Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

\~\~\~\~ Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів, яким просить: стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 45450,83 грн. матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями та протиправними діями інспектора Управління патрульної служби МВС України у м. Львові [PERSON] В обгрунтування позову посилається на наступні обставини. 11.09.2015 року о 17:40 год. на кільці вулиць Луганська-Зелена в м. Львові в керований ним автомобіль вїхав автомобіль [NUMBER], яким керував [PERSON] Даний автомобіль належить ТОВ «[PERSON] Інтернешнл». На місце ДТП приїхало два екіпажі патрульних поліції м. Львова, інспектором одного з яких був [PERSON] Оглянувши місце ДТП, відібравши пояснення у її учасників, працівники патрульної служби повідомили йому, що винуватцем ДТП є водій автомобіля марки «MАN». На місці ДТП був присутній і автокомісар [PERSON], який також повідомив, що винуватцем ДТП є водій автомобіля марки «MАN» та запропонував скласти європротокол для відшкодування йому завданої матеріальної шкоди. Надалі, на місце події прибули керівники водія [PERSON], який протягом тривалого часу розмовляв по телефону, після чого на місце події приїхало ще два працівники патрульної служби [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що вони є інструкторами патрульних та змушені бути присутні на місці ДТП, оскільки патрульні не вправі самостійно приймати рішення, а повинні самостійно узгоджувати свої дії з ними. Після телефонних розмов із невідомими особами, [PERSON] та [PERSON] повідомили патрульним, зокрема [PERSON], що винуватцем ДТП є він (позивач), а не [PERSON] про що необхідно скласти протокол. На виконання незаконної вказівки [PERSON] та [PERSON] патрульний [PERSON] змінив рішення щодо визначення винуватого у ДТП, під час оформлення ДТП [PERSON] та [PERSON] постійно надавали вказівки патрульним щодо написання чи заповнення того чи іншого документа стосовно ДТП. Такі дії патрульних вважає поліцейським свавіллям. Після ознайомлення із наданими ним та [PERSON] поясненнями [PERSON] одразу поставив йому незаконну вказівку йому і [PERSON] вписати у свої пояснення те, що претензій один до одного щодо можливого вживання алкоголю вони не мають, на що отримав від позивача відмову. На прохання належно розібратись у ситуації, зокрема взяти до уваги факт розміщення автомобілів один відносно одного, те, що автомобіль марки «MAN» вїхав у його автомобіль, відсутність гальмівного шляху, якість дорожнього покриття, віддаль, яку він проїхав по кільцю, працівники патрульної служби відмовили йому, мотивуючи це тим, що нічого зробити не можуть, бо змушені підкорятись вказівкам [PERSON] та [PERSON]. Вказує, що на розгляді Городоцького районного суду Львівської області перебуває справа про адміністративе правопорушення, у ході розгляду якої встановлено, що долучена до адмінматеріалів схема місця ДТП не відповідає вимогам Інструкції з оформлення працівниками патрульної служби МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України від 10.07.2015 року № 842. Крім складення патрульними неправильної схеми місця ДТП, невірно складено і протокол про адміністративне правопорушення, у якому відсутні відомості про причіп автомобіля марки «МAN». Крім того, у протоколі вказано, що позивач на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу у русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, що не відповідає дійсності. Вказує, що ним, як водієм було виконано усі вимоги ПДР України, зокрема знаку «Дати дорогу». В момент зіткнення керований ним автомобіль стояв на місці, так як рухатись прямо він не міг, через дорожній затор. Звертає увагу суду на те, що [PERSON] у його присутності повідомив свого керівника [PERSON], який прибув на місце ДТП, що не бачив і не міг бачити його автомобіль, оскільки у нього через саму конструкцію автомобіля обмежена оглядовість правої сторони. А у протоколі складеному відносно нього вказано, що його вина, як правопорушника полягає у невиконанні вимог знаку «Дати дорогу». Вважає дії патрульного [PERSON] кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.ст. 365,366 КК України. Так, працівниками поліції сфальшовано схему місця ДТП та протокол про адміністративне правопорушення. Оцінка вартості робіт з відновлення пошкодженої аварією частини автомобіля [NUMBER] здійснена спеціалізованим підприємством з обслуговування автомобілів марки «Mitsubishi» - ТОВ «Ніко-Захід», яким встановлено, що вартість відновлювальних кузовних робіт та запчастин до авто станом на 15.09.2015 року становить 45450, 83 грн. Вважає, що вказана сума моральних збитків має бути відшкодована за рахунок Держави. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Інспектор Царик В.А. у судовому засіданні повністю заперечив позов [PERSON], вказав, що його доводи є надуманими та не відповідають дійсності. Представник Державної казначейської служби України у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову [PERSON] Прокурор Львівської місцевої прокуратури №3 представляючи інтереси Держави у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11.09.2015 року о 17:43 год. у м. Львові на перехресті вулиць Луганьська-Зелена мала місце ДТП з участю автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок даної ДТП, автомобілю марки «Mitsubishi» завдано технічних ушкоджень. Даний факт встановлено на підставі довідки Управління Патрульної поліції в м. Львові від 11.09.2015 року. Як вбачається із рахунку № 0147 від 15.09.2015 року, наданого ТОВ «Ніко-Захід», вартість відновлювальних робіт автомобіля [NUMBER] становить 45450,83 грн. Як встановлено, на розгляді городоцького районного суду Львівської області перебуває справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Як вбачається з копії протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 173861, 11.09.2015 року о 17:43 год. у м. Львові на перехресті вулиць Луганська-Зелена, водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу у русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, не виконав вимогу знаку «Дати дорогу», внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] Як вбачається із постанови Городоцького районного суду Львівської області від 26.10.2015 року, справа про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] по суті не розглянута, матеріали такої скеровано до ВДАІ з обслуговування Городоцького району ГУ МВС України у львівській області для належного оформлення. З даної постанови вбачається, що схема місця ДТП не відповідає вимогам Інструкції з оформлення працівниками патрульної служби МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України від 10.07.2015 року № 842. Також, суддя встановив і недоліки у протоколі. Згідно ст.ст. 10,11,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст.ст. 57-59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтерессу. Як вбачається із листа-відповіді Начальника Управління патрульної служби у м. Львові, за фактом викладених [PERSON] обставин у запиті від 14.05.2015 року проведено перевірку, за результатами якої у діях старших інспекторів з особливих доручень відділу адміністративної практики Управління патрульної служби МВС у м. Львові [PERSON] та [PERSON] при здійсненні ними 11.09.2015 року о 18:00 год. виїзду з метою надання інспекторам патрульної поліції допомоги під час оформлення ДТП, яка мала місце у м. Львові по вул. Зелена-Луганська порушень вимог Положення про патрульну службу МВС не встановлено. Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Норма\~ст. 22 ЦК України\~зазначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частинами 1 та 4\~ст. 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою, АРК або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Статті\~1173,\~1174 ЦК України\~передбачають спеціальні підстави і умови відповідності при завданні фізичній або юридичній особі шкоди у позадоговірних правовідносинах, які відрізняють їх від інших норм, що містять загальні правила позадоговірної (деліктної) відповідальності у цивільно-правових правовідносинах і полягають у спеціальному суб'єктному складі відповідальних осіб, спеціальній сфері діяльності цих суб'єктів та характері їх дій (владно-адміністративний, юридично-обов'язковий, односторонній). До суб'єктів відповідальності за цими нормами належать створені відповідно до\~Конституції України, Конституції Автономної Республіки Крим і правових актів Верховної [PERSON] України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Верховної [PERSON] і [PERSON] Міністрів Автономної Республіки Крим органи державної влади і управління, які реалізують надані державою функції та повноваження у сфері управління, а також органи місцевого самоврядування, створені на підставі\~Конституції України,\~Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», їх виконавчі органи та посадові або службові особи вказаних державних органів. Сферою застосування зазначених норм є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв'язку з прийняттям зазначеними суб'єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених\~Конституцією\~і законодавством України. При цьому, із долучених до справи матеріалів та здобутих в ході судового розгляду справи пояснень суд не може встановити не правомірності дій інспекторів Управління патрульної служби. А відтак, неможливо встановити підставність позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди позивачу за рахунок Держави в особі Державної казначейської служби України. Також відповідно до п.2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок, та є вина зазначеної особи. Відтак, обовязковими умовами відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди є наявність вини у діях особи, яка заподіяла таку шкоду та причинний звязок між протиправним діянням та шкодою. Позивачем в силу наведеного не надано суду жодних доказів, які б беззаперечно вказували на те, що матеріальної шкоди його майну завдано саме з вини відповідачів, не доведено причинно-наслідковий зв'язок між діями чи бездіяльністю відповідачів та наслідками. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на недоведеність наявності підстав для задоволення позову, тому суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити. При розгляді справи, судом брались до уваги усі обставини справи та норми закону, із яких виходив позивач обгрунтовуючи свої вимоги.

Outcome: dismissed