Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави з вищевказаним позовом до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про припинення обтяження від 08.06.2004 року № 30175922 у вигляді заборони на нерухоме майно, належне [PERSON] , а саме: Ѕ частини приватного житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладене на підставі постанови АА046487 від 02.06.2004 року, виданої Відділом ДВС Полтавського Октябрського районного управління юстиції, та вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 08.06.2004 року № 30175922. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником 1/2 частки житлового будинку з частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] . Вказане нерухоме майно належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.1975 року, посвідченого нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Тоцькою Н.А. 24.11.1975 року за реєстром № 1-12617. Рішенням Октябрської районної у місті Полтаві ради від 27.10.2015 року № 241 позивачу було надано дозвіл на реєстрацію перепланування та переобладнання приватного житла. В процесі реєстрації перепланування державним реєстратором у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було виявлено обтяження за номером 30175922, а саме: заборона на нерухоме майно, зареєстроване 08.06.2004 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером 25575, реєстратор: Перша полтавська державна нотаріальна контора, на підставі постанови Відділу ДВС Полтавського Октябрського районного управління юстиції АА 046487 від 02.06.2004 року, що стала для нього повною несподіванкою. Він звернувся до Шевченківського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області з метою встановлення походження виявленого обтяження, на що отримав відповідь , що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 28.03.2019, відкриті виконавчі провадження, де боржником є [PERSON] , на виконанні не перебувають. У зв`язку з тим, що неможливо достеменно встановити підстави винесення постанови АА046487 та виконавче провадження, в межах якого було накладено заборону на Ѕ частину належного позивачу приватного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , станом на сьогодні знищене у зв`язку із закінченням строку зберігання, а державним виконавцем під час закінчення виконавчого провадження не було вжито усіх дій щодо зняття обтяження та заборони відчуження належного [PERSON] майна, вважає, що відповідними діями було порушено його законні права щодо вільного володіння користування та розпорядження належним йому на праві власності майном, у зв`язку з чим змушений звернутись до суду з позовом. 22 травня 2019 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.18). У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява, у якій вона просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов у повному обсязі (а.с.32). Відповідач Шевченківський ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзив на позовну заяву не надходив. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу від 24.11.1975 року, посвідченого нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Н.А.Тоцькою 24.11.1975 року за реєстром № 1-12617 [PERSON] придбав 1/2 частки житлового будинку з частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8). Право власності на будинок зареєстровано Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації 26.01.1976 року та записано у реєстрову книгу № 10 за реєстровим № 52, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок(а.с.9) та довідкою ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 19.10.2018 року № 10869 (а.с.10). Рішенням Октябрської районної у місті Полтаві ради від 27.10.2015 року № 241 [PERSON] було надано дозвіл на реєстрацію перепланування та переобладнання приватного житла за адресою [ADDRESS] (а.с.11). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 161167656 від 27.03.2019 вбачається, що на 1/2 частки житлового будинку з частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] накладено обтяження за номером 30175922, а саме: заборона на нерухоме майно, зареєстроване 08.06.2004 року в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером 25575, реєстратор: Перша полтавська державна нотаріальна контора, на підставі постанови Відділу ДВС Полтавського Октябрського районного управління юстиції АА 046487 від 02.06.2004 року (а.с.12-14). З листа Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 28.03.2019 року № 22036 вбачається, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 28.03.2019 відкриті виконавчі провадження, де боржником є [PERSON] , на виконанні не перебувають. Згідно даних спецрозділу автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 1660386 по виконанню постанови № 8-8473 від 29.09.2005, виданої Октябрським райсудом м. Полтави щодо стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 8,50 грн. 19.06.2008 року винесено постанову про повернення виконавчого документу до суду. Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначено номер запису обтяження 30175922 від 08.06.2004 згідно постанови АА 046487 виданої 02.06.2004 року відділом ДВС Полтавського Октябрського РУЮ, вид обтяження: Ѕ частина приватного житлового будинку, обтяжувач: [PERSON] Надати іншу інформацію неможливо, оскільки термін зберігання здавальних описів (завершених виконавчих проваджень) становить три роки відповідно до Інструкції з діловодства в органах ДВС, яка діяла до 25.12.2008 року. У відділі відсутні будь-які дані щодо накладення арешту на об`єкт нерухомого майна згідно постанови АА 046487, виданої 06.02.2004 року відносно [PERSON] (а.с.15). Позивач зазначає, що виконавче провадження, в межах якого, було накладено заборону на належне йому нерухоме майно наразі знищене, у зв`язку з чим і відсутні відомості про виконавче провадження в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, в зв`язку з цим неможливо достеменно встановити підстави винесення постанови АА046487. Протягом тривалого часу до [PERSON] не висували ніяких боргових вимог ні державні виконавці, ні фізичні чи юридичні особи, вважає, що арешт накладено помилково, однак накладення арешту порушує законні його права та інтереси, позбавляє законного права розпоряджатися вищевказаним майном. У відповідності до ст. ст.40, 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (із наступними змінами), що діяв на момент накладення обтяження, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також провадяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. В той же час, встановлено, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відсутні виконавчі провадження, де боржником є [PERSON] . Відповідно до положень ст.41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності визначено у статті 317 ЦК України, згідно з якою власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року « Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як встановлено судом, позивачу [PERSON] на праві власності належить 1/2 частки житлового будинку з частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] , але він позбавлений можливості реалізувати свої права, у зв`язку з наявним обтяженням щодо вказаного нерухомого майна. Частиною 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. При цьому, ч.5 ст.59 Закону встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи виконавчі провадження по яком винесено постанову про накладено обтяження на майно [PERSON] на виконанні не перебувають, та у зв`язку із закінченням строків зберігання знищені у встановленому порядку, інша інформація відсутня, проте арешт на майно - 1/2 частки житлового будинку з частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] , не був скасований. Встановлені судом обставини, на переконання суду, свідчать про те, що існування нескасованого арешту нерухомого майна порушує право позивача на мирне володіння та розпорядження своїм майном. Надаючи юридичну оцінку доказам, з урахуванням того, що у відділі ДВС відсутні відкриті виконавчі провадження, боржником за якими є [PERSON] , враховуючи наявний в матеріалах справи договір купівлі-продажу будинку та технічний паспорт, що підтверджує право власності останнього на зазначене нерухоме майно , існування такого обтяження як арешт майна створює перешкоди у здійсненні позивачем його права власності на майно та реалізації законних прав та інтересів, а тому, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту та існують достатні підстави для скасування арешту майна. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за можливе припинити обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, належне [PERSON] , а саме: Ѕ частини приватного житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved