Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до СФГ ВІА «Прогрес» с. Збараж Козятинського району про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог вказав, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ВН № б/н від 6 квітня 2001 року, він є власником земельної ділянки, площею 3, 69 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Збаразької сільської ради Козятинського району Вінницької області. В грудні 2013 року він дізнався про існування договору оренди земельної ділянки, який укладений між ним та СФГ ВІА «Прогрес» с. Збараж, Козятинського району. Відповідно до вищевказаного договору оренди, належна йому на праві власності земельна ділянка з 10 березня 2011 року перебувала в оренді у СФГ ВІА « Прогрес» строком на сім років. Договір оренди землі від 10 березня 2011 року та акт прийому передачі орендованої земельної ділянки він з СФГ ВІА «Прогрес» с. Збараж, Козятинського району не укладав та не підписував. Зазначені підписи від його імені були підроблені. 10 березня 2011 року наміру укладати з СФГ ВІА «Прогрес» договір оренди землі на 7 років в нього не було і бути не могло. Повноважень на підписання від свого імені вищезазначених документів та своєї згоди на укладання договору оренди землі він нікому не надавав. Вважає, що договір оренди землі, який укладений 10 березня 2011 року між ним та СФГ ВІА «Прогрес» с. Збараж, Козятинського району та зареєстрований у відділі Держкомзему у Козятинському районі, про що у Держаному реєстрі земель вчинено запис від 4 жовтня 2011 року за № 05214000400190056 є недійсним. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і підтвердив обставини викладенні в ньому. Крім того, додав, що він дійсно отримував орендну плату від відповідача на протязі 2011-2014 років, хоча, вважав, що отримує її в період дії договору, який ним дійсно підписувався ще в 2006 році. Про оспорюваний договір він дізнався в грудня 2013 року, коли по селі люди почали виявляти укладенні замість них договори оренди землі з господарством. Представник відповідача СВК ВІА «Прогрес» с. Збараж Козятинського району [PERSON] в судовому засіданні позову не визнала і суду пояснила, що позивачу було відомо про даний договір, оскільки останній на протязі 2011-2014 років одержував орендну плату, а тому, в позові слід відмовити, при цьому, застосувати строки давності. Заслухавши сторони, давши оцінку письмовим доказам, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ВН № б/н від 6 квітня 2001 року, позивач є власником земельної ділянки, площею 3, 69 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Збаразької сільської ради Козятинського району Вінницької області. В грудні 2013 року позивач дійсно дізнався про існування договору оренди земельної ділянки, який укладений між ним та СФГ ВІА «Прогрес» с. Збараж, Козятинського району, коли по селі люди почали виявляти укладенні замість них договори оренди землі з господарством, а тому, підстав у суду застосовувати строки даності не має. Відповідно до вищевказаного договору оренди, належна позивачу на праві власності земельна ділянка з 10 березня 2011 року перебувала в оренді у СФГ ВІА « Прогрес», строком на сім років. Договір оренди землі від 10 березня 2011 року та акт прийому передачі орендованої земельної ділянки позивач з СФГ ВІА «Прогрес» с. Збараж, Козятинського району позивач не укладав та не підписував. Зазначені підписи від імені позивача були підроблені невідомими особами, що підтверджено висновком судово почеркознавчої та технічної експертизи №884/885/15-21 від 04.06.2015 року. 10 березня 2011 року позивач не мав наміру укладати з СФГ ВІА «Прогрес» договір оренди землі на 7 років, при цьому, він не передавав повноважень та не надавав своєї згоди будь-кому на підписання від свого імені договору оренди землі від 10 березня 2011 року та акту прийому передачі орендованої земельної ділянки. Суд вважає, що договір оренди землі, який укладений 10 березня 2011 року між позивачем та СФГ ВІА «Прогрес» с. Збараж, Козятинського району та зареєстрований у відділі Держкомзему у Козятинському районі, про що у Держаному реєстрі земель вчинено запис від 4 жовтня 2011 року за № 05214000400190056 є недійсним, і таким, що порушує майнові права позивача та не відповідав його волевиявленню. Поява зазначеного договору оренди землі стала результатом порушення зацікавленими посадовими особами відповідача вимог діючого законодавства, яке регулює правовідносини у сфері оренди землі, а саме: Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі». У відповідності з приписами ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Згідно вимог ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до приписів ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. У відповідності з приписами п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є строк дії договору оренди. Згідно вимог ч. 4 ст. 124 Земельного Кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно - правовий договір про відчуження права оренди. В зв'язку з викладеними обставинами, суд вважає, що наявні підстави для визнання договору оренди землі від 10 березня 2011 року недійсним, відповідно до приписів ст. 215 ЦК України. Підставою недійсності правочину відповідно до приписів ст. 215 ЦК країни є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першої третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. В порушення вимог ст. 203 ЦК України, договір оренди землі від 10 березня 2011 року позивачем не підписувався, укладення цього договору не відповідає внутрішній волі та вільному волевиявленню позивача, як учаснику зазначеного правочину. Відповідно до ст. 216 ч. 1 п. 2 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов?язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі не можливості такого повернення, відшкодувати вартість того, що одержано. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved