Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Золочівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] 8000 (вісім тисяч) гривень у рахунок повернення боргу за розпискою від 23.11.2019 та судового збору в сумі 840,80 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 23.11.2019 позивач надав в борг [PERSON] грошові кошти в сумі 8000 (вісім тисяч ) гривень, на підтвердження виникнення зобов`язання по договору позики відповідачем надано розписку. У цій розписці було зазначено термін повернення позики - 23.01.2020. Неодноразові прохання повернути борг відповідач ігнорує та відмовляється виконати зобов`язання, тому він вирішив звернутися з відповідним позовом до суду. Позивач в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з`явився, позов визнав, проте заперечив щодо задоволення вимоги про стягнення із нього судових витрат. Вислухавши сторони, оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.11.2019 [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти у борг під розписку - 8000 (вісім тисяч) гривень. Надана розписка містить кінцеву дату повернення боргу - 23.01.2020 (а.с. 5). Положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Приписами ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Як вбачається з розписки відповідач [PERSON] зобов`язався у строк до 23.01.2020 виконати взяте на себе грошове зобов`язання. В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, сторони в належній формі уклали договір позики, за яким відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позивачу кошти у сумі 8000 (вісім тисяч) гривень до 23.01.2020 ( а.с.5). З огляду на вищезазначені норми цивільного законодавства за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Тобто, розписка - це документ, що засвідчує в письмовій формі факт одержання особою у власність, користування чи розпорядження грошей від іншої особи. Крім того, розписка має також містити дату отримання коштів. Для того, щоб договір позики набрав чинності, необхідне підтвердження одержання позичальником позики. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс 15. В цій постанові зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів. Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою. З оглянутих судом наданих позивачем оригіналу розписки вбачається, що відповідач зобов`язується повернути позивачу кошти в сумі заборгованості. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В ч.1 ст.141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в розмірі 840,80 грн, що узгоджується із нормами, передбаченими ст. ст.141,142 ЦПК України. На підставі ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 264, 265, 274-279, ЦПК України, ст.ст. 526,625, 629,1046,1047,1049 ЦК України, суд

Outcome: approved