Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.12.1996 року він з відповідачем зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 1454. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем. Шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2005 року у звязку з відсутністю взаєморозуміння, у звязку з чим позивач просить шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. В судове засідання позивач не зявився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявилася, причину неявку суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, заяву про розгляд справи у її відсутність та заперечень на позов суду не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.12.1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 1454, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії 1-ЖС № 040501. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем. Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, сімя розпалась остаточно, поновлення її неможливе та суперечить інтересам сторін та інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя являється несумісність їх характерів, та матеріалами справи підтверджено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, та підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачем питання про зміну прізвища не ставиться, тому судом дане питання не вирішується.

Outcome: approved