Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування, усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та вселення. Свій позов обгрунтовує тим, що йому на підставі договору дарування від 23.01.2004 року належить 21/100 житлового будинку з надвірними спорудами, а саме: кімната 1-4 площею 12,00 кв.м., кімната 1-5 площею 19,00 кв.м., по 1/2 частині льоху та вбиральні, частина огорожі. Відповідачам належить на праві власності по 29/300 (всього 29/100) житлового будинку з надвірними спорудами, а саме: кімната 1-3 площею 8,27 кв.м., кімната 1-6 площею 10,6 кв.м., коридор 1-1 площею 4,28 кв.м., ванна 1-3 площею 3,56 кв.м., 1/2 частини льоху, вбиральні, хлів, гараж, частина огорожі та хвіртки. Вказує, що з часу отримання у власність частини житлового будинку з прибудинковою територією він не має можливості користуватися та розпоряджатися своїм майном, відповідачі чинять перешкоди у доступі до кімнат у житловому будинку, проживають у них, зберігають там своє майно. Протягом багатьох років він намагався в добровільному порядку вирішити питання про спільне користування, але все це не дало позитивного результату. Вказує, що сплачує за опалення свого житлового приміщення, хоча фактично позбавлений доступу до нього. З врахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просить: 1. Встановити порядок користування приміщеннями житлового будинку та прилеглої до житлового будинку земельної ділянки шляхом: 1) у користування [PERSON] виділити у житловому будинку № 75 по вул.Клима Савура в місті Луцьку житлові кімнати 1-4, 1-5 загальною площею 31 кв.м.; 2) надати в спільне користування [PERSON] та члену його сімї брату [PERSON] у житловому будинку № 75 по вул.Клима Савура в місті Луцьку коридор 1-1 загальною площею 4,5 кв.м., вбиральню, частину огорожі; 3) у користування відповідачів [PERSON],[PERSON],[PERSON] за адресою: м.Луцьк, вул.Клима Савури,75 в місті Луцьку передати льох; 4) розділити особовий рахунок по сплаті за послуги електропостачання по вул.Клима Савури,75 в м.Луцьку на два особові рахунки у відповідності з порядком користування житловими приміщеннями відповідно до частки кожного співвласника. 2.Усунути перешкоди у користуванні належним на праві власності майном (житловими приміщеннями та прилеглої до житлового будинку земельної ділянки) [PERSON] шляхом: 1) не чинити перешкод [PERSON] та члену його сімї брату [PERSON] у користуванні спільним майном відповідно до встановленого порядку користування приміщеннями житлового будинку № 75 по вул.Клима Савури в місті Луцьку з правом вільного проходу через хвіртку та коридор; 2) зобовязати [PERSON],[PERSON], [PERSON] надати [PERSON] ключі від хвіртки та входу у житловий будинок за адресою м.Луцьк, вул.Клима Савури,75; 3) зобовязати [PERSON],[PERSON], [PERSON] звільнити частину житлового приміщення, а саме житлові кімнати 1-4, 1-5 загальною площею 31 кв.м. у житловому будинку за адресою м.Луцьк, вул.Клима Савури,75; 4) зобовязати [PERSON],[PERSON], [PERSON] передати будинкову книгу на житловий будинок № 75 по вул.Клима Савури в м.Луцьку [PERSON] для здійснення реєстрації місця проживання; 3.Вселити [PERSON] та члена його сімї брата [PERSON] в належну [PERSON] на праві власності та встановленого порядку користування частину житлових приміщень у житловому будинку за адресою: м.Луцьк, вул.Клима Савури,75 та стягнути в його користь судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 20.01.2016 року до участі в справі як третю особу без самостійних вимог на стороні відповідачів було залучено [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечили. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідаів [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вважає, що позов до задоволення не підлягає. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] на підставі Договору дарування частини житлового будинку належить 21/100 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 75 по вул.Клима Савури в місті Луцьку. При цьому за домовленістю сторін у користування обдарованого переходять: кімната 1-4 площею 12,0 кв.м., кімната 1-5, площею 19,0 кв.м., 1/2 частина льоху а3, 1/2 частина вбиральні Г, частина огорожі. Дана обставина також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 30.06.2011 року (а.с.7-9). Саме ці кімнати та частина господарсько-побутових споруд були виділені дарувальнику [PERSON] (батькові позивача) відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду від 31.03.2000 року про затвердження мирової угоди між [PERSON] і [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах [PERSON] та [PERSON] у справі про розподіл будинковолодіння №75 по вул.Клима Савури в м.Луцьку(а.с.10-12). Відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить 29/100 будинковолодіння по вул.Клима Савури,75 в місті Луцьку, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.10.1977 року належить 1/2 його частина(а.с.13-19,21-23). З пояснень сторін встановлено, що житловий будинок фактично поділений на дві окремі ізольовані квартири: квартиру №1, в яку входять належні позивачу кімнати та якою користуються відповідачі, та квартиру №2, якою користується [PERSON] Тобто, відповідно до технічного паспорта на обєкт нерухомого майна відповідачі користуються: коридор 1-1 площею 4,5 кв.м., кухня 1-2 площею 8,4 кв.м, санвузол 1-3 площею 4,0 кв.м, кімната 1-4 площею 12,0 кв.м., кімната 1-5 площею 19,0 кв. м, кімната 1-6 площею 10,7 кв.м, льох, вбиральня, хлів, огорожа та інші господарсько-побутові споруди (а.с.10-19, 21-24). [PERSON] по житловому будинку користується: коридор 2-1 площею 6,2 кв.м, кухня 2-2 площею 12,6 кв.м, кімната 2-3 площею 15,7 кв.м, кімната 2-4 площею 15,7 кв.м (а.с.13-19). Відповідно до висновку судової будівельн6о-технічної експертизи №8431-8432 від 20.02.2014 року виділ в натурі 21/100 частини спірного будинковолодіння, яка належить [PERSON] відповідно до вимог ДБН В.2.2-15-2005 «житлові будинки.Основні положення.» провести неможливо. Відповідно до технічної документації, виготовленої станом на листопад 2013 року щодо реконструкції житлового будинку по вул.Клима Савури,75 в м.Луцьку, з належних [PERSON] кімнат можливе влаштування ізольованого житлового приміщення з кухнею, ванною кімнатою, санвузлом та окремою жилою кімнатою. Вказані обставини встановлені судовими рішеннями у справах за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні, за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні, за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за набувальною давністю(а.с.28-50). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] не проживає, не користується, не має доступу до належної йому частини будинковолодіння. Тривалий час між ним та відповідачами тривають суперечки та непорозуміння щодо користування житловим будинком з господарсько-побутовими спорудами по вул.Клима Савури,75 в м.Луцьку. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, не оспорюючи права власності позивача [PERSON] на належну йому частину спірного будинковолодіння та повідомляючи суду, що не заперечує щодо проживання позивача у належних йому кімнатах 1-4 та 1-5, позов не визнає, вказані кімнати добровільно не звільняє, проти користування певними приміщеннями та господарсько-побутовими спорудами спільно з позивачем заперечує. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником 21/100 частини житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться по вул. Клима Савури,75 в м. Луцьку Волинської області, не має можливості використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, оскільки відповідачі чинять йому перешкоди в цьому. Тому суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом усунення перешкод у користуванні належною йому частиною житлового будинку та господарсько-побутових споруд у м.Луцьк по вул.Клима Савури,75, зобовязання відповідачів звільнити належні позивачу кімнати у спірному житловому будинку та вселення позивача у належні йому кімнати 1-4 площею 12,0 кв.м та 1-5 площею 19,0 кв.м у житловому будинку №75 по вул. Клима Савури у м.Луцьк, у спільному користуванні позивача та відповідачів залишити коридор 1-1 площею 4,5 кв.м, убиральню Г та огорожу у м.Луцьк по вул.Клима Савури,75. Суд не приймає до уваги посилання відповідача та її представника, як на підставу своїх заперечень, на те, що у власності позивача перебуває інше нерухоме майно, де він постійно проживає. Відповідно до ч.2 ст.317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Разом з тим суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Суд вважає, що не підлягає до задоволення вимога позивача щодо встановлення порядку користування приміщеннями спірного житлового будинку та прилеглої до нього земельної ділянки шляхом виділення йому у житловому будинку кімнат 1-4 та 1-5, оскільки він є власником саме цих кімнат за договором дарування від 23.01.2004 року, тому визначати порядок користування ними є зайвим. Будь-яких даних щодо належності земельної ділянки, її розміру, цільового призначення, порядку користування не надає. Всі позовні вимоги що стосуються брата позивача [PERSON] до задоволення не підлягають також. Позивач жодним чином не мотивує такі вимоги, не надає доказів щодо того, що брат є членом його сімї чи іншою особою, права якої на даний час порушені чи не визнаються відповідачами і потребують захисту. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому [PERSON] не позбавлений права звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вимога позивача щодо передачі відповідачам льоху також не підлягає до задоволення. Відповідно до матеріалів справи позивачу [PERSON] та відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить по 1/2 частині льоху. Позивач ствердив, що льохом користуються відповідачі, відповідач [PERSON] підтвердила даний факт. Разом з тим, про передачу їм льоху в користування, як просив позивач, відповідачі не клопотали. На думку суду, позивач не вправі вирішувати таке питання за відповідачів та заявляти вимогу в їх інтересах. Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Суд приходить до висновку також про відмову у вимозі позивача про розподіл особового рахунку по сплаті за послуги електропостачання по спірному будинковолодінню на два особові рахунки у відповідності з порядком користування житловими приміщеннями відповідно до частки кожного співвласника. Позивач не надав суду доказів, що він звертався до відповідних установ щодо розподілу особового рахунку по сплаті за послуги електропостачання та, що йому відмовлено у вирішенні зазначеного питання. Тобто, позивач не довів суду, що в даному випадку існує спір та порушені його права, які потребують захисту. Разом з тим в судовому засіданні встановлено, що з позивачем укладений окремий договір про надання послуг з газопостачання від 21.01.2013 року і він здійснює оплату своєї частини послуг з газопостачання відповідно до цього договору(а.с.51-54). На думку суду, вимога позивача про зобовязання відповідачів передати йому будинкову книгу на житловий будинок № 75 по вул.Клима Савури в м.Луцьку для здійснення реєстрації місця проживання до задоволення не підлягає. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд вважає, що в даному випадку такий спосіб захисту свого права невірно обраний у справі про усунення перешкод у здійсненні права власності, оскільки наявність у позивача будинкової книги не надасть йому права на реєстрацію місця проживання без згоди інших співвласників будинковолодіння. На основі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову частково. На підставі ст.47 Конституції України, ст. 310, 316, 319, 321, 328, 391 ЦК України,

Outcome: partial