Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання за ним, як спадкоємцем за заповітом, права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [INFO] року [PERSON], та складається із житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки його мати -[PERSON], яка фактично прийняла спадщину, юридично не оформила своїх спадкових прав. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. В останнє судове не з'явилися, звернувшись із заявою про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачка позов та обставини позову визнала у повному обсязі. Наслідки визнання позову їй роз'яснено відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України. В останнє судове засідання не з'явилася, причини неявки не повідомила. Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS], належав на праві особистої власності [PERSON], що підтверджено довідкою виконавчого комітету Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 255 від 14.04.2008 року (а.с.12). 18.12.2001 року [PERSON] залишила заповіт, зареєстрований за №149, яким заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося - [PERSON] (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.02.2006 року, виданого виконкомом Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року (а.с.5). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що у встановлений законом строк [PERSON], звернулася до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.14). Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України немає. 09.07.2012 року [PERSON] залишила заповіт, зареєстрований за №20, яким заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося - [PERSON] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.07.2012 року, виданого виконкомом Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року (а.с.6). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що у встановлений законом строк [PERSON], звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.17, 43). Окрім цього, 13.12.2012 року заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подала її дочка - [PERSON] (а.с.17, 43). Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Таким чином, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за заповітом. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України немає. Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 25.04.2013 року за №822/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, юридично не оформила своїх спадкових прав (а.с.18). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтво про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України). Аналогічна позиція викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за №324-753/0/4-13 від 15.05.2013 року. Приймаючи до уваги, що іншого способу захисту права на спадкове майно позивач не має, а також враховуючи ту обставину, що відповідачка, безумовно визнала позов і її визнання не суперечить закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved