Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Київенерго» про визнання незаконними дій щодо нарахування плати за послугу з централізованого опалення і зобов`язання зробити їй перерахунок, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є споживачем житлово-комунальної послуги з централізованого опалення. Відповідач як виконавець надавав зазначені послуги згідно договору «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Оплата за централізоване опалення, послугу з якого надавав виконавець, проводилась за показниками засобу обліку, встановленого на вводі в багатоповерховий будинок за адресою: [ADDRESS] та становила в січні 2018 року 1355, 83 грн. за 1 Га. Проте, починаючи з лютого 2018 року по квітень 2018 року, з невідомих причин позивачу почали надходити рахунки на оплату послуги з централізованого опалення з рахунку за 1 кв. метр опалювальної площі квартири, позивач вважає такі дії є незаконними, а тому вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. Ухвалою суду від 06.12.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 04.06.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання проведено заміну відповідача з ПАТ «Київенерго» на його правонаступника КП «Київтеплоенерго». Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву, відповідно до змісту якої вбачається, що останній просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, будь-яких клопотань до суду від останнього не надходило. Вивчивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до Свідоцтва про право на власність на житло, виданого 19.11.2007 року на підставі розпорядження №3017 Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві приватної, спільної власності в рівних долях належать: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки ОСББ «Лісківська 18-Б» позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Сторонами по справі не заперечувався той факт, що позивач по справі [PERSON] , проживає за вищевказаною адресою та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, які постачає відповідач по справі КП «Київтеплоенерго». 24.04.2018 року Київською міською радою прийнято рішення № 517/4581 про завершення укладеної з ПАТ «Київенерго» Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 року. Майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, повернене з володіння та користування ПАТ «Київенерго» після припинення вищезазначеної Угоди, 30.04.2018 року закріплено на правах господарського відання за комунальним підприємством «Київтеплоенерго» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації. З 01.05.2018 року ПАТ «Київенерго» припинило діяльність у сфері теплопостачання, про що було повідомлено на офіційному сайті ПАТ «Київенерго» та у газеті «Хрещатик» від 04.05.2018 року № 48(5099) про припинення дії пропозиції (публічної оферти) мешканцям житлових будинків м . Києва відносно укладення Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 з наступними змінами та доповненнями не регламентують порядок розрахунку оплати за опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках, обладнаних загально будинковими приладами обліку теплової енергії, певна кількість споживачів в яких обладнало квартири приладами обліку витрат теплової енергії на опалення. Пунктом 12 Правил зазначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі квартири. Пунктом 15 Правил визначено, що засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: - з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці; - з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Пунктом 21 Правил зазначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: - з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; - з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Представник відповідача вказала на те, що у зв`язку із відсутністю у будинку працездатного засобу обліку теплової енергії в опалювальний період 2016/2017 р.р., починаючи з лютого 2018 року нарахування за послуги з ЦО здійснюються відповідно до п. 21 Правил, а саме - плата за надані послуги з ЦО справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з розрахунку за 1 кв. метр опалюваної площі квартири та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. На підтвердження вказаних доводів представник відповідача надала копії актів №13983 від 24.10.2016 року, №053 від 01.08.2017 року та №1744 від 05.12.2018 року про перевірку стану вузла обліку теплової енергії Балансоутримувача, відповідно до яких за адресою: Лісківська, 18-А; Б, було проведено обстеження вузла обліку теплової енергії, який встановлено на системі ЦО та встановлено, що лічильник SA № 17417 - в ремонті. Однак, посилання представника відповідача про неможливість застосування середньомісячних показників засобів обліку за попередній опалювальний період, оскільки в той час був відсутній лічильник не підтверджені жодними належними доказами (акти про обстеження в конкретний день). Крім того, при здійсненні нарахувань було порушено вимоги ч.3 ст.9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», в якій зазначено: «У разі виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку, до відновлення його роботи або заміни комерційний облік здійснюється розрахунково відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, з урахуванням середнього споживання: теплової енергії - протягом попереднього опалювального періоду». Не можуть вважатися доказами і надані відповідачем копії актів обстеження №13983 від 24.10.2016 року, №053 від 01.08.2017 року та №1744 від 05.12.2018 року, які свідчать про несправність і відсутність засобу обліку, оскільки складені вони були лише представником відповідача одноосібно, без присутності споживача. І крім того, знаючи про несправність лічильника, Виконавець відповідно до п.7 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 року №474 «Про порядок подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт» повинен був: «Не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформувати про це споживача шляхом надсилання повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем». Також було порушено п.9, п.11, п.16 даної Постанови. Безпосередньо в п.11 Постанови зазначено про те, що на час проведення періодичної повірки або ремонту засобу вимірювальної техніки виконавець встановлює тимчасовий засіб вимірювальної техніки. Оскільки в Акті від 01.08.2017 року №053 зазначено, що лічильник відсутній, тоді відповідно до п.9 даної Постанови виконавець в обов`язковому порядку повинен був провести демонтаж засобу вимірювальної техніки виключно у присутності споживача та оформити акт за формою згідно з додатком 2 до Постанови №474. Крім того, виконавцем було порушено також п.3 ст.6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», в якому зазначено про те що у разі виходу з ладу вузла обліку він підлягає заміні на справний та прийняттю на абонентський облік протягом п`яти робочих днів з дня виявлення факту виходу з ладу. Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004, поняття «охоронюваний законом інтерес» що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України та статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на те, що розрахунки по сплаті за централізоване опалення здійснені невірно, а відтак суд приходить до висновку щодо необхідності зобов`язати відповідача - КП «Київтеплоенерго» здійснити перерахунок плати за послугу з централізованого опалення [PERSON] за лютий 2018 року, березень 2018 року виходячи з розрахунку відповідно до середнього споживання за минулий опалювальний сезон, з тих підстав, що з 01.05.2018 року ПАТ «Київернерго» припинило свою діяльність у сфері теплопостачання та саме за Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» закріплено на правах господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва. На підставі викладеного,

Outcome: approved