Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 14.08.1999 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 538. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначив, що подружнє життя не склалося через різні погляди на життя, обов'язки та виховання дітей, внаслідок чого почали виникати суперечки, сварки, які призвели до втрати почуття любові та довіри. Шлюбно-сімейні стосунки припинені з серпня 2015 року, з цього часу разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Вважає, що поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сім'ї не можливе. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обов'язків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання. В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ці правила визначаються ухвалою суду про відкриття провадження (п.п.4 ч.2 ст.187 ЦПК України). Враховуючи положення ст.ст.19, 274 ЦПК України, суд вважає, що справа повинна бути розглянута за правилами загального позовного провадження. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України , судом не здійснювалося. Суд дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 14.08.1999 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 538 (свідоцтво про одруження серії [NUMBER]). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 23.03.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції, актовий запис № 40), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 08.02.2008 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 116), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 20.03.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 337). Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з серпня 2015 року, з цього ж часу проживають окремо один від одного, не ведуть спільне господарство, відсутній сімейний бюджет. Між ними відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на життя, що призвело до втрати почуття поваги та довіри один до одного. Кожен має протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Поновлювати шлюбно-сімейні відносини з відповідачем позивач категорично не бажає. Майнового спору не мають. Відповідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved