Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування при виконкомі Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у вихованні дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою [PERSON] , [INFO] з 26 вересня 2009 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області 26.09.2009 року, актовий запис № 83. Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . На теперішній час сторони будь-яких відносин не підтримують та проживають окремо. Неповнолітня донька проживає разом із відповідачкою. Позивач, як батько неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , бажає з нею спілкуватися та приймати участь у її вихованні, про що він неодноразово звертався до відповідачки [PERSON] з проханням надавати йому можливість особистого спілкування із дитиною за його адресою проживання, однак у даному проханні йому було відмовлено, що фактично є перешкодою у спілкуванні із дитиною. У зв`язку із вищенаведеними обставинами, позивач змушений звернутися до суду із позовом про усунення перешкод у вихованні дитини. У зв`язку з чим, просить суд зобов`язати [PERSON] , [INFO] усунути перешкоди [PERSON] , [INFO] у спілкуванні зі своєю неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , та її вихованні; зобов`язати [PERSON] , [INFO] надавати можливість [PERSON] , [INFO] спілкуватися зі своєю неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , щотижня з 17 години п`ятниці до 17 години неділі за місцем проживання [PERSON] в [ADDRESS] , судові витрати по справі просить покласти на відповідачку [PERSON] . Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності представника позивача та представника третьої особи, які надіслали до суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та день розгляду справи судом була повідомлена належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, а також з урахуванням постанови Верховного Суду від 27.03.2019 року (у справі №201/6092/17, провадження № 61-48215св18), відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вважає за можливе розглянути справу заочно. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник третьої особи органу опіки та піклування при виконкомі Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області - Андрєєва І.О. позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26.09.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , актовий запис № 83 (а.с. 3). Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] від 03.12.2019 року за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що в житловому будинку де проживає [PERSON] є дитяча кімната з усіма необхідними меблями та комп`ютером (а.с. 5). З акту обстеження житлових умов [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 29.04.2020 року встановлено, що обстеженими умовами проживання [PERSON] комісія дійшла висновку, що він може бачитися та забирати доньку [PERSON] , [INFO] до себе, так як створив усі необхідні умови, а саме: у будинку є окрема дитяча кімната у якій є ліжко, стіл, стілець, тумбочка, шафа для одягу, шафа для книг. Також стоїть комп`ютер. Також [PERSON] придбав для доньки велосипед та героборт. У будинку є холодна та гаряча вода, ванна, туалет. Є телевізор та інша необхідна побутова техніка. На момент перевірки в наявності запаси харчових продуктів: м`яса, овочів, круп та ін. (а.с. 48). Згідно висновку служби у справах дітей виконкому Покровської селищної ради щодо участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування виконкому Покровської селищної ради підтримує позовні вимоги [PERSON] , а саме: спілкуватися з донькою [PERSON] , [INFO] щотижня з 17.00 години п`ятниці до 17 години неділі за місцем проживання [PERSON] в [ADDRESS] (а.с. 64). Відповідно до ч.ч. 5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2, 8 ЦПК України, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. В силу ст. 157 СК України витання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частинами 1,2 ст.159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклуванні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Отже, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Окрім того, батьків законодавством зобов`язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України). У частинах 1, 2 ст.155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини «Хант проти України» та «Олссон проти Швеції» між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Для батьків та дітей бути разом - це основа сімейного життя, більш того, природні стосунки не припиняються від того, що дитина взята на державне піклування. Тобто те, що сторони по даній справі, проживають окремо, не повинно перешкоджати дитині спілкуватись з батьком, який виявляє бажання проводити більше часу з дитиною. Надавши оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі батька у вихованні дитини, враховуючи вік, стать, стан здоров`я та інтереси дитини, психологічний стан дитини, суд вважає необхідним визначити спосіб участі позивача у вихованні доньки шляхом зустрічей з дитиною. Такий спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини, на думку суду, відповідатиме найвищим інтересам неповнолітньої [PERSON] , не перешкоджатиме її гармонійному розвитку та не буде порушувати звичайних для дитини умов життя, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Судові витрати у вигляді сплати судового збору підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] у розмірі 768 грн. 40 коп. на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved