Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON]., який було зареєстровано 9 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 560. У обґрунтування позову позивач посилається на те, що він з відповідачем зареєстрували шлюб в 2005 році. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з відповідачем. Протягом останніх років їх спільне життя з відповідачем погіршувалося, що призвело до неможливості спільного проживання та фактичного припинення шлюбних відносин. Вони проживають окремо один від одного, мають різні погляди на сімю, сімейні цінності. Спільного господарства вони не ведуть, майнового спору вони не мають. Позивач зазначив, що на його глибоке переконання підтримувати подальше сімейні відносини немає, а тому збереження сімї неможливо та не доцільно. Окрім того він бажає створити нову сімю з іншою жінкою. В звязку з чим він просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву в якій зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги, просив провести розгляд справи за його відсутністю та у випадку неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Розгляд справи призначався неодноразово, повістки, які надсилалися на адресу відповідача, у тому числі і повістка з викликом у зазначене судове засідання, поверталися до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Зазначене свідчить про той факт, що відповідач відмовляється отримувати судову повістку, на повідомлення поштового відділення про необхідність явки для отримання заказаної кореспонденції не реагує. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі \~ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про \~розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя \~подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, \~інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 9 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова, про що зроблено актовий запис № 560, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 016936 (а.с.11). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Мають обопільне бажання розірвати шлюб, за обставин, що склалися, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають. На теперішній час позивач зустрів іншу жінку з якою він має намір створити нову сімю. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 8 ст. 235 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За таких обставин шлюб підлягає розірванню, після розірвання шлюбу прізвище позивача та відповідача суд залишає без змін.

Outcome: approved