Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Згідно заявлених вимог, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі ј заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] 23-річного віку, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою. Вимоги позову обґрунтовані тим, що відповідач є матір`ю позивача. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2006 року [PERSON] позбавлено батьківських прав. З 01 листопада 2006 року позивач перебуває на утриманні своєї баби [PERSON] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2007 року у справі № 2- 75-/1 було стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання онука [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 грудня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. З 01 вересня 2018 року позивач навчається у Фаховому коледжі мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну за спеціальністю «Аудіовізуальне мистецтво та виробництво». На даний час позивач досяг повноліття, але продовжує навчання, є студентом 3- го курсу денного відділення Фахового коледжу мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну. Зазначає, що він навчається на денній формі навчання та весь свій час витрачає на навчання, а відтак не має можливості працевлаштування, ніякого доходу не отримує, навчання потребує значних витрат, оскільки загальна вартість освітньої послуги за рік становить 15 000,00 грн, які позивач сплачує рівними частинами двічі на рік. Разом з тим, враховуючи специфіку обраної спеціальності, наявна необхідність значних витрат, пов`язаних з придбанням приладдя та витратних матеріалів для навчання, таких як фарби, пензлі, олівці для малювання, папір та інше. Мінімально необхідна на місяць сума таких витрат становить 3 300,00 грн. До зазначених вище витрат додаються повсякденні витрати на харчування, одяг та взуття, засоби особистої гігієни. Позивач постійно проживає та перебуває на утриманні своєї баби, починаючи з 2011 року батько позивача приймає участь в його утриманні. У зв`язку з тим, що позивач продовжує навчання і позбавлений можливості самостійно забезпечувати себе, [PERSON] та батько [PERSON] продовжують його утримувати. Проте враховуючи той факт, що [PERSON] є пенсіонером, отримує мінімальну пенсію та знаходиться в тяжкому матеріальному становищі, а [PERSON] має на утриманні іншу родину, вони не мають можливості надавати позивачу матеріальну допомогу навіть у мінімальному розмірі, який забезпечить його утримання під час навчання. Позивач зазначає, що [PERSON] добровільно не приймає участі в його утриманні, пов`язаному з продовженням навчання, та не збирається цього робити у майбутньому, хоча має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу в заявленому розмірі. Відповідач є працездатною особою, не є інвалідом, непрацездатних батька чи матері на її утримання не перебуває. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 11 березня 2021 року позивачем отримано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримано не було, конверт разом з копією ухвали суду про відкриття провадження та додатками повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». 14 травня 2021 року на адресу відповідача повторно було направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами, яка на час ухвалення даного рішення відповідачем також не отримані та конверт разом з документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідач не скористалась своїм правом та не направила до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень також подано не було. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 12 березня 2007 року у справі №2-750/1 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання онука [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 грудня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8) Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 12 березня 2007 року у справі №2-750/1 встановлено, що [PERSON] є опікуном малолітнього онука [PERSON] , рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 26 липня 2006 року [PERSON] позбавлено батьківських прав. Згідно довідки вихідний №659, виданої Коледжем мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну 29 вересня 2020 року , [PERSON] є студентом 3 курсу групи АГ-9-2 денного відділення за спеціальністю «Аудіовізуальне мистецтво та виробництво» спеціалізація «Анімаційна графіка» Фахового коледжу мистецтв та дизайну» Київського національного університету технологій та дизайну, термін навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року (а.с.9). Як убачається з договору про навчання №103/18, укладеного між Коледжем мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну та [PERSON] , предметом якого є надання послуг навчання за спеціальністю 021 Аудіовізуальне мистецтво та виробництво, спеціалізацією «Анімаційна графіка», термін навчання 3 роки 10 місяців, молодший спеціаліст денної форми навчання, загальна вартість освітньої послуги становить 60 000,00 грн, загальна вартість освітньої послуги на рік становить 15 000,00 грн. Освітня послуга надається студенту [PERSON] (а.с.10) Також позивач надав копії квитанції про здійснення [PERSON] платежів по оплаті за студентський квиток та навчання [PERSON] (а.с.11) Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 2 ст. 199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу. На відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько або мати можливість надання такого утримання. Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України) Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Разом з тим, відповідач також не скористалась своїм правом на подання відзиву на позов, не подала доказів своєї неспроможності надання повнолітньому сину матеріальної допомоги, якої він потребує у зв`язку з продовженням навчання. Враховуючи те, що відповідач є матір`ю позивача, позбавленою щодо нього батьківських прав, позивач навчається на денній формі, відтак потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, та те, що відповідач є особою працездатного віку, доказів того, що вона не в змозі надавати матеріальну допомогу позивачу, як і доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможна надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини на період навчання. Суд вважає, що розмір аліментів який буде стягуватись на утримання сина повинен бути встановлений у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати звернення з даним позовом до суду і до закінчення навчання чи до досягнення позивачем двадцяти трьох років, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача, починаючи з 18 січня 2021 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн, від сплати якого при зверненні до суду позивач була звільнена. Враховуючи наведене та

Outcome: approved