Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 12.03.2016 року відповідач взяв у нього в борг 5250 доларів США і зобов`язався повернути їх до 12.04.2016 року, про що надав письмову розписку. У добровільному порядку борг не повернув, тому позивач звернувся до суду з даним позовом, згідно якого просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] основну суму боргу в розмірі 5250 доларів США, що станом на 01.10.2016 року еквівалентне сумі 147577,50 грн., 100% річних в розмірі - 12973,97 доларів США, що станом на 01.10.2018 року еквівалентне сумі 354698,30 грн. та судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, пояснивши, що [PERSON] взяв в нього в борг 5250 доларів США. Кошти добровільно не повертає і всіма доступними способами затягує розгляд справи. Підтвердженням укладено договору позики між ним та відповідачем також свідчить нотаріально посвідчена довіреність на право розпорядження житловим будинком (на ремонт якого позичалися кошти) та земельною ділянкою під ним від 09.03.2016 року. На підставі викладеного, просить позов задовольнити повністю. Відповідач позов не визнав, в судовому засідання зазначив, що кошти дійсно бралися на ремонт будинку, але після того як він знайшов продавця, то гроші віддав. Розписку, надану позивачем, не писав і вважає її підробленою. Вважає, що позивачу нічого не винен і просить у задоволенні позову відмовити повністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно дост.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно оригіналу розписки від 12.03.2016 року, [PERSON] одержав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 5250 доларів США, які зобов`язався повернути до 12.04.2016 року. Розпискою передбачено, що за несвоєчасне повернення позики позичальник несе відповідальність у вигляді зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також 100% річних від розміру простроченої суми боргу. Дана розписка підписана особисто [PERSON] та [PERSON] . Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Положеннями ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підтвердження укладення договору позики та його умов представлена розписка [PERSON] , яка посвідчує передання визначеної грошової суми, що відповідає положенням ст. 1047 ЦК України. Як свідчить оригінал розписки, договір позики був укладений між фізичними особами. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно положень ст. 545 ЦК України, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути борговий документ (розписку) боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає на вимогу боржника. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого боргу. Оригінал вищезазначеної розписки був наданий до суду позивачем, отже знаходився весь цей час у нього. Виходячи з положень ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобо`вязання за розпискою від [PERSON] на суму 5250 доларів США, [PERSON] повинен був повернути [PERSON] оригінал розписки, або ж на вимогу відповідача видати розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі. Однак, будь-яких доказів, на підтвердження виконання своїх обов`язків [PERSON] суду не надав. Не знайшли свого підтвердження у процесі розгляду справи і посилання відповідача на те, що розписка підроблена, так як відсутні будь-які докази, які б свідчили про це. Відповідач до правоохоронних органів з заявами щодо неправомірних дій позивача не звертався. Фактів будь-якого незаконного спонукання [PERSON] щодо написання розписки у судовому засіданні також не встановлено. Таким чином, суд вважає встановленим, що [PERSON] 12.03.2016 року одержав в борг від [PERSON] зазначену у розписці суму грошових коштів, а не повернувши її до 12.04.2016 року, порушив свої зобов`язання. Ніяких підтверджень про виконання зобов`язання [PERSON] за розпискою до суду не надано. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підстав звільнення від доказування, визначених ст. 82 ЦПК України судом не встановлено. Позицію відповідача суд розцінює як ухилення від виконання свого обов`язку щодо повернення боргу за договором позики. На час звернення позивача до суду, згідно із курсом НБУ (100 доларів = 2 811 гривень), еквівалент суми боргу в розмірі 5 250 доларів США, відповідно, становить - 147 577 грн. 50 коп. Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням ста відсотків річних від простроченої суми, як то передбачено договором позики. Так, 100% річних від простроченої суми за 902 дні, (за період з 12.04.2016 р. по 01.10.2018 р.), складає (5 250 х 100 х 902 / 365 / 100 = 12 973, 97), що згідно із курсом НБУ (100 доларів = 2811 грн.) на момент пред`явлення позову до суду становить 364 698 грн. 30 коп. Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, оскільки відповідач у встановлений строк не повернув взяті ним у позику грошові кошти, тобто не виконав зобов`язання належним чином відповідно до умов договору позики, суд прийшов до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та задоволення його у повному обсязі.

Outcome: approved