Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 01.09.2020 року з вищезгаданим позовом, в уточненій редакції якого від 13.01.2021 року просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] , житловою площею 46,7кв.м, загальною площею 75,8кв.м. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він постійно зареєстрований та мешкає в квартирі [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності його матері - [PERSON] , померлій [INFO] у м. Мурманськ Російської Федерації. Спадкове майно, що знаходилося в Російській Федерації успадкував його вітчим [PERSON] , в Україні спадкова справа після смерті матері не заводилася. Спірна квартира фактично придбавалася для нього, в квартирі він мешкає з 2003 року, несе витрати на її утримання, відкрито та добросовісно користується квартирою. Вважає, що набув права власності на квартиру в порядку набувальної давності, тому звернувся до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача - Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Правом надання відзиву на позов не скористався. Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.8), яка 11.04.1974 року після укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.8, 9). [PERSON] померла [INFO] у м. Мурманськ Мурманської області Росії (а.с.10). Після її смерті нотаріусом нотаріального округу м. Мурманськ Мурманської області Парфеновою В.С. відкрито спадкову справу на підставі заяви [PERSON] , чоловіка померлої (а.с.11). [PERSON] помер [INFO] у м. Мурманськ Мурманської області Росії (а.с.12). За життя [PERSON] належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 14 липня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. та зареєстрованого в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 18 серпня 2000 року в реєстрову книгу №179П стор.47 (а.с.5). Спірна квартира складається з чотирьох кімнат житловою площею 46,7кв. метрів, загальною площею 75,8кв.м, що вбачається з технічного паспорту на квартиру (а.с.6). За спірною адресою зареєстровано місце проживання позивача [PERSON] з 11.08.2003 року по теперішній час та його дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Криворізької об`єднаної довідково-інформаційної служби «Нова-Ком» №41 від 05.01.2021 року (а.с.4, 61). Факт проживання позивача в квартирі [ADDRESS] також підтверджується Актом мешканців будинку від 18.12.2020 року, відповідно до якого [PERSON] мешкає у квартирі [ADDRESS] з 2000 року разом із дочкою [PERSON] , 1993 року народження (а.с.62). Позивач сплачує комунальні послуги (а.с.13), здійснював ремонтні роботи в спірній квартирі (а.с.48-60). Після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася, що вбачаться з листа завідувача Третьої Криворізької нотаріальної контори №2337/0116 від 30.12.2020 року (а.с.66). Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що знайома з позивачем з 1997 року, їхні діти навчалися разом у гімназії, ходили один до одного у гості, вони і дотепер підтримують дружні стосунки. Знає, що позивач мешкає в квартирі, яку купила для нього матір [PERSON] . [PERSON] відремонтував квартиру, обставив новими меблями, ставиться як відповідальний власник. Щодо власності на квартиру ніхто до нього претензій не висував. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він сусід позивача з 2005 року. Знає, що квартиру купила позивачу матір, яка мешкала в Росії і приїздила гостювати до нього час від часу. В квартирі позивач зробив ремонт, купив нові меблі, ставиться до квартири як відповідальний власник. Не відомо, щоб хто-небудь висував претензії стосовно квартири. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Із змісту ст.344 ЦК України випливає, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. За набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні його власнику було відмовлено. У п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Елементи набувальної давності також передбачені статтями 335, 338, 341, 343 ЦК України, за положеннями яких після вчинення законодавчо визначених дій та зі спливом певного строку особа може набути право власності на безхазяйне майно, знахідку, бездоглядну домашню тварину чи скарб. Але положення статті 344 ЦК в таких випадках не застосовуються. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. При цьому слід зауважити, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Як вбачається із матеріалів справи, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , по теперішній час продовжує безперервно проживати у вказаній квартирі, володіє та відкрито користується нею, робить ремонтні роботи, сплачує комунальні послуги за цією адресою, тобто безперервно та відкрито володіє цим майном більше 10 років. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved