Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із цим позовом. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 22 лютого 2003 року помер його батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина. Позивач є спадкоємцем його майна за законом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у нього оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (житловий будинок), що належало батькові. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач Побужанська сільська рада явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутності представника, проти позову не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, направила заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги не оспорила. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 286398, виданого 24 лютого 2003 року Побужанською сільською радою Буського району Львівської області, [PERSON] помер 22 лютого 2003 року. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого ОКП ЛОР БТІ та ЕО від 23.04.2018 року вбачається, що такий складений на житловий будинок № 241 по вул. Волохи в с. Побужани Буського району, Львівської області. Згідно довідки Побужанської сільської ради Буського району Львівської області № 250 від 17.04.2018 року, будинок № 241 по вул. Волохи в с. Побужани побудований у 1985 році та згідно запису погосподарської книги рахувався за [PERSON]. Із свідоцтва про народження серії І-СГ № 325293, виданого повторно 21.04.2004 року відділом РАЦС Буського РУЮ Львівської області вбачається, що [PERSON] був батьком [PERSON]. Спадкоємцем до даної спадщини за законом є сестра позивача [PERSON](після одруження змінила прізвище на [PERSON]), однак вона відмовилася від прийняття спадщини, що підтверджується її відповідною заявою від 01.06.2018 року. За таких обставин, в судовому засіданні є достовірно встановлено, що спірний житловий будинок належав померлому [PERSON], побудований на законних підставах, перебував у його володінні та користуванні, а останній на законних підставах був зареєстрований в цьому будинку та проживав в ньому до дня смерті. Проте, позивач не може вирішити нотаріально питання про спадкування вказаного житлового будинку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право спадкодавця на це майно. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за заповітом. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. За змістом ст. 549 ЦК УРСР 1963 року діями, які свідчать про прийняття спадщини є такі, якщо спадкоємець фактично вступив в управління спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини в шестимісячний термін. Поряд з цим за п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами України справ про спадкування № 4 від 24.06.1983 року презюмується про те, що якщо позивач у шестимісячний строк вступив у управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку для прийняття спадщини. З огляду на те, що позивач є спадкоємцем за законом, те що за життя спадкодавець належним чином не зареєстрував своє право власності, відповідач позовні вимоги визнає, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Ураховуючи викладене, на підставі ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529, 548, 549, 550 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.4-5,10,\~12,\~76-80,\~89,\~259,\~263-265,\~268 ЦПК України, суд,--

Outcome: approved