Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору, іпотечного договору та договору поруки недійсними ( а.с. 1-6). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.02.2008 року між ним та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство « ОТП Банк» в особі відділення в м. Енергодар було укладено кредитний договір № ML-206/020/2008, згідно до умов якого банк надав йому грошові кошти в розмірі 40 000,0 доларів США на строк кредитування до 14.02.2010 року із сплатою процентів за користування кредитом 11,99 % річних, що зазначено у графіку платежів до цього договору, але відповідно до п.3 цього договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись « Плаваюча процентна ставка» - фіксований відсоток + FIDR, тобто в залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку ставка FIDR може змінюватись відповідачем. 13.03.2009 року укладено додатковий договір № 1 по даному договору, яким встановлено плату відсотків за користування кредитом без погашення основної суми кредиту строком на 5 місяців. 14.08.2009 року укладено додатковий договір № 2 до даного договору, яким встановлено фіксовану процентну ставку (11,99%) для розрахунку процентів за користування кредитом на період з 14.09.2009 року до 14.01.2010 року. 02.04.2010 року укладено додатковий договір № 3 до даного договору, яким встановлено плаваючу процентну ставку - фіксований відсоток + FIDR, до повного виконання боргових зобов'язань. 29.05.2009 року укладено додаткову угоду № 2 до даного договору, якою внесено зміни в існуючі кредитні зобов'язання. 14.02.2008 року між [PERSON] та ЗАТ» «ОТП Банк» , правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», в особі відділення в м. Енергодар укладено договір поруки № SR-206/020/2008, за яким поручитель поручився перед кредитором за належне виконання взятих на себе зобов'язань за зазначеним кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 14.02.2008 року між відповідачем та ним було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], відповідно до якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Вважає, що кредитний договір № ML-206/020/2008 укладений з порушенням вимог діючого законодавства України. Посилаючись на норми закону України « Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року зазначив, що банк завів його в оману, крім того, він юридично необізнаний, він був позбавлений можливості знати фінансову перспективу в країні. Просить суд: - визнати недійсним кредитний договір № ML-206/020/2008 від 14.02.2008 року, укладений між ним та ЗАТ « ОТП Банк»; - визнати недійсним іпотечний договір від 14.02.2008 року, укладений між ним та ЗАТ «ОТП Банк»; - визнати недійсним договір поруки № SR-206/020/2008 від 14.02.2008 року, укладений між ЗАТ « ОТП Банк» та [PERSON]; - судові витрати покласти на відповідача. Не погодившись з первісними позовними вимогами Публічне акціонерне товариство « ОТП Банк» звернувся з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості ( а.с. 61). В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач зазначив, що дійсно, 14.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство « ОТП Банк» в особі відділення в м. Енергодар та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-206/020/2008. Згідно до умов договору банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 40 000,0 доларів США, шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п.1.1 частини 2 кредитного договору банк надає позичальнику кредит в розмірі та в валюті, що визначена в частині 1 цього договору, а позичальник приймає кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також оплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати інші зобов'язання, як це вказано у цьому договорі. Згідно з п.3 частини 1 кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі плаваючої процентної ставки, що складається з фіксованої процентної ставки у розмірі 4,49% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів). Відповідно до п.1.5.1 частини 2 кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та в строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок. Датою остаточного повернення кредиту є 14.02.2020 року. Протягом дії кредитного договору, умови договору щодо порядку та розміру сплати відсотків періодично змінювались шляхом підписання додаткових договорів між сторонами. В супереч вимогам кредитного договору зобов'язання позичальника щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами виконувались неналежним чином, а саме : не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки виплати процентів. Станом на 15.09.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 9 468,13 доларів США, що за курсом НБУ становить 208 246,12 гривень, а саме : 9 000,03 Доларів США - сума заборгованості за тілом [PERSON], що за курсом НБУ станом на 15.09.2015 року (21,952695 грн/1 дол) становить 197 574,94 гривень; 486,13 Доларів США - сума заборгованості за нарахованими відсотками за період з 12.03.2015 року по 14.09.2015 року, що за курсом НБУ станом на 15.09.2015 року (21,952695 грн/1 дол) становить 10 671,86 гривень; 0,00 гривен - нарахована пеня за неналежне виконання боргових зобов'язань відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору. Всього заборгованість відповідача за тілом кредиту, відсотками та пенею на 15.09.2015 (року становить 9 468,13 (дев'ять тисяч чотириста шістдесят вісім доларів 13 центів) Доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.09.2015 року (21,952695 грн/1 Долар США) становить 208 246,12 гривень. В зв'язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, на підставі п.1.9 кредитного договору банком було здійснено вимогу про дострокове виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі. Так, на адресу позичальника направлено досудову вимогу № 200-12-4-7/1604 від 21.09.2015 року про погашення заборгованості за кредитним договором в строк не пізніше 30 тридцяти) календарних днів з дати відправлення банком відповідної вимоги. В якості забезпечення наданого кредиту 14 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») та гр. [PERSON] (надалі відповідач -2 укладено договір поруки №SR-206/020/2008 від 14.02.2008 року згідно з якими відповідач - 2, зобов'язався відповідати перед банком за повне та своєчасно виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань. Відповідно до п.1.2 вказаних договорів поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, і банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. На адресу відповідача -2 було направлено досудову вимогу № 200-12-4-7/1605 від 21.09.2015 року, про дострокове погашення кредитної заборгованості, які були залишені ними без задоволення. В якості забезпечення наданого кредиту 14 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») та гр. [PERSON] (надалі - відповідач-3 укладено договір поруки №SR-206/020/2008/1 від 14.02.2008 року згідно з якими відповідач-2, зобов'язалися відповідати перед банком за повне та своєчасно виконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань. Відповідно до п.1.2 вказаних договорів поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, і банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. На адресу відповідача-2 було направлено досудову вимогу №200-12-4-7/1606 від 21.09.2015 року, про дострокове погашення кредитної заборгованості, які були залишені ними без задоволення. Однак заборгованість позичальником не погашена, сума кредиту та відсотків не сплачена. Просить суд: - стягнути солідарно з [PERSON], відповідно до умов Кредитного договору, та з [PERSON], як з поручителя згідно з умовами Договору поруки №SR- 206/020/2008 від 14.02.2008 року на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», суму заборгованості за кредитним договором № МL-206/020/2008 вІД 14.02.2008 року. Стягнути солідарно з [PERSON], та з [PERSON], як з поручителя згідно з умовами Договору поруки №SR- 206/020/2008/1 від 14.02.2008 року, на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», суму заборгованості за кредитним договором №МL-206/020/2008 від 14.02.2008 року, в розмірі 9 468,13 Доларів СІІІА, та сплачений судовий збір. В судовому засіданні позивач по первісному позову - [PERSON], вимоги викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі, надав пояснення відповідно до її тексту, просить суд їх задовольнити. Зазначив, що була омана з боку банку, оскільки він не міг передбачити підвищення курсу валюти, у іншому випадку він би кредит не брав. Кредитний договір має бути визнаний недійсним. Договори поруки, іпотечний договори похідні від договору кредитного, тому також мають бути визнані недійсними. Зустрічний позов не визнав в повному обсязі просить в його задоволенні відмовити. В подальшому надав заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 209), просить звільнити його від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», через канцелярію суду надав письмові пояснення та практику розгляду справ даної категорії в інших судах ( а.с. 211- 227). Представник Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» - [PERSON] ( а.с. 198) в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність ( а.с. 205) проти первісного позову заперечує, зустрічні позовні вимоги просить задовольнити,надав письмові пояснення по суті позовних вимог ( а.с. 128-130). [PERSON], [PERSON] первісний позов підтримали в судовому засіданні, зустрічний не визнали в повному обсязі, посилаючись на недійсність кредитного договору. В подальшому в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надійшло. Вислухавши доводи сторін, дослідив матеріали справи суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.02.2008 року між позивачем [PERSON] та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство « ОТП Банк» в особі відділення в м. Енергодар було укладено кредитний договір № ML-206/020/2008, згідно до умов якого банк надав йому грошові кошти в розмірі 40 000,0 доларів США на строк кредитування до 14.02.2010 року із сплатою процентів за користування кредитом 11,99 % річних, що зазначено у графіку платежів до цього договору, але відповідно до п.3 цього договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись « Плаваюча процентна ставка» - фіксований відсоток + FIDR, тобто в залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку ставка FIDR може змінюватись відповідачем( а.с. 72). 13.03.2009 року укладено додатковий договір № 1 по даному договору, яким встановлено плату відсотків за користування кредитом без погашення основної суми кредиту строком на 5 місяців ( а.с. 78,79). 14.08.2009 року укладено додатковий договір № 2 до даного договору, яким встановлено фіксовану процентну ставку (11,99%) для розрахунку процентів за користування кредитом на період з 14.09.2009 року до 14.01.2010 року( 80,81). 07.04.2010 року укладено додатковий договір № 3 до даного договору, яким встановлено плаваючу процентну ставку - фіксований відсоток + FIDR, до повного виконання боргових зобов'язань ( а.с. 82-83). 14.02.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», в особі відділення в м. Енергодар укладено договір поруки № SR-206/020/2008, за яким поручитель поручився перед кредитором за належне виконання взятих на себе зобов'язань за зазначеним кредитним договором( а.с. 87). 14.02.2008 року між [PERSON] та ЗАТ» «ОТП Банк» , правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», в особі відділення в м. Енергодар укладено договір поруки № SR-206/020/2008/1, за яким поручитель поручився перед кредитором за належне виконання взятих на себе зобов'язань за зазначеним кредитним договором ( а.с. 88). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 14.02.2008 року між відповідачем та ним було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], відповідно до якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] ( а.с. 182). ПАТ «ОТП Банк» намагався вирішити спір в досудовому порядку ( а.с. 66-69), але вимоги залишені без уваги. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № ML-206/020/2008, від 14.02.2008 року станом на 15.09.2015 року за чудних А.М. рахується заборгованість в розмірі 9 486,13 доларів США ( а.с. 70). Згідно з ст. 638 ЦК України , договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов. Посилання позивача на порушення норм цивільного кодексу та вимог діючого законодавства під час укладення договору є безпідставними, оскільки підписуючи кредитний договір позивач не заперечував проти його умов. Зростання, або коливання іноземної валюти не є підставою для розірвання кредитного договору на підставі ст. 652 ЦК України. Виходячи зі змісту вимог ст. ст. 1046,1054 ЦК України відповідальність за валютні ризики лежать на позичальнику. Згідно ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня; іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні; сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Згідно ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Всі вищевказані статті ЦК України мають відсилочний характер та містять аналогічні положення, згідно яких «використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом». Тобто, законодавець визначив, що у випадках, прямо передбачених законом, резиденти мають право здійснювати валютні операції та використовувати іноземну валюти як засіб платежу. Судом встановлено, що відповідач має відповідні дозволи на право здійснювати операцій з валютними цінностями ( а.с. 131-133). Позивач по даній справі звернувшись до банківської установи з заявою про надання кредиту зазначив про отримання кредитних коштів саме в доларах США ( а.с. 77). Крім того, відповідно до п. 1 ст. 626 ЦК України договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або на припинення цивільних прав та обовязків. Ст. 627 ЦК України встановлено що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Загальні умови виконання зобов'язання передбачені статтею 526 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, Всі умови договору з моменту його укладення стають однаково обовязковими для виконання сторонами. Суд робить висновок, що підписавши кредитний договір сторони досягли згоди між собою щодо істотних умов кредитного договору. Укладаючи спірний договір, як на думку позивача, сторони прийняли на себе певні ризики та на момент укладення договору не мали будь яких законних претензій один до одного відносно умов та виконання договору. Позивачем не доведено , що сторони при укладанні кредитного договору були впевнені, що умови кредитного договору є несправедливими, а окремі його положення несумісними. Тривалий час умови договору виконувалися. Позивач не надав доказів що за шість років виконання договору він звертався до відповідача з претензіями , щодо недійсності , несправедливості умов договору. Тобто суд прийшов до висновку, що вимоги позивача не відповідають вимогам діючого законодавства. Приймаючи до уваги матеріальне становище позивача, суд вважає за можливе покласти судові витрати по первісному позову на державу. Щодо зустрічних позовних вимог. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Згідно з ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільної законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. На підставі викладеного є підстави для задоволення зустрічного позову, оскільки він ґрунтується на умовах договорів та діючого законодавства. Щодо судових витрат по зустрічному позову, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України, та приймаючи до уваги, що солідарного стягнення при відшкодуванні судових витрат не передбачено, в цій частині стягнення повинно відбуватись в частках ( а.с. 65). На підставі викладеного,

Outcome: approved