Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником вказаної квартири, у якій зареєстрована його колишня дружина [PERSON] В 2011 році шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, з 01 травня 2014 року колишня дружина позивача не проживає у його квартирі, не сплачує комунальні платежі та не приймає будь-якої участі в утриманні цього житла. Перешкод у користуванні жилим приміщенням [PERSON] відповідачу не чинить, однак факт реєстрації останньої порушує право позивача вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. За вказаних обставин, [PERSON] просить суд визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Поставлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справ повідомлялася завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він є сусідом позивача уже протягом п`ятдесяти років, так як проживає у квартирі [ADDRESS] . Свідок знайомий з [PERSON] , вона є колишньою дружиною [PERSON] , останній раз він бачив її більше року тому. Особистих речей відповідача у квартирі позивача немає. Жодних перешкод зі сторони [PERSON] у проживанні у вказаній квартирі відповідачу не чиниться. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він є сусідом позивача, так як проживає у квартирі [ADDRESS] . Більше п`яти років він не бачив колишню дружину [PERSON] - відповідача [PERSON] . Чи є її особисті речі у квартирі позивача свідку невідомо. Перешкод у користуванні квартирою відповідачу ніхто не чинить. Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , про що свідчать свідоцтво про право власності на житло, видане 14 квітня 1994 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації (1/3 частка), свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 22 грудня 2005 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори (1/3 частка після смерті матері [PERSON] ) та свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26 квітня 2006 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори (1/3 частка після смерті батька [PERSON] ) Згідно довідки ДП «Фаворит - 1» № 110 від 29 січня 2019 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Як слідує з акту перевірки паспортного режиму по [ADDRESS] , складеного представниками ДП «Фаворит - 1», [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою, але під час перевірки відсутня, про що підтвердили свідки-сусіди [PERSON] , [PERSON] Відтак, в судовому засіданні були підтверджені доводи позивача про те, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає більше року, оплату комунальних послуг та інших обов`язкових платежів не проводить. Будь-яких перешкод, які б чинилися відповідачу у користуванні цим майном в судовому засіданні не встановлено. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Статтею 41 Конституції України закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , оскільки останні не проживали у вказаному будинку більше року.

Outcome: approved