Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 28 жовтня 2014 року надав відповідачу [PERSON] позику в сумі 15000 доларів США, яку остання зобовязалася повернути до 28 січня 2016 року. На підтвердження укладення договору позики [PERSON] надала йому відповідну розписку. Після спливу строку повернення позики, [PERSON] суму позики не повернула, ухиляється від виконання свого зобов»язання. А тому, просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики від 28 жовтня 2014 року в розмірі 15000 доларів США, що еквівалентно 406200 гривень відповідно до офіційного курсу НБ України станом на 01.03.2016 року, а також 4062 грн. за оплату судового збору. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов, з підстав зазначених у поданій до суду заяві, підтримав повністю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046, 1049 Цивільного Кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, 28 жовтня 2014 року позивач [PERSON] Драган передав у власність відповідачу [PERSON] 15000 доларів США, які остання зобовязалася повернути до 28 січня 2016 року. Зазначені обставини в ході судового засідання сторонами не оспорювалися, були визнані, стверджені власноручною розпискою [PERSON] на суму 15000 доларів США. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що між сторонами був укладений договір позики і його слід вважати такими, що відбувся, його чинність сторони не заперечують та жодна із сторін не ставила питання про визнання його таким, що не укладався. Крім цього, як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, відповідач [PERSON] на виконання умов договору щодо погашення позики, таку не повернула. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та актів законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Аналізуючи всі дослідженні в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання за договором позики від 28 жовтня 2014 року не виконала, а тому вимоги позивача щодо стягнення суми боргу є законними, обгрутованими, грунтуються на матеріалах справи і підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4062 грн. сплаченого судового збору. Враховуючи наведене вище, на підставі ст.ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved