Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача - Черняківської сільської ради Чутівського району Полтавської області, в якому просив визнати за ним право на земельну ділянку (пай) за [NUMBER], площею 2,50 га, що належала [PERSON] згідно рішення Черняківської сільської ради Чутівського району Полтавської області від 14.08.2002 р. «Про затвердження технічної документації по розробці проекту поділу земель на земельні частки (паї) та виготовлення державних актів на право приватної власності на землю», в порядку спадкування за заповітом, після померлого [INFO]. [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) на території Черняківської сільської ради Чутівського району Полтавської області. За час життя [PERSON] не встиг здійснити державну реєстрацію прав на вказану земельну ділянку та виготовити державний акт на право приватної власності на землю. Позивач вказує, що він є онуком померлого [PERSON], який за життя залишив заповіт згідно якого, все належне йому майно і все те, на що він на день смерті матиме право, заповів [PERSON]. На підставі зазначеного заповіту, позивач звернувся в Чутівську державну нотаріальну контору Полтавської області з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Позивач зазначає, що спадщина складається з вищезазначеної земельної частки (паю), але у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) на ім'я спадкодавця, він не може одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена, подала до суду заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, справу просила розглянути у її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач належним чином був повідомлений, подав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає повністю і справу просить розглянути без участі його представника. Треті особи - державний нотаріус Чутівської ДНК Полтавської області та представник Чутівської райдержадміністрації Полтавської області у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи належним чином були повідомлені, наддали суду заяви, в яких просили справу розглянути без їх участі, при винесенні рішення покладалися на розсуд суду. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Способи захисту прав на земельні ділянки визначено Земельним кодексом України, зокрема, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав (ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України). Відповідно до ст. 4 Земельного кодексу України 1990 року (далі - ЗК України 1990 року) землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватися в колективну або приватну власність. Постановою Верховної Ради УРСР «Про земельну реформу» від 18 грудня 1990 року № 563-ХІІ, землі Української PCP оголошені об'єктом земельної реформи. Преамбулою до постанови визначено, що завданням цієї реформи є перерозподіл земель з одночасною передачею їх у приватну та колективну власність. Пунктом 5 зазначеної постанови, передбачена передача земель у приватну та колективну власність. Згідно Постанови Верховної Ради України «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» №2200-ХІІ від 13.03.1992 року роздержавлення та приватизація земельних ділянок недержавних сільськогосподарських підприємств в Україні розпочато з лютого 1992 року з врученням господарствам державних актів на право колективної власності на землю, до яких додавався список громадян-членів аграрних формувань, що надалі було підставою для складання уточнених списків на отримання цими громадянами земельних сертифікатів. Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 р. № 666/94 (чинного на час процедури поділу земель, орендованих СК «Черняківський») доручено прискорити приватизацію земель, які перебувають у користуванні сільськогосподарських підприємств і організацій, та передачу земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95 (далі - Указ № 720/95) паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Пунктом 2 зазначеного Указу № 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЗК України 1990 року (у редакції Закону України від 13 березня 1992 року) державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 р. № 7, роз'яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. У ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» №899-IV від 05.06.2003 року, вказується, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Із змісту вищевказаних норм випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов - перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на момент отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта. Однак, невнесення до списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не позбавляє її права на земельну частку (пай), оскільки таке право особи є безумовним. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO]. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER], виданого Черняківською сільською радою Чутівського району Полтавської області 10.12.2003 р. (а.с. 11). На праві приватної власності на підставі сертифікату № [NUMBER] [PERSON] належала земельна частка (пай), площею 2,50 га, розташована в межах Черняківської сільської ради Чутівського району Полтавської області. Рішенням Черняківської сільської ради Чутівського району Полтавської області «Про затвердження технічної документації по розробці проекту поділу земель на земельні частки (паї) та виготовлення державних актів на право приватної власності на землю» від 14.08.2002 р., прийнятим на третій сесії двадцять четвертого скликання, посвідчено право власності громадянина [PERSON], жителя с. Черняківка Чутівського району Полтавської області, на земельну частку (пай), площею 2,50 га, оформлену сертифікатом № [NUMBER] (а.с. 13). Однак, приватизація зазначеної земельної ділянки (паю) не була закінчена, не проведено державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку та не отримано державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Згідно викопіровки земельна ділянка (пай) [NUMBER], площею 2,50 га, що знаходиться на території Черняківської сільської ради Чутівського району Полтавської області, за межами населеного пункту, належить [PERSON] (а.с. 14). З матеріалів спадкової справи №107 заведеної 06.04.2004 р. вбачається, що 07.10.2003 р., [PERSON] було складено заповіт, в якому все належне йому майно і все те, на що він на день смерті матиме право, він заповів своєму онукові [PERSON]. Зазначений заповіт посвідчений секретарем Черняківської сільської ради та внесений до реєстру за №85 (а.с. 19, 57). Згідно витягу з єдиного реєстру заповітів № 3750504 від 06.04.2017 р. відомості про інші заповіти, складені [PERSON], відсутні (а.с. 53). 06.07.2017 р. [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON] на підставі довіреності № 20 від 05.02.2016 р., посвідченої Черняківською сільською радою Чутівського району Полтавської області, було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після померлого [INFO]. [PERSON]. Постановою № 02-31/712 в.о. завідувача Чутівської державної нотаріальної контори Махринською О.В. у видачі вказаного свідоцтва було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с. 12). Статтею 524 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини після померлого [PERSON], передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Тобто, у відповідності до ст. 548 ЦК УРСР, незалежно від оформлення права на спадщину, спадщина, яка прийнята спадкоємцем, належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Суд зазначає, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування. У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Зазначене узгоджується з роз'ясненнями, наданими Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що право на земельну частку (пай) за [NUMBER], що знаходиться на території Черняківської сільської ради, загальною площею 2,50 га., яке належало [PERSON], входить до складу спадщини після його смерті, а також те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. Враховуючи вищевикладене, а також те, що через відсутність оригіналів документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) [PERSON] позбавлений можливості в установленому законом порядку отримати свідоцтво про право на спадщину та реалізувати своє право на земельну частку (пай) та завершити приватизацію земельної ділянки, з огляду на те, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved