Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24 грудня 2015 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Шлюб реєстрували в Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №308. Від спільного проживання дітей немає. Спільне життя не склалось через відсутність почуття кохання та поваги. А тому просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак в позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач [PERSON] не подав, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Розгляд справи просив проводити у його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24 грудня 2015 року сторони зареєстрували шлюб в Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №308, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання дітей немає. Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, миритися не бажають, на розірванні шлюбу наполягають, вказуючи, що сім`я розпалась остаточно, разом не проживають, що підтвердили в поданих заявах. Відповідно до ст.112 СК України суд при розірванні шлюбу з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 СК України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу, дійсно суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення і вимоги позову є обґрунтованими, а тому задовольняє позов. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання судових витрат, зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме 454 грн., а також стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 454 грн.

Outcome: approved