Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить стягнути з приватного нотаріуса Насобіної Г.О. матеріальні збитки у зв»язку з упущеною вигодою у розмірі 8 000 000, 00 грн., матеріальні збитки у зв»язку з упущеною вигодою від інфляції в розмірі 3 320 000, 00 грн. за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину та матеріальні збитки у зв»язку з упущеною вигодою 3% річних від простроченої суми у розмірі 229 477, 97 грн. за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу частки у ТОВ «Торговий дім «Камілла» №1491, який посвідчений приватним нотаріусом Насобіною Г.О., за яким [PERSON] продав [PERSON] 40% частки за 8 000 000 грн. Посилаючись на те, що нотаріусом при вчиненні нотаріальної дії щодо посвідчення договору купівлі- продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» від 17.12.2014р. №1491 належним чином не здійснено всіх необхідних дій для підготовки посвідчення договору, що порушило цивільні права [PERSON] щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю, отримання своїх коштів на продану частку у статутному капіталі та на отримання прибутку від здійсненої товариством господарської діяльності, просить задовольнити позов у заявлений ним спосіб. Представник позивача в судове засідання не з»явився, направив клопотання про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти задоволення позову, заперечення подали у письмовому виді. Представник третьої особи в судовому засідання заперечував проти задоволення позову, заперечення подав у письмовому виді. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, 17 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу частки у ТОВ «Торговий дім «Камілла» №1491, яким посвідчений приватним нотаріусом Насобіною Г.О., за яким [PERSON] продав [PERSON] 40% частки за 8 000 000 грн. Відповідно до ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси України в роботі керуються законами чи підзаконними актами посвідчуючи права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняють інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, засвідчують вірність копій документів, виданих підприємствами, установами і організаціями за умови, що ці документи не суперечать законові, мають юридичне значенні засвідчення вірності їх копій не заборонено законом. Відповідно до п. 3 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріуси засвідчують вірність копій документів, виданих юридичними особами, за умови, що ці документи не суперечать закону, мають юридичне значення і засвідчення вірності їх копій не заборонено законом. Засвідчення копій офіційних документів, які видаються органами реєстрації актів цивільного стану і надалі використовуватимуться за кордоном, нотаріусами здійснюється лише після попередньої легалізації (консульської легалізації чи проставлення апостиля) оригіналів цих документів. Вірність копії документа, виданого фізичною особою, засвідчується у тих випадках, коли справжність підпису фізичної особи на оригіналі цього документа засвідчена нотаріусом або посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування або за місцем роботи, навчання, проживання чи лікування фізичної особи. Водночас, нотаріус не перевіряє дійсність фактів, викладених у таких документах, вірність копій яких засвідчує, і не несе відповідальності за їх зміст. Згідно ч.2 ст. 27 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулась до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії6 подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов»язаного із вчиненням нотаріальної діях; подала недійсні та/або підроблені документи. Нотаріус посвідчує певні правові дії і перед вчиненням посвідчення вивчає вилю сторін, виявляє та перевіряє певні обставини, дає роз»ясненням учасникам з приводу правового значення правочину, ясно і неодноразово фіксує їх заяви у тексті документа, уникаючи помилок і сумнівних формувань. Нотаріальне посвідчення не є втручанням у формування волевиявлення сторін правочину, а супроводжує процес вироблення та реалізації такого волевиявлення. Нотаріус не є стороною правочину та не бере за ним жодних зобов»язань. Відповідно до ухвали Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 08 вересня 2010 року у справі № 6-4303СВ09«Диспозиція ст. 27 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає можливість відшкодування потерпілому завданої шкоди при наявності в діях приватного нотаріуса вини у формі необережності тау виді недбалості, не виключає необхідність встановлення решти складових правопорушення, при наявності яких настає цивільна відповідальність за завдану шкоду». Таким чином, як вказує Верховний Суд України, за відсутності хоча б одного з елементів (наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина цивільно - правова відповідальність приватного нотаріуса не настає. Таким чином, судом не встановлено порушень чинного законодавства у вчиненні нотаріальних дій приватним нотаріусом, відносно неї відсутній вирок суду, яким були б підтверджені незаконні дії або недбалість нотаріуса, що привели до спричинення шкоди, так і судове рішення, що набрало законної сили, яким визнані незаконними дії приватного нотаріуса і встановлений причинно-наслідковий зв'язок між останніми та заподіяною позивачу шкодою. Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи з встановлених судом обставин справи та вимог чинного законодавства, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed