Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він є власником 1/8 частини квартири [ADDRESS] на підставі рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 28.11.2014 року про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]. Іншим співвласником частини квартири є дружина спадкодавця [PERSON], яка мешкає у спірній квартирі та не надає доступу до неї [PERSON], не визнаючи його право на проживання. З огляду на викладене, позивач просив усунути перешкоди в користуванні належним йому майном, а саме: 1/8 частиною квартири [ADDRESS], шляхом вселення та зобовязання [PERSON] надати ключі від зазначеного житлового приміщення. До судового засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~ Відповідачка у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду предявленого позову була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідачка не зявилась до суду без поважних причин. З урахуванням заяви представника позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна, згідно ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що 28.11.2014 року рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва за [PERSON] визнано у порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], який помер 19.01.2013 року, право власності на 1/8 частини квартири [ADDRESS]. Співвласник іншої частини спірного обєкту нерухомості відповідачка [PERSON] мешкає в квартирі [ADDRESS] та перешкоджає доступу позивача до неї у будь-який спосіб, чим здійснює перешкоди у реалізації його права власності на належну [PERSON] частину квартири. Вимоги про визначення порядку користування житловим приміщенням в ході розгляду справи заявлені не були. З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні належним їй майном, а саме: 1/8 частиною квартири [ADDRESS], шляхом вселення та зобовязання [PERSON] надати ключі від зазначеного житлового приміщення, оскільки перешкоджання доступу позивача, як власника, до вказаної квартири з боку відповідачки, є порушенням права власності, гарантованого чинним законодавством України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволених позовних вимог з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 487 гривні 20 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved