Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31.03.2015 року через мережу Інтернет він хотів продати своє фідерне вудилище «SНІМАNО ВЕАSТМАSТЕR ВХ 9-11» за ціною 800 грн., вказавши при цьому покупцеві, що є недоліки, а саме зламана одна частина вудилища. Того ж дня позивач купив пластикову трубу для безпечного транспортування, запакував фідер та відправив поштою «Ін-Тайм» до пункту призначення «Київ-Мінська». Відповідно до накладної №0804004569 від 31.03.2015 року позивач відправив сантехніку оголошеною вартістю 200 грн.. Коли позивач оглянув накладну, то зробив зауваження про помилки в ній, але співробітник компанії його запевнив, що все гаразд і це значення не має. 01.04.2015 року позивачу зателефонував покупець та пояснив, що на фідері в додаток зламане перше кільце на хлисті, що робить фідер не придатним для рибальської ловлі і він відмовляється купувати фідер. 01.04.2015 року позивач звернувся до відповідача з претензією в якій просив повернути кошти у розмірі 800 грн., які втратив внаслідок недбалого транспортування вантажу. Через два тижні в усній формі позивачу повідомили, що йому можуть повернути лише 200 грн. Після ще одного звернення, 26.04.2015 року позивачу зателефонували і повідомили, що відповідь на звернення знаходиться у відділенні та він зможе забрати її, але у відділення відповіді не отримав. Позивач ще декілька разів звертався до відповідача на гарячу лінію, до відділення, але чіткої відповіді так і не отримав. Також зазначив, що продавав фідерне вудилище, щоб купити жорсткий чохол для перевезення рибацького спорядження, але з вини відповідачів він не продав фідер та не купив чохол через його подорожчання. Також через зламане фідерне вудилище позивач зазнав душевних страждань, витратив значну кількість коштів на сплату юридичних послуг, які були взяті з сімейного бюджету. В звязку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача кошти за пошкоджене фідерне вудилище, стягнути з відповідача десятикратний розмір вартості вантажу 8000 грн., моральну шкоду у розмірі 4000 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 30.06.2015 року для участі у справі в якості співвідповідача залучено ФОП [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та додатково зазначив, що порушення відповідачами його прав призвело до спричинення моральної шкоди, а саме, до душевних страждань щодо неможливості прийняття участі в спортивних змаганнях по риболовлі, розвиватися як спортсмен та не зміг купити новий чохол. Представник відповідача ТОВ «Ін-Тайм» у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, надала письмові заперечення, в яких зазначила, що ТОВ «Ін-Тайм» не укладало жодних угод з позивачем, оплату за надані послуги не приймало. Згідно матеріалів справи між позивачем та ФОП [PERSON] було укладено договір перевезення вантажу, згідно якого Перевізник несе матеріальну відповідальність за збереження вантажу від повної та часткової втрати, ушкодження чи псування при його транспортуванні у розмірі фактичної шкоди, окрім випадків передбачених законодавством України. Розмір шкоди встановлюється виходячи із оголошеної вартості вантажу, але не може перевищувати його фактичної вартості. Крім того, в відповіді на претензію зазначено, що приватний підприємець [PERSON] не заперечує відшкодувати вартість вантажу в розмірі оголошеної цінності, в сумі 200 грн. Отже, посилання Позивача на п. 1.4.1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме на те, що йому було відмовлено в реалізації його прав, передбачених ст.ст..8,9,10 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки, його претензійні вимоги були задоволені в розмірі оголошеної цінності. Позивач невірно трактує ст.ст. 8,9,10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, у випадку порушення його прав, розмір відповідальності розраховується не від вартості вантажу, а з вартості оплати за перевезення, оскільки ФОП [PERSON] не являється продавцем товару, а надає послуги з організації перевезення вантажу. Крім того, позивач вказує, що фідерне вудилище, було бувше у вжитку та було зламане, а отже могло містити приховані недоліки, які і вплинули на відмову покупця від придбання даного вантажу. Позивач жодним чином не надав доказів на підтвердження моральної шкоди, не обґрунтував розмір моральної шкоди та не навів доводів з яких міркувань визначив саме такий розмір моральної шкоди. В судовому засіданні представник відповідача також зазначила, що позивачем не надано жодних доказів, що ним пересилалось саме фідерне вудилище, оскільки згідно наданої накладної позивачем було відправлено сантехніку вартістю 200 грн.. Таким чином, вважає, що позивач не надав жодного доказу, який би підтвердив обґрунтованість його позовних вимог. Представник відповідача ФОП [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, надала до суду заперечення в яких зазначила, що відповідачем ФОП [PERSON] була надана послуга перевезення вантажу по декларації № [NUMBER] від 31.03.2015 року, згідно якої позивач відправляв сантехніку з оголошеною цінністю вантажу 200,00 грн., дана річ вже була у вжитку та була зламана. За послугою ПОСТ-СЕРВІС, якщо отримувач вантажу згоден та отримує вантаж, відповідач мав би в інтересах позивача здійснити продаж вантажу. Вартість винагороди, яку мав отримати позивач, складає 800,00 грн. Але, отримувач-покупець з невідомих причин відмовився від вантажу. Позивачу була надана відповідь на претензію, в якій зазначено, що відповідно до п. 4.1 Договору, який укладений між Позивачем та ФОП [PERSON], Перевізник несе матеріальну відповідальність за збереження вантажу від повної та часткової втрати, ушкодження чи псування при його транспортуванні у розмірі фактичної шкоди, окрім випадків передбачених законодавством України. Розмір шкоди встановлюється виходячи із оголошеної вартості вантажу, але не може перевищувати його фактичної вартості. Крім того, в відповіді на претензію зазначено, що приватний підприємець [PERSON] не заперечує відшкодувати вартість вантажу в розмірі оголошеної цінності, в сумі 200 грн.. Зазначила, що позивач не надав доказів що ним було відправлено покупцю фідерне вудилище, оскільки згідно накладної позивачем було відправлено сантехніку вартістю 200 грн.. Вважає, що позивач не надав жодного доказу, який би підтвердив обґрунтованість його позовних вимог як в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Вислухавши позивача, представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. 31.03.2015 року відповідно до Декларації №0804004569 позивач [PERSON] відправив сантехніку оголошеною вартістю 200 грн.. Пост-сервіс у розмірі 800 грн. Зазначена послуга з перевезення вантажу була надана відповідачем ФОП [PERSON], відправлення з пункту навантаження - «Запоріжжя Космічна» до пункту розвантаження - «Київ-Мінська». Відповідачем ФОП [PERSON] не заперечувалось що за даною декларацією від позивача отримано вантаж для перевезення (назва вантажу сантехніка, вагою 1,000 кг), оголошена цінність якого складає 200 грн.. Отже між позивачем як споживачем та ФОП [PERSON], як надавачем послуг, виникли зобовязальні відносини з приводу надання послуг. Відповідно до Партнерського договору № 90 від 01 січня 2014 року, ТОВ «ІН-ТАЙМ» та ФОП [PERSON] взяли на себе зобовязання, шляхом здійснення підприємницької діяльності окремо один від одного, розповсюджувати та закріпляти на ринку транспортну послугу, яка надається під торгівельною маркою «ІН-ТАЙМ». Відповідно до п. 1.2. вищевказаного Договору, Сторони здійснюють надання відповідних транспортних послуг на території України. 01.04.2015 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача з претензією в якій просив повернути кошти у розмірі 800 грн., які втратив внаслідок недбалого транспортування вантажу. Відповідачем ФОП [PERSON] позивачу була надана відповідь на претензію, в якій зазначено, що відповідач ФОП [PERSON] може відшкодувати вартість вантажу - сантехніки в розмірі оголошеної цінності в сумі 200 грн., як зазначено в Декларації №0804004569 від 31.03.2015 року. Розмір шкоди встановлюється виходячи із оголошеної вартості вантажу, але не може перевищувати його фактичної вартості. Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу з моменту прийняття до перевезення і до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата сталася внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Крім того, ст. 920 ЦК України встановлює, що у разі порушення зобов'язань, що випливають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено ЦК України, іншими законами України, транспортними кодексами (статутами). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі порушення законодавства про захист прав споживачів субєкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8. частиною першою статті 9 частиною третьою статті 10 цього Закону. - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди. Аналогічні вимоги містяться в п. 4.1 договору про надання послуг, згідно з якими перевізник несе матеріальну відповідальність за збереження вантажу від повної або часткової втрати, ушкодження чи псування вантажу у розмірі фактичної шкоди. Розмір шкоди встановлюється виходячи із оголошеної вантажовідправником цінності вантажу, але не може перевищувати його фактичної вартості. Відповідно до ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами щодо стягнення з відповідача коштів за пошкоджене фідерне вудилище «SНІМАNО ВЕАSТМАSТЕR ВХ 9-11», проте обґрунтовуючи позовні вимоги, надав до суду в якості доказу Декларацію №0804004569 від 31.03.2015 року, за якою позивач відправив сантехніку оголошеною вартістю 200 грн.. Належних та допустимих доказів на підтвердження відправки саме фідерного вудилища «SНІМАNО ВЕАSТМАSТЕR ВХ 9-11» поштою «Ін-Тайм» до пункту призначення «Київ-Мінська» суду не надав. Посилання позивача на ту обставину, що ним було звернуто увагу оператора, що в декларації зазначено назву вантажу «сантехніка», замість вантажу «фідерне вудилище», та не зобовязано останнього внести зміни до декларації, оскільки позивач вперше користується послугами даного перевізника, суд не приймає до уваги, враховуючи, що позивач має вищу юридичну освіту, що було підтверджено під час судового засідання, і мав можливість зобовязати перевізника належним чином оформити декларацію для захисту своїх прав в подальшому. Крім того позивачем жодним чином не доведено суду, що між ним та покупцем були домовленості щодо купівлі продажу саме фідеру та покупець відмовився від купівлі даного товару у звязку з його пошкодженням, не надано суду акту обстеження пошкодженої річчі отримувачем Василенко. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно \~Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. \~\~\~\~\~\~ Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення матеріальної та моральної шкоди відповідно до ст.10,58,60 ЦПК України є недоведеними і не підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed