Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.03.1994 року у Виконкомі Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою, актовий запис № 3. Спільне життя з відповідачкою не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, стали зовсім чужими людьми, в подальшому не зможуть проживати однією сім`єю. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини між ними припинилися. За переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у позивача так і у відповідачки на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя втрачено почуття любові та поваги. У зв`язку з цим, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Молнар Т.І. в підготовче судове засідання не з`явилися, однак предстаник позивача подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їхню відсутність. Відповідачка [PERSON] будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання також не з`явилася, однак подала через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивача визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у її відсутність. Відповідно до ч. 3ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.03.1994 року у Виконкомі Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області за актовим записом № 3. Причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, відсутність взаєморозуміння. Між сторонами втрачено почуття любові та поваги. Шлюб сторін носить формальний характер. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та до розгляду справи у суді наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, відповідачка також погоджується на розірвання шлюбу, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved