Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини, в обгрунтування якого вказав, що з 09.12.2005 року до 22.01.2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у якому народилася донька [PERSON], [INFO], на утримання якої за рішенням Димитровського міського суду від 22.01.2015 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів. Рішення набрало чинності 03.02.2015 року. З того моменту його матеріальне становище значно погіршилося. Після розірвання шлюбу він був вимушений покинути квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], в якій він сумісно проживав з відповідачем. На цей час він мешкає разом з батьком [PERSON], який є інвалідом ІІ групи в результаті захворювання, пов'язаного з участю у ліквідації наслідків аварії на Чернобильській АЕС, отримує невелику пенсію, тому він фактично самостійно оплачує витрати за житлово-комунальні послуги. Батько потребує постійного медикаментозного лікування, у додаткових витратах на яке він також приймає участь. Середня вартість медикаментів, які батько купує щомісячно, становить 670 грн. Крім того, в результаті виробничої травми він втратив 15% працездатності та також потребує медикаментозного лікування, що призводить до значних додаткових витрат на придбання медикаментів. Тому, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь відповідача на утримання доньки [PERSON], з 1/3 частки до 1/6 частки всіх видів його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги свого довірителя. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, письмово попередила суд про розгляд справи у її відсутність, за участю її представників. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, в обгрунтування своїх заперечень пояснив, що з моменту набрання чинності рішення суду від 22.01.2015 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини до подання позивачем цього позову минув незначний час, а саме 4 місяці, протягом якого матеріальне положення і стан здоров'я позивача не погіршилися, також без змін залишився його сімейний стан, тобто обставини, що стали підставою для стягнення з позивача аліментів саме у розмірі 1/3 частки його доходів не змінилися. Позивач продовжує працювати на шахті «Стаханова» у якості гроз п'ятого розряду, має високу заробітну плату, також отримує додатковий щомісячний дохід з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Димитров. 15% втрати працездатності позивачу встановлено до ухвалення вказаного рішення про стягнення аліментів. Батько позивача [PERSON] не є інвалідом, він є пенсіонером, отримує пенсію як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, працює на шахті «Димитрова» охоронцем та отримує заробітну плату. Позивач не проживає разом із своїм батьком, а наймає квартиру та мешкає окремо. Батько позивача останні 8 років мешкає за однією адресою: [ADDRESS], разом зі своїм другим сином [PERSON], який працює на шахті «Стаханова» гірничим робітником. Відповідач же мешкає разом із дитиною на найманій квартирі в м.Києві у зв'язку з подіями в Донецькій області, що потребує від неї додаткових матеріальних зусиль, є інвалідом дитинства ІІІ групи за зором безстроково та отримує пенсію по інвалідності довічно в розмірі 979 грн. щомісячно, не працює внаслідок захворювання, інших видів доходів не має. Отже, будь-яке зменшення розміру аліментів призведе до порушення соціальних зв'язків відповідача, мінімального рівня існування та матеріального забезпечення дитини, тому представник відповідача просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні також позов не визнала у повному обсязі, підтримавши заперечення представника [PERSON], додала, що під час шлюбу сторони, що приходяться їй донькою та зятєм, проживали у її квартирі за адресою: [ADDRESS], та ніколи не платили за комунальні послуги, отримані кошти витрачали тільки на себе. Після розірвання шлюбу позивач покинув її квартиру, він має задовільний стан здоров'я, займався спортом, лікувався лише перед перекомісією. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 09.12.2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 22.01.2015 року, та є батьками [PERSON], [INFO], яка разом з відповідачем тимчасово мешкає в м.Києві у звязку із проведенням антитерористичної операції у Донецькій області, що підтверджується копіями наведеного рішення суду, свідоцтва про народження дитини, довідкою житлово-будівельного кооперативу «Будівельник-2» від 06.11.2014 року (а.с.7-8, 42, 43). Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 22.01.2015 року 2/226/108/2015 з позивача на користь відповідача [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів до повноліття дитини (а.с.7-8). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції в Донецькій області від 18.02.2015 року з позивача у примусововму порядку стягуються аліменти згідно з виконавчим листом № 2/226/108/2015, виданими 16.02.2015 року Димитровським міським судом (а.с.15). Відповідно до довідки МСЕК від 31.08.2012 року позивачу [PERSON] повторно встановлено з 07.08.2012 року 15% втрати професійної працездатності з датою переогляду 01.09.2015 року, у звязку з чим йому показано медикоментозне лікування (а.с.13). Через отриману на виробництві у 2007 році травму правого передпліччя позивач перебуває на обліку у лікаря травматолога Димитровської центральної міської лікарні, потребує медикоментозного лікування, що підтверджується довідкою лікарні від 25.06.2015 року. Позивач [PERSON] з березня 2007 року по теперешній час працює у відокремленому підрозділі «Шахта «Стаханова» державного підприємства «Красноармійськвугілля» в якості гроз п'ятого розряду, його середньомісячний заробіток за період роботи з 01.11.2014 року по 30.04.2015 року склав 6700 грн. (а.с.4). Позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], про що свідчить відповідний запис у паспорті громадянина України, виданого на ім'я позивача (а.с.26-27). Згідно акту приватного підприємства «Домінант-Сервіс» від 30.07.2015 року позивач [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] є сином [PERSON], 1959 року народження, який являється пенсіонером та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що встановлено на підставі копій свідоцтва про народження, пенсійного посвідчення та посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.9, 10). [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], працює у відокремленому підрозділі «Шахта «Стаханова» державного підприємства «Красноармійськвугілля» з 05.11.2014 року по теперішній час в якості охоронця, його середньомісячний заробіток за період роботи з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року склав 3200 грн., що встановлено на підставі довідки з місця роботи. Відповідно до довідки лікарняно-консультативної комісії комунального закладу «Димитровський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 15.05.2015 року [PERSON] потребує постійного прийому медикаментів та лікарського догляду з приводу ІБС, атеросклеротичного кардіосклерозу, гіпертонічного захворювання П ст., дисциркуляторної енцефалопатії (а.с.1). Згідно товарного чеку від 20.05.2015 року № 120048 на придбання медикаментів: продуктал, фезам, аторис, сиднофарм, аспирин кардіо, азомекс витрачено 658 грн. (а.с.12). Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є батьком позивача, являється учасником ліквіації аварії на ЧАЕС, до 2001 року був інвалідом третьої групи, на тепереішній час інвалідності не має через те, що не пройшов перекомісію. У звязку з досягненням пенсійного віку він отримує пенсію у розмірі 2500 грн., крім того працює на шахті Стаханова охоронником, його заробіток складає приблизно 3000 грн. Приблизно останні 13 років він не проживає зі своєю дружиною. Він матеріально допомагає своїм двом синам [PERSON] та [PERSON]. Також [PERSON] купує йому ліки. Раніше йому видавали ліки бзоплатно, як чернобильцю, але приблизно останні 7 років він купує їх за свій кошт. Йому потрібно купувати ліки приблизно на 1500 грн. на місяць. Гроші йому також потрібні на харчування та влаштування свого особистого життя. Останні 6-8 місяців позивач проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS]. На утриманні у нього нікого не має, він самостійно сплачує житлово-комунальні послуги, користуючись 50% льготою. Відповідач [PERSON] не працює, є інвалідом з дитинства ІІІ групи за зором, група інвалідності їй встановлена з 01.03.1998 року довічно, вона отримує соціальну пенсію у розмірі 979 грн. щомісячно, що встановлено на підставі копії трудової книжки відповідача, довідок офтальмологічної МСЕК м.Донецьк, управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові від 05.06.2015 року (а.с. 37-39, 41, 44, 45). Згідно за ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшено за позовом платника аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я. Отже, з наведених доказів судом достовірно встановлено, що сімейний та матеріальний стан позивача з часу стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] не змінився. Позивачем не доведене значне погіршення його матеріального стану: як на час постанолвлення рішення про стягнення с нього аліментів, так і на теперішній час позивач працював і працює на одному й тому ж вугільному підприємстві, отримує стабільний заробіток, щомісячний розмір якого сягає 6700 грн. Кількість утриманців позивача не змінилася, окрім доньки, зобов'язань щодо утримання інших осіб в нього не виникає. Також судом встановлено, що батько позивача, з яким останній проживає, не є інвалідом, отримує дохід понад 5000 грн., що більш ніж у п'ять разів перевищує прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, продовжує працювати, на утриманні осіб не має, комунальні послуги за квартиру сплачує самостійно, користуючись пільгою у 50%, та надає матеріальну допомогу своїм повнолітнім синам, серед яких - позивач, крім того, він не відмовляється від коштів, які йому надає на ліки позивач, оскільки вони не є зайвими через потребу влаштування свого особистого життя. З огляду приведеного суд критично відноситься до обґрунтувань позивача з приводу утримання свого батька і не приймає їх до уваги. Наявність втрати позивачем професійної працездатності існувала на день постановлення рішення суду про стягнення з нього аліментів, відсоток ступеню втрати не змінився, жодних доказів щодо додаткових витрат на придбання медикаментів позивачем не наведено. До того ж позивач продовжує працювати на підземних роботах в шахті, що потребує від нього задовільного стану здоров'я. Суд також бере до уваги, що відповідач, на утриманні якої перебуває дитина, у зв'язку з інвалідністю не має змоги працювати та отримувати гідну заробітну плату. Враховуючи вищевикладене, суд не знайшов підстав для зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду. На підставі ст.192 СК України,

Outcome: dismissed