Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 51 322,46 грн. боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24 квітня 2015 року уклав з відповідачем договір позики № АБВКК150424, згідно якого останній отримав у позику грошові кошти у сумі 22 000 грн., які зобовязався повернути протягом дванадцяти місяців рівними частинами, але не пізніше останнього робочого дня кожного місяця. Однак, з настанням дати повернення позики відповідач борг не повернув, тобто прострочив виплату чергових платежів, починаючи з квітня 2015 року, письмова вимога до нього про сплату коштів залишилася без реагування. Оскільки [PERSON] умови вказаного договору належним чином не виконував, у такого станом на 15 вересня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 51322,46 грн., з яких 22 000 грн. заборгованість по тілу позики, 5 215,18 грн. заборгованість по процентах та 24 107,28 грн. штрафи. Під час розгляду справи представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив стягнути заборгованість на загальну суму 56 331,46 грн., що складається із боргу по тілу позики з урахуванням інфляції у розмірі 23 342 грн.; процентів, що нараховані за час розгляду справи у суді у розмірі 8 882,18 грн. та штрафів у розмірі 24 107,28 грн.; а також понесені ним судові витрати, зокрема 563,31 грн. суму судового збору, 5 287,50 грн. витрати на правову допомогу. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилися, однак останній подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилися, однак подали електронне повідомлення та клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу позики у розмірі 22 000 грн. визнали. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що змінений позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 цього Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 24 квітня 2015 року було укладено письмовий договір позики № АБВКК150424, відповідно до якого останній отримав у позику грошові кошти у сумі 22 000 грн., які відповідно до п. п. 2.1. даного договору зобовязався повернути з урахуванням інфляції протягом 12 календарних місяців рівними частинами (не пізніше останнього робочого дня місяця), починаючи з квітня 2015 року (а. с. 6-7). Крім цього встановлено, що [PERSON] порушив взяті на себе зобовязання, а саме не проводив щомісячні платежі для погашення заборгованості, вимогу вих№ АБВК14-04/01-400 від 03 вересня 2015 року про сплату коштів залишив без виконання, у звязку з чим у такого станом на 28 січня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 56 331,46 грн., з яких 23 342 грн. заборгованість за тілом позики з урахуванням інфляції; 5 215,18 грн. заборгованість за процентами (станом на 15 вересня 2015 року); 3 667 грн. заборгованість за процентами (за період з 15 вересня 2015 року по 28 січня 2016 року) та 24 107,28 грн. штрафи (а. с. 8-9, 48). Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок у встановлений в зобовязанні термін його виконання. Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. п. 2.2. договору позики за користування коштами на суму залишку заборгованості нараховуються проценти із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, які підлягають сплаті на першу вимогу позикодавця не пізніше пяти робочих днів (а. с. 6-7). Відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема неустойкою (пенею, штрафом). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання (ч. 1 ст. 550 ЦК України). Так, згідно п. п. 3.0. вказаного договору у разі неналежного виконання зобовязання позичальником, якщо це трапляється вперше застосовується штраф у розмірі 25 % належної до сплати суми, якщо вдруге у розмірі 50 % належної до сплати суми, якщо втретє 75 % належної до сплати суми, якщо вчетверте або більше разів у розмірі 100% належної до сплати суми (а. с. 6-7). Отже, враховуючи те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за договором позики № АБВКК150424 від 24 квітня 2015 року, суд вважає, що змінена позовна заява про стягнення заборгованості за кредитом, процентами та штрафами є обґрунтованою. Також з відповідача підлягають стягненню сплачені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору (563,31 грн.) та витрат на правову допомогу (5 287,50 грн.), що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved