Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради Рокитнівського району Рівненської області про визнання заповіту нікчемним. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 25 липня 2007 року помер його брат [PERSON], житель [INFO]. 31 травня 2007 року секретарем Рокитнівської сільської ради [PERSON] посвідчено та зареєстровано за №58 заповіт від імені [PERSON] на користь [PERSON], при наявності інших прямих спадкоємців за законом. В силу життєвих обставин брат був неграмотний і неписьменний, а підпис у заповіті викликає сумніви у його автентичності. Вважає, що заповіт посвідчений особою, яка не мала на це право, а така нотаріальна дія вчинена з порушенням вимог закону та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських і селищних, міських Рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №111/5 від 28.12.2006 року.Також, заповіт не відповідає вимогам закону за формою і змістом, так як після підпису заповідача виконаний запис, що заповіт прочитаний ним, хоч брат був неграмотний. Крім того, на час смерті матері [PERSON], 28 серпня 1989 року, позивач з братом [PERSON] були прописані у спадковому будинку №4 по вул.Ювілейна в с.Осницьк Рокитнівського району і являються спадкоємцями по закону в рівних частинах. Письмової та усної згоди про відмову від своєї частки спадщини на користь брата позивач не давав. На час складання заповіту, 31 травня 2007 року, право власності на будинок на брата не було оформлено і йому не належало, тому передати у спадок [PERSON] чуже майно [PERSON] не мав права. В момент посвідчення заповіту спадкоємиця [PERSON] була неповнолітньою, проте у заповіті такі дані не вказані, також у заповіті не вказані дані паспортів [PERSON] та [PERSON]. Вважає, що є підстави вважати заповіт нікчемним, так як складений особою, яка не мала права його посвідчувати, та складений з порушенням щодо форми, змісту та посвідчення. Також позивач зазначає, що невірна діяльність посадових осіб [PERSON] сільської ради, носить важкі наслідки, тому відповідно до ч.4 ст.258 ЦК України може застосовуватись позовна давність у десять років до вимог застосуваня наслідків нікчемного правочину. Крім того, відповідно до п.4 ч.1 ст.268 ЦК України, позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акту органу місцевого самоврядування, яким порушено його право або інше речове право. Посилаючись на норми статей 1247,1251,1257 ЦК України просив визнати нікчемним заповіт, складений 31 травня 2007 року від імені [PERSON], яким житловий будинок з усіма надрівними будівлями, що до нього прилягають, який знаходиться в с.Осницьк по вул.Ювілейна,4, Рокитнівського району Рівненської області та все належне йому майно заповідає [PERSON], посвідчений секретарем Рокитнівської сільської ради Рівненської області [PERSON], реєстраційний номер 58. Під час судового розгляду справи позивач [PERSON] позов підтримав з тих же підстав та доповнив, що про наявність заповіту позивачу стало відомо після смерті брата. Спадковий житловий будинок належав його матері, тому він, як спадкоємець по закону, має право на половину будинку. Крім того, даний будинок вони будували всі разом, тому брат [PERSON] не міг його заповісти [PERSON] З травня 2007 року брат тяжко хворів, був паралізований, а відповідно не міг скласти такого заповіту. Так як він був неписьменний, то не міг особисто поставити підпис на заповіті, а секретар сільської ради [PERSON] не мала права посвідчувати заповіт. Просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] вважає, що оскаржуваний заповіт складений за формою зразка радянських часів, тому за таким заповітом не могли бути видані відповідачу документи на право власності. Оскажруваний заповіт є недійсним в силу вимог закону. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що [PERSON] проживав сам. Вона з матірю допомагали йому по господарству. Про те, що [PERSON] склав заповіт, їй стало відомо вже після його смерті. На даний час вона оформила право власності на спадковий будинок та земельну ділянку. Вважає, що відсутні підстави для визнання заповіту нікчемним. Просить відмовити у задоволенні позову за пропуском позовної давності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Рокитнівського району Рівненської області в судове засідання не прибув, згідно поданої заяви [PERSON] сільська рада просить розглянути справу без участі представника відповідача на підставі та в межах чинного законодавства. Свідок [PERSON] пояснив суду, що позивач та [PERSON] є його братами. [PERSON] помер вдома. До хвороби, він ходив, сам справлявся по господарству, сторонньої допомоги не потребував. Спадковий будинок будували вони всі разом, тому вважає, що позивач має право на частину цього будинку. Свідок [PERSON] пояснила суду, що у 2007 році за викликом поїхала у с.Осницьк до [PERSON] на посвідчила заповіт. У будинку був спадкодавець та вона, сторонніх осіб не було. На столі лежала газета списана підписами, зрозуміла, що тренувався розписуватись. Житловий будинок він заповів відповідачці. Вона прочитала заповіт вголос та посвідчила. Заповіт відповідач волі померлого. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно погосподарської книги №23 за 2006-2010 роки особовий рахунок №2016 житловий будинок по вул.Ювілейна,4 в с.Осницьк Рокитнівського району Рівненської області рахувався за померлим [PERSON] (а.с.40-42). [PERSON] помер 25 липня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). \~\~\~\~ \~ \~ Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування\~ здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно заповіту, посвідченого секретарем\~ виконкому [PERSON] сільської ради Рокитнівського району Рівненської області 31 травня 2007 року, [PERSON], [INFO], який зареєстрований в [INFO] на випадок смерті зробив заповітне розпорядження за яким житловий будинок з усіма надвірними будівлями, що до нього прилягають, який знаходиться в селі Осницьк по вул.Ювілейна,4 Рокитнівського району Рівненської області та все майно, яке належатиме йому на час його смерті, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося заповідає [PERSON] (а.с.5). Відповідно ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідає його волі. Згідно рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2010 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, [PERSON] про визнання заповіту недійсним відмовлено. Рішення суду оскаржувалося, набрало законної сили . У мотивувальній частині рішення суду зазначається, що заповіт складений з дотриманням вимог щодо його форми, змісту і не суперечить закону (а.с.77,78). В силу вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Не заслуговує на увагу суду посилання позивача на те, що спадковий будинок [PERSON] не мав права заповідати, так як він йому не належав, з огляду на наступне. У свідоцтві про право власності за заповітом, виданому державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори 11 квітня 2012 року [PERSON] зазначається, що спадщина складається з: житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Осницьк, вул.Ювілейна,4, Рокитнівського району Рівненської області, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на майно, виданого [PERSON] сільською радою 16.07.2007 року та зареєстровано в Рівненському ОБТІ в реєстровій книзі №2 (а.с.58). Безпідставними є посилання позивача на ч.2 ст.258 та пункт 3 частини першої ст.268 ЦК України оскільки на підставі Закону України №4176-УІ від 20.12.2011 року зазначені норми виключені. Згідно ст.257 ЦК України загальна \~позовна давність \~встановлюється тривалістю три роки. В силу вимог частин 3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лиш за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Під час судового розгляду справи позивач [PERSON] пояснив, що про наявність складеного заповіту позивачу стало відомо після смерті брата (25.07.2007 р.). Відповідно до ч.1 ст.61 ЦК України зазначена обставина визнається судом достовірною та такою, що не підлягає доказуванню. До суду позивач звернувся 10 червня 2016 року. Оспорюваний заповіт складений 31 травня 2007 року (а.с.5). [PERSON] помер 25 липня 2007 року (а.с.7). Отже, перебіг строку позовної давності розпочався 25 липня 2007 року. Навіть якщо строк позовної давності обчислювати з часу розгляду справи №2-541/2010 (а.с.77) за позовом [PERSON] про визнання заповіту недійсним (рішення суду від 20.12.2010 року), то строк позовної давності також сплив. 22 вересня 2016 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву про застосування позовної давності. Суд вважає, що є правові підстави для застосування такого строку. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вимога позивача [PERSON] про визнання заповіту нікчемним є безпідставною та необгрунтованою та такою, що подана з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed