Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання договору доручення недійсним, визнання права власності та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що 04 лютого 2016 року у м. Дніпро він придбав автомобіль Lexus GX 460, кузов [NUMBER] , транзитний номерний знак: [NUMBER] , сплативши за нього 36350 доларів США, що станом на 04.02.2016 за офіційним курсом НБУ становило 938050 гривень. Представник власника по довіреності [PERSON] передав йому ключі від транспортного засобу, технічний паспорт, видав довіреність на право керування та розпорядження вказаним вище автомобілем та розписку про те, що продав йому автомобіль за 36350 доларів США. При постановленні на облік транспортного засобу в м. Харків, було встановлено, що у автомобілі наявні дефекти та реєстрацію провести неможливо. За вказаним фактом ГУ НП в Харківській області було розпочато перевірку обставин. Внаслідок дій ГУ НП в Харківській області у нього було вилучено ключі у кількості двох штук, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 10.09.2015 , довіреність на бланку НАТ 565605 від 04.02.2016 від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] , заяву № 84907709 від 04.02.2016 від імені [PERSON] про реєстрацію транспортного засобу, заяву № 27361 від 04.02.2016 про реєстрацію транспортного засобу від імені [PERSON] , облікову картку № 82364819 від 17.12.2015, бланк договору купівлі-продажу транспортного засобу № ТСЦ 6341/2/654 від 04.02.2016 . Транспортний засіб переданий на відповідальне зберігання його сину - [PERSON] Він є добросовісним набувачем автомобіля марки Lexus GX 460, кузов [NUMBER] , транзитний номерний знак:[NUMBER] . Відповідачі у справі власник майна [PERSON] та її представник [PERSON] порушили його права, не попередивши про приховані недоліки транспортного засобу. Такі їх дії на даний час перешкоджають йому вільно володіти та користуватися автомобілем, спричиняють йому додаткові незручності та витрати. Зважаючи на те, що автомобіль було офіційно знято з обліку представником власника [PERSON] , в нього була впевненість про дотримання відповідачами законної процедури зняття авто у органах МВС України. Крім того, перед придбанням спірного автомобіля він перевірив його за базами даних МВС України і порушень не виявилося. Після виявлення недоліків він зв`язувався телефоном з [PERSON] , однак той змінив телефонні номери та на зв`язок не виходить, врегулювати ситуацію ні відповідач [PERSON] , ні відповідач [PERSON] не запропонували, що свідчить про небажання відповідачів відновлювати його порушені права. На даний час у власності відповідача [PERSON] не перебуває автомобіль марки Lexus GX 460, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС України. Його права як покупця порушені відповідачами [PERSON] та [PERSON] , що перешкоджає йому стати повноправним власником транспортного засобу. У зв`язку з тим, що у нього вилучені ключі та документи на ТЗ, він позбавлений можливості користуватися транспортним засобом та поставити його на облік, що грубо порушує його права. За час вимушеного простою автомобіль протягом трьох років, значно втратив у вартості. Вважає, що бездіяльність ГУ НП в Харківській області є незаконною, наносить йому шкоду та позбавляє можливості захистити свої права власника шляхом звернення з позовом до винних осіб про відшкодування шкоди, завданої злочином. В результаті дій відповідачів [PERSON] та [PERSON] , він позбавлений можливості у встановленому законом порядку зареєструвати на своє ім`я спірний автомобіль, тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав з вказаним позовом про захист права власності шляхом його визнання, а також про відшкодування шкоди, яка завдана йому органами поліції. На даний час, більше ніж три роки він змушений нести витрати на правову допомогу, сплату судових витрат, а також витрати на оплату за користування іншими транспортними засобами замість того, щоб користуватися своїм транспортним засобом. Факт видачі генеральної довіреності відповідачем [PERSON] [PERSON] , та видача ним довіреності на ім`я позивача, посвідчена Шевцовою О.В . приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстрована в реєстрі за № 91 від 04.02.2016 , свідчить про наявність у відповідача станом на 04.02.2016 права розпорядження спірним майном. Вказані обставини свідчать про те, що договір доручення на підставі, якого видано довіреність посвідчену 04.02.2016 Шевцовою О.В . приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстрована в реєстрі за № 91, є удаваним правочином у розумінні ч. 1 ст. 235 ЦК України. До правовідносин, які виникли між ним- [PERSON] та відповідачами підлягають до застосування норми цивільного права, які регулюють купівлю-продаж. Всі необхідні істотні умови купівлі-продажу були виконані сторонами 04.02.2016, а саме покупець- [PERSON] сплатив на користь [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, за автомобіль марки Lexus GX 460 номерний знак: [NUMBER] суму в розмірі 36350 доларів США, а продавець- [PERSON] в свою чергу передав покупцеві- [PERSON] автомобіль марки Lexus GX 460 транзитний номерний знак: [NUMBER] , ключі та технічний паспорт від нього. Зняття з обліку ТЗ здійснював продавець- відповідач у справі [PERSON] Разом з цим в подальшому, при спробі постановки на облік реєстрації автомобіля марки Lexus GX 460, типу загальний легковий універсал-В, 2010 року, шасі (кузов) № [NUMBER] , транзитний номерний знак: [NUMBER] , зазначене виявилося неможливим через наявні дефекти серійного номера двигуна та шасі транспортного засобу, про які в момент купівлі-продажу продавець - відповідач у справі не повідомив. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Курись О.П. надав до суду відзив в якому зазначив, що позивач не обґрунтував підставу для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди з Головного управління національної поліції в Харківській області, так як на час розгляду справи відсутнє будь-яке судове рішення щодо визнання бездіяльності відповідача по відношенню до позивача, який не заявляв вимогу про визнання бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області неправомірною. Вважає, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу не вважається укладеним відповідно до закону та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок, моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала та особою, якій її видано правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу це угода за якою продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Вважає, що позов не підсудний даному суду так як позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Позовні вимоги про відшкодування шкоди не містять підстав для відшкодування моральної шкоди, то і підсудність визначена не вірно. Головним управлінням Національної поліції Харківської області - відповідач у справі надано відзив на позов, в якому зазначено, що позовні вимоги до Головного управління Національної поліції в Харківській області безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню з тих підстав, що позивач зазначив, що у зв`язку з бездіяльністю відповідача він позбавлений можливості захистити свої права власника шляхом звернення з позовом до винних осіб про відшкодування шкоди, завданої злочином. При цьому просить стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на його користь моральну шкоду, яка завдана внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування в розмірі 10000 гривень. Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016220490000720 від 04.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, відбулось внаслідок виявлення 04.02.2016 судовим експертом сектору криміналістичних досліджень транспортних засобів змін ділянки металу з ідентифікаційним номером кузову та змін номеру двигуна автомобіля « Lexus GX 460» , транзитний державний номерний знак [NUMBER] . Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 08.02.2016 накладено арешт на вилучений, відповідно до протоколу огляду місця події від 04.02.2016 автомобіль Lexus GX 460 , транзитний державний номерний знак [NUMBER] , шляхом його відчуження, продажу та керування до скасування арешту майна у встановлено КПК України порядку. [PERSON] -користувач автомобіля проти накладення арешту на автомобіль не заперечував. Позивач із відповідним клопотанням про скасування арешту майна не звертався. Досудове розслідування триває. Позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Позивач не надав належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками поліції моральної шкоди. Позивач обмежився загальними посиланнями на бездіяльність органу досудового розслідування та завданням такою бездіяльністю моральної шкоди, не довівши наявності причинного зв`язку між протиправною бездіяльністю слідчого та завданням шкоди. Відсутні будь-які рішення суду, якими було б встановлено факт незаконних дій або бездіяльності посадових осіб органу досудового розслідування у відношенні позивача. Заявлені позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди є недоведеними та такими, що не ґрунтуються на приписах чинного законодавства та не підлягають задоволенню. Позивачем надано відповідь на відзиви, в якому зазначено, що наявні достатні підстави для стягнення моральної шкоди з Головного управління Національної поліції в Харківській області, у зв`язку з тим, що скасування арешту, накладеного Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2016 року (справа №640/1876/16-к) у порядку ст.174 КПК України є об`єктивно неможливим у зв`язку з відсутністю достатніх підстав, передбачених ст.174 КПК України для звернення з таким клопотанням. Натомість позовні вимоги про стягнення моральної шкоди до Головного управління Національної поліції в Харківській області в особі Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області обґрунтовані не накладенням арешту на автомобіль Lexus GX 460 транзитний державний номерний знак [NUMBER] , а бездіяльністю Головного управління Національної поліції в Харківській області в особі Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області щодо розслідування кримінального правопорушення за фактом заміни ідентифікаційного номеру кузова та номеру двигуна автомобіля Lexus GX 460 транзитний державний номерний знак [NUMBER] , яка має місце вже протягом більш ніж трьох років, внаслідок якої я не маю змоги керувати, продавати та відчужувати зазначений автомобіль. При цьому, у відзиві на позовну заяву, Головним управлінням Національної поліції в Харківській області зазначається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №12016220490000720 від 04.02.2016 триває, тобто бездіяльність Київського ВП ГУ НП в Харківській області має місце і на даний час. Факт незавершеності досудового розслідування у кримінальному провадженні №12016220490000720 від 04.02.2016 підтверджується ГУ НП в Харківській області, так як і факт чинності Ухвали Київського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2016 року (справа №640/1876/16-к), при цьому обмеження його майнових прав на автомобіль Lexus GX 460 транзитний державний номерний знак [NUMBER] внаслідок вищевказаних обставин є очевидним. Відповідно до підпунктів 1,2,4 п.3 розділVІ Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.07.2017 № 570 при виконанні своїх службових обов`язків слідчий зобов`язаний під час досудового розслідування дотримуватися вимог Конституції України, КПК України та законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, забезпечувати повне, усебічне та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень у межах установлених КПК України строків; забезпечувати реалізацію в повному обсязі прав і законних інтересів усіх учасників кримінального провадження. Відповідно до ч.3 ст.19 ЗУ «Про Національну поліцію» держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень. Відповідно до ч.5 ст.4 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Щодо дотримання позивачем правил підсудності, зазначив, що відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З поданих відповідачами у справі відзивів можна прийти до висновку про невизнання ГУ НП в Харківській області факту порушення прав позивача, внаслідок бездіяльності ГУ НП в Харківській області та невизнання [PERSON] факту удаваності правочину, - у зв`язку з чим у нього наявні достатні підстави для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ч.4 ст.28 ЦПК України позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Відповідно до ч.16 ст.28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу. Оскільки у позовній заяві містяться позовні вимоги, які пов`язані між собою, виключна підсудність щодо позовних вимог про визнання правочинів удаваними та про визнання права власності на рухоме майно положеннями ЦПК України не передбачена, - при визначенні підсудності даної справи підлягають застосуванню положення ч.16 ст.28 ЦПК України. Вказав, у відповіді на відзив, що доводи [PERSON] про непідсудність даної справи Дергачівському районному суду Харківської області є такими що не відповідають положенням ч.ч.4, 16 ст.28 ЦПК України. Щодо заперечень [PERSON] стосовно позовних вимог про визнання договору доручення удаваним та визнання права власності на автомобіль Lexus GX 460 транзитний державний номерний знак [NUMBER] , вказав, що відповідно до п. 25 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Як зазначалося у позовній заяві між ним- [PERSON] та [PERSON] в інтересах якої діяв [PERSON] укладено договір доручення від 04.02.2016 року, на підставі якого 04.02.2016 видана довіреність, посвідчена Шевцовою О.В. , приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстрована в реєстрі за №91. Зазначеною довіреністю йому фактично надано усі правомочності власника автомобіля Lexus GX 460 транзитний державний номерний знак [NUMBER] . Згідно відомостей, які містяться у даній довіреності, автомобіль знято з обліку та виданий знак для разових поїздок [NUMBER]. Відповідачем [PERSON] не скасовувалася, не оспорювалася раніше та не оспорюється й нині довіреність від 14.12.2015 року, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] , у тому числі, на здійснення продажу автомобіля Lexus GX 460 транзитний державний номерний знак [NUMBER] . Не мали місця й інші підстави, передбачені ст.248 ЦК України, які призвели б до припинення представництва за довіреністю. На підтвердження факту сплати коштів на виконання договору купівлі-продажу автомобіля до позовної заяви долучено копію розписки від 04.02.2016 , яка містить власноручний запис [PERSON] про продаж автомобіля Lexus GX 460 транзитний державний номерний знак [NUMBER] за суму 36 350 доларів США, отримання зазначеної суми останнім та відсутність претензій по розрахункам. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] не висловлює своїх заперечень стосовно факту отримання нею від [PERSON] коштів за продаж автомобіля. Між [PERSON] , в інтересах якої діяв [PERSON] , укладено удаваний договір доручення від 04.02.2016 , на підставі якого 04.02.2016 видана довіреність, яка надає повіреному повний обсяг правомочностей щодо автомобіля. Цього ж дня, згідно власноручної розписки [PERSON] , останній отримав кошти за продаж автомобіля. У відповіді на відзив [PERSON] , вказав, що законодавчо не передбачена передача повіреним довірителю коштів на виконання договору доручення , натомість договір купівлі-продажу, приховання якого мали на меті відповідачі є оплатним правочином. [PERSON] , у відзиві на позовну заяву, не зазначається про існування будь-яких інших підстав для передачі коштів згідно розписки від 04.02.2016 , натомість спростування отримання даних коштів саме на виконання правочину щодо купівлі-продажу автомобіля призводить до набуття отриманими [PERSON] коштами у розмірі 36 350 доларів США, статусу безпідставно набутих та необхідності звернення до останнього з позовом про їх стягнення. Вказав, що у разі якщо [PERSON] вважає правочин купівлі- продажу автомобіля Lexus GX 460 транзитний державний номерний знак [NUMBER] недійсним, - остання не позбавлена права звернення до суду із позовом про визнання останнього недійсним із застосуванням інституту реституції, що призведе до повернення автомобіля [PERSON] , а коштів у розмірі 36 350 доларів США [PERSON] Вказав у відповіді на відзив, що вищевикладені фактичні обставини свідчать про те, що договір доручення від 04.02.2016 , укладеного між [PERSON] в інтересах якої діяв [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, на підставі якого 04.02.2016 видана довіреність, посвідчена Шевцовою О.В. , приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстрована в реєстрі за №91, є удаваним правочином, укладеним з метою приховання договору купівлі-продажу автомобіля марки Lexus GX 460, типу загальний легковий універсал-В, 2010 року, шасі (кузов) № [NUMBER] , транзитний державний номерний знак [NUMBER] , що укладений між [PERSON] в інтересах якої діяв [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, до якого слід застосовувати положення главу 54 ЦК України («КУПІВЛЯ-ПРОДАЖ»). Вказав у відповіді на відзив [PERSON] , що із доводів [PERSON] , викладених у відзиві на позовну заяву, випливає що остання не погоджується із твердженням позивача про удаваність договору доручення від 04.02.2016 , укладеного між [PERSON] в інтересах якої діяв [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, на підставі якого 04.02.2016 видана довіреність, посвідчена Шевцовою О.В. , приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстрована в реєстрі за №91, - удаваним правочином, укладеним з метою приховання договору купівлі-продажу автомобіля марки Lexus GX 460, типу загальний легковий універсал-В, 2010 року, шасі (кузов) № [NUMBER] , транзитний державний номерний знак [NUMBER] , що укладений між [PERSON] в інтересах якої діяв [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони. Вказав, що достатні фактичні та нормативно-правові підстави для пред`явлення позову про визнання правочину удаваним, укладеним з метою приховання договору купівлі-продажу автомобіля. При цьому задоволення судом зазначеної позовної вимоги не призведе до відновлення порушених прав позивача у повній мірі, у зв`язку з чим ним також заявлено позовну вимогу про визнання права власності на автомобіль марки Lexus GX 460, транзитний державний номерний знак [NUMBER] . Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 11.03.2019 позовну заяву подано до Дергачівського районного суду Харківської області. 27.03.2019 після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідачів було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 11 годин 00 хвилин 26 квітня 2019 року. Направлено відповідачам копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. 24.04.2019 відповідач у справі - Головне управління Національної поліції в Харківській області подав відзив на позовну заяву. 26.04.2019 від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання. 23.05.2019 представник відповідача [PERSON] - адвокат Курись О.П. подав до суду відзив. 25.06.2019 позивач [PERSON] надав до суду відповідь на відзив. 25.06.2019 підготовче судове засідання закрите та справу призначено до розгляду на 09 годин 00 хвилин на 25.07.2019 Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві свій позов підтримав повністю, просив позов задовольнити, а справу по суті розглядати в його відсутність та без фіксації судового засідання технічними засобами, що суд вважає за можливе. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились. Просили розгляд справи проводити у їхню відсутність, що суд вважає за можливе. Відповідач у справі [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи в його відсутність. Відповідач у справі представник Головного управління Національної поліції в Харківській області в судове засідання не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи по суті в його відсутність. Як передачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України : Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 04 лютого 2016 року у м. Дніпро позивач придбав автомобіль Lexus GX 460, кузов [NUMBER] , транзитний номерний знак: [NUMBER] , сплативши за нього 36350 доларів США, що станом на 04.02.2016 за офіційним курсом НБУ становило 938050 гривень. Представник власника по довіреності [PERSON] . передав [PERSON] ключі від транспортного засобу, технічний паспорт, видав довіреність на право керування та розпорядження вказаним вище автомобілем та розписку про те, що продав йому автомобіль за 36350 доларів США. При постановленні на облік транспортного засобу в м. Харків, було встановлено, що у автомобілі наявні дефекти та реєстрацію провести неможливо. За вказаним фактом ГУ НП в Харківській області було розпочато перевірку обставин. Внаслідок дій ГУ НП в Харківській області у позивача було вилучено ключі у кількості двох штук, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 10.09.2015 , довіреність на бланку НАТ 565605 від 04.02.2016 від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] , заяву № 84907709 від 04.02.2016 від імені [PERSON] про реєстрацію транспортного засобу, заяву № 27361 від 04.02.2016 про реєстрацію транспортного засобу від імені [PERSON] , облікову картку № 82364819 від 17.12.2015, бланк договору купівлі-продажу транспортного засобу № ТСЦ 6341/2/654 від 04.02.2016 . Транспортний засіб переданий на відповідальне зберігання його сину - [PERSON] [PERSON] є добросовісним набувачем автомобіля марки Lexus GX 460, кузов [NUMBER] , транзитний номерний знак:[NUMBER] , а відповідачі у справі власник майна [PERSON] та її представник [PERSON] порушили його права, не попередивши про приховані недоліки транспортного засобу, їх дії на даний час перешкоджають позивачу вільно володіти та користуватися автомобілем, спричиняють йому додаткові незручності та витрати. Автомобіль було офіційно знято з обліку представником власника [PERSON] -відповідач у справі, що давало впевненість про дотримання відповідачами законної процедури зняття авто у органах МВС України. Позивач перед придбанням спірного автомобіля перевірив його за базами даних МВС України і порушень не виявилося. Після виявлення недоліків позивач зв`язувався телефоном з [PERSON] , однак той змінив телефонні номери та на зв`язок не виходить, врегулювати ситуацію ні відповідач [PERSON] , ні відповідач [PERSON] не запропонували, що свідчить про небажання відповідачів відновлювати порушені права [PERSON] .. На даний час у власності відповідача [PERSON] не перебуває автомобіль марки Lexus GX 460, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС України. Права [PERSON] як покупця - добросовісного набувача, порушені відповідачами [PERSON] та [PERSON] , що перешкоджає йому стати повноправним власником транспортного засобу:у нього вилучені ключі та документи на транспортний засіб, він позбавлений можливості користуватися транспортним засобом та поставити його на облік, зареєструвати на своє ім`я спірний автомобіль. Факт видачі генеральної довіреності відповідачем [PERSON] [PERSON] , та видача ним довіреності на ім`я позивача, посвідчена Шевцовою О.В . приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстрована в реєстрі за № 91 від 04.02.2016 , свідчить про наявність у відповідача станом на 04.02.2016 права розпорядження спірним майном. Вказані обставини свідчать про те, що договір доручення на підставі, якого видано довіреність посвідчену 04.02.2016 Шевцовою О.В . приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстрована в реєстрі за № 91, є удаваним правочином у розумінні ч. 1 ст. 235 ЦК України. До правовідносин, які виникли між ним- [PERSON] та відповідачами підлягають до застосування норми цивільного права, які регулюють купівлю-продаж. Всі необхідні істотні умови купівлі-продажу були виконані сторонами 04.02.2016, а саме покупець- [PERSON] сплатив на користь [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, за автомобіль марки Lexus GX 460 номерний знак: [NUMBER] суму в розмірі 36350 доларів США, а продавець- [PERSON] в свою чергу передав покупцеві- [PERSON] автомобіль марки Lexus GX 460 транзитний номерний знак: [NUMBER] , ключі та технічний паспорт від нього. Зняття з обліку ТЗ здійснював продавець- відповідач у справі [PERSON] Як передачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України : Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином , аналізуючи вищевказане , беручи до уваги надані суду докази , суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних мотивів. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Частинами 1 та 2 ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Між [PERSON] та [PERSON] в інтересах якої діяв [PERSON] укладено договір доручення від 04.02.2016 року, на підставі якого 04.02.2016 видана довіреність, посвідчена Шевцовою О.В. , приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстрована в реєстрі за №91. Зазначеною довіреністю йому фактично надано усі правомочності власника автомобіля Lexus GX 460 транзитний державний номерний знак [NUMBER] . Згідно відомостей, які містяться у даній довіреності, автомобіль знято з обліку та виданий знак для разових поїздок [NUMBER]. Відповідачем [PERSON] не скасовувалася, не оспорювалася раніше та не оспорюється й нині довіреність від 14.12.2015 року, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] , у тому числі, на здійснення продажу автомобіля Lexus GX 460 транзитний державний номерний знак [NUMBER] . Не мали місця й інші підстави, передбачені ст.248 ЦК України, які призвели б до припинення представництва за довіреністю. На підтвердження факту сплати коштів на виконання договору купівлі-продажу автомобіля до позовної заяви долучено копію розписки від 04.02.2016 , яка містить власноручний запис [PERSON] про продаж автомобіля Lexus GX 460 транзитний державний номерний знак [NUMBER] за суму 36 350 доларів США, отримання зазначеної суми останнім та відсутність претензій по розрахункам. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] не висловлює своїх заперечень стосовно факту отримання нею від [PERSON] коштів за продаж автомобіля. Між [PERSON] , в інтересах якої діяв [PERSON] , укладено удаваний договір доручення від 04.02.2016 , на підставі якого 04.02.2016 видана довіреність, яка надає повіреному повний обсяг правомочностей щодо автомобіля. Цього ж дня, згідно власноручної розписки [PERSON] , останній отримав кошти за продаж автомобіля. Законодавчо не передбачена передача повіреним довірителю коштів на виконання договору доручення , натомість договір купівлі-продажу, є оплатним правочином. [PERSON] , у відзиві на позовну заяву, не зазначається про існування будь-яких інших підстав для передачі коштів згідно розписки від 04.02.2016 , натомість спростування отримання даних коштів саме на виконання правочину щодо купівлі-продажу автомобіля призводить до набуття отриманими [PERSON] коштами у розмірі 36 350 доларів США, статусу безпідставно набутих та необхідності звернення до останнього з позовом про їх стягнення. У разі якщо [PERSON] вважає правочин купівлі- продажу автомобіля Lexus GX 460 транзитний державний номерний знак [NUMBER] недійсним, - остання не позбавлена права звернення до суду із позовом про визнання останнього недійсним із застосуванням інституту реституції, що призведе до повернення автомобіля [PERSON] , а коштів у розмірі 36 350 доларів США [PERSON] Договір доручення від 04.02.2016 , укладений між [PERSON] в інтересах якої діяв [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, на підставі якого 04.02.2016 видана довіреність, посвідчена Шевцовою О.В. , приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстрована в реєстрі за № 91, є удаваним правочином, укладеним з метою приховання договору купівлі-продажу автомобіля марки Lexus GX 460, типу загальний легковий універсал-В, 2010 року, шасі (кузов) № [NUMBER] , транзитний державний номерний знак [NUMBER] , що укладений між [PERSON] в інтересах якої діяв [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, до якого слід застосовувати положення главу 54 ЦК України («КУПІВЛЯ-ПРОДАЖ»). [PERSON] не погоджується із твердженням позивача про удаваність договору доручення від 04.02.2016 , укладеного між [PERSON] в інтересах якої діяв [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, на підставі якого 04.02.2016 видана довіреність, посвідчена Шевцовою О.В. , приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстрована в реєстрі за №91, - удаваним правочином, укладеним з метою приховання договору купівлі-продажу автомобіля марки Lexus GX 460, типу загальний легковий універсал-В, 2010 року, шасі (кузов) № [NUMBER] , транзитний державний номерний знак [NUMBER] , що укладений між [PERSON] в інтересах якої діяв [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони. Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. Відповідно до ч.1,3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Відповідно до ч.1 ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Відповідно до положень ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі закінчення строку довіреності, скасування довіреності особою, яка її видала, відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю, припинення юридичної особи, яка видала довіреність, припинення юридичної особи, якій видана довіреність, смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності, смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» N 20 від 22.12.95 судами розглядаються й інші позови, пов`язані з охороною права приватної власності. Відповідні положення щодо захисту права приватної власності поширюються також і на особу, яка хоча не є власником, але володіє майном з підстав, передбачених законом чи договором. Відповідно до ч.1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Згідно ч. 2 ст. 235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до п. 25 ППВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Таким чином, наявні достатні фактичні та нормативно-правові підстави для задоволення позову про визнання правочину удаваним, укладеним з метою приховання договору купівлі-продажу автомобіля. Згідно ст. 328 ЦК України: Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.386 ЦК України: Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Позовні вимоги до Головного управління Національної поліції в Харківській області безпідставні про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню з тих підстав: внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016220490000720 від 04.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, відбулось внаслідок виявлення 04.02.2016 судовим експертом сектору криміналістичних досліджень транспортних засобів змін ділянки металу з ідентифікаційним номером кузову та змін номеру двигуна автомобіля « Lexus GX 460» , транзитний державний номерний знак [NUMBER] . Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 08.02.2016 накладено арешт на вилучений, відповідно до протоколу огляду місця події від 04.02.2016 автомобіль Lexus GX 460 , транзитний державний номерний знак [NUMBER] , шляхом його відчуження, продажу та керування до скасування арешту майна у встановлено КПК України порядку. [PERSON] -користувач автомобіля проти накладення арешту на автомобіль не заперечував. Позивач із відповідним клопотанням про скасування арешту майна не звертався. Досудове розслідування триває. Позивачем не доведено наявність моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Позивач не надав належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками поліції моральної шкоди. Позивач обмежився загальними посиланнями на бездіяльність органу досудового розслідування та завданням такою бездіяльністю моральної шкоди, не довівши наявності причинного зв`язку між протиправною бездіяльністю слідчого та завданням шкоди. Відсутні будь-які рішення суду, якими було б встановлено факт незаконних дій або бездіяльності посадових осіб органу досудового розслідування у відношенні позивача. Заявлені позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди є недоведеними та такими, що не ґрунтуються на приписах чинного законодавства та не підлягають задоволенню.

Outcome: partial