Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтовування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що позивач особисто передав [PERSON] кошти у сумі 10000 тисяч доларів США, на підтвердження чого відповідач власноручно написав йому розписку, зі змісту даного документу вбачається факт отримання відповідачем коштів у вищезгаданій сумі та обов`язок відповідача повернути вищевказані кошти у строк до 22 серпня 2016 року. Проте відповідач дане зобов`язання порушив. Позивач звертався до відповідача з проханням повернути борг, однак відповідач ніяким чином не реагує. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у сумі 273911 гривень та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2739,11 гривень. 23 вересня до суду від [PERSON] до [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява про визнання договору позики недійсним. Свої вимоги обґрунтував тим, що написання розписки здійснював у негативному моральному та фізичному стані, та під моральним тиском первісного позивача. Окрім цього подав до суду клопотання про призначення психологічної експертизи на вирішення якої просив поставити питання: 1) У якому емоційному стані перебував [PERSON] під час написання розписки від 22 серпня 2015 року про отримання в борг у [PERSON] , грошової суми в розмірі 10000 (десять тисяч) американських доларів США? 2) Чи здатним був [PERSON] з урахуванням визначених обставин під час написання розписки від 22 серпня 2015 року про отримання в борг у [PERSON] , грошової суми в розмірі 10000 (десять тисяч) американських доларів США, повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізовувати його своїми діями? 29 жовтня 2019 року від первісного позивача надійшов відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним, в якому просить відмовити повністю у задоволенні вимог зустрічного позову та вказав, що обставини викладені у зустрічній позовній заяві є недостовірними, такими, що не відповідають дійсності та не підтверджені жодним доказом. В свою чергу зазначає, що розписку первісний відповідач писав у присутності свідків. 18 листопада 2019 року до суду від відповідача надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву про визнання договору позики недійсним, в якому вказав, що єдиним доказом, який може свідчити про те, що [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій в момент складання боргової розписки , є висновок психологічної експертизи. Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2019 року призначено по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним - судово - психологічну експертизу. Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2021 року відновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним у звязку з надходженням до суду з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз матеріалів справи №395/1149/19 разом з супровідним листом №33093/33094/19-61 від 21 жовтня 2021 року про залишення ухвали без виконання. Позивач у судове засідання не з`явився, позивач подав до суду заяву в якій зазначив, що просить розглянути справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у даній справі. Повідомлений належним чином про час, дату та місце судового засідання відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що просить розглянути справу без його участі, позов не визнає у повному обсязі. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу без участі сторін за наявними письмовими матеріалами справи. Безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву із таких міркувань. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та ст. 321 ЦК України, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що позивач особисто передав [PERSON] кошти у сумі 10000 тисяч доларів США, на підтвердження чого відповідач власноручно написав йому розписку, зі змісту даного документу вбачається факт отримання відповідачем коштів у вищезгаданій сумі та обов`язок відповідача повернути вищевказані кошти у строк до 22 серпня 2016 року, що підтверджується оригіналом розписки від 22 серпня 2015 року. Відповідач своє зобов`язання не виконав. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Верховний Суд України у Постанові від 18 січня 2017 року по цивільній справі №6-2789цс16 та у Постанові від 18 вересня 2013 року по цивільній справі №6-63цс13 висловив правову позицію, у якій зазначив, що, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. В контексті даної правової норми обов`язковими реквізитами боргового документу є власноручний підпис позичальника, його уповноваженого представника, а факультативними - дата, місце видачі, вказівка про свідків тощо. З цих підстав суд робить висновок про те, що представлена позивачем на підтвердження укладання договору позики між ним та відповідачем розписка позичальника, свідчить про виникнення між сторонами правовідносин, які регулюються положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики. Таким чином між сторонами був укладений договір позики грошей на визначений термін. Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковий до виконання сторонами. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати боргу за договором позики відповідач порушує покладені на себе зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Станом на 21 серпня 2019 року курс долара США відповідно до даних Національного банку України становить: 1 USD = 25,1313 грн., що підтверджується витягом з офіційного сайту Національного банку України. Тобто, при курсі долара США до гривні в розмірі 25,1313 грн. до одного долара США розмір заборгованості за договором позики (розпискою) становить 251313,00 гривень. Так, розрахунок 3% річних буде наступним: 22598 грн. = 251313 грн. х 3% /365 днів х 1094 днів / 100. Як встановлено при розгляді справи, на даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором позики не погашає. Оскільки, відповідач належним чином добровільно не виконав умови договору позики та всупереч вимогам цивільного законодавства до цього часу не повернув борг за вказаними договорами, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму грошових коштів в розмірі 273911 гривень. Відповідно до статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2019 року призначено по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним - судово - психологічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: 1) у якому емоційному стані перебував [PERSON] під час написання розписки від 22 серпня 2015 року про отримання в борг у [PERSON] , грошової суми в розмірі 10000 (десять тисяч) американських доларів США? 2) чи здатним був [PERSON] з урахуванням визначених обставин під час написання розписки від 22 серпня 2015 року про отримання в борг у [PERSON] , грошової суми в розмірі 10000 (десять тисяч) американських доларів США, повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізовувати його своїми діями? Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, який знаходиться за адресою: 03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6 та попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384,385 КК України. Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача за первісним позовом [PERSON] , та роз`яснено йому положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі у експертизі. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. У відповідності до супровідного листа Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №33093/33094/19-61 від 21 жовтня 2021 року станом на 18 жовтня 2021 року клопотання експерта не задоволене, оплату вартості не здійснено, а тому, ухвалу судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2019 року про призначення судової психологічної експертизи у цивільній справі №395/1149/19, залишено без виконання, а матеріали повернуто. Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2021 року відновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним у звязку з надходженням до суду матеріалів справи №395/1149/19 разом з супровідним листом №33093/33094/19-61 від 21 жовтня 2021 року про залишення ухвали без виконання. Зважаючи, що відповідач [PERSON] у ході судового розгляду у вказаній справі не надав до суду належних та допустимих доказів, на підтвердження його доводів згідно з зустрічним позоаом, що між сторонами існували інші правовідносини, ніж договір позики та грошові кошти йому не передавалися, не здійснив необхідних дій для забезпечення проведення судової психологічної експертизи у цивільній справі №395/1149/19, у задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору позики між [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2739,11 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved