Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись, на те, що він, з 2001 року зустрічався із відповідачкою по справі, а через деякий час вона повідомила йому, що вагітна. 18.01.2002 року сторони уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Заводського району м. Миколаєва. 14.07.2002 року відповідачка народила сина [PERSON], а 30.07.2002 року сина було зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського тану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 89. Кровне споріднення між ним та дитиною [PERSON],\~\~позивач не визнає, посилаючись на те, що у лютому 2004 року він став свідком зради відповідача [PERSON]. Окрім того, чим дорослішою ставав син, тим частіше знайомі та друзі стали звертати увагу на його несхожість із позивачем, що викликало його занепокоєння та породило підозри. 01.08.2015 року позивач провів лабораторні дослідження, за результатами яких впевнився. Що він не є біологічним батьком [PERSON]. Тому просив виключити його з актового запису №89 Відділу реєстрації актів громадського стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області від 30.07.2002\~\~про народження [PERSON],\~як батька останнього. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Третя особа в судове засідання не зявилась про день слухання справи повідомлена. В матеріалах справи мається заява відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новобузького РУЮ у Миколаївській області в якій вони просили справу слухати без їх участі в судовому засіданні. Вислухавши\~\~позивача, представника відповідача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 18.01.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Заводського району м. Миколаєва зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 0 ( а.с.8). Як вбачається з свідоцтва про народження серії 1-ФП № 137420 виданого 30.07.2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області [PERSON] ( а.с.9), та письмових пояснень третьої особи по справ ( а.с.40) відповідачка народила\~\~сина [PERSON], реєстрація\~\~народження якого\~\~ здійснена відділом реєстрації актів громадського стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області 30.07.2002 року. Батьком дитини записано\~\~позивача, відповідно до ст.122, 133 Сімейного кодексу України, так як дитина народилась у подружжя. Як свідчать дані актового запису про народження заявником [PERSON] були надані медичне свідоцтво про народження та свідоцтво про шлюб. Відповідно ч.1 ст.136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 і 127 цього кодексу має право оспорювати своє батьківство пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Загальними підставами визначення прав та обов'язків матері, батька і дитини, у відповідності ч.2 ст.121 Сімейного кодексу України, є : походження дитини, тобто наявність кровного споріднення між нею та матір'ю, батьком; реєстрація цього походження у порядку, встановленому законом . Кровне споріднення між дитиною та позивачем\~\~, позивач не визнає, посилаючись на те, що дитина запліднена не від нього, але крім голослівних пояснень\~\~позивача [PERSON],\~\~ця обставина не доведена іншими засобами доказування. Судом встановлено, що на час народження дитини сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно діючому законодавству доказом у цивільному процесі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ухвалою суду від 01.12.2015 року по справі було призначено судово-генетичну експертизу, одна вона проведена не була, через те, що відповідачка із дитиною не зявилась у визначений час. Представник відповідача пояснив, що відповідач навмисно не ухилялась від проведення даної експертизи, однак не змогла зявитись у визначені дні, оскільки має скрутне матеріальне становище. Вона намагалась домовитись із позивачем по справі про надання ним матеріальної підтримки їй для поїздки до м. Одеси для надання біологічних зразків для проведення експертизи, також представник відповідачки особисто телефонував позивачеві, на номер вказаний у позовній заяві, однак підтримки не знайшли, а тому відповідачка не змогла зявитись для проведення експертизи. Тягар доказування обставин, передбачених ст. 136 СК України лежить на позивачу. У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У п. 9 постанови вказано, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вище перелічені правові норми та рекомендації Верховного суду України в розрізі наданих суду матеріалів, суд вважає, що перше, що повинен був довести суду позивач, це наявність у нього прав, свобод чи інтересів, які були порушені, невизнані чи оспорені відповідачем. Проте, з огляду на наявні в справі матеріали, позивач не довів відсутність кровного споріднення між особою\~\~і дитиною, що є предметом доказування у справах про оспорювання батьківства. За змістом ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків показань свідків, письмових доказів речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Суд не може покласти в основу рішення як доказ відсутності кровного споріднення між позивачем та народженою дитиною лише пояснення позивача, які до того ж не визнані відповідачем. Відповідно до п.14 розділу 1 глави 111 «Правил\~\~державної реєстрації актів громадянського стану в України» затверджених\~\~Наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 та зареєстрованих 18.10.2000 за №\~\~719/4940 якщо дитина\~\~народилася у подружжя , дружина записується матірю, а чоловік - батьком дитини за заявою будь-кого з них . Позивач не довів своїх позовних вимог, що є його обовязком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України . Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.ст.57-59 ЦПК України. Судові витрати позивача, відповідно до ст.88 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed