Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу з позовом до Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «ПГЗК») про відшкодування моральної шкоди працівнику в разі ушкодження його здоров'я. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] у своїй позовній заяві суду зазначив, що він з 06.08.1987 року по 31.07.1997 рік працював помічником машиніста локомотива (тепловоза) по вивезенню руди та породи кар'єру ПАТ «ПГЗК». В зв'язку із важкою працею на підприємстві відповідача в нього виникли хронічні професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова та шийна, а також хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), ЛН першого-другого ст. (J44). Актом розслідуванням причини виникнення у нього професійного захворювання, встановлено вина відповідача, який не забезпечив безпечні умови праці. Довідкою МСЕК серії АБ № 002532 від 19.05.2010 року [PERSON] встановлено 40 % стійкої втрати працездатності за сукупністю захворювань, з яких 15% за професійним захворюванням ХОЗЛ та 25% за професійним захворюванням радикулопатія. Внаслідок вищесказаного він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. У зв'язку з захворюваннями було порушено та порушуються його нормальні життєві зв'язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку загальною слабістю, втомою, постійними фізичними болями. На даний час його спілкування стало обмеженим. Перебуваючи на лікуванні, він не міг і не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обґрунтовану важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному та фізичному стані. На даний час його самопочуття не поліпшуються, йому потрібно весь час лікуватися, купувати дорогі ліки, які з кожним днем підіймаються у вартості, йому потрібно посилене харчування, постійне дороге лікування, медичні процедури та багато іншого. Вважає, що за таких обставин з боку роботодавця йому має бути відшкодована моральна шкода, тому він просив суд постановити рішення яким стягнути з ПАТ «ПГЗК» на його користь 243600 гривень 00 копійок за заподіяну йому моральну шкоду. Позивач надав до суду письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в справі - ПАТ «ПГЗК» позов не визнав у повному обсязі, та вказав, що діючим законодавством про працю, не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадках втрати працездатності та заподіяння шкоди здоров'ю працівника. Також зазначив, що винним за заподіяння моральної шкоди є ВАТ «Суха Балка», яке повинно відповідати за заподіяння шкоди. Крім того, на думку представника відповідача, позивач сам винен у тому, що його здоров'ю завдано суттєвої шкоди. Так як він добровільно виконував тривалий час роботу зі шкідливими умовами праці. Тому вини відповідача у завдані шкоди здоров'ю позивача і завдання йому моральних страждань, не має. Крім того, представник відповідача суду зазначив, що позовні вимоги не доведені позивачем та його представником. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Суд вважає, що обставини, викладені в позовній заяві, про заподіяння моральної шкоди [PERSON], внаслідок втрати ним працездатності при виконанні важкої праці на підприємстві відповідача в справі, та не створення належних умов відповідачем для виконання безпечної роботи для життя та здоров'я працівників, знайшли підтвердження у наданих позивачем письмових доказах. Так згідно висновку МСЕК від 19 травня 2010 року позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40 % за сукупністю захворювань, з яких 25% за радикулопатією та 15% за ХОЗЛ з датою наступного перегляду безстроково. А згідно Акту від 23 квітня 2010 року, розслідування професійного захворювання [PERSON] по висновку санітарно-гігієнічної характеристики важкість праці відноситься до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Саме у цьому акті зазначено, що усі показники шкідливого впливу на здоров'я працівника мають місце, так вони значно перевищують встановлені норми. Так, [PERSON] під час роботи на ПАТ «ПГЗК» виконував роботи, які характеризуються запиленістю повітря робочого простору, що перевищували ГДК, а також підвищеним рівнем фізичного навантаження. Таким чином, та обставина, що позивач захворів професійними захворюваннями, внаслідок того, що відповідачем не були створені належні і безпечні для здоров'я працівників умови праці підтверджені такими документами, - виписками з акту огляду МСЕК та виписками з історії хвороби позивача, характеристикою санітарно-гігієнічних умов праці, медичними довідками, та копією Акту розслідування його професійного захворювання від 23 квітня 2010 року. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінив в - 243600 гривень 00 копійок. При цьому, позивач не надав суду доказів того, чому саме таку суму він вимагає до відшкодування. Відповідно до статті - 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення особистих немайнових прав, право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У відповідності до ст. 4 Закону України «Про охорону праці», в редакції закону від 21 листопада 2002 року, державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. У відповідності зі ст.1167, 1168 ЦК України відшкодування шкоди, заподіяного працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється винною особою яка її завдала. З огляду на особливості захисту здоров'я потерпілого, поряд з відшкодуванням матеріальної шкоди (яку йому встановлено відшкодовувати), компенсується і моральна шкода, тому що є в наявності факт, заподіяння цієї шкоди. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам, яким є позивач в справі, не залежить від відшкодування матеріальної шкоди, ст. 23 ч. 4 ЦК України, і є одним зі способів захисту особистих немайнових прав працівників. Згідно, рішення Конституційного суду від 27.01.2004 року, громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, завдають йому моральні і фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж працівник, що не втрачає професійної працездатності. Тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, але сума, яку він вимагає до відшкодування є на думку суду завищеною, у повному обсязі не обґрунтованою та не доведеною. Тому суд вважає можливим задовольнити позов частково, стягнувши з ПАТ «ПГЗК» на користь позивача в справі у відшкодування йому немайнової шкоди, - 12000 гривень 00 копійок. Сума страхової виплати за моральну шкоду визначається в судовому порядку. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно п.13 Постанови Пленуму ВС України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗПП (набрала чинності 13.01.2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноваженого ним органом незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Оскільки позивач отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має бути відшкодована роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. З вини відповідача, який порушував норми безпеки праці та не забезпечив безпечні умови роботи, позивачу була спричинена моральна шкода. В зв'язку з професійним захворюванням змінилися його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. У відповідності зі ст.16, 23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, ст. 4 Закону України «Про охорону праці», ст. 153, 237-1 КЗПП України, ст. 10,11,60, 212-214, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial