Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування вимог зазначив наступне. Спірна квартира належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу. Згідно п.10 договору купівлі-продажу від 20.09.2016 року та за попередньою домовленістю із продавцем, раніше зареєстровані особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] повинні були знятись із реєстрації та звільнити житло протягом семи днів з моменту укладення договору купівлі-продажу. Проте, продавець та відповідачі лише звільнили квартиру, однак відповідачі не знялись з реєстрації. Ніяких особистих речей відповідачів в квартирі немає. Відповідачі та треті особи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд у відповідності до статті 224 ЦПК України за письмовою згодою позивача, ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали справи, з урахуванням доводів позовної заяви та наданих суду доказів, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд дослідивши матеріали справи, з урахуванням доводів позовної заяви та наданих суду доказів, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], належить позивачу по справі [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.09.2016р., укладеного між ним та [PERSON] Згідно умов вказаного договору [PERSON] зобов'язався зняти з реєстрації місця проживання всіх зареєстрованих в відчужуваній квартирі та звільнити її протягом семи днів з моменту укладення договору купівлі-продажу. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А., зареєстрований в реєстрі за № [NUMBER] (а.с.7). [PERSON] відповідно до закону зареєстрував своє право власності на вказану квартиру. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, аналізуючи надані докази, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, суд вважає, що вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні власністю підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність визнати [PERSON] та [PERSON]. такими, що втратили право на користування житловою площею в квартирі [ADDRESS]. За вимогами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації, зокрема, на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Що стосується вимоги про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування у спірній квартирі, то суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного. Відповідно до ст..10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно даних адресно-довідкового бюро, в спірній квартирі не зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с.15, 16, 17) Вказана обставина також фактично визнана позивачем, який надав до суду довідку з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 25.11.2016 року, згідно якої відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не значаться зареєстрованими у спірній квартирі. (а.с.14) Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial