Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , посилаючись на те, що сім`я розпалась через несумісність характерів, різних поглядів на життя, з цього приводу виникали непорозуміння та сумісне життя і збереження сім`ї стало недоцільним. З березня місяця 2018 року шлюбні відносини між ними припинені, з цього часу вони не ведуть спільного господарства та не мають спільного побуту, проживають окремо та спілкування не підтримують, просить не надавати термін на примирення. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та наполягав на розірванні шлюбу з [PERSON] . Крім цього, просив судові витрати зі сплати судового збору залишити за ним. Відповідач [PERSON] , тричі будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в порядку передбаченому ч. 8 та ч. 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по зареєстрованому місцю проживання відповідача, рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 5630100178844, № 5630100189234, № 5630100220417, які вручені адресату, а також через опублікування двічі оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України), в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи в її відсутність та відзив на позовну заяву не надала. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так, як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд за згодою позивача, визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, у відповідності до приписів ст.ст. 280-281 ЦПК України. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини: - шлюб між сторонами зареєстрований 13 жовтня 2016 року, Врадіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 52 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 12.03.2019 року, показання позивача в якості свідка); - сторони протягом останніх півтора року підтримують режим окремого проживання, не ведуть спільне господарство та не мають спільного побуту. Підставою для звернення з позовом про розірвання шлюбу є несумісність характерів, відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, різні погляди на життя та постійні непорозуміння. На даний час позивач проживає разом зі своєю першою дружиною та донькою за адресою: [ADDRESS] , отже створив повноцінну сім`ю (довідка № 1102 від 11.09.2019 року, показання позивача в якості свідка); - майновий спір, станом на день розгляду справи в суді, відсутній та від даного шлюбу спільних дітей немає (показання позивача в якості свідка). Суд вважає, що між сторонами склалися відносини з приводу розірвання шлюбу. При прийнятті рішення, суд керується ст. 112 Сімейного кодексу України, відповідно до якої шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї. Позивач [PERSON] просить витрати по сплаченому судовому зборі при пред`явлені позову залишити за ним. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, так як шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами неможливе, збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved