Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь відшкодування у розмірі 100 000,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 1 000,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 липня 2016 року о 00:17 год. в м. Ірпінь на вул. Полтавській трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Touareg», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Mazda», номерний знак [NUMBER] , власником якого є позивач. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди. За фактом незаконного заволодіння [PERSON] транспортним засобом та скоєння ДТП 01 серпня 2016 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне провадження. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 19 серпня 2016 року винним у вказаній ДТП визнано [PERSON] 12 квітня 2017 року позивач звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування, додавши до заяви усі необхідні документи, надання яких передбачається ст.35 Закону України №1961- IV. Також було подано оригінал Звіту № 5 від 30 вересня 2016 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. Листом від 13 липня 2017 року відповідач повідомив позивача про відмову у відшкодуванні заподіяної шкоди на підставі п. 37.1.3. ст. 37 Закону України №1961-IV, мотивуючи це ненаданням на огляд пошкодженого автомобіля та порушенням позивачем передбаченого п. 33.3 ст. 33 Закону України №1961-IV обов`язку зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). На думку позивача, правові підстави для відмови у виплаті відшкодування у відповідача відсутні. Згідно зі Звітом загальна вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу, як власнику транспортного засобу «Mazda», номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП складає 256 553,72 грн, у зв`язку з чим, з урахуванням ліміту відповідальності, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 березня 2018 року відкрито провадження у цій цивільній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подачі заяв по суті справи та встановлено відповідні строки. 07 травня 2018 року до суду від представника відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України - Патрик І.Г. надійшов відзив, з доказами на його обґрунтування, у якому позов [PERSON] не визнає та просить відмовити у його задоволенні, а справу розглядати в порядку письмового провадження з викликом сторін. Зазначає, що ні МТСБУ, ні суду не надано доказів того, що транспортний засіб винної особи вийшов з володіння його власника у результаті протиправних дій третьої особи. Згідно з даними Єдиної централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта» згідно з полісом № АЕ/7728159, в той же час цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» згідно з полісом № АЕ/6345448, які діяли на момент ДТП. Виходячи з положень п.п. «а» п. 41 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у МТСБУ не виникає обов`язку здійснити регламентну виплату потерпілому. За наявності підстав, визначених п.п. «в» п. 41 ст. 41 Закону України, регламентна виплата здійснюється потерпілому з Фонду захисту потерпілих виключно на умовах, визначених спеціальним Законом. Положеннями п. 33 ст. 33 Закону передбачено обов`язок зберігання пошкодженого майна поки його не огляне призначений страховиком (МТСБУ) представник, а також забезпечити йому можливість провести огляду пошкодженого майна. 13 квітня 2017 року на адресу МТСБУ надійшли повідомлення про страховий випадок та заява про виплату відшкодування, однак у вказаних документах були відсутні контакті телефони, які б надали можливість контактувати з особою щодо огляду пошкодженого майна, а також - була відсутня інформація щодо місця знаходження такого майна. 21 квітня 2017 року МТСБУ видало доручення ФОП [PERSON] на огляд пошкодженого транспортного засобу. 24 квітня 2017 року на адресу позивача було направлено електронне повідомлення про необхідність надання на огляд транспортного засобу. 10 травня 2017 року ФОП [PERSON] складено повідомлення про неможливість надати висновок за дорученням МТСБУ згідно з п. 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. 13 липня 2017 року МТСБУ направлено позивачу лист про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України з підстави невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання страхового відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Ухвалою суду від 15 травня 2018 року постановлено розгляд цієї цивільної справи проводити за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. 01 серпня 2018 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій зазначає, що у зверненні до МТСБУ від 11.04.2018 р. йшлося про внесення відомостей 01.08.2016 р. до ЄРДР за № 1201611004000262 за фактом незаконного заволодіння громадянином [PERSON] забезпеченим транспортним засобом та скоєння ДТП, що свідчить про обізнаність відповідача щодо даного факту. При цьому, факт незаконного заволодіння транспортним засобом є необхідною умовою виникнення у МТСБУ обов`язку здійснити регламентну виплату на підставі п.п. «в» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після звернення до МТСБУ із заявою про страхове відшкодування, що була подана разом з витягом з ЄРДР та звітом, позивач неодноразово по телефону цікавився станом розгляду справи та отримав відповідь, що огляд проводитись не буде, адже його проведення є правом, а не обов`язком МТСБУ. На початку липня 2017 року оператором кол-центру МТСБУ йому було повідомлено про те, що виплату було здійснено у 90-денний термін. Лише після спливу 90-денного терміну, 13 липня 2017 року, відповідач направив позивачу відмову у виплаті відшкодування на підставі п. 37.1.3 ст. 37 Закону України № 1961-IV, з якого позивач дізнався, що йому направлялося електронне повідомлення про необхідність надання транспортного засобу на огляд. Позивач не отримував вказаного повідомлення та відповідач не надав доказів зворотного. Факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання встановлені постановою Ірпінського міського суду Київської області від 19.08.2016 р., а розмір завданої шкоди - Звітом № 5 від 30.09.2015 р. Ухвалою суду від 28 березня 2019 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] та призначено у цивільній справі за позовом [PERSON] до Моторно (транспортного) страхового бюро України, третя особа: [PERSON] про стягнення страхового відшкодування судову автотоварознавчу експертизу, провадження по справі до отримання висновку експертизи зупинено. 08 травня 2019 року до суду від Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло клопотання про надання транспортного засобу та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням судової експертизи. 01 липня 2019 року до суду надійшло повідомлення Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про неможливість проведення експертизи, у зв`язку з незадоволенням, станом на 11.06.2019 р., клопотання експерта, оскільки письмові докази наявні в матеріалах справи можуть розбігатися з реальними пошкодженнями транспортного засобу, які неможливо встановити та побачити на наявних зображеннях, у зв`язку з їхньою вкрай низькою якістю, та в подальшому при встановленні розміру матеріального збитку може суттєво вплинути на ціну як в більшу, так і в меншу сторону, що унеможливлює проведення експертизи по наявним матеріалам та письмових доказах на значному рівні, всебічно, повно, об`єктивно проаналізувати та якісно і науково обґрунтувати дане дослідження. 04 липня 2019 року ухвалою суду поновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Моторно (транспортного) страхового бюро України, третя особа: [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. 25 вересня 2019 року судом за клопотанням представника позивача постановлено ухвалу про витребування доказів від Моторного (транспортного) страхового бюро України. 18 листопада 2019 року до суду від відповідача, Моторного (транспортного) страхового бюро України, надійшов оригінал звіту № 5 від 30 вересня 2016 року з кольоровими фотографіями, який складений спеціалістом ВП Гудюк Д.С. Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про повторне направлення справи для проведення судової автотоварознавчої експертизи. Постановлено цивільну справу повторно направити до Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (м. Київ, вул. Володимирська, 15) для проведення судової автотоварознавчої експертизи відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 28 березня 2019 року. Провадження по справі до отримання висновку експертизи зупинено. 13 березня 2020 року до суду від Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру надійшов висновок експерта від 02 березня 2020 року № 13-3/7 за результатами судової автотоварознавчої експертизи, проведеної по справі № 755/1243/18. 19 березня 2020 року ухвалою суду поновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, призначено її до судового засідання. У своїх поясненнях, що надійшли до суду 04 серпня 2020 року, представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України, [PERSON] , зазначила, що перевіркою бази МТСБУ було встановлено наявність діючих полісів страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та, виходячи з положень п.п. «а» п. 41 ст. 41 Закону, у МТСБУ не виникло обов`язку здійснити регламентну виплату позивачу саме з цих підстав. Однак, позивач звернувся до відповідача з інших підстав, а саме - п.п. «в» п. 41 ст. 41 Закону. Відмовляючи в проведенні регламентної виплати з підстав, заявлених позивачем, МТСБУ не мало на той час інформації про рішення ТДВ «СТ «Домінанта» про визнання даної події страховим випадком та зобов`язано було діяти в межах чинного законодавства, отримавши відповідне повідомлення. Так, 25 червня 2016 року [PERSON] звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта», яка визнала вищевказану подію страховим випадком та відшкодувала йому шкоду в розмірі 10 622,80 грн. Жодних претензій щодо визначеного страховиком розміру відшкодування до останнього не пред`явлено. Отже, при наявності діючого полісу та визнання даної події страховиком, з яким було укладено договір обов`язкового страхування, у МТСБУ немає правових підстав для проведення регламентних виплат, у зв`язку з чим просить відмовити у позові. 23 вересня 2020 року судом, за клопотанням сторони відповідача, постановлено ухвалу про витребування доказів від ТДВ «СТ «Домінанта», яка останнім виконана не була. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримав заявлений позов та просив його повністю задовольнити, з підстав викладених у ньому та у заявах по суті справи. Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України, [PERSON] , у судовому засіданні проти позову заперечила, посилаючись на доводи, що були викладені у заявах по суті справи. Третя особа, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить наступного. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником транспортного засобу Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (т.1 а.с. 49). Відповідно до довідки № 96452062 про дорожньо-транспортну пригоду, виданої Ірпінським відділом поліції ГУ НП в Київській області, 23.07.2016 р. о 00:17 год сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen Touareg д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , транспортного засобу Mazda 6, д.н.з. [NUMBER] , та транспортного засобу BMW д.н.з. [NUMBER] (т. 1 а.с.85). Згідно з довідкою, виданою [PERSON] інспектором Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області ст. лейтенантом поліції Гусаковим О.С., 23.07.2016 р. о 00:17 год. на вул. Полтавська, м. Ірпінь, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марка Mazda 6, номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження: передній бампер, переднє ліве крило, передня ліва дверка, передня ліва фара, ліве дзеркало заднього огляду, лобове скло, праве заднє крило, задній багажник, задній бампер, ліва та права фара, заднє ліве крило, заднє скло, передній лівий диск, заднє праве колесо (т. 1 а.с.6). Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області № 367/5811/16-п від 19 серпня 2016 року встановлено, що 23.07.2016 року приблизно о 00 годині 17 хвилин в м. Ірпені по вул. Полтавській, [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, здійснив наїзд на припарковані автомобілі «Mazda» д.н.з. [NUMBER] та «BMW» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого відбулось ДТП, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (т. 1 а.с.6). Станом на день розгляду справи вказана постанова Ірпінського міського суду Київської області № 367/5811/16-п набрала законної сили. За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12016110040002628 Ірпінським відділом поліції Головного управління Національної поліції Київської області 01.08.2016 р. внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, за фактом незаконного заволодіння [PERSON] , у період часу з 21:00 год. 22.07.2016 по 18:00 год. 23.07.2016 р., автомобілем марки «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] та вчинення у подальшому дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило матеріальні збитки (т.1 а.с. 118). Відповідно до звіту № 5 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу: Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 30 вересня 2016 р. складає 256 553,72 грн (т. 1 а.с.234-250, т.2 а.с. 1-23). 11 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування (регламентну виплату), до яких було долучено звіт № 5 (т. 1 а.с. 83-87). У своєму листі до Моторного (транспортного) страхового бюро України від 11 квітня 2017 року [PERSON] повідомляє про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 23 липня 2017 року, за участю належного йому автомобіля Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , а також про внесення відомостей до ЄРДР за фактом незаконного заволодіння [PERSON] забезпеченим транспортним засобом Volkswagen, реєстраційний номер [NUMBER] , та скоєння ДТП (т.1 а.с. 83). У листі Моторного (транспортного) страхового бюро України від 13 липня 2017 року на звернення [PERSON] від 13 квітня 2017 року щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23 липня 2016 року, внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , повідомляється про відсутність правових підстав для відшкодування йому заподіяної шкоди, відповідно до пп. 37.1.3 п.37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з підстав ненадання ним, всупереч вимогам п. 33.3 ст. 33, п. 34.2 ст. 34 вказаного Закону, для огляду транспортного засобу відповідно до повідомлення від 24 квітня 2017 року з запрошенням аварійного комісара (т.1 а.с. 8). За результатами перевірки чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ убачається, що станом на 23 липня 2016 року: цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована за полісом № АЕ6345448 у ПрАТ «Київський страховий дім», цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Volkswagen Touareg, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована за полісом № АЕ7728159 у ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта» (т.1 а.с. 78, 79). Убачається, що ліміт відповідальності ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта» за шкоду майну за полісом № АЕ7728159 складає 100 000,00 грн (т. 2 а.с. 88). Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 02 березня 2020 року № 13-3/7, складеного судовим експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Новоселецьким В.В., вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , який зазнав пошкоджень внаслідок ДТП, що сталася 23 липня 2016 року станом на дату ДТП складає 239 837,66 грн; ринкова вартість транспортного засобу у пошкодженому стані складала 107 573,49 грн (том 2 а.с. 34-47). Із відповіді Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2019 р. № 31/5аз на адвокатський запит [PERSON] убачається, що автомобіль Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 26 липня 2016 року був зареєстрований на праві власності на ім`я [PERSON] . 30 червня 2017 року вказаний автомобіль був перереєстрований на ім`я нового власника [PERSON] за іншим номерним знаком [NUMBER] та значиться зареєстрованим за ним до теперішнього часу (том 2 а.с. 108). Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з вимогами ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. При цьому, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За нормою п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пп. 39.1, 39.2.1 п. 39,2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, основним завданням якого є, у тому числі, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Згідно з пп. «в» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи. Положеннями п. 33.3. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачається, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Із повідомлення [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду, складеного 11 квітня 2017 року на ім`я Моторного (транспортного) страхового бюро України, убачається, що заявник повідомив про місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу за адресою його проживання, а саме: м. Київ, вул. Житньоторзька, 8, що свідчить про дотримання позивачем вимог ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що давало можливість відповідачу, відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. З огляду на викладене, суд не приймає до уваги посилання сторони відповідача на рапорт аварійного комісара щодо направлення 24 квітня 2017 року позивачу електронного телеграфного повідомлення з запрошенням надати для огляду транспортний засіб за вказаною адресою: вул. Стеценко, 19/91, м. Київ, що не було ним виконано. Крім того, підтвердження щодо отримання [PERSON] вказаного електронного телеграфного повідомлення матеріали справи не містять. За приписами п. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Із викладеного слід зробити висновок про те, що МТСБУ може відмовити у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) у випадку, коли невиконання особою обов`язків, передбачених Законом, призвело до неможливості встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. При цьому, за матеріалами справи встановлено, що факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання встановлені постановою Ірпінського міського суду Київської області від 19 серпня 2016 року по справі № 367/5811/16-п, а розмір заподіяної [PERSON] , як власнику автомобіля Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , шкоди убачається зі звіту № 5 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, від 30 вересня 2016 року. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Відповідно до частини першої статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Таким чином, судом встановлено, що внаслідок заподіяння транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій третьої особи, [PERSON] , було завдано шкоду майну позивача, розмір якої відповідно до Висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 02 березня 2020 року № 13-3/7, складеного судовим експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, станом на дату ДТП складає 239 837,66 грн, у зв`язку з чим, на підставі пп. «в» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у МТСБУ виник обов`язок відшкодувати потерпілому таку шкоду на умовах, у межах ліміту страхових сум, зазначених у страховому полісі № АЕ7728159, що становить 100 000,00 грн. Згідно із ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, суд приходить до висновку, що відповідачем було неправомірно відмовлено позивачу у відшкодуванні завданої йому матеріальної шкоди, у межах ліміту страхових сум, що становить 100 000,00 грн, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України страхового відшкодування у розмірі 100 000, грн та є підставою для задоволення позову. Статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані, зокрема, з проведенням експертизи. Таким чином, у порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1 000,00 грн та витрати з проведення судової експертизи в сумі 1 015,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved