Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення упущеної вигоди через несвоєчасно повернений борг. В обґрунтування вимог посилається на те, що 25.01.2006 року ним було надано відповідачці [PERSON] в борг 3000 грн. із строком повернення до 01.07.2006 року, який за їх згодою було продовжено до лютого 2007 року. Однак, у погоджений строк відповідач позичених коштів не повернула, тому у жовтні 2007 року ним подано позов до суду. 21.03.2008 року рішенням Рокитнівського районного суду його позов задоволено та стягнено із [PERSON] на його користь 4166 грн. 31 липня 2008 року ним подано для примусового стягнення виконавчий лист за вказаним рішенням суду. В ході виконавчого провадження із пред'явленого для стягнення боргу йому було повернено 2873 грн. у вигляді нереалізованого мопеду 23.12.2009 року, а 1593 грн. сплачено [PERSON] у листопаді 2013 року та переведено на його картку у травні 2014 року. Таким чином, несвоєчасне повернення боргу виражається у затримці повернення коштів: 2873 грн. в період листопад 2007 року - грудень 2009 року, 1593 грн. - в період листопад 2007 року - травень 2014 року. Протягом періоду користування відповідачем його коштами, він не зміг отримати вигоду, яка є упущеною та підлягає стягнення з відповідача на підставі ч.2 ст.22 ЦК України. Розрахунок упущеною вигоди обґрунтовує тим, що з 2007 року заощаджені із заробітної плати кошти витрачав на закордонні подорожі, зокрема 2007 р. - Чорногорія, 2008 р. - пропустив, 2009 р. - Туніс, 2010 р. - Єгипет, 2011 р. - Болгарія, 2014 р. - Угорщина-Італія. У випадку своєчасного повернення боргу ці кошти ним зберігались би, як вклад у банку з отриманням відсотків, а в день вкладу в банк 01.11.2007 року сума 4166 грн. дорівнювала б 825 доларів чи 571 євро, а також він мав би отримати відсотки пропорційно 44,34 долари та 29,36 євро. У випадку отримання вкладу 825 доларів (571 євро) + відсотків 44,34 доларів та 29,36 євро, він зміг би придбати у 2012 році тур до Угорщини та Італії та суму 630 євро, однак він зміг виїхати в такий тур у липні 2014 року, придбавши путівку 2 червня 2014 року одразу після повернення боргу 1593 грн. в травні 2014 року. В момент отримання боргу 23.05.2014 року він отримав 100 євро, а 253 євро отримав при передачі мопеду, що разом становить 353 євро та на таку суму він придбав тур до Італії через Угорщину, хоча за 630 євро можна було б придбати більш тривалий тур. Тому, виходячи із розрахунку 630 євро - 353 євро = 277 євро, що є упущеною вигодою та згідно з курсом на 23.05.2014 року становить 4434,77 грн. Окрім того, до упущеної вигоди слід віднести витрати на проїзд з Києва до Рокитного двічі на суми 52,98 грн. та 69,90 грн., які також просив стягнути з відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та в ході розгляду справи зменшив вимоги до суми 4434,77 грн., а також відмовився від стягнення з відповідачки та його користь судових витрат 551,20 грн. та 7 грн. комісійного збору. Зменшені вимоги про стягнення упущеної вигоди в сумі 4434,77 грн. підтримав повністю з мотивів, викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити. Крім цього, просив стягнути із відповідача витрати, понесені ним у зв'язку із його приїздом із м. Києва у смт. Стара Синява по даній цивільній справі згідно наданих проїзних документів. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена судом відповідно до ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову, клопотань про розгляд справи без її участі чи про відкладення розгляду справи не подала. Відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вимоги ЦПК України, згоду позивача на заочний розгляд справи у відсутності відповідача, суд вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21.03.2008 року у справі № 2-28 вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3585 грн. боргу за договором позики, 500 грн. моральної шкоди та 81 грн. судових витрат. 23 грудня 2009 року згідно постанови державного виконавця відділу ДВС Рокитнівського РУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-28 від 0108.2008 року передано в рахунок погашення боргу [PERSON] мопед марки FADA, 2008, вартість якого складає 2572,44 грн. 25.08.2014 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-28 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1593,56 грн. боргу закінчено, так як борг сплачено та перераховано стягувану, про що свідчить копія постанови заступника начальника відділу ДВС Старосинявського районного управління юстиції від 28.05.2014 року. Так, за правилами ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодовувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України упущена вигода має визначення як доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Відповідно до цієї норми закону під доходами розуміються будь які матеріальні прирощення, які мали бути принесені грошима. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті доходи, які могли б бути реально отримані при належному виконанні боржником зобов'язання за договором. Як вбачається із змісту позовної заяви та пояснень самого позивача у судовому засіданні, його упущена вигода від несвоєчасного отримання грошових коштів за договором позики з відповідачем, полягає у неможливості з вини відповідача [PERSON] кошти зберігати як вклад в банку та придбати тур для відпочинку до Угорщини-Італії на суму 630 євро. Розмір упущеної вигоди позивач визначає як різницю між сумою неповерненого вчасно відповідачкою [PERSON] боргу - 4166 грн. ( яку визначає в перерахунку на іноземну валюту євро з врахуванням відсотків, які б могли бути отримані, що складає 630 євро), за які він планував придбати тур для відпочинку в Італії, та вартістю придбаного ним туру для відпочинку в Угорщині -Італії у 2014 році після повернення коштів 353. євро. А саме 630 євро - 353 євро = 277 євро, що є упущеною вигодою та за курсом на момент отримання коштів 23.05.2014 року становить 4434,77 грн. Так, в силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Однак, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність заподіяних відповідачем невиконанням грошового зобов'язання збитків у вигляді упущеної вигоди та їх розміру, позивач, в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, суду не надав. Так, суд не може погодитись з твердженням позивача щодо відшкодування йому упущеної вигоди, що полягає у неможливості з вини відповідача придбати ним тур для відпочинку в Італії через несвоєчасне повернення коштів [PERSON], оскільки таке розпорядження коштами не є упущеною вигодою в розумінні ч.2 ст.22 ЦК України, тобто доходами, які могли б бути реально отримані при належному виконанні боржником зобов'язання за договором позики. Посилання позивача на те, що через несвоєчасно повернений борг ним упущена вигода, яка полягає у отриманні відсотків від вкладу в банк 01.11.2007 р. в сумі 4166 грн., що дорівнювало б на той час 825 доларів чи 571 євро, не можуть бути визнані судом обґрунтованими. Так, позивач, ставлячи вимогу про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, зазначає лише, що мав намір покласти грошові кошти на депозит, жодних обставин та відповідних доказів на їх підтвердження про вжиті ним заходи чи вчинені дії для реалізації такого наміру та реального отримання доходів саме в розмірі, вказаному позивачем у позові та розрахунку, ним не наводиться. Інфляційні втрати та відсотки за прострочення виконання відповідачем [PERSON] грошового зобов'язання на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України уже стягнуті на користь позивача рішенням суду, що стверджував сам позивач. На підставі вищенаведеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення упущеної вигоди в сумі 4434,77 грн. до задоволення не підлягають. В силу вимог ст. 88 ЦПК України, так як рішення ухвалено не на користь позивача, з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати стягненню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed