Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 117 958,67 грн., та судовий збір в сумі 1300,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на початку квітня 2016 року до нього звернувся відповідач з проханням позичити гроші у розмірі 4700,00 доларів США. 09 квітня 2016 року вони уклали договір позики, а також відповідачем було написано розписку. Зі змісту вказаного договору та розписки вбачається, що 09 квітня 2016 року [PERSON] отримав від позивача 4700,00 доларів США, та зобов'язався їх повернути до 14 квітня 2016 року. Однак, у вищезазначений розпискою та договором позики строк і дотепер [PERSON] свого зобов'язання не виконав, чим порушив майнові права позивача. Добровільно повертати отримані кошти відповідач відмовляється. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] суму боргу станом на 02 червня 2016 року у розмірі 4700, 00 доларів США, що за курсом НУБ становить 117 958, 67 гривень. У судове засідання позивач не з'явився, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав вимоги, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся про розгляд справи за місцем реєстрації, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З оригіналу договору позики та оригіналу розписки вбачається, що 09 квітня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики відповідно до якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв грошові кошти в сумі 4700,00 доларів США, взявши на себе обов'язок повернути гроші в строк до 14 квітня 2016 року. На підтвердження укладання договору позики [PERSON] додатково надав позивачу розписку написану власноручно ( а. с. 27,28 ). Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Пунктом1 статті 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статей 525 та 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. На підставі вищенаведеного, дослідивши оригінал договору позики та оригінал розписки, суд дійшов до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів стягується судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved