Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Листвинської сільської ради Овруцького району Житомирської області про визнання права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Листвинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, площею 1,0986 га, кадастровий номер [NUMBER], яка належала померлій [INFO] року [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], мотивуючи тим, що остання була його бабусею та померла [INFO] року, після смерті бабусі відкрилась спадщина на належні їй майно та майнові права, зокрема на спірну земельну ділянку, яку він як спадкоємець за заковітом прийняв спільним проживанням із спадкодавцем; проте нотаріус законною постановою відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки правовстановлюючі документи на належне спадкодавцю майно видані після його смерті, відтак позивач не в змозі нотаріально оформити належну йому спадщину, тому просить на підставі ст.1233 ЦК України позов задоволити та визнати за ним право власності на спірне спадкове майно. Сторони та треті особи в судове засідання не з'явились, хоча були повідомлені своєчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду справи судом, що стверджується наявними у справі повідомленнями про вручення поштового відправлення та розписками про одержання судової повістки. Позивач у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Третя особа 2 подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач та третя особа 1 про причини неявки не повідомили. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП № 260635. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно та майнові права. Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 10.02.2003 року Овруцькою районною державною адміністрацією на ім'я [PERSON], та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.04.2016 року № [NUMBER], [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 1,0986 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Листвинської сільської ради Овруцького району Житомирської області. При житті [PERSON] заповідала належний їй на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], земельний пай - позивачу [PERSON], що стверджується копією заповіту, посвідченого секретарем виконкому Листвинської сільської ради Овруцького району Житомирської області 18.12.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 37. Як видно з листа Відділу Держгеокадастру в Овруцькому районі Житомирської області від 22.03.2016 року № 29-616-0.3-1049/2-16, на заміну сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. До дня своєї смерті [INFO] року [PERSON] була зареєстрована та проживала в житловому будинку по [ADDRESS] разом з онуком [PERSON], що стверджується довідкою виконкому Листвинської сільської ради Овруцького району Житомирської області № 415 від 27.03.2015 року. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК УРСР1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відтак, після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] - позивач у справі, оскільки, будучи спадкоємцем за заповітом, спільно проживаючи із спадкодавцем, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Отже, прийнята позивачем спадщина належить їй з [INFO] року. Постановою державного нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори Фрусевич І.В. від 29.03.2016 року № 453/02-31 встановлено, що після померлої [INFO] року [PERSON] спадщину дійсно прийняв [PERSON]; однак, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого спадкодавця, оскільки правовстановлюючий документ - державний акт про право власності на земельну ділянку померлого спадкодавця були видані після його смерті. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 13.05.2016 року, щодо земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відсутні. Відтак, право власності на земельну ділянку не зареєстровано. Чинним законодавством України не передбачено можливості державної реєстрації прав померлої особи. Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Згідно з ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Тобто, до складу спадщини після смерті спадкодавця ввійшло і його право на земельну ділянку, правовстановлюючий документ на яку був виданий після смерті спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою. На підставі викладеного за позивачем слід визнати право власності на спірне спадкове майно. Позивачем звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Тому

Outcome: approved