Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свій позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно. 01.12.2006 спадкодавець склала на позивача заповіт, згідно якого все своє майно заповіла йому. Позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, проте отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини, відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини та неподанні документів в повному обсязі. З врахуванням наведеного та на підставі\~ст. 1272 ЦК України\~просить визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , встановити факт родинних відносин та факт належності правовстановлюючого документа в порядку ст. 315 ЦПК України. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 05.10.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в цій справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Витребувано в Горохівської державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті [PERSON] . Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 03.11.2020 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача було залучено [PERSON] як спадкоємця за законом після смерті [PERSON] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, до позовної заяви долучено заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області подав суду заяву про розгляд справи без участі представника, зазначивши, що позов визнає повністю. Третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явився. 02.12.2020 в канцелярію суду ним подано письмову заяву, в якій останні зазначає, що не заперечує щодо задоволення позову, просить розглядати справу у його відсутності. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2\~ст.247 ЦПК України. У відповідності до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому, суд враховує й ту обставину, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача скористалась своїм правом щодо надання письмових пояснень по суті спору, в яких виклав свою позицію щодо заявлених позовних вимог. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1 та 2\~ст. 1220 ЦК України). Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.02.2019 року виконавчим комітетом Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області (а.с.5). Загальні положення про спадкування визначені\~главою 84 ЦК України. Відповідно до\~ст. 1216 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт та зробила таке заповітне розпорядження: усе своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось заповіла [PERSON] . Вказаний заповіт посвідчено 01 грудня 2006 року секретарем Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області. Копію заповіту долучено до матеріалів справи (а.с.8). Відповідно до ч. 1\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно Довідки Рачинської сільської ради № 277 від 18.04.2019 заповіт не змінено і не скасовано. Спадкоємцями за законом є чоловік [PERSON] і син [PERSON] . За заповітом внук [PERSON] . Будучи спадкоємцем за заповітом позивач звернувся до приватного нотаріуса Горохівського районного нотаріального округу Волинської області Голодевич Г.С. з метою прийняття спадщини. Відповідно до постанови про відмову від вчинення нотаріальних дій приватного нотаріуса Голодевич Г.С. №373/02-31 від 28.09.2020 для оформлення прав на спадкове майно [PERSON] [PERSON] запропоновано звернутись до суду, оскільки ним пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, не встановлений факт родинних відносин (а.с. 11). \~\~\~\~\~\~ 27.10.2020 року на адресу суду з Горохівської державної нотконтори надійшла копія спадкової справи № 240/2019 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з якої вбачається, що 18.04.2019 [PERSON] звертався із заявою про відмову від спадщини після смерті дружини [PERSON] на користь онука [PERSON] , 1987 р.н. На обов`язкову частку не претендує. Отже, судом встановлено, що спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які є дідом та батьком позивача та не претендують на спадкове майно. Частинами 1 та 2\~ст. 1269 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1\~ст. 1270 ЦК України). Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені\~ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Крім того, при розгляді справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. В пункті 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року\~«Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач свої вимоги обґрунтовувала тим, що у встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, оскільки вступив у спадщину шляхом догляду за будинком та земельною ділянкою. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Відповідно до ч. 5 ст.\~1268\~та ч. 3 ст.\~1296 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оцінюючи доводи позивача та надані нею докази в обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку позивачем є поважними. Крім того, суд враховує, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України). Водночас відмова у задоволенні позову, за наявності встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч.1 ст.315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 7 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №5\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Факт родинних відносин спадкодавця [PERSON] та позивача [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , яке видане 09 грудня 1987 року Луцьким МВ ЗАГС (а.с.10), копією свідоцтва про народження батька позивача [PERSON] серії [NUMBER] , видане 12.12.1962 року Мервинською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.9). Згідно паспортних даних позивача [PERSON] народився [INFO] в м. Луцьк Волинської області (а.с.4). З довідки Мервинської сільської ради від 18.04.2019 року №277 вбачається, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є онук [PERSON] (а.с.7). Отже, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] , яка померла [INFO] є бабусею [PERSON] . Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснюється, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Як вбачається з Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №102337, [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,88 га, яка розташована на території Мервинської сільської ради. У складеному 01.12.2006 року заповіті [PERSON] вказану вище земельну ділянку заповіла [PERSON] . Згідно довідки Мервинської сільської ради № 277 від 18.04.2019 [PERSON] , 1942 р.н., проживала в с. Буркачі Горохівського району Волинської області, померла [INFO] , свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.02.2019 року виконавчим комітетом Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області, [INFO] померла [PERSON] . Вказана вище розбіжність в написанні по батькові спадкодавця позбавляє можливість її спадкоємця [PERSON] надати державний акт нотаріусу для прийняття спадщини. Суд вважає, що в Державному акті на право приватної власності на землю серії Р1 №102337 невірно зазначено по батькові спадкодавця « [PERSON] », оскільки в інших документах заповіті, свідоцтві про смерть, - по батькові спадкодавець вказується як « [PERSON] ». Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог заявника про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У своєму позові [PERSON] судові витрати просив залишити за ним, а тому розподіл судових витрат у даній справі не здійснюється. Враховуючи вищенаведене, на підставі статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.\~3,\~1268-1272 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved