Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини вказуючи,\~що він перебував з 24.03.2001 року у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який було розірвано за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області. В шлюбі з відповідачкою в них народився син - [PERSON] , [INFO] , на утримання якого, з нього на користь відповідачки утримуються аліменти за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 02.10.2014 року у розмірі 1\\4 частини з усіх видів його доходу (заробітку) до досягнення дитиною повноліття. 14.02.2019 року, він уклав повторний шлюб, в якому в нього народився син - [PERSON] , [INFO] . Він на цей час працює машиністом землесосних установок у філії «Вільногірський ГМК» АТ «ОГХК», де він отримує заробітну плату, що і є єдиним джерелом його доходу, інших доходів, крім свого заробітку, він не має. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідачка працює у Вільногірському міському центрі первинної медико- санітарної допомоги молодшою медичною сестрою, де вона також щомісячно отримує заробітну плату, тобто вона має постійний, регулярний дохід як і він. Стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання їхньої з нею неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частку його заробітку, ставить у нерівне становище його другу дитину та її право на достатнє матеріальне забезпечення, що є порушенням прав та законних інтересів неповнолітньої дитини, що народилась у нього від повторного шлюбу, зокрема права на її достатній рівень життя, який би забезпечував усі її фізіологічні та інші матеріальні і духовні потреби. Таким чином, він вважає, що доцільним та справедливим, було б утримувати з нього аліменти на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з усіх видів його доходу до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати як інтересам його неповнолітніх дітей, а також буде відповідати і його інтересам з урахуванням зазначених ним обставин. На підставі зазначеного вище та відповідно до вимог ст.ст. 180, 182, 192 СК України, позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини з усіх видів його доходу на користь відповідачки - на 1/6 частини з усіх видів його доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідачки на його користь усі зазнані ним судові витрати, пов`язані з розглядом цього позову. \~ \~ \~ \~Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16.09.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. Відповідачка надала відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти позовних вимог та обставин викладених в позові, зазначає, що сам по собі факт народження у платника аліментів, ще однієї дитини, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Стан здоров`я їхнього з позивачем неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , є дуже незадовільним, і це треба врахувати при розгляді вимоги про зменшення розміру аліментів на його утримання, оскільки дитині може не вистачити коштів на підтримання свого здоров`я в нормальному стані, так як він знаходиться на обліку «Д» в лікувальному закладі, з діагнозом «псоріаз» та потребує періодичного курсового та підтримуючого лікування. Вона самотужки не може забезпечити дитину усім необхідним, оскільки її дохід щомісячно складає близько 4500,00 грн. В свою чергу позивачем не надано доказів, які б вказували на неможливість сплачувати ним аліментів у визначеному судом розмірі, а саме ј частини його доходу, як не надано доказів того, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Зменшення розміру аліментів у зв`язку з наявністю на утриманні позивача дитини без підтвердження погіршення матеріального стану позивача не сприятиме належному забезпеченню його сина та суперечитиме його інтересам. (а.с. 21-22) 29.10.2019 року позивач надав відповідь на відзив, згідно якого вказує на те, що він має обов`язок утримувати іншу свою дитину та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. До того ж, його дружина має дитину від першого шлюбу, [PERSON] , [INFO] , яка навчається у загальноосвітній школі та не отримує аліментів від свого батька. Дружина самотужки матеріально забезпечувала дитину, однак зараз, коли вона не має власного доходу, утримання [PERSON] також здійснює він. Хоча на законодавчому рівні це не є його безпосереднім обов`язком, однак він вважає це своїм обов`язком, оскільки вони є однією сім`єю. Державної допомоги на дитину, яка не отримує аліменти, його дружина також не отримує, оскільки при визначенні її розміру враховується і його заробітна плата, так як їх шлюб зареєстрований, та вони вважаються членами однієї сім`ї. Під час винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] ( [INFO] ) він не мав на утриманні інших дітей, дружини. Проте зараз у нього змінився сімейний і матеріальний стан та він має закріплений на законодавчому рівні обов`язок утримувати сина [PERSON] та дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років Є беззаперечним той факт, що у зв`язку з створенням сім`ї та народженням дитини, його матеріальний стан погіршився та він не взмозі сплачувати аліменти у тому розмірі, який був призначений судом 02.10.2014 р. Його заробітна плата, яку він отримує в філії «ВГМК» АТ «ОГХК» на посаді машиніста землесосної установки, становить після усіх відрахувань близько 6200 грн. та є єдиним джерелом доходу його сім`ї. Крім цього, він не має у власності рухомого або нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, які могли б стати джерелом для додаткового доходу. Також дружина отримує на сина державну допомогу в розмірі 860 грн. Таким чином, їхня сім`я живе в місяць в середньому на суму, що трохи перевищує 7000 грн., тобто на кожну особу припадає 1750-1800 грн., що навіть менше ніж встановлений законодавством прожитковий мінімум на одну особу. Він у жодному разі не відмовляється та не заперечує свій обов`язок щодо утримання сина [PERSON] , однак з метою захисту прав та інтересів сина [PERSON] , який зараз знаходиться у значно гіршому матеріальному становищі, він вважає справедливим та об`єктивним зменшити розмір аліментів на сина [PERSON] з 1/4 частини доходу до 1/6. Крім того, син [PERSON] має певні захворювання, зокрема проблеми зі шкірою - 30.08.2019 р. після візиту до дерматолога Владиславу був поставлений діагноз дитяча екзема та призначено лікування. Вартість препаратів, призначених лікарем становить більше 1000 грн. Деякими препаратами треба користуватися постійно у період перших років життя, а інші використовувати повторно у разі рецидивів хвороби. В обґрунтування розміру аліментів, який він хоче сплачувати на сина [PERSON] (1/6), він вважає справедливим та оптимальним. Тобто зараз він має на утриманні 4 особи, кожній з яких він надаватиме на утримання по 1/6 частини заробітку, разом це складатиме 2/3 частини його заробітку, решту, а це близько 2000 грн. він залишатиме на власні потреби, оплату комунальних послуг, придбання продуктів тощо. 1/6 частина його заробітку - це у будь-якому випадку більше ніж половина прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. До того ж у сина [PERSON] є мати, яка працює та має можливість також приймати участь в утриманні дитини, а в сина [PERSON] мати зараз не працює та доходу не отримує. У даний період часу в обставинах, що склалися, він не має можливості надавати матеріальну допомогу синові [PERSON] в більшому розмірі. З огляду на зазначене, позивач просить задовольнити поданий ним позов про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини в повному обсязі. (а.с. 34-36) Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на вищевказані в позові та відповіді на відзив обставини, просить позов задовольнити. Відповідачка позов не визнала, підтримала обґрунтування вказані в її відзиві на позов та надані нею письмові пояснення по справі. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно копії рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 02.10.2014 року, з позивача [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] до його повноліття на користь матері [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, з 23.07.2014 року (а.с. 7-8). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого Вільногірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] та [PERSON] 14.02.2019 року зареєстрували шлюб (а.с.5). Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про його народження (а.с.6) З довідки про доходи № 2602 від 22.08.2019 року виданої філією «Вільногірський ГМК» АТ «ОГХК» вбачається, що [PERSON] працює на даному підприємстві машиністом землесосної установки, середній розмір його заробітної плати за період з 08.2018 року по 07.2019 року складає 10352,13 грн., з них в нього щомісячно відраховувались аліменти в середньому розмірі 2083,36 грн. (а.с. 37). Відповідно до довідки № 6255 від 28.10.2019 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, за адресою [ADDRESS] зареєстровані: дружина позивача [PERSON] , її донька [PERSON] , [INFO] , та син позивача та [PERSON] [PERSON] , [INFO] (а.с. 39). Згідно копії наказу № 47к від 19.08.2019 року дружині позивача - [PERSON] з 19.08.2019 року по 30.06.2022 року надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. (а.с. 40) Згідно копії розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ВП № 16880032 від 17.09.19 року з виконання виконавчого листа № 2-938/09 виданого 25.12.2009 року Вільногірським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] - [INFO] , у розмірі ј частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка видана старшим державним виконавцем Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області, слідує, що заборгованість по аліментам станом на 01.09.2019 року складає 97374,60 грн. (а.с. 38) Відповідно до копії аркушу з історії розвитку дитини, [PERSON] , [INFO] , вбачається, що 30.08.19 року дерматологом здійснено огляд дитини, встановлено діагноз та призначено лікування. (а.с 41) Згідно копії консультаційного висновку спеціаліста комунального закладу «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 20.12.2019 року, [PERSON] , [INFO] , має ряд захворювань та потребує лікування. (а.с. 42) На підтвердження своїх заперечень відповідачка [PERSON] надала наступні докази. З довідки про доходи виданої Комунальним підприємством «Вільногірська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради» вбачається, що [PERSON] працює в даному закладі на посаді молодшої медичної сестри, середній розмір її заробітної плати за період з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року складає 4609,66 грн. (а.с. 25). Відповідно до довідки № 5896 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області 09.10.2019 року, за адресою [ADDRESS] зареєстровані: відповідачка [PERSON] та син сторін [PERSON] , [INFO] (а.с. 23). \~ \~ \~ \~Згідно довідки від 01.10.2019 року, виданої Комунальним підприємством «Вільногірська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради», [PERSON] , [INFO] , перебуває на «Д» нагляді в КДУ, лікар дерматолог Вільногірської центральної міської лікарні, діагноз псоріаз, потребує періодичного курсового та підтримуючого лікування. (а.с. 24) Згідно довідки № 577 від 14.11.2019 року виданої Департаментом соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON] не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та не отримує ніяких видів державних соціальних допомог. (а.с. 43) Згідно квитанції від 17.12.2019 року [PERSON] сплатила за комунальні послуги 1951,33 грн. (а.с.44) \~ \~ \~ \~Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7\~ст.7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року\~та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959, яка підлягає застосуванню відповідно до\~ст.9 Конституції України\~проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.1\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша\~ст. 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що «СК виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою\~статті 185 СК\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість або припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміну розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким\~чином, судом\~встановлено, що з позивача [PERSON] за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 02.10.2014 року, з 23.07.2014 року стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] на користь відповідачки [PERSON] в розмірі ј частини всіх доходів позивача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до повноліття дитини. Однак, з 14.02.2019 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , тобто на утриманні позивача окрім сина від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , також перебувають його дружина [PERSON] , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, малолітній [PERSON] та дитина дружини [PERSON] , [INFO] , на утримання якої [PERSON] аліментів не отримує. Вказані обставини свідчать про зміну як сімейного стану так і матеріального стану позивача, які не існували на час ухвалення Вільногірським міським судом Дніпропетровської області 02.10.2014 року рішення про стягнення з позивача [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку позивача. Зміна сімейного стану позивача та поява на його утриманні дружини та малолітньої дитини, яким він за законом зобов`язаний надавати та надає утримання, а також дитини дружини, на утримання якої, поза розумним сумнівом, позивач також несе певні фінансові витрати, свідчать про погіршення матеріального становища позивача, який крім заробітної плати інших доходів не має, що дає суду підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачки за вищевказаним рішенням суду, тому позов підлягає задоволенню, а розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , слід зменшити з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача [PERSON] , що з урахуванням рівності обов`язку батьків по утриманню дитини та майнового стану відповідачки [PERSON] буде достатньо для утримання дитини. Крім того, в зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів», яким було внесено зміни до\~ст. 182 СК України\~в частині збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, мінімальний розмір аліментів, які стягуються на утримання [PERSON] слід визначити у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Разом з тим, доводи сторін в обґрунтування своїх вимог та заперечень щодо необхідності врахування при вирішенні даного спору обставин, які вказують на необхідність позивача та відповідачки нести витрати на лікування дітей в зв`язку з перебуванням їх на нагляді лікарів, суд до уваги не приймає, оскільки ці питання підлягають вирішенню в порядку ч.1 ст.185 СК України і виходять за межі даного судового розгляду. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн. (а.с. 1) підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 191, 192 Сімейного кодексу України, ст.27 Конвенції «Про права дитини», ратифіковану\~Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р. та

Outcome: approved