Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому уточнивши позовні вимоги просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом, після померлої 24.11.2010 року [PERSON] на земельну ділянку площею 1056 кв.м., яка розташована за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Героїв Дніпра,58, загальнодержавний кадастровий номер 1210100000:09:201:0011, мотивуючи тим, що 24.11.2010 року померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина до якої входили житловий будинок та приватизована земельна ділянка, розташовані за адресою: м. Дніпро ([PERSON]) вул. [PERSON] (Маршала Жукова),58. На момент її смерті він постійно мешкав разом з нею і після її смерті прийняв спадщину за законом в повному обсязі. Житловий будинок та земельна ділянка належали покійній [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Він, як спадкоємець першої черги звернувся до державного нотаріуса з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку. Нотаріус, перевіривши документи видав йому свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку по вул.. Героїв Дніпра (Маршала Жукова),58, у звязку з тим, що документи на земельну ділянку не відповідають нормам закону, а саме відсутня державна реєстрація права власності за покійною [PERSON] У звязку з чим, він вимушений звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні. В подальшому в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала за тих підстав, що спадкодавець за життя не набула права власності на спірну земельну ділянку, тому ця ділянка не може бути успадкована. Третя особа Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контори надала суду заяву про розгляд справи у відсутності її представника. Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Як встановлено судом та убачається із матеріалів справи за життя [PERSON] успадкувала після смерті свого вітчима, [PERSON], домоволодіння за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Героїв Дніпра (Маршала Жукова),58, та земельну ділянку, площею 1056 кв.м., цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого підсобного господарства, за вище вказаною адресою, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 20.12.2007 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори, реєстровий номер №3-4434 (а.с.11). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації»» від 23.01.2008 року, право власності на домоволодіння за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Героїв Дніпра (Маршала Жукова),58, зареєстровано за [PERSON] 30.11.2010 року [PERSON] померла (а.с.10 - копія свідоцтва про смерть). Як убачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 05.11.2014 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий номер 2-2085, після смерті [PERSON], померлої 30.11.2010 року, нерухоме майно, яке за життя належало померлій, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Героїв Дніпра (Маршала Жукова),58 , перейшло у спадок її сину [PERSON] (а.с.14). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку йому було відмовлено, оскільки спадкодавець за життя не зареєструвала своє право власності, а відповідно не набула право власності на зазначену земельну ділянку. З наведеного вище випливає, що право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку підлягало реєстрації, проте не було зареєстровано після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та не було одержано державний акт на вказану земельну ділянку відповідно до діючої на той час Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої\~Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 р. № 43, та ст.ст.\~125,\~126 ЗК України, згідно з якими право власності па земельну ділянку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку, тобто [PERSON] не було зареєстровано у відповідному органі державної реєстрації своє право власності на землю. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, зважаючи на те, що зі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20.12.2007 р., державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори, за р. № 3-4434, вбачається, що спадкодавцю [PERSON], померлій 30.11.2010 року, належить вищевказана земельна ділянка, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія ДП Д*№002344 84729001, виданого на його ім'я [PERSON] міською Радою народних депутатів 15 квітня 1997 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 002344, зазначене свідчить про те, що вказане майно було набуте у власність спадкодавця правомірно в порядку спадкування за законом, тобто на законних підставах, оскільки інше прямо не випливає із закону та незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3\~ст. 1296 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення. Згідно зі\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, позовом про визнання права власності є позадоговірний позов власника майна про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Необхідність у даному способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. Право особи на звернення до суду за захистом своїх прав також закріплено у\~ст. 3 ЦПК України. Таким чином, зважаючи на перешкоди в оформленні свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документа, який засвідчує реєстрацію права власності спадкодавця на частину спадкового майна, право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом підлягає визнанню за позивачем в судовому порядку. З огляду на вище наведене суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved