Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору:Українська універсальна біржа, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві вказав, що 11 листопада 1998 року він уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу 3 кімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Договір зареєстровано на Українській універсальній біржі. Позивач сплатив відповідачеві грошові кошти, відповідач передав зазначене майно. Втім, як зясувалося, формально права власності позивач не набув, оскільки договір купівлі-продажу не має нотаріального посвідчення. На підставі викладеного просив визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати право власності на вищевказану квартиру. Позивач у судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час і місце розгляду справи була сповіщена належним чином, у встановленому законом порядку. Третя особа в судове засідання в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час і місце розгляду справи була сповіщена належним чином, у встановленому законом порядку. Суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу № НГ-2 від 11.11.1998 року, [PERSON] придбав у [PERSON] 3-кімнатну квартиру (загальна площа 63,1 кв.м, житлова площа 36,7 кв.м), що розташована в [ADDRESS]. Дана квартира належала продавцю на підставі договору купівлі-продажу, виданого Гребінківською державною нотаріальною конторою від 09.08.1991 р. № 1213, зареєстрованого в Лубенському БТІ в р.к. 22 р. № 2467 (а.с.06). Вказаний вище договір купівлі-продажу оформили на Українській універсальній біржі, кваліфіковані працівники якої запевняли, що договори зареєстровані на біржі, згідно із Законом України «Про товарну біржу», мають повну юридичну силу без послідуючого нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У відповідності з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Усі істотні умови, що притаманні договору купівлі-продажу нерухомого майна [PERSON] та [PERSON] виконали: продавець передала у власність квартиру, а [PERSON], в свою чергу, сплатив обумовлену у договорі суму 5550,00 грн. (пять тисяч пятсот пятдесят гривень). З того часу позивач володіє і користується квартирою, утримує її в належному стані, а тому, вважає, що угода між ними фактично відбулася. Втім, як зясувалося, формально права власності [PERSON] не набув, оскільки між [PERSON] та [PERSON]І не дотримана форма правочину, передбачена вимогами цивільного законодавства України. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 110 ЦПК України, позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів. Договір купівлі-продажу між позивачем та відповідачем було укладено у м. Гребінка Полтавської області. Умовами вказаного договору передбачено його виконання у місці укладення (м. Гребінка). Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є - визнання права. На підставі викладеного,

Outcome: approved