Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 2 200,00 гривень щомісячно до досягнення повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він та [PERSON] 23 грудня 2000 року зареєстрували шлюб. 02 жовтня 2012 року за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва - шлюб розірвано. Від шлюбу він та відповідач мають дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. В зв'язку з тим, що відповідач матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини не надає, укладати угоду про добровільну сплату аліментів відповідач відмовляється, тому він вимушений звернутись до суду з питанням про стягнення аліментів. На утримання дитини потрібно не менше 2200,00 гривень щомісячно, внаслідок того, що він повинен витрачати щомісячно грошові кошти на наступне: на шкільні книги - 85 гривень, на спортивну секцію - 500,00 гривень, на їжу - 550,00 гривень, на одяг, взуття - 800,00 гривень, комунальні послуги - 200,00 гривень, санаторно-курортне лікування - 500,00 гривень. Так як достовірної інформації про місце роботи та розмір місячного заробітку у нього про відповідача немає та відповідач має певний мінливий дохід від здачі в оренду квартири за адресою: [ADDRESS], в порядку ст. 184 Сімейного кодексу України, він вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що допомоги на утримання сина відповідач не надає. У відповідача в 2012 році під час роботи в «Олвіс Трейд Т» дохід складав 5500 гривень. Зараз відповідач працює в ПАТ «Укрсиббанк», розмір заробітної плати їй не відомий. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, пояснила суду, що з серпня 2008 року по 20 серпня 2013 року відповідач оплачувала відпочинок сина у Болгарії. Також, відповідач здійснює певні платежі на картковий рахунок сина у ПАТ КБ «ПриватБанк», в той же час про дату відкриття та картку їй нічого не відомо. Про наявність інших видів допомоги з боку відповідача сину, їй також нічого не відомо. Зазначила, що мінімальний розмір аліментів згідно ЗУ «Про державний бюджет» становить 385 гривень 80 копійок, саме цю суму вони і погоджуються сплачувати. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 23 грудня 2000 року між сторонами було укладено шлюб (а.с.3). 22 квітня 2001 року народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.4). З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] проживає разом з малолітнім сином [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Як встановлено судом, відповідач, [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS]. Відповідач постійної участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. 19 червня 2013 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Посилання представника відповідача на участь відповідача у вихованні дитини та матеріальному утриманні не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, з огляду на наступне. Так, як вбачається з доданої квитанції відповідачем були перераховані кошти на рахунок [PERSON] у сумі 2000,00 гривень, останній не може розцінюватися судом, як належний доказ, оскільки відомостей про укладення договору про відкриття карткового рахунку, стороною відповідача додано не було. Укладення відповідачем договору № 15/07 на туристичне обслуговування від 30 липня 2013 року також не може бути розцінено як належний доказ, оскільки аліменти на утримання дитини присуджуються судом від дня пред'явлення позову, а перерахування коштів та укладення договору на туристичне обслуговування здійснювалися задовго до пред'явлення до відповідача позову про стягнення аліментів. Натомість, як встановлено судом, малолітній син позивача та відповідача - [PERSON] проживає разом з позивачем, для виховання та утримання сина позивачем створені належні умови. Так, згідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини (протокол засідання Комісії № 4 від 19 лютого 2014), в квартирі [PERSON] створені належні умови для проживання та повноцінного розвитку дитини. Хлопчик має окремий куточок, де є все необхідне для його виховання. [PERSON] належним чином виконує батьківські обов'язки. Малолітній [PERSON] був присутній на засіданні Комісії та підтвердив своє бажання і надалі проживати з батьком (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює з березня 2014 року на посаді комерційного директора в ТОВ «Сімпліторг», на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 20 березня 2014 року по 11 липня 2016 року. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень. Таким чином, враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, будь-яких захворювань та протипоказань до працевлаштування не має, стягнень за виконавчими документами з останньої не проводиться, та з урахуванням положення ст. 182 СК України суд вважає, що розмір аліментів який повинен стягуватись з відповідача на користь позивача на утримання дитини, повинен бути встановлений в розмірі 1286 гривень, щомісячно з дня подання позовної заяви. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір, від сплати якого при зверненні до суду був звільнений позивач. На підставі викладеного,

Outcome: partial