Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів в якому просить визнати їх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що йому на підставі договору дарування від 27.09.1996 року належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: він, його колишня дружина [PERSON] та їх повнолітня донька [PERSON] . Однак відповідачі не проживають в даному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідачі не сплачують комунальні платежі. В утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають, мають власне житло в м. Києві, де постійно проживають. З 2010 року він постійно проживає у квартирі із дружиною [PERSON] та їх спільними дітьми. Факт реєстрації відповідачів порушує його право на вільне розпорядження і користування майном. Ухвалою суду від 21.07.2020 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою від 05.11.2020року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] , через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Зі згоди представника позивача, суд розглянув справу в порядку заочного провадження, на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. Суд, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] в порядку ч.4 ст.240 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору дарування від 27.09.1996 року належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 24.06.2020року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно повідомлення Московського ВП ГУНП в Харківській області від 05.11.2020року, згідно наявних облікових даних Московського ВП ГУНП в Харківській області інформація щодо перешкоджання [PERSON] та [PERSON] у праві користування житлом за адресою: [ADDRESS] , в період часу з 01.01.2020року по 10.11.2020року в Московський ВП ГУНП в Харківській області не надходила. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.11.2016року, шлюб зареєстрований 14.02.1992року між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, позивач [PERSON] 07.05.2020року зареєстрував шлюб з [PERSON] . З копій свідоцтв про народження вбачається, що у [PERSON] та [PERSON] є спільні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії повідомлення КЗ «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-Садок) №366 Комбінованого типу Харківської міської ради» №01-43/33 від 03.02.2020року, [PERSON] , [INFO] , відвідував КЗ «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-Садок) №366 Комбінованого типу Харківської міської ради» з 01.09.2014 року по 31.08.2017року. Дитина мешкала за адресою: [ADDRESS] . З копії довідки КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №13» від 18.05.2011року, наданої [PERSON] вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживає дитина [PERSON] , народжений зі слів матері вдома [INFO] . Дитина відвідана лікарем 05.05.2011року. З копії виписки із медичної картки амбулаторного хворого КНП «Міська поліклініка №11» Харківської міської ради [PERSON] від 04.02.2020року, що місце проживання хворої [PERSON] вказано: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що він є сусідом позивача. У квартирі [ADDRESS] проживає позивач [PERSON] , його дружина [PERSON] , їх діти [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі це колишня дружина [PERSON] - [PERSON] , та їх донька [PERSON] , вони вже давно не живуть у квартирі позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що позивач [PERSON] її знайомий, вони підтримують дружні відносини, вона буває часто у нього вдома. Відповідачі у квартирі [ADDRESS] не проживають приблизно з 2004року. Зі слів [PERSON] їй відомо, що вони живуть у Києві. Судові повістки про виклик до суду направлялись відповідачам за адресою їх реєстрації та відомого позивачу адресою їх проживання, які повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що свідчить також про їх не проживання. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування квартирою [ADDRESS] , добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживають понад рік, домовленостей щодо збереження права на користування житлом між сторонами немає, що дає суду на підставі ст. 405 ЦК України визнати їх такими, що втратили право користування квартирі [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved