Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування якого зазначив, що 21 червня 2016 року він надав [PERSON] у борг кошти у розмірі 10 000 доларів США, про що сторони власноручно підписали договір позики, відповідно до якого відповідач зобовязався повернути кошти не пізніше 31 грудня 2017 року, про те [PERSON] не виконав належним чином зобовязання, у звязку із чим позивач змушений звернутись до суду за захистом свої прав та просить стягнути з останнього борг у розмірі 331 006,13 гривень. Позивач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 20 березня 2018 року, а його представник 16 березня 2018 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с.26, 28). Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило. Відзив від відповідача до суду не надходив. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Перешкод для розгляду справи немає. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 21 червня 2016 року [PERSON] отримала в борг у [PERSON] кошти у в розмірі 10 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ складало 249 089 гривень, із розрахунку: 10 000 /100 х 2490,89 гривень. Відповідно до п.п. «а» п.2 Договору позики остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 31 грудня 2017 року зі сплатою відсотків за окремою домовленістю (а.с.6). Відповідач суму позики на даний час не повернув. 23 січня 2018 року позивач звернувся до відповідача із вимогою повернути зазначену вище суму позики (а.с.7). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Матеріалами справи стверджується факт отримання відповідачем [PERSON] у позивача [PERSON] грошових коштів, які на даний час борг не повернуто. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземні валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до офіційного курсу Національного банку України, станом на 13 лютого 2018 року, сума заборгованості складає 265 403,67 гривень, із розрахунку: 10 000 доларів США (сума боргу в валюті) /100 х 2684,0367 гривень (офіційний курс гривні по відношенню до 100 доларів США) = 268 403,67 гривень. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення 3% річних та процентів від суми позики, суд виходить з такого. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, три проценти річних, входять до складу грошового зобов'язання і виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, три проценти річних, а також інфляційні втрати, про які заявив позивач, є наслідком невиконання відповідачем [PERSON] грошового зобов'язання і повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача. Так, 3% річних розраховується за формулою: С х 3% х Д : 365 : 100%, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Нарахування 3% на суму заборгованості, що виникла за період з 01 січня 2018 року по 13 лютого 2018 року, розраховується наступним чином: 268 403,67 х 3% х 43 : 365 : 100 % та становить 948 гривень 60 копійок. Відповідно до ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає пеню як один із різновидів неустойки грошової суми або іншого майна, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Частина 2 ст.1048 ЦК України встановлює випадки, коли договір позики вважається безпроцентним, і отже відносини позики є безоплатними. Безпроцентним вважається договір позики, укладений на суму, яка не перевищує пятдесяти кратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян між фізичними особами, не у звязку із здійсненням ними підприємницької діяльності. Договір позики укладався між позивачем та відповідачем, як фізичними особами та не мають жодного посилання на звільнення відповідача від сплати заборгованості з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. За замовчуванням розрахунок відсотків проводиться в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період часу, за який проводиться розрахунок. При розрахунку суми суд виходить з наступного: - 21 червня 2016 року по 23 червня 2016 року, кількістю 3 дні, облікова ставка НБУ складає 18%, а тому сума процентів становить 397 гривень 11 копійок; - 24 червня 2016 року по 28 липня 2016 року, кількістю 35 днів, облікова ставка НБУ складає 16,5%, а тому сума процентів становить 4246 гривень 90 копійок; - 29 липня 2016 року по 15 вересня 2016 року, кількістю 49 днів, облікова ставка НБУ складає 15,5%, а тому сума процентів становить 5405 гривень 19 копійок; - 16 вересня 2016 року по 27 жовтня 2016 року, кількістю 42 дня, облікова ставка НБУ складає 15%, а тому сума процентів становить 4633 гривні 02 копійки; - 28 жовтня 2016 року по 13 квітня 2017 року, кількістю 168 днів, облікова ставка НБУ складає 14%, а тому сума процентів становить 17295 гривень 60 копійок; - 14 квітня 2017 року по 25 травня 2017 року, кількістю 41 день, облікова ставка НБУ складає 13%, а тому сума процентів становить 3919 гривень 60 копійок; - 26 травня 2017 року по 26 жовтня 2017 року, кількістю 154 дні, облікова ставка НБУ складає 12,5%, а тому сума процентів становить 14155 гривень 68 копійок; - 27 жовтня 2017 року по 14 грудня 2017 року, кількістю 49 днів, облікова ставка НБУ складає 13,5%, а тому сума процентів становить 4864 гривні 72 копійки; - 15 грудня 2017 року по 25 січня 2018 року, кількістю 42 дні, облікова ставка НБУ складає 14,5%, а тому сума процентів становить 4478 гривень 46 копійок; - 26 січня 2018 року по 13 лютого 2018 року, кількістю 19 днів, облікова ставка НБУ складає 16%, а тому сума процентів становить 2235 гривень 54 копійки. Загальна сума процентів складає 61631 гривень 82 копійки. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобовязана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, судом установлено факт не виконання відповідачем узятих зобовязань за кредитним договором, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов договору, повернення суми кредиту та сплати відсотків, а тому порушене право підлягає судовому захисту. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved