Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про зменшення розміру стягнення аліментів шляхом зміни способу їх стягнення на неповнолітню дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2017 року задоволено позов [PERSON] , про стягнення з позивача на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON] , в розмірі 1/3 частини із всіх видів мого заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 11.01.2017 року і до її повноліття. На даний час за цим рішенням суду на користь відповідача стягується аліменти. Місцевий суд визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню на утримання дитиня виходив з того, що після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю та знаходиться повністю на її утриманні, батько не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому мати перебуває в скрутному матеріальному становищі, не може сама утримувати доньку. Крім того, у батька не має на утриманні інших осіб. Разом з тим, згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 19 грудня 2008 року, позивач уклав шлюбні відносини із іншою особою - [PERSON] . На даний час від шлюбу у нас народилось двоє дітей, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час малолітні діти повністю перебувають на його матеріальному утриманні. Отже, крім того, що він сплачує аліменти на утримання дитини [PERSON] , на її утриманні також перебувають й двоє інших малолітніх дітей від іншого шлюбу [PERSON] та [PERSON] . При цьому у справі №456/43/17, рішення суду якого набрало законної сили установлено, що у позивача не має на утриманні інших осіб. У справі №456/43/17, судом першої інстанції прийнято заочне рішення, участі при розгляді в цієї справи позивач не приймав, а тому у нього є процесуальна спроможність доводити в загальному порядку обставини на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, зокрема обставин щодо наявності на його утриманні інших осіб - двоє малолітніх дітей. Крім того, згідно із розрахунку заборгованості, видано Стрийським відділом ДВС убачається, за серпень та вересень місяці 2018 року, йому нараховано суму аліментів в розмірі по2614.67 грн. щомісячно. Крім того, зазначає, що на даний час ніде офіційно не працевлаштований, його дохід є мінливим і в основному складається із підробітків за межами території України, куди систематично направляється в пошуках заробітку. Враховуючи те, що на його утримані окрім спільної із відповідачем дитини також перебувають двоє інших малолітніх дітей, а також беручи до уваги те, що наданий час він ніде офіційно не працевлаштований і не має систематичного доходу, у нього відсутня матеріальна можливість сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно. Крім того, звертаючись до суду із вимогою про зменшення розміру аліментів, з урахуванням того, що на даний час він ніде не працевлаштований і немає офіційного доходу, вважає, що слід вирішити питання про зміну способу присудження розміру аліментів, раніше визначеного рішенням суду. А тому, враховуючи зміни матеріального стану позивача, наявність двох дітей, просить змінити встановлений рішенням суду розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] , в розмірі 1/3 частини його доходів, та стягувати з позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з?явився, однак подав до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги задоволити. Відповідач в судове засідання не з?явилась, її представник [PERSON] , в задоволені позову заперечила, мотивуючи тим, що як вказує позивач, обставини, за яких судом приймалось рішення про стягнення аліментів та визначення їх розміру зазнали змін, а його матеріальне становище кардинально змінилось, однак в підтвердження таких обставин не надає доказів. Крім цього, позивачем не подано доказів, які б підтверджували його неспроможність мати більш високі доходи, враховуючи те, що позивач не є непрацездатною особою та має докладати додаткові зусилля до покращення свого матеріального стану та забезпечення своєї неповнолітньої дитини найнеобхіднішим. Також позивачем не надано доказів того, що його матеріальне становище змінилось в гіршу сторону. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє у задоволенні позову із наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.02.2017 року з [PERSON] , присуджено до стягнення на користь [PERSON] , аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 30.09.2018р., у [PERSON] , заборгованість відсутня. Переплата по аліментах становить 1976,08 грн. Із вказаного розрахунку вбачається, що сума, що підлягає стягненню становить - 2617,67грн. Згідно свідоцтва про шлюб від 19.12.2008р., [PERSON] , перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком малолітніх дітей являється [PERSON] . Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно з ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові посилався на те, що його доходів при сплаті аліментів на утримання не вистачає для нормального його існування. Як випливає з матеріалів справи позивач не підтвердив того, що починаючи з часу винесення рішення про стягнення аліментів і на час розгляду справи у нього матеріальний стан змінився в гіршу сторону. Крім того, посилання позивача щодо додаткових витрат, судом не встановлено того, що саме позивач несе додаткові будь-які витрати. Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було. Враховуючи те, що позивач доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дитини не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача хвороби, яка б не давала можливості працювати, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. Аналізуючи наведене, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed