Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Фермерського господарства «Україна» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ Держземагенства у Калинівському районі) про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. В обґрунтування позовних вимог вказав, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ № 752198 від 30 вересня 2008 року, він є власником земельної ділянки, площею 1,9143 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лісоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області. В грудні 2014 року позивач дізнався, що 01.09.2008 року між ним та Фермерським господарством Україна було укладено договір оренди землі № 555, зареєстрований у відділі Держкомзему у Калинівському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16.02.2012 року за № 052168424002256. Даний договір оренди землі укладено на 15 років, хоча при складанні проекту договору сторони домовлялись укласти договір на 5 років. Договір оренди землі № 555 від 01 вересня 2008 року та акт приймання- передачі обєкта оренди він з ФГ «Україна» не укладав та не підписував. Повноважень на підписання від свого імені вищезазначених документів та своєї згоди на укладання договору оренди землі він нікому не надавав. Підписи в зазначених документах від його імені були підроблені зі сторони відповідальних працівників ФГ «Україна». Вважає, що договір оренди землі № 555, який укладений 01.09.2008 року від його імені з Фермерським господарством Україна та який зареєстрований у відділі Держкомзему у Калинівському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16.02.2012 року за № 052168424002256 підлягає визнанню недійсним. Позивач [PERSON] та його представник за довіреністю від 27.12.2014 року [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Також суду пояснили, що по зазначеному договору оренди землі орендну плату від сторони позивача отримували родичі останнього, поскільки відповідач використовував належну позивачу земельну ділянку. Тоді як позивач в с. Лісова Лисіївка, Калинівського району Вінницької області не проживав і представник відповідача з ним договір оренди землі на вищевказану земельну ділянку не укладав та вказаний договір оренди землі як йому так і його родичам в с. Лісова Лисіївка представник відповідача до грудня 2014 року не надавав. Позивач не згідний як з умовами договору оренди землі так і по строку його дії на 15 років. Представник відповідача, що діє на підставі довіреності № 93 від 11.02.2015 року - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що позовні вимоги позивача [PERSON] задоволенню не підлягають, поскільки на користь позивача виплачувалась орендна плата родичам останнього. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділу Держземагенства у Калинівському районі Вінницької області в судове засідання не зявився, причин своєї неявки не повідомив. Заслухавши сторін, оцінивши докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ № 752198 від 30 вересня 2008 року, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 1,9143 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лісоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області. В грудні 2014 року позивач дізнався, що 01.09.2008 року між ним та Фермерським господарством Україна було укладено договір оренди землі № 555, зареєстрований у відділі Держкомзему у Калинівському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16.02.2012 року за № 052168424002256. Даний договір оренди землі укладено на 15 років, хоча до складання проекту договору обумовлювалось укласти даний договір на 5 років. Договір оренди землі № 555 від 01 вересня 2008 року та акт приймання- передачі обєкта оренди позивач [PERSON] з ФГ «Україна» не укладав та не підписував. Повноважень на підписання від свого імені вищезазначених документів та своєї згоди на укладання договору оренди землі він нікому не надавав. Зазначені підписи від його імені були підроблені. Відповідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 7845/7846/15-32 від 21.07.2015 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, підпис від імені [PERSON]. в графі «Орендодавець» на третьому аркуші договору оренди землі № 555 від 01.09.2008 року, укладеному від імені [PERSON] та Фермерського господарства «Україна», виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] Поява зазначеного договору оренди землі стала результатом порушення зацікавленими посадовими особами зі сторони відповідача вимог діючого законодавства, яке регулює правовідносини у сфері оренди землі, а саме: Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі». У відповідності з приписами ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Згідно вимог ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до приписів ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. У відповідності з приписами п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є строк дії договору оренди. Згідно вимог ч. 4 ст. 124 Земельного Кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно - правовий договір про відчуження права оренди відповідно до вимог закону. В зв'язку з викладеними обставинами, суд вважає, що наявні підстави для визнання договору оренди землі № 555 від 01.09.2008 року недійсним, відповідно до приписів ст. 215 ЦК України. Підставою недійсності правочину відповідно до приписів ст. 215 ЦК країни є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першої третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. В порушення вимог ст. 203 ЦК України, договір оренди землі № 555 від 01.09.2008 року позивачем не підписувався, укладення цього договору не відповідає вільному волевиявленню позивача, як учаснику зазначеного правочину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі не можливості такого повернення, відшкодувати вартість того, що одержано. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved