Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Рівненської міської ради (далі - РМР) просить розірвати договір оренди землі від 19 лютого 2007 року, укладений між ним та РМР, який зареєстрований у філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27 березня 2007 року за № 040758300030. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 22 листопада 2006 року РМР прийнято рішення про надання йому в оренду на 50 років земельної ділянки площею 746 кв.м. для реконструкції нежитлового приміщення (складу) під житловий будинок з господарськими будівлями з подальшим їх обслуговуванням, яка знаходиться в [ADDRESS]. 19 лютого 2007 року між ним та РМР було укладено договір оренди землі. Зазначив що після завершення реконструкції нежилого приміщення (складу) під восьмиквартирний житловий будинок з господарськими будівлями, всі квартири вищевказаного житлового будинку було відчужено на підставі договорів купівлі - продажу та договорів дарування. У липні 2014 року він звернувся із заявою про розірвання договору до РМР, у зв'язку із відчуженням нерухомого майна, яке розташоване на орендованій земельній ділянці. Однак, станом на час звернення із позовом РМР не прийнято рішення щодо припинення права користування та розірвання договору. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову вказала, що питання про припинення права на оренду земельної ділянки повинного вирішуватись виключно Рівненською міською радою. Зазначила, що позивачем не доведено доказів того, що є всі підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки. Крім того, вказаним договором встановлено випадки припинення та його розірвання. Тому вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити із наступних підстав. Судом встановлено, що 19 лютого 2007 року між позивачем та Рівненською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 746 кв.м., яка знаходиться в [ADDRESS], про що в про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27 березня 2007 року за № 040758300030. Відповідно до п. 1 договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для реконструкції нежитлового приміщення (складу) під житловий будинок з господарськими будівлями з подальшим їх обслуговуванням, яка знаходиться в [ADDRESS]. Пунктом 36 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків передбачених договором, а також з інших підстав визначених законом. Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці іншою особою. Так, законодавець визначив підставу припинення договору оренди земельної ділянки на якій знаходиться восьмиквартирний житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS]. Всі квартири вищевказаного житлового будинку було відчужено на підставі договорів купівлі - продажу та договорів дарування. Статтею 141 Земельного Кодексу України регламентовано підстави припинення права користування земельною ділянкою, а саме набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Спосіб припинення договору оренди землі, як його дострокове розірвання передбачено ст. 32 Закону України «Про оренду землі», а саме за рішенням суду на вимогу однієї із сторін. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що договір оренди землі від 19 лютого 2007, укладений між позивачем та РМР, який зареєстрований у філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27 березня 2007 року за № 040758300030 - слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати, що складають 243,60 грн.

Outcome: approved