Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить стягнути з ПрАТ «Трест Кривбасшахтопроходка» на його користь середній заробіток за період затримки розрахунку з 03.09.2013 по 21.09.2015 в сумі 30359,00 грн.. В обґрунтування позову зазначив, що він працював в ПрАТ «Трест Кривбасшахтопроходка» на посаді різноробочого по трудовій угоді. 30.11.2012 його було звільнено у звязку з закінченням трудової угоди і складено акт виконаних робіт. На день звільнення з роботи підприємство відмовилось виплатити йому заробітну плату посилаючись на відсутність грошових коштів. 03.09.2013 позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.12.2013 його позов задоволено в повному обсязі, але так як він подав позовну заяву у вересні 2013 року, то стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку було нараховано до 02.09.2013. З довідки Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості про застраховану особу від 02 вересня 2015 року вбачається, що позивачу нараховано заробітну плату в розмірі 1230 грн.. Враховуючи це виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку повинна обраховуватися з 03.09.2013, таким чином: 1230,00 грн. (посадовий оклад) / 22 дні (середня кількість робочих днів в місяці) х 543 робочих днів (кількість днів затримки до моменту подання позовної заяви), а тому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 30359,00 грн. В судове засідання зявилась представник позивача [PERSON], надала пояснення по суті справи, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання на неодноразові виклики суду не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача відповідно до ст. ст. 224-225 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до довідки виданої головою ліквідаційної комісії Приватного акціонерного товариства «ТРЕСТ «Кривбасшахтопроходка» [PERSON] №23/281 від 01.09.2015, [PERSON] дійсно в листопаді 2012 працював по трудовому договору в будівельно-монтажному управлінні ПАТ «ТРЕСТ «Кривбасшахтопроходка». Заборгованість по заробітній платі станом на 01.09.2015 становить 1018,32 грн. (а.с.5). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «Трест Кривбасшахтопроходка» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ПрАТ «Трест Кривбасшахтопроходка» ( ідентифікаційний код: 33355963 ) на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 1018 грн. 32 к., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 10399 грн. 09 к., а всього: 11417 грн. 41 к.. Рішення набрало законної сили 30.12.2013 (а.с.6). З довідки Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості про застраховану особу від 02.09.2015, вбачається, що [PERSON], ідентифікаційний номер: [NUMBER], отримав суму заробітку в розмірі 1230 грн. ( а.с. 4). Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 1 і 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівнику за виконану ним роботу. Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що належать йому, а у разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності. Зазначена правова позиція, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, викладена в постанові Верховного Суду України від 3 липня 2013 року у справі № 6-64цс13. У звязку з тим, що [PERSON] був звільнений з підприємства 30.11.2012, а заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.12.2013 на його користь стягнуто з відповідача виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку з 01 грудня 2012 року по 02 вересня 2013 року, виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку на теперішній час повинні обраховуватись з 03 вересня 2013 року і до дня подання позову, тобто 1230,00 грн. (посадовий оклад ): 22 днів (середня кількість робочих днів) х 543 днів (кількість днів затримки), а тому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 30359,00 грн.. Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 487,20 грн.. На підставі ст. ст. 47, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved