Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні його представник [PERSON] і просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача витрати, понесені у звязку з наданням йому юридичної допомоги в розмірі 10150 грн., моральну шкоду, спричинену незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури в розмірі 30000 грн. та витрати за надання юридичної допомоги в даному процесі в розмірі 2900 грн. Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що 22 червня 2013 року слідчим СВ на ст. Т. Шевченка УМВС України на Одеській залізниці [PERSON] позивачу [PERSON] було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, за те, що [PERSON], обіймаючи посаду начальника станції Шпола Шевченківської дирекції залізничних перевезень Одеської залізниці не забезпечив належний контроль за діями вантажовідправника та допустив незаконне тривале складування відходів на земельній ділянці залізниці, що спричинило її засмічення, чим завдано державним інтересам шкоди на суму понад 130 тис. грн. Вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 15.11.2013 року [PERSON] визнано невинним та виправдано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, за відсутністю в діях [PERSON] складу даного кримінального правопорушення. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області від 08.04.2014 року вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 15.11.2013 р. залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. В ході досудового розслідування кримінального провадження та під час його розгляду в суді першої та апеляційної інстанцій він захищав інтереси позивача [PERSON] [PERSON] йому було сплачено за надання юридичної допомоги 10150 грн. В звязку з цим, позивач просить стягнути вказану суму коштів з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України. Крім того, незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури позивачу завдано моральну шкоду. Завдана позивачу незаконним діями органу досудового розслідування та прокуратури моральна шкода проявилась в тому, що позивач чесно та сумлінно довгий час працює на відповідальній посаді Шевченківської дирекції залізничних перевезень ДП «Одеська залізниця», його знають численні мешканці невеликого міста Шпола, вищевказані незаконні дії правоохоронних органів спричинили позивачу моральні страждання, призвели до порушення нормальних життєвих звязків, вимагали від позивача додаткових зусиль для організації його життя, оскільки він понад 9 місяців являвся підозрюваним та обвинуваченим по даному кримінальному провадженню, його неодноразово допитували працівники прокуратури та міліції, йому доводилося доводити невинуватість, він був вимушений оплачувати роботу захисника, звинувачення позивача у вчиненні кримінального правопорушення отримало широкий розголос як в рідному місті так і за його межами. Вказані обставини не могли не відобразитись на стані здоровя позивача та відносинах з оточуючими людьми. В ряді друкованих засобів масової інформації було розміщено повідомлення про вчинення начальником залізничної станції Шпола кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Позивач вважає, що з огляду на характер та обсяг заподіяних йому моральних страждань, тяжкості завданої моральної травми, розмір відшкодування в сумі 30000 грн. буде відповідною сумою компенсації, завданої йому органом досудового розслідування та прокуратури моральної шкоди. Враховуючи викладені обставини просив позов задоволити в повному обсязі. Позивач [PERSON] підтримав обґрунтування, наведені представником, і просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь витрати, понесені у звязку з наданням йому юридичної допомоги в розмірі 10150 грн., моральну шкоду, спричинену незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури в розмірі 30000 грн. та витрати за дання юридичної допомоги в даному процесі в розмірі 2900 грн. Відповідач Державна казначейська служба України в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення від 23.06.2014 р., 07.07.2014 р., 24.07.2014 р., 15.09.2014 р., тому суд, враховуючи думку позивача, його представника та представника третьої особи, матеріали і обставини справи, відповідно до ст.224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача, провівши заочний розгляд справи. Представник третьої особи на стороні відповідача прокуратури Черкаської області прокурор Плетінь О.О. позов не визнала і пояснила, що позов в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди не ґрунтується на законі, а провадження в цій частині підлягає закриттю, поскільки згідно ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в п. 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суд, про що виносять постанову (ухвалу). На її думку, позивач безпідставно, всупереч передбаченого ст. 12 Закону України порядку, звернувся до суду в позовному провадженні з вимогою відшкодувати матеріальну шкоду, тому провадження в цій частині підлягає закриттю. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 30000 грн., то дана сума є значно завищеною та необґрунтованою. Ніяких доказів заподіяння моральної шкоди та доказів, які б були підставою для визначення такого розміру моральної шкоди позивач до суду не надав. З урахуванням фактичних обставин справи, наявних доказів, характеру моральних страждань, їх наслідків внаслідок незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності, вона вважає, що позов в частині моральної шкоди не підлягає до задоволення, а в частині матеріальної шкоди справа підлягає закриттю. Вислухавши позивача, його представника та прокурора, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що 22 червня 2013 року слідчим СВ на ст. Т. Шевченка УМВС України на Одеській залізниці [PERSON] позивачу [PERSON] було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, за те, що [PERSON], обіймаючи посаду начальника станції Шпола Шевченківської дирекції залізничних перевезень Одеської залізниці не забезпечив належний контроль за діями вантажовідправника та допустив незаконне тривале складування відходів на земельній ділянці залізниці, що спричинило її засмічення, чим завдано державним інтересам шкоди на суму понад 130 тис. грн. 15 липня 2013 року було складено обвинувальний акт по кримінальному провадженні №42013250310000027, який 17.07.2013 року погоджено прокурором Шевченківської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері [PERSON], який в подальшому був направлений до Шполянського районного суду Черкаської області. Вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 15.11.2013 року [PERSON] визнано невинним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, за відсутністю в діях [PERSON] складу даного кримінального правопорушення, та виправдано. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 08.04.2014 року вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 15.11.2013 р. залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. В процесі досудового розслідування кримінального провадження №42013250310000027 та розгляду його в Шполянському районному суді Черкаської області та в суді апеляційної інстанції, інтереси позивача [PERSON] захищав адвокат [PERSON], що підтверджується відповідними угодами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №1-кп/710/80/2013. Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, спричинених незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими особами при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною 1 статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених в частині першій вказаної статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Частиною 1 статті 2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Відповідно до п. 5 ст. 3 вказаного Закону, в наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається), зокрема, моральна шкода. Частинами 5 та 6 ст. 4 вказаного Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. В судовому засіданні було встановлено, що позивач довгий час працює на відповідальній посаді Шевченківської дирекції залізничних перевезень ДП «Одеська залізниця», незаконними діями правоохоронних органів йому було спричинено моральні страждання, що призвели до порушення нормальних життєвих звязків, вимагали від позивача додаткових зусиль для організації його життя, поскільки понад 9 місяців він являвся підозрюваним та обвинуваченим по кримінальному провадженню, його неодноразово допитували працівники прокуратури та міліції, йому доводилось доводити свою невинуватість, обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення отримало широкий розголос, що негативно відобразилось на стані здоровя позивача та відносинах з оточуючими людьми. В друкованих засобах масової інформації Черкащини, а також на сайтах Інтернет- видань області були розміщені повідомлення про вчинення начальником станції Шпола кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, які були прочитані жителями Черкащини та інших областей, що також негативно відобразилося на стані здоровя позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. [PERSON] всього перебував під слідством і судом на протязі 9 місяців 17 днів. Мінімальний розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на його користь становить близько 11571 грн. (мінімальний розмір заробітної плати на час ухвалення рішення 1218 грн. х 9,5 місяців). Тому виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, та враховуючи тривалість перебування позивача під слідством і судом, ступінь втрати ним нормальних життєвих звязків та обсяг зусиль, які необхідно докласти позивачу для відновлення свого попереднього стану, суд приходить до висновку, що стягненню на користь позивача підлягає моральна шкода в розмірі 23000 грн. З приводу заявлення позивачем вимог про стягнення на його користь витрат за надання юридичної допомоги, слід зазначити, що позивачем не наданий обґрунтований розрахунок витрат за надання йому юридичної допомоги адвокатом [PERSON] під час здійснення досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді за обвинуваченням [PERSON] Розмір витрат за надання юридичної допомоги в розмірі 10500 грн. є недоведеним позивачем, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заслухавши пояснення позивача, його представника та прокурора, дослідивши обставини справи та надані докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, враховуючи, що позивача [PERSON] вироком суду визнано невинним та виправдано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, позивач внаслідок незаконних дій правоохоронних органів та прокуратури зазнав фізичного та психічного впливу, що призвело до завдання йому моральних страждань, порушення нормальних життєвих звязків, погіршення відносин з оточуючими людьми, беручи до уваги те, що позивачем не доведено розмір витрат за надання юридичної допомоги під час його захисту в кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, слід зазначити, що позивачем був наданий розрахунок понесених ним судових витрат за здійснення представництва його інтересів під час розгляду даної цивільної справи, згідно якого ним сплачена сума коштів за надання юридичної допомоги в розмірі 2900 грн. Враховуючи, що вказана сума є вмотивованою, відповідає положенням Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», тому вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] На підставі викладеного, ст. 56 Конституції України, ст. ст. 23, 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» №266/94-ВР від 01.12.1994 р.,

Outcome: approved