Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 103776,38 грн., посилаючись на те, що ним 26 листопада 2017 року було передано грошові кошти в сумі 2830 доларів США та 500 євро в якості позики відповідачу, який відповідно до досягнутої домовленості зобов'язувався повернути ці кошти до 01 січня 2018 року, а за неповернення вказаної суми в строк мав сплачувати 5 відсотків від суми залишку боргу, що підтверджується розпискою, однак кошти не було повернуто, не зважаючи на неодноразові вимоги повернути борг, а тому звертається до суду. До судового засідання позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності та відзиву на позов до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 листопада 2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 2830 доларів США, що станом на 30 січня 2018 року еквівалентно 79937,60 грн. та 500 євро, що станом на 30 січня 2018 року еквівалентно 17483,20 грн., які відповідач зобов'язався повернути [PERSON] до 01 січня 2018 року. Крім того, за неповернення вказаної суми в строк [PERSON] зобов'язувався сплачувати 5 відсотків від суми залишку боргу в місяць, що станом на 30 січня 2018 року (відповідно від закінчення строку погашення 01 січня 2018 року) становить 169,8 доларів США, що станом на 30 січня 2018 року еквівалентно 4780 грн., та 45,06 євро, що складає 1575,58 грн. А всього 103776,38 грн. Вказане підтверджується відповідною розпискою. Спірні правовідносини регулюються ст.1046 ЦК України, якою за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно договору позики відповідач [PERSON] отримав позику в іноземній валюті. Відповідно до ст.192,524 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог ст.545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернутим його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Згідно зі ст. 1050 ч. 1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачем [PERSON] порушено умови договору щодо виконання зобов'язань належним чином, оригінал розписки знаходяться у [PERSON], а не у боржника [PERSON] і в розписці нічого не зазначено про часткове або повне виконання зобов'язання по поверненню отриманих у позику коштів, суд задовольняє позов і стягує з позичальника на користь позивача даний борг, а також 5 відсотків місячних з 01 січня 2018 року по 30 січня 2018 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1037 грн. 76 коп.

Outcome: approved