Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за борговою розпискою в сумі 16 866 грн.38 коп. та 551 грн.20 коп. судових витрат. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15 січня 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір позики у формі розписки відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України. Відповідно до договору позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 15 810 грн. зі строком повернення до 18 січня 2016 року. Вказує на те, що [PERSON] в обумовлений термін позику не повернув та останній ухиляється від сплати боргу. Просить стягнути з відповідача борг в сумі 16 866 грн.38 коп. та сплачений судовий збір по справі в сумі 551 грн.20 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В заяві просив слухання справи провести без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився про день слухання справи повідомлений належним чином причини його неявки суду невідомі, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до\~ст.1046 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частина 2\~ст.1047 ЦК\~України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~\~ Судом встановлено, що 15 січня 2016 року між позивачем (позикодавцем) та відповідачем (позичальником) було укладено договір позики у формі розписки. Відповідно до умов договору, [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошову позику в розмірі 15 810 грн., який зобов'язувався повернути дані гроші до 18 січня 2016 року, про що останнім власноручно написана розписка. Отже, між сторонами виникли правові відносини, які випливають з договору позики, сторони при укладанні договору позики дотримались письмової форми договору відповідно до вимог частини 2\~статті 1047 ЦК\~України, згідно якої на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Крім того, суд враховує, що саме позивачем була надана суду боргова розписка, що свідчить про продовження існування боргових зобов'язань між позивачем та відповідачем. Частиною 1\~ст.1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконав та не повернув кошти позивачу у встановлений строк. На вимоги повернення коштів відповідач не реагує. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку позивача вбачається, що за період прострочення виконання зобов'язання за договором позики від 15.01.2016 року з 19.01.2016 року по 17.08.2016 року загальна сума процентів складає 274 грн., а інфляційного збільшення суми боргу - 782 грн.38 коп. Оцінюючи докази в їх сукупності та відповідно до наведених вимог\~Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що представлена позивачем розписка відповідачки як позичальника, є достовірним доказом в підтвердження вимог позивача про стягнення з відповідача отриманих ним в борг коштів у сумі 15 810 грн., трьох процентів річних - 274 грн. та інфляційного збільшення - 782 грн.38 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд знаходить за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 551 грн.20 коп. по сплаті судового збору.

Outcome: approved