Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити право [PERSON] на аліменти на її утримання, які були стягнуті з нього рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 липня 2018 року у справі № 209/428/18, провадження № 2/209/596/18. В обґрунтування позову зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16 квітня 2016 року по 17 липня 2018 року. Мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 березня 2017 року з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20 лютого 2018 року. Крім того, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 31 липня 2018 року з нього на користь відповідача стягнуто на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 20 лютого 2018 року та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Таким чином на теперішній час, за виконавчими листами, які були видані на підставі вищевказаних судових рішень, з нього проводиться щомісячне утримання з усіх видів його доходу (заробітку) в розмірі 50% його доходів до погашення заборгованості. Станом на 01 березня 2019 року його заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 209/428/18, виданим 04 вересня 2018 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська становить 7891,63 грн. З 14 лютого 2019 року змінився майновий стан [PERSON] , яка вийшла на роботу на посаду головного спеціаліста відділу персоналу Кам`янської міської ради на умовах повного робочого дня. Він не ухиляється від свого обов`язку утримувати дочку до її повноліття і щомісяця у добровільному порядку переказує грошові кошти на картку, оформлену на ім`я відповідача в рахунок сплати аліментів на утримання дитини. Проте, одночасна сплата аліментів та утримання 50 відсотків його доходу на погашення заборгованості по аліментам і поточних платежів по аліментам на утримання дружини ставить його у скрутне матеріальне становище, а відрахування у розмірі 75 відсотків з його доходів перевищує розмір відрахувань, передбачений приписами ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Посилаючись на ч. 2 ст. 75, ч.3 ст. 82 СК України та на те, що майновий стан відповідача змінився, оскільки вона вийшла на роботу та перестала потребувати матеріальної допомоги з його боку на своє утримання, а у нього немає можливості надавати таку допомогу, вважає, що є підстави для припинення стягнення з нього аліментів на утримання відповідача на її утримання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив на позов та не заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності. Виходячи з наведеного, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у судовому засіданні за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Позивач у вступному слові підтримував свій позов, надав пояснення, аналогічні його обґрунтуванню та пояснив суду, що він отримує заробітну плату в розмірі 8000,00 грн. З нього на користь відповідача стягуються аліменти на дитину та аліменти на утримання відповідача до досягнення їх дочкою трьох років. Аліменти на утримання відповідача стягуються з нього в розмірі 50% до погашення заборгованості. Підставою його позову є те, що відповідач вийшла на роботу і в неї покращився матеріальний стан. Дитина, якій 26 жовтня 2019 року виповниться три роки, мешкає разом з відповідачем. Просить задовольнити його позовні вимоги. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що судовим наказом Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 березня 2017 року, справа № 209/429/18, провадження № 2-н/109/55/18, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-11). Також рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 31 липня 2018 року, справа № 209/428/18, провадження № 2/209/596/18, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку платника аліментів, щомісячно, починаючи з 20 лютого 2018 року та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] у(а.с. 13-14). На підставі вказаного вище рішення суду Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська 04 вересня 2018 року видано виконавчий лист, для виконання якого державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області Квашиним А.В. відкрито виконавче провадження ВП № 57164364 та 02 жовтня 2018 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника (а.с. 15). Як вбачається із довідки, наданої Кам`янської міською радою, де працює позивач (а.с. 16), станом на 01 березня 2019 року він має заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] на її утримання за виконавчим листом № 209/428/18, провадження № 2/209/596/18, в розмірі 7891,63 грн. У позовній заяві та в судовому засіданні, [PERSON] зазначив, що він знаходиться у скрутному матеріальному становищі, бо з нього на корить позивача стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті його доходів та на утримання відповідача в розмірі однієї шостої його доходів до досягнення їх дочкою трирічного віку. Він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини, аліменти на утримання відповідача та погашати заборгованість по аліментам. В той же час відповідач перервала соціальну відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та приступила до роботи, у зв`язку з чим перестала потребувати його матеріальної допомоги на своє утримання, яку він не в змозі їй надавати, і це є підставою для припинення стягнення з нього аліментів на утримання відповідача. Згідно довідки Кам`янської міської ради від 19 березня 2019 року (а.с. 17), відповідач [PERSON] працює з березня 2007 року на посаді головного спеціаліста відділу персоналу міської ради, з 14 лютого 219 року вона дійсно вийшла на роботу на умовах повного робочого дня (а.с. 17). Проте, суд вважає, що зміна матеріального становища відповідача внаслідок її виходу на роботу, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не є підставою для припинення права відповідача на отримання від позивача аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Частиною другою статті 84 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, вихід відповідача на роботу та зміна її матеріального становища не можуть бути підставою для припинення її права на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження того, що після стягнення з нього аліментів на утримання відповідачки змінився його дохід чи матеріальний стан, у зв`язку з чим він не може надавати матеріальну допомогу відповідачу у справі до досягнення їх дитиною трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене та відсутність підстав для припинення права відповідача на своє утримання від відповідача до досягнення їх дитиною трирічного віку, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні його позову.

Outcome: dismissed