Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [INFO], Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з місця реєстрації, посилаючись на те, що він є співвласником житлового будинку [ADDRESS]. Іншими співвласниками даного будинку є його неповнолітній син [PERSON] та його батько [PERSON] Відповідач [PERSON] був зареєстрований 6 лютого 2001 року у вказаному будинку, але більше шести місяців в ньому не проживаэ, тобто, тривалий час відповідач [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] безперервно не проживає, його місцезнаходження не відоме. Крім того, вирішити питання про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] в позасудовому порядку неможливо. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким що втратив право на користування жилим приміщенням та зобов'язати Михайлівську селищну раду Михайлівського району Запорізької області зняти з місця реєстрації [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, що містить клопотання про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Проти винесенн6я заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відзив не подав, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей 280, 281 ЦПК України. В судове засідання представник відповідача Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Просив вирішити справу на розсуд суду. В судове засідання третя особа [PERSON] та законний представник третьої особи [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], не з'явились, але надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечували проти задоволення позову та заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачу [PERSON] а також третім особам [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, кожному по 1/3 частині належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.7,8). Відповідно до акту - довідки № 2544 від 23 жовтня 2018 року складеною в смт. Михайлівка депутатом Михайлівської селищної ради Лактіоновим О.В., було встановлено, що зі слів [PERSON], за адресою: будинок [ADDRESS], прописаний [PERSON], але за вказаною адресою не проживає, його місцезнаходження не відоме (а.с. 9). Згідно довідки № 2545 від 23 жовтня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області гр. [PERSON], має такий склад сім'ї: дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO] (а.с.10). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст. 379, 380 ЦК ). Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Згідно положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Ст. 317 ЦК України вказує, що право власності являє собою право на володіння, користування та розпорядження майном, причому, відповідно до Конституції України та ст.387 ЦК України, захист права власності забезпечується державою. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial