Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням в сумі 37505,97 грн. та моральну\~шкоду в розмірі 100000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 07 липня 2015 року приблизно о 16-50 год. відповідач [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] рухалась по проспекту Маршала Жукова в бік пр.-ту Московського в м. Харкові. В ході руху, знаходячись на перехресті пр.-та [PERSON] та Садового проїзду, відповідач грубо порушила правила дорожнього руху України та допустила зіткнення з мотоциклом «МТ-10», яким керував позивач. Пасажиром був його рідний брат, який внаслідок тілесних ушкоджень помер у лікарні 13.07.2015 року. 11.10.2016 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова відповідача було визнано винною\~\~у скоєні злочину, передбаченого ч.2\~ст.296 КК України\~з призначенням покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та звільнено від його відбування з випробуванням\~\~на 1 рік.\~\~ Позивача визнано потерпілим. 11.11.2016 року вирок суду набрав законної сили. Після ДТП відповідач особисто взяв на себе всі витрати щодо лікування брата, а після його смерті, витрати на поховання. Сума витрат на лікування та поховання брата склала 37505,97 грн. Крім того діями відповідача мені було заподіяно значної моральної шкоди, яку оцінює в 100000,00 грн. Моральна шкода полягає в тому, що він втратив близьку людину єдиного рідного брата. Після такої втрати життя його змінилось. Враховуючи вищевикладені обставини та те, що відповідач у добровільному порядку відмовилась відшкодувати шкоду, тому позивач був вимушений звернутися за відновленням своїх прав до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що вона не є належним відповідачем за позовом, оскільки вона одразу після ДТП звернулась до страховика з заявою про страховий випадок та надала усі документи, які від неї вимагав страховик для виплати страхового відшкодування. Крім того вона виплатила взаємно узгоджену компенсацію матеріальної та моральної шкоди у розмірі 40000,00 грн його синові, [PERSON]. Треті особи ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» та [PERSON] в судове засідання не з»явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши докази у справі, приходить до наступного. Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від відповідача було визнано винною\~\~у скоєні злочину, передбаченого ч.2\~ст.296 КК України\~з призначенням покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та звільнено від його відбування з випробуванням\~на 1 рік.\~\~ Відповідно до ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки\~дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на це, суд вважає доказаними ті обставини, що\~відповідач була винна у вищевказаному злочині. Виходячи з визначених\~ст.ст. 1166, 1167 ЦК України загальних підстав відповідальності за завдану\~майнову та\~моральну шкоду, обовязком позивача у справах такої категорії\~є доведення наявності матеріальної та моральної\~шкоди та її розміру, а також\~причинно-наслідкового звязку\~між неправомірними діями\~відповідача та настанням\~такої шкоди, а відповідача доведення відсутності своєї вини у її\~спричиненні. Як вбачається з чеків КПОЗ «Міжлікарняна аптека №271», загальна сума витрат на лікування складає 12944,04 грн. , яка підлягає стягненню з відповідача,. (а.с.10-17). Також підлягає стягненню з відповідача витрати повязані з організацією та проведенням поховання у розмірі 8999,13 грн. (а.с. 18-21). Стягнення коштів у розмірі 6564,00 грн, які були витрачені позивачем на помінальний обід стягненню не підлягають, оскільки позивачем не надано розрахункового документу, а саме чеку або квитанції про сплату відповідної суми, накладну №1 від 15.07.2015 р. суд до уваги не приймає, оскільки це не є розрахунковим документом підтверджуючим сплату відповідних витрат. Відповідно до\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином суд доходить висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди знайшли підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 21943,17 грн доведеному позивачем в судовому засідання. Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо необхідності сплатити шкоду страховою компанією, виходячи з наступного. Згідно постановуи Верхового Суду України від 14.09.2016 року №6-725цс16, відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 11661168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV\~ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 2231, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобовязанні ним є страховик). Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий може відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Посилання відповідача щодо сплати узгодженої компенсації матеріальної та моральної шкоди у розмірі 40000,00 грн синові померлого [PERSON], суд не приймає до уваги, оскільки потерпілим у кримінальному провадженні було визнано саме позивача [PERSON].(а.с. 4-9). Також позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 100000,00 гривень, яка виразилася в тому, що він втратив близьку людину єдиного рідного брата. Після такої втрати життя його змінилось. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 100000,00 грн. в рахунок\~відшкодування завданої йому моральної шкоди суд задовольняє частково. Так, за ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: -у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; \~- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; \~ - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; - у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для її відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги\~розумності і справедливості. Зясувавши вказані обставини при вирішенні дійсного спору суд прийшов до висновку про наявність моральної шкоди, що була нанесена позивачу, а саме про фізичні та душевні страждання, які пережив останній, у звязку з втратою брата. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд також керується постановами Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Методичними рекомендаціями про відшкодування моральної шкоди (лист Міністерства Юстиції України № 35-13/797 від 13.05.2004 року. З врахуванням обставин справи суд вважає за достатнє стягнути з відповідача на користь позивача 20000,00 гривень моральної шкоди, виходячи з принципів розумності та справедливості. Питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial