Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Будьоннівського районного суду м. Донецька із скаргою до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ юстиції у Донецькій області про визнання дії державного виконавця незаконними, зняття арешту на майно та заборону здійснювати відчуження, мотивуючи свою скаргу наступним. 13 січня 2014 року позивачу стало відомо, що за постановою державного виконавця від 16 грудня 2013 року за виконавчим провадженням № 40026329 накладено арешт на все його майно та постановлена заборона здійснення відчуження будь якого майна у зв'язку із рішенням Будьоннівського районного суду від 26 березня 2013 року по справі за № 2/254/529/2013 та виконавчим листом від 12 червня 2013 року. Однак, за вказаним рішенням Будьоннівського райсуду було звернене стягнення тільки на предмет іпотеки, а саме: складське приміщення літ. А-1, загальною площею 1362,2 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS], яке складається із А-1 - складське приміщення; І- відкритий склад; 1-паркан. Позивачу належить лише 10/100 зазначеного об'єкту нерухомості на підставі договору купівлі - продажу нерухомості, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] по реєстру за № 1852 від 23червня 2004 року, зареєстрованим в БТІ м. Донецька 21липня 2005 року, номер запису 1922, реєстраційний номер 4290802. Позивач [PERSON] 15 липня 2008 року передав належну йому часту в зазначеному об'єкті нерухомості в іпотеку ПрАТ «ПУМБ», уклавши договір іпотеки № 08.07-231/іп для забезпечення боргових зобов'язань ТОВ «Донцемтара» за кредитним договором № 08.07-231 від 15 липня 2008 року. Будь яких інших угод та/або правочинів, якими б позивач брав на себе будь-які зобов'язання перед ПрАТ «ПУМБ» не існує і він їх не підписував, а тому позивач вважає, що протиправними діями державного виконавця були порушені його законні права та інтереси у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. З цих підстав позивач просить суд визнати дії державного виконавця стосовно винесення постанови від 16 грудня 2013 року про арешт майна боржника за виконавчим провадженням № 40026329 - незаконними, зняти арешт на все його майно та заборону здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить позивачу, скасувати постанову від 16 грудня 2013 року про арешт майна боржника за виконавчим провадженням № 40026329, крім 10/100 складського приміщення літ. А-1, загальною площею 1362,2 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились. Від них до суду надійшли заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Представник відповідача за довіреністю Балдинюк М.Ю. також до суду не з'явився. Від нього до суду надійшли заперечення проти позову та заява про розгляд справи у його відсутність. Згідно із запереченнями представника відповідача, він просить відмовити у задоволенні скарги позивача [PERSON], оскільки арешт на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження були накладені в розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно до ст. 386 ЦК України, власник, що має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися із позовом до суду з вимогою про вчинення певних дій для усунення цього порушення. Судом встановлено, що 15 липня 2008 року між ПрАТ «ПУМБ» та ТОВ «Донцемтара» був укладений кредитний договір № 08.07-231 на платну строкову позику у розмірі 250 тис. доларів США (а.с.3-7). З метою забезпечення боргових зобов'язань ТОВ «Донцемтара» за вказаним кредитним договором № 08.07-231 15 липня 2008 року були укладені договір поруки з гр.-ном [PERSON] № 08.07-231/п1 (а.с.13-14) та гр.-ном [PERSON] № 08.07-231/п2 (а.с.15-16), за якими вказані особи взяли на себе зобов'язання в разі невиконання умов кредитного договору ТОВ «Донцемтара» виконати ці зобов'язання в повному обсязі. Крім того, в той же день, 15 липня 2008 року, між позивачем [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ПрАТ «ПУМБ» був укладений договір іпотеки № 08.07-231/іп (а.с.8-12), яким позивач [PERSON], як співвласник об'єкта нерухомості, розташованого за адресою : [ADDRESS], надав зазначений об'єкт нерухомості в іпотеку для забезпечення боргових зобов'язань ТОВ «Донцемтара» за кредитним договором № 08.07-231 від 15.07.2008 року перед ПрАТ «ПУМБ». Згідно рішення Будьоннівського районного суду від 26 березня 2013 року по справі № 2/254/529/2013 (а.с.17-18), було звернене стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 08.07-231 від 15 липня 2008 року. На підставі вказаного рішення суду, 12 червня 2013 року виданий виконавчий лист. За постановою державного виконавця відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУ юстиції у Донецькій області від 3 жовтня 2013 року було відкрито виконавче провадженні № 40026329 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/254/529/2013 (а.с.19). В рамках виконавчого провадження № 40026329 постановою державного виконавця відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУ юстиції у Донецькій області від 16 грудня 2013 року було накладено арешт на все майно боржника - позивача [PERSON] та оголошена заборона на його відчуження . 14 та 17 січня 2014 року позивач [PERSON] звернувся із заявами на адресу відповідача - відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ юстиції у Донецькій області, з вимогою зняти арешт на підставі ч.3 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 20-21). Листом від 27 січня 2014 року за № 220/03.2-31/8/876-14П відповідачем було відмовлено у задоволенні заяви позивача про зняття арешту на його майно (а.с.22). Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За ст. 17 Загальної декларації прав людини встановлено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна, що також передбачено ст.ст. 319,321 ЦК України. Оцінюючи наведені обставини, суд вважає, що позивач [PERSON], як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено поняття майновий поручитель, як особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. З викладених вище обставин судом встановлено, що позивач за договором іпотеки № 08.07-231/іп від 15.07.2008 року передав в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника, а саме ТОВ «Донцемтара». Будь яких зобов'язань перед кредитором ПрАТ «ПУМБ» позивач не має. Таким чином, позивач [PERSON] є майновим поручителем. Відповідно до статті 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Тобто позивач несе відповідальність виключно в межах вартості об'єкта нерухомості, який він передав в іпотеку та не несе відповідальності всім іншим власним своїм майном перед іпотекодержателем - ПрАТ «ПУМБ». Тому, суд вважає, що постановою державного виконавця відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУ юстиції у Донецькій області від 16 грудня 2013 року було незаконно накладено арешт на все майно боржника - позивача [PERSON] та оголошена заборона на його відчуження. Оскільки судом встановлено, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ юстиції у Донецькій області були порушені вимоги діючого законодавства, а саме винесенням постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження порушені права позивача [PERSON] вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що арешт на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження були накладені в розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, оскільки жодних доказів з цього приводу представником відповідача суду надано не було і ці обставини не є підставою для позбавлення права позивача користуватись своєю власністю у відповідності до діючого законодавства на свій розсуд. На підставі викладеного,

Outcome: approved