Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на житло в житловому будинку [ADDRESS] . У позові посилається на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Попереднім власником даного будинку була мати відповідача [PERSON] . Відповідач є зареєстрованим у даному будинку, але більше двох років у будинку не проживає та знаходиться за кордоном. Реєстрацію місця проживання добровільно змінити не бажає. Реєстрація місця проживання сторонньої особи створює для нього та його родини ряд незручностей, пов`язаних з оплатою комунальних платежів, отримання соціальної допомоги, кредиту та вирішення інших питань. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином через оголошення на сайті «Судова влада України» Хустський районний суд Закарпатської області». Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилося. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 13.05.2019 року (а.с. 5, 6). Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов від 20.05.2019 року, складеним депутатом Хустської міської ради Бурч В.В. у будинку [ADDRESS] зареєстрованим є громадянин [PERSON] , але за даною адресою не проживає, так як навчається за кордоном більше року (а.с. 12). Факт реєстрації відповідача у будинку, який належить на праві приватної власності позивачу стверджується також копією будинкової книги (а.с.13 14). Реєстрація місця проживання відповідача у даному будинку створює для позивача перешкоди у користуванні майном. Так, позивач вимушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, а також дана обставина позбавляє його можливості отримування соціальних пільг, які передбачені законом. Суд вважає, що наявність реєстрації місця проживання відповідача у будинку позивача порушує права та інтереси останнього, пов`язані з розпорядженням та користуванням належним йому майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 2 ст. 107 ЖК України визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач [PERSON] у будинку, належному позивачу, не проживає більше року, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, не приймає участі у спільному побуті, а його реєстрація порушує права та інтереси позивача, пов`язані з розпорядженням та користуванням належним йому майном, суд приходить висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування належним позивачу житловим будинком. Судові витрати по справі у виді сплаченого позивачем судового збору відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved