Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягненя боргу за договором позики. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали від нього у позику грошові кошти у сумі 1 000 000 (один мільйон) гривень, які зобов'язалися повернути йому, що підтверджується наданою ними розпискою. Вказує, що відповідачі в добровільному порядку в обумовлений строк позику йому не повернули. Просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість за борговою розпискою в розмірі 1 000000 (один мільйон) гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задоволити, не заперечував проти винесеня заочного рішення у справі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча своєчасно та належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи, відомостей про поважність прични неявки суду не надали, у зв'язку з чим суд вважає за можливим розглянути справу у їх відсутності. На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому судом постановлено провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення на підставі поданих до суду доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 09 вересня 2015 року, [PERSON] та [PERSON] отримали від позивача [PERSON] у позику грошові кошти у сумі 1 000 000 (один мільйон) гривень, які зобов'язалися повернути в строк до 09 жовтня 2015 року, що підтверджується борговою розпискою. (а.с.2). Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Приписом ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В порушення умов договору позики та вищевказаним нормам закону, відповідачі [PERSON] та [PERSON] кошти в сумі 1 000 000 (один мілійон) гривень до даного часу позивачу [PERSON] не повернули, що підтвердив представник позивача в судовому засіданні, тому суд вважає, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути кошти за борговою розпискою, задовольнивши вимоги позовної заяви. Відповідно до ч. 3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхилиної частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved