Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення за адресою [ADDRESS], посилаючись на те, що позивач придбав у відповідача вказану квартиру за договором купівлі-продажу, відповідно до якого відповідач зобовязався знятись з реєстрації за вказаною адресою до 16.05.2016року, однак до теперішнього часу відповідач залишається зареєстрованим за вказаною адресою. До судового засідання позивач не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив винести по справі заочне рішення та розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, сторони належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.04.2016року, копія якого міститься в матеріалах справи, позивач придбав у відповідача квартиру за адресою: [ADDRESS] та зареєстрував своє право власності на вказану квартиру в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до зазначеного договору купівлі-продажу відповідач зобовязався знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою до 16.05.2016року. Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України, відповідач [PERSON] залишається зареєстрованим за вказаною адресою по теперішній час. Конституцією України ( ст..41) та ст..1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб ( статті 316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, навіть, якщо він не позбавлений володіння цим майном. Згідно п. 34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014року - власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь- яких обмежень у здійснені права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод. Наявність реєстрації в квартирі, яка належить позивачу на праві власності колишнього власника квартири, обмежує позивача у праві користуванні та розпорядженні майном, тому суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (надалі по тексту Закон України) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою 179, відповідач підлягає зняттю з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, через що суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved