Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним. В обґрунтування позовних вимог він зіслався на те, що на підставі виданої довідки Покровською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області № 602/02-14 від 15.05.2018 року він являється спадкоємцем після смерті свого рідного діда [PERSON] за заповітом, який помер [INFO]. Його дід з відповідачкою одружився 24 лютого 2017 року, шлюб зареєстрований Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №22. Спільне життя з відповідачкою не склалося відразу після укладення шлюбу, ведення спільного господарства стало нестерпним і неможливим через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів у веденні спільного господарства, з метою заволодіння всім майном, яке було нажите його дідом в подружжі першого шлюбу, а не в спільнім проживанні з відповідачкою. Враховуючи також похилий вік діда та стан його здоров'я, відповідачка проявила свою байдужість по відношенню до нього та не цікавилася жодного разу про його самопочуття ні в лікарні, ні за весь період його проживання за адресою реєстрації. Шлюб в позасудовому порядку дідусю розірвати не вдалося. В цьому шлюбі подружжя дітей не мало, в кожного з подружжя є власні діти від першого шлюбу. Розірвати шлюб з відповідачкою в судовому порядку дід позивача не міг, так як засідання відкладалися по заяві відповідачки через відсутність адвоката. Те що [PERSON] навмисно відтягувала дату засідання говорить про те, що даний шлюб зі сторони відповідачки був укладений з метою заволодіння всім майном, а не з наміром створення сім'ї. Вік діда та відповідачки був на момент реєстрації похилий і здоров'я діда непростим та коли він зрозумів, що наміри відповідачки були фінансового характеру, то він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач просить суд, визнати недійсним шлюб, укладений між [PERSON]. та [PERSON], зареєстрований у Покровськім районнім відділі державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис №22 у зв'язку з його фіктивністю. Представник позивача [PERSON], яка являється матір'ю позивача [PERSON] обставини викладені в позові та позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Крім того, суду пояснила, що вона знала, що [PERSON]. проживав з [PERSON] та їй не було відомо, що вони одружилися. ЇЇ сім'я знала, що між ними була угода, що вони не претендують на майно один одного. В червні 2017 року, коли померлий почав хворіти, [PERSON] від нього відмовилася та вона з сином забрала останнього до лікарні. Її син спілкувався з дідом, на день народження подарував йому телефон. Вважає, що шлюб є недійсним, так як [PERSON]. захворів, а дружина відмовилася за ним доглядати. Доглядав його онук, так як він залишився без одягу та паспорта. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав повністю, надав відзив на позовну заяву та у судовому засіданні пояснив, що заявлені позивачем позовні вимоги не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи. Так, представник відповідача зіслався на те, що відповідно до ч.2 ст.40 Сімейного кодексу України, шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття та набуття прав та обов'язків подружжя. [PERSON]. та [PERSON] проживали разом з 07 вересня 2007 року, вели спільне господарство, займалися обробітком городу. Тобто твердження позивача та його представника про те, що шлюб між [PERSON]. та [PERSON] був укладений фіктивно, без наміру створити сім'ю, не відповідає дійсності. Крім того, при подачі позовної заяви до суду позивачем, всупереч ст.ст.78-81 ЦПК України, не додано до позовної жодного доказу в обґрунтування позовних вимог, тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала повністю, та суду пояснила, що [PERSON] є її матір'ю. Так, в 2007 році [PERSON]. та її мати почали проживати разом та домовилися, що ніхто не буде претендувати з них на майно один одного. [PERSON] та її син приїжджали до них в гості на день народження [PERSON]. або якщо необхідно було підписати якийсь документ. У покійного є ще донька [PERSON], яка пропонувала йому жити з нею, однак останній сказав, що буде проживати з [PERSON] Коли [PERSON]. захворів, [PERSON] зателефонувала [PERSON] та сказала їй, що не може доглядати за двома людьми похилого віку та попросила допомоги. Представник відповідача зазначила, що вони не претендують ні на хату ні на всю землю, лише на частку землі, яку заробила її мати. Також свідок наголосила, що [PERSON]. та [PERSON] проживали разом дуже добре, допомагали один одному, вели спільне господарство. Просить в задоволенні позову відмовити. Представником позивача [PERSON] надано до суду відповідь на відзив, в якому вона вказує, що [PERSON]. при житті проявив своє бажання розірвати шлюб з [PERSON], який був укладений тільки з корисних для відповідача причин, а саме з метою заволодіння всім майном, нажитим в подружжі першого шлюбу з [PERSON] Проживаючи з відповідачкою з вересня 2007 року, [PERSON]. тільки примножував її статки. До того ж під час перебування на лікуванні [PERSON]., відповідачкою було відмовлено в наданні паспорту останньому. Відповідачка не відвідувала його в лікарні, не віддала документи та речі, що стало поштовхом до припинення їх стосунків, як подружжя. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є подругою [PERSON] та часто приїздила до неї в гості. Дідусь був завжди доглянутий. Пропонував [PERSON] одружитися та продати його хату, на що остання відмовлялася, так як у нього є діти. При одруженні ніякого примусу не було, він навіть ображався на [PERSON], що вона не взяла його прізвища. Свідок фотографувала їх під час одруження. Вона разом з [PERSON] провідували дідуся в лікарні. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знає померлого, її чоловік з ним спілкувався, як тільки [PERSON] став проживати в с.Романки Покровського району з [PERSON] Він говорив, що пропонував їй одружитися, продати його хату, на що остання заперечувала, так як у нього є діти. За всі роки життя з [PERSON], вони ніколи не сварилися та дуже добре жили. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює медичною сестрою відділення трансфізіології КЗ «Покровська ЦРЛ» ДОР. [PERSON]. проживав з [PERSON] Вона товаришує з внуком покійного - [PERSON], а саме перебуває в цивільному шлюбі з його братом, тому знає, що [PERSON] часто їздив до дідуся в с.Романки Покровського району Дніпропетровської області. Скільки років проживав [PERSON]. з [PERSON] вона не знає, однак знає, що під кінець життя онук забрав його додому, положив до лікарні. Крім того, вона знає, що [PERSON] не віддавала паспорт чоловіку, тому прийшлося зробити новий. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] являється його однокласником та другом. Він також знав дідуся свого товариша - [PERSON]., який проживав по [ADDRESS]. Свідок часто ходив в гості до [PERSON], який проживав з дідусем. Потім [PERSON]. одружився на [PERSON] та став проживати в с.Романки Покровського району Дніпропетровської області. [PERSON] пояснив суду, що на прохання [PERSON], він возив їх з [PERSON] в с.Романки до дідуся в гості. Відносини між [PERSON] та [PERSON]. були не дуже хороші. Вона жалілася на нього, говорила з ним повишеним тоном. Він ніколи на неї не скаржився. Крім того, під кінець життя [PERSON] забрав дідуся проживати в смт.Покровське, так як вони посварилися з [PERSON] та остання з сім'єю забрала у нього паспорт. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює лікарем - терапевтом КЗ «Покровська ЦРЛ» ДОР. В червні 2017 року він був на заміні лікарем терапевтичного відділення. Так, 19.06.2017 року був госпіталізований [PERSON]. в неробочий час після 15.00 год. Він його побачив 20.06.2017 року десь о 07.00 год. ранку. Пацієнт знаходився у відділенні в шортах, спортивній сорочці та не мав коштів та паспорту. Близько 11-12 год. дня з'явився онук [PERSON] та привіз діду одяг, сходив до аптеки за медикаментами. Під час лікування лікар його бачив щодня. 27.06.2017 року [PERSON]. був виписаний для продовження лікування в домашніх умовах. З відділення його забирали онук та його мама. Суд, вислухавши представника позивача, представників відповідача, свідків, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Так, відповідно до п.п. 1,3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1). чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2). чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3). які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4). яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5). чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6). як розподілити між сторонами судові витрати; 7). чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8). чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1,3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 24.02.2017 року між [PERSON]. та [PERSON] було укладено шлюб, про що 24.02.2017 року складено відповідний актовий запис Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за № 22. Відповідно до довідки від 15.05.2018 року № 602/02-14, виданої завідувачем державної нотаріальної контори [PERSON] - [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на 5/6 часток усього майна діда [PERSON], померлого [INFO]. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] від 22.10.2018 року - [PERSON]. проживав за адресою с.Романки Покровського району Дніпропетровської області з 07.09.2007 року і по 2017 рік. Разом з [PERSON] вів спільне господарство та жили в мирі та злагоді. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] від 28.09.2015 року - за адресою [ADDRESS] проживають без реєстрації [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно ст. 42 СК України, право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв'язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана дієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена. Статтею 40 СК України встановлено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства. Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. Шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи за шлюб або її небажання створити сім'ю. В 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з СК шлюб може бути визнано недійсним за рішенням суду або за заявою заінтересованої особи до органу РАЦС. Позасудовий порядок визнання шлюбу недійсним настає при вчиненні сторонами при укладенні шлюбу істотних порушень умов вступу в шлюб. В силу яких він вважається недійсним і без рішення суду (ст.39СК), зокрема у разі реєстрації шлюбу з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі; між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідним братом і сестрою; особа, яка до того була визнана недієздатною. У вказаних випадках за заявою заінтересованої сторони орган РАЦС анулює актовий запис про шлюб. При розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов'язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі фіктивності (ст. 40 СК України). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім'ю. Згідно зі ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до статей 3,32,36,55 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно; шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків; дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи характер взаємовідносин сторін, які як встановлено в судовому засіданні з 2007 року проживали разом до шлюбу, намір створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя, добровільність реєстрації сторонами шлюбу, піклування одного за одним, проживання в мирі та злагоді, суд вважає безпідставними заявлені позивачем позовні вимоги щодо визнання шлюбу недійсним. Доводи позивача в позовній заяві та його представника в судовому засіданні, відносно того, що [PERSON] не відвідувала в лікарні [PERSON]., який перебував там сім днів на лікуванні та не віддала паспорту, не може свідчити про наявність наміру на створення фіктивної сім'ї, оскільки [PERSON],1940 року народження є також людиною похилого віку, крім того проживає в іншому населеному пункті. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачам та його представником не доведено належними та допустимими доказами той факт, що [PERSON]. уклав з [PERSON] фіктивний шлюб, без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. Оскільки рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, позивачем та його представником не спростовано заперечень представників відповідача, тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання шлюбу недійсним є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. За таких обставин судові витрати слід віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed