Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом в якому вказує, що він та відповідачка мають спільну доньку- [PERSON], [INFO]. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 12.11.2009 року з нього на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21 вересня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення у позивача змінилось матеріальне становище, в нього є ще одна донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 12.02.2016 року з позивача стягнуто аліменти на утримання доньки- [PERSON], [INFO], в розмірі 600,00грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, а також витрати на лікування доньки 600,00грн. щомісячно до повного одужання доньки. В даний час позивач офіційно не працевлаштований та йому щомісячно нараховується заборгованість по аліментах та він не має змоги виплачувати аліменти в тому розмірі, що стягнуто з нього на підставі рішення суду, тому просить зменшити розмір аліментів стягнутих з нього на підставі рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 12.11.2009 року, яким на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] з ? частини усіх видів доходу [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину усіх видів доходу [PERSON], але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, тобто з 11.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, просить в позові відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 12 листопада 2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO], в розмірі ? частини усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 вересня 2009 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 12.02.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00грн. щомісяця, починаючи з дня подання позову, тобто з 27.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на лікування доньки [PERSON], [INFO], в сумі 600,00грн. щомісячно до повного виздоровлення доньки. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181 , 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з'ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров'я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). При подачі позову позивач посилається на ту обставину , що в даний час він офіційно ніде не працює, з часу призначення аліментів на утримання доньки [PERSON] з нього також стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], у якої є проблеми зі здоров'ям та він щомісяця додаткового надає грошові кошти на її лікування. Таким чином, суд вбачає суттєву зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто позивача в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, що відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені позивачем докази на підтвердження факту погіршення його матеріального становища, що, відповідно, є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення. На підставі зазначеного ,

Outcome: approved