Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 03 січня 1999 року. В судове засідання позивач [PERSON] надав суду заяву (а.с.60), в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] подала до суду заяву (а.с.38) про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Представники третіх осіб: Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори та житлово-будівельного кооперативу «Коксохім-2», в судове засідання повторно не зявились. Про розгляд справи були повідомлені належним чином (а.с.28,29,34а,41,42,44). З Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.35, 45). Неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з долученої до позовної заяви копії свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ №545231, 28 квітня 1972 року [PERSON] та [PERSON] одружились, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження було зроблено відповідний актовий запис № 215 (а.с.9). У вказаному шлюбі 07 червня 1973 року народився [PERSON], позивач, а 27 листопада 1977 року [PERSON] (відповідач), після одруження [PERSON] (а.с.11, 15, 16). Квартира [ADDRESS] була виділена [PERSON] та його родині (дружині [PERSON] та сину [PERSON]С.), відповідно до ордеру №5 від 10 квітня 1975 року (а.с.22) на підставі рішення виконкому міської ради м. Запоріжжя від 05.09.1974 р. №\~363. Батько позивача [PERSON], який являвся членом житлово-будівельного кооперативу «Коксохім-2» (а.с.12), помер 17 листопада 1988 року, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії ІІ-ЖС №\~378736 від 18 листопада 1988 року (а.с.8). Після смерті чоловіка мати позивача [PERSON] стала членом ЖБК «Коксохім-2» та виплатила за квартиру частину паю, що залишалася, у квітні 1990 року (а.с.12,13). Відповідно до ч.3 ст. 384 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про власність» у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу набуває права власності на це майно. При цьому, як зазначено в п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №\~7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена ЖБК, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира. Разом з тим, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира. Отже, сплативши в повному обсязі у квітні 1990 року пай за квартиру, саме мати позивача [PERSON] набула право власності на неї. При цьому, відповідно діючому законодавству право власності зареєстровано не було. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖС №\~047345, 03 січня 1999 року [PERSON] померла (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина на належне її майно, зокрема на спірну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її діти [PERSON] (а.с.11) та [PERSON] (а.с.15-16). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач [PERSON], постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, та не відмовився від неї, тому на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Зазначене підтверджено довідкою, засвідченою головою правління ЖБК «Коксохім-2»(а.с.14). Відповідач [PERSON] хоча, згідно копії довідки № 12 від 10.03.2015 (а.с.14) і була зареєстрована у спірній квартирі до 02 червня 2001 року, однак, як зазначає позивач, після укладення у 1997 році шлюбу стала мешкати за адресою проживання свого чоловіка, отже не прийняла спадщину ні на момент її відкриття, ні шляхом подання відповідної заяви протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку, що вбачається з наданої на запит суду копії спадкової справи після померлої [PERSON] (а.с.46-53). 07 травня 2015 року [PERSON] звернувся до Восьмої Запорізької державної нотаріальної конториза отриманням свідоцтва про право на спадщину (а.с.46зв.), проте нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо нерухомого майна померлої (а.с.53). При цьому, як вбачається з копії нотаріальної справи померлої (а.с.46-53), та зокрема, інформаційних довідок зі спадкового реєстру (а.с.54-55) інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. Таким чином, право власності на спірну квартиру спадкодавцем [PERSON] було набуто правомірно, проте відсутність належного оформлення та реєстрації цього права відповідно до вимог ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» стала підставою для відмови позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про також правомірно набуте ним право на спадщину за законом. У звязку з наведеним, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved