2/14 від 20.01.2014 року (а.с.72-92), поділ будинку в натурі між співвласниками є можливим; експертом запропоновані два варіанти поділу будинку, та, відповідно - 2 варіанти поділу земельної ділянки під житловим будинком. Відповідно до чч.1, 3 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за згодою між собою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності. Враховуючи зазначені вимоги закону та заяви сторін, згідно яких вони обопільно погодилися з варіантом 1 поділу, суд вважає за можливе здійснити поділ будинку та земельної ділянки саме згідно цього варіанту. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає стягнути з відповідача аліменти на період навчання, у розмірі 400 гривень. частини заробітку відповідача щомісячно. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] заявив про визнання позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача мають бути задоволені . Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає стягнути з відповідача аліменти на своє утримання на період навчання. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просить його задовольнити. До початку судового засідання відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки мають бути задоволені. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 375000 гривень. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, 22.08.2013 року він передав відповідачу у борг грошову суму, еквівалентну 15000 доларам США, яку той зобов'язався повернути за першою вимогою; відповідач особисто написав з цього приводу розписку. Проте відповідач своїх зобов'язань з повернення боргу не виконав, у зв'язку з чим позивач й звернувся до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив суду, що відповідач у серпні 2013 року взяв у нього в борг грошову суму у розмірі, що еквівалентна 15000 доларам США, але цих грошей не повернув; просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, ніяких відомостей про причину неявки суду не надав. На підставі ч.2 ст.77, ст.ст.224-226 ЦПК України, позов розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Так, позивачем у справі надана розписка відповідача [PERSON] від 22.08.2013 року (а.с.5), зі змісту якого вбачається, що відповідач позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 15000 гривень, та зобов'язався повернути позивачу цю грошову суму за першою вимогою. Ніяких заперечень чи доказів щодо неналежності цієї розписки суду не надано, на момент розгляду справи розписка заходиться у позивача. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредитору завдані цим збитки. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, відповідач має відшкодувати позивачу отриману ним грошову суму, еквівалентну 15000 доларам США, що складає 375000 гривень, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагає стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 40000 гривень. Як зазначив позивачка у своїй позовній заяві, 02.01.2019 року він передав відповідачу у борг грошову суму у розмірі 40000 гривень, яку той зобов`язався повернути до 02.02.2019 року; відповідач особисто написав з цього приводу розписку. Проте відповідач своїх зобов`язань з повернення боргу не виконав, у зв`язку з чим позивач й звернувся до суду за захистом своїх прав. Відповідно до положень ст.ст.274, 279 ЦПК України, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу були належним чином вручені копія позовної заяви з доданими документами, а також ухвала про відкриття провадження у справі, проте він свій відзив на позовну заяву у визначений строк не подав. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, позивачем у справі надана розписка відповідача [PERSON] від 02.01.2019 року, зі змісту якої вбачається, що відповідач позичив у позивача грошові кошти у розмірі 40000 гривень, та зобов`язався повернути позивачу цю грошову суму до 02.02.2019 року. Доказів того, що відповідач виконав зазначені зобов`язання, суду не надано. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредитору завдані цим збитки. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких обставин вимоги позивача є такими, що ґрунтуються на законі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 1000 гривень. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, 09 серпня 2013 року він передав відповідачу у борг грошову суму у розмірі 1500 гривень, яку той зобов'язався повернути до 01.09.2013 року; відповідач особисто написав з цього приводу розписку. Проте відповідач свого зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим позивач й звернувся до суду за захистом своїх прав із зазначеними вимогами. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, пояснив суду, що відповідач 09 серпня 2013 року взяв у позивача у борг грошову суму у розмірі 1500 гривень, зобов'язався повернути до 01.09.2013 року, проте зобов'язання виконав частково, повернувши йому кошти у розмірі 500 гривень; просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, ніяких відомостей про причину неявки суду не надав. На підставі ч.2 ст.77, ст.ст.224-226 ЦПК України, позов розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Так, позивачем у справі надана розписка відповідача [PERSON] від 09.08.2013 року (а.с.6), зі змісту якого вбачається, що відповідач позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 1500 гривень, та зобов'язався в строк до 01.09.2013 року повернути позивачу цю грошову суму. Ніяких заперечень чи доказів щодо неналежності цієї розписки суду не надано, на момент розгляду справи розписка заходиться у позивача. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредитору завдані цим збитки. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, відповідач має відшкодувати позивачу грошову суму у розмірі 1000 гривень, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO]. У судовому засіданні позивач [PERSON], підтримав позов, просить його задовольнити. Відповідачка \~[PERSON]\~до початку\~судового засідання подала заяву, про визнання позову просить розглядати справу за її відсутності. Суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню у повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач перебували у шлюбі, від даного шлюбу у них народилася дитина [PERSON], 19.04.2003 року; Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; кошти на утримання дитини можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу її батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому вимагає стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO]. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. - Відповідачка [PERSON], у судове засідання не зявилася, про дату та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.2 ст.77, ст.ст.224-226 ЦПК України, позов розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач перебували у шлюбі, від даного шлюбу у них народилася дитина [PERSON] [INFO]; Дитина проживає разом з позивачем і знаходиться на повному його утриманні. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; кошти на утримання дитини можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу її батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає усунути перешкоди у користуванні належним їй житловим будинком № 17-б по вул.Маяковського в м.Вільнянськ Запорізької області, визнавши відповідача таким, що втратив право користування цим будинком. Згідно поданої позовної заяви, позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок № 17-б по вул.Маяковського в м.Вільнянськ Запорізької області. У житловому будинку також зареєстрована відповідачка, яка є її племінницею, але вона протягом тривалого часу, починаючи з 2011 року, у будинку не проживає, ніяких прав щодо користування житлом не має, її подальша реєстрація перешкоджає позивачу у користуванні будинком; враховуючи наведене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із зазначеними вимогами. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначаючи, що реєстрація відповідачки у будинку перешкоджає нормально здійснювати права власника, відповідачка ніяких прав на будинок та на користування ним не має. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату і місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи викладене, позов розглянуто на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України в заочному порядку. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов є обґрунтованим. Так, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № 17-б по вул.Маяковського в м.Вільнянськ Запорізької області. У цьому будинку кватирі також зареєстрована відповідачка [PERSON] його племінниця. Згідно довідок виконкому Вільнянської міської Ради, відповідачка [PERSON] не проживає у будинку з 2011 року. Доказів про поважність причин такої тривалої відсутності за місцем реєстрації суду не надано. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Доказів того, що відповідачка має законні підстави на проживання у житловому приміщенні, що належить позивачці, у суду немає. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає усунути перешкоди у користуванні належним йому житловим будинком [ADDRESS], визнавши відповідачку такою, що втратила право користування цим будинком. Згідно поданої позовної заяви, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS], який він придбав у відповідачки. У будинку також зареєстрована відповідачка, яка є продавцем будинку, та згідно договору купівлі-продажу від 30.07.2011 року, зобов'язувалася знятися з реєстрації у будинку до 10.08.2011 року, але цього не зробила. При цьому відповідачка не є членом сім'ї позивача, і протягом тривалого часу, починаючи з серпня 2011 року, у будинку не проживає, ніяких прав щодо користування житлом не має, її подальша реєстрація перешкоджає позивачу у користуванні будинком; враховуючи наведене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із зазначеними вимогами. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначаючи, що реєстрація відповідачки у будинку перешкоджає нормально здійснювати права власника, відповідачка ніяких прав на будинок та на користування ним не має. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату і місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи викладене, позов розглянуто на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України в заочному порядку. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов є обґрунтованим. Так, позивачу на праві приватної власності, згідно договору купівлі-продажу від 30.07.2011 року, укладеного з відповідачкою, належить житловий будинок [ADDRESS]. У будинку також зареєстрована відповідачка, яка є продавцем будинку, та згідно договору купівлі-продажу, зобов'язувалася знятися з реєстрації у будинку до 10.08.2011 року, але цього не зробила. При цьому відповідачка не є членом сім'ї позивача, і протягом тривалого часу, починаючи з серпня 2011 року, у будинку не проживає, ніяких прав щодо користування житлом не має. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Доказів того, що відповідачка має законні підстави на проживання у житловому приміщенні, що належить позивачу, у суду немає. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає усунути перешкоди у користуванні належним йому житловим будинком № 17 по вул.Стадіонній в с.Михайло-Лукашеве Вільнянського району Запорізької області, визнавши відповідача таким, що втратив право користування цим будинком. Згідно поданої позовної заяви, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок № 17 по вул.Стадіонній в с.Михайло-Лукашеве Вільнянського району Запорізької області. У будинку також зареєстрований відповідач, який є повнолітнім сином позивача, але він протягом тривалого часу, починаючи з листопада 2015 року, у будинку не проживає, ніяких прав щодо користування житлом не має, його подальша реєстрація перешкоджає позивачу у користуванні будинком; враховуючи наведене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із зазначеними вимогами. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначаючи, що реєстрація відповідача у будинку перешкоджає нормально здійснювати права власника, відповідач ніяких прав на будинок та на користування ним не має. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи викладене, позов розглянуто на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України в заочному порядку. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов є обґрунтованим. Так, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок № 17 по вул.Стадіонній в с.Михайло-Лукашеве Вільнянського району Запорізької області. У цьоиу будинку також зареєстрований відповідач [PERSON] повнолітній син позивача. Згідно довідки Михало-Лукашівської сільської Ради, відповідач [PERSON] не проживає у будинку з листопада 2015 року. Ті ж самі відомості зазначили у своїх показаннях допитані в якості свідків сусіди [PERSON] та [PERSON] Доказів про поважність причин такої тривалої відсутності відповідача за місцем реєстрації суду не надано. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Доказів того, що відповідач має законні підстави на проживання у житловому приміщенні, що належить позивачу, у суду немає. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved