Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 07 листопада 1999 року між сторонами укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 07.11.1999 зроблено запис № 248. 05.06.2015 Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб розірвано. В період шлюбу за спільні кошти сторонами придбано автомобіль [NUMBER], 2006 р., фіолетового кольору, придбаний у березні 2013 р., ринкова вартість якого на даний час складає - 210 000 грн. Згоди про добровільний поділ майна між ними не має. Тому просив визнати право власності за [PERSON] - [PERSON] на автомобіль [NUMBER], 2006 р. , стягнути з неї на його користь грошову компенсацію в розмірі 105 000 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач та представник позивача позов підтримали . Представник відповідача позов не визнав, оскільки вартість автомобіля вважає завищеною, але не заперечує, що спірний автомобіль придбаний сторонами під час шлюбу, погоджується продати його та розподілити грошові кошти порівну між сторонами. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що 07 листопада 1999 року між сторонами укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва. (а.с.8) 05.06.2015 р. рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб між ними розірвано. (а.с.9) Під час перебування у шлюбі сторонами було набуто автомобіль [NUMBER], 2006 р., фіолетового кольору, придбаний у березні 2013 р., ринковою вартістю - 210 000 грн. 00 коп. (10 500 доларів США), вартість якого знаходить своє підтвердження з інформації, що міститься на офіційному автомобільному сайті Auto.Ria. (а.с.14, 15) Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СКУ та ст.372 ЦК України. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до п. 23 Постанови №11 суди, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. З ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до п. 24 Постанови №11 до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Враховуючи вищевикладене, суд визнає за відповідачем право власності на автомобіль, а позивачу стягує грошову компенсацію, у розмірі ? від дійсної вартості автомобіля, тобто 105\~000грн. (210\~000 : 2 = 105\~000грн) Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заперечуючи проти позову в частині вартості спірного автомобіля представник відповідача не надав доказів, які б спростували вартість вказану позивачем. Судом за клопотанням представника відповідача, було призначено судову автотоварознавчу експертизу, від проведення якої відповідач також представник її ухилилися, тому суд вважає доказ, який підтверджує вартість спірного автомобіля наданий позивачем належним. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved