Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме: про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , та на земельну ділянку загальною площею 0,12 га призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначає про те, що є сином [PERSON] та [PERSON] . Його мати [PERSON] померла [INFO] , а батько [PERSON] помер [INFO] . Згідно витягу з протоколу №20 від 25 серпня 1951 року засідання Козинської райради депутатів трудящих його батькові [PERSON] , як колгоспнику, було передано хату колишнього чеха [PERSON] в с. Вовковиї. Відповідно до даних погосподарських книг Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, житловий будинок [ADDRESS] , належав та належить його батькові [PERSON] . Крім того, за [PERSON] , який помер [INFO] , рахувалася та рахується земельна ділянка загальною площею 0,12 га призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] . Виданою Вовковиївською сільською радою Демидівського району Рівненської області довідкою, підтверджується те, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та проживала в с. Вовковиї, Демидівського району Рівненської області. Склад сім`ї [PERSON] на момент її смерті був наступним: чоловік [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 28 липня 2011 року приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Мельник А.Б. було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] . Оскільки, його батькові [PERSON] належали на праві власності житловий будинок [ADDRESS] , та земельна ділянка, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за цією ж адресою, позивач вважає, що таке майно було набуте [PERSON] у власність та є предметом спадкування. З вказаних підстав, у позовній заяві позивач [PERSON] просив попередньо визначити розмір судового збору, з наступним стягненням недоплаченого або переплаченого судового збору. При вирішенні справи встановити ціну позову та визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , та на земельну ділянку загальною площею 0,12 га призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Представник позивача [PERSON] адвокат Мацей А.М. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області та представник відповідача Демидівської селищної ради Рівненської області (правонаступник Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області) на розгляд справи не з`явилися, подали до суду заяви в яких просили справу розглянути без їх участі та зазначали про те, що визнають позовні вимоги позивача у разі встановлення їх в судовому порядку (а.с. 100, 171). За таких обставин, суд приходить до висновку про розгляд справи без участі представника відповідача, що відповідає положенням ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ухвалами суду від 16 жовтня 2020 року та 24 березня 2021 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем Вовковиївською сільською радою Демидівського району Рівненської області (а.с. 123, 124 звукозапис судового засідання) та Демидівською селищною радою Рівненської області позовних вимог позивача (а.с. 178 звукозапис судового засідання). Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного висновку. Ухвалою суду від 14 лютого 2020 року прийнято позовну заяву [PERSON] до Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно та відкрито провадження у справі № 558/77/19 за вказаним позовом. Судом проведено підготовче засідання по даній цивільній справі 28 квітня 2020 року. Суд вирішив справу в межах позовних вимог позивача та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. \~ \~ \~ \~Судом не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. В ході розгляду справи представник позивача [PERSON] адвокат Мацей А.М. заявив клопотання про витребування спадкової справи № 33/2011, що заведена нотаріусом після смерті батька позивача [PERSON] ; про витребування з Демидівського районного суду Рівненської області для огляду в судовому засіданні цивільної справи № 1704/522/12 за позовом [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно; про витребування у Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області погосподарських книг на домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 38). Такі клопотання представника позивача задоволено судом. Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року було замінено відповідача Вовковиївську сільську раду Демидівського району Рівненської області на Демидівську селищну раду Рівненської області. Під час розгляду справи представником позивача [PERSON] адвокатом Мацеєм А.М. заявлялися клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, про надання часу для мирного врегулювання питання щодо набуття позивачем права власності на спадкове майно. Сторони (їх представники) інших заяв та/чи клопотань по суті розгляду справи до суду не подавали. Судом визнавалася обов`язковою участь представника відповідача в судовому засіданні для надання ними особистих пояснень, з метою встановлення розбіжностей у записах погосподарських книг щодо адреси житлового будинку, що належав [PERSON] . Проте в судове засідання представник Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області не з`явився, надав до суду витяг з рішення четвертої сесії Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області № 25 від 16 березня 2011 року «Про перейменування вулиць та присвоєння поштових адрес у с. Вовковиї, Демидівського району», згідно якого зазначено, що будинку, власником якого є [PERSON] , [INFO] , присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 12) встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Вовковиї, Козинського району Ровенської області, його батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14) [PERSON] померла [INFO] в с. Вовковиї, Демидівського району Рівненської області. Відповідно до довідки № 1410, виданої 7 листопада 2018 року Вовковиївською сільською радою Демидівського району Рівненської області (а.с. 21), [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та проживала в с. Вовковиї, Демидівського району Рівненської області. Склад сім`ї померлої на момент смерті був наступним: чоловік [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15), [PERSON] помер [INFO] в с. Вовковиї, Демидівського району Рівненської області. Відповідно до дослідженого в судовому засіданні витягу з протоколу № 20 засідання виконкому Козинської райради депутатів трудящих (а.с. 17) вирішено продати [PERSON] хату бувшого чеха Грудка Богоміла в с. Вовковиї, як колгоспнику. Із дослідженого акта передачі майна на постійну власність від 21 березня 1951 року (а.с. 18) встановлено, що [PERSON] було передано у постійну власність хату в с. Вовковиї. Відповідно до довідки № 1409, виданої 7 листопада 2018 року Вовковиївською сільською радою Демидівського району Рівненської області (а.с. 20), з 1951 року по даний час житловий будинок, господарські будівлі та споруди належали [PERSON] . Довідкою № 1408, виданою Вовковиївською сільською радою Демидівського району Рівненської області 7 листопада 2018 року (а.с. 13), та дослідженою погосподарською книгою №2 за 2011-2015 роки (а.с. 102) встановлено, що згідно земельно-кадастрової книги Вовковиївської сільської ради земельна ділянка загальною площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , рахується за [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Державний акт на дану земельну ділянку не видано, кадастровий номер не присвоєно. Дослідженими матеріалами спадкової справи № 33/2011, наданої на запит суду приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Мельник А.Б., встановлено, що за заявою [PERSON] , поданою приватному нотаріусу 28 липня 2011 року, про прийняття спадщини за заповітом щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] , заведено спадкову справу № 33/2011. В спадковій справі № 33/2011 міститься заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Мельник А.Б. 11 травня 2007 року, та згідно якого [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповідав своєму синові [PERSON] (а.с. 55). Інші спадкоємці заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] нотаріусу не подавали. В матеріалах спадкової справи відсутні відомості про видачу [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Разом з тим, в спадковій справі є відмова приватного нотаріуса Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Мельник А.Б. у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) в розмірі 3,32 га в КСП ім. Грушевського, що знаходиться в с. Вовковиї, Демидівського району Рівненської області, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 62). Дослідженими матеріалами спадкової справи № 33/2011 та оглянутою в судовому засіданні цивільною справою Демидівського районного суду Рівненської області № 1704/522/12 (а.с. 63, 64, 103-122), встановлено, що рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2012 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно, визнано за [PERSON] право на земельну частку (пай) в розмірі 3,32 умовних кадастрових гектарів КСП ім. Грушевського, що знаходиться в с. Вовковиї, Демидівського району Рівненської області, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі № 783 від 21 травня 2007 року, та сертифіката на земельну частку (пай) серії РВ № 020346 від 2 липня 1996 року. Вказане рішення суду набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Мельник А.Б. № 01-16/229 від 5 листопада 2020 року, станом на 5 листопада 2020 року приватним нотаріусом не виносились постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] на майно, яке належало його покійному батькові, а саме: на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,12 га, що знаходяться в [ADDRESS] . Відповідно до наданого представником позивача [PERSON] адвокатом Мацеєм А.М. повідомлення приватного нотаріуса Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Мельник А.Б. № 01-16/236 від 17 листопада 2020 року вбачається, що нотаріусом було роз`яснено представнику [PERSON] про необхідність прибуття до нотаріальної контори та надання оригіналів документів, що підтверджують повноваження, а також особисто подати заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] , внести плату за вчинення нотаріальної дії та внести встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням. Відповідно до ст. 15, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положення ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. П.\~1\~ч.\~2\~ст.\~16\~ЦК України\~визначено,\~що способом\~захисту цивільних\~прав та\~інтересів можуть\~бути визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Дослідженими доказами по справі встановлено, що позивач [PERSON] , у порядку та строки, передбачені ст.ст. 1268-1270 ЦК України, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Разом з тим, судом встановлено, що після подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, позивач [PERSON] не звертався до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме: на житловий будинок і земельну ділянку площею 0,12 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Нотаріус постанов про відмову у видачі позивачеві [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно не виносив. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії видають свідоцтва про право на спадщину. В силу вимог ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. За таких обставин, суд приходить до висновку, що право позивача [PERSON] на спадкування ним після смерті батька [PERSON] житлового будинку та земельної ділянки ніким не оспорюється та ніким не було порушене. Дослідженими доказами, судом не встановлено жодних обставин, що свідчили б про наявність у позивача перешкод в оформленні спадщини після смерті батька у нотаріуса (в позасудовому порядку). П.\~23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№ 7\~від 30\~травня 2008\~року роз`яснює,\~що свідоцтво\~про право\~на спадщину\~видається за\~письмовою заявою\~спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину в\~порядку,\~установленому цивільним\~законодавством.\~За наявності\~умов для\~одержання в\~нотаріальній \~конторі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~вимоги про\~визнання права\~на спадщину\~судовому розглядові\~не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач не позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в порядку, визначеному ст.ст. 41-48, 66-69 Закону України «Про нотаріат». Суд, вирішує спори щодо захисту порушених, невизнаних чи оспорюваних прав і законних інтересів осіб та не може підміняти інші органи, що уповноважені в межах наданих їм повноважень та у визначеному порядку вчиняти відповідні дії. За таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача [PERSON] про визнання за ним права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька позивача [PERSON] , а саме: на житловий будинок та земельну ділянку, оскільки із заявою про видачу позивачеві свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріуса останній не звертався та нотаріус не відмовляв позивачеві у видачі такого свідоцтва. За наявності чітко визначеного державою правового механізму реалізації права особи (в даному випадку щодо спадкування та нотаріального оформлення спадщини), суд не може змінювати такий механізм. Позивач у позовній заяві просив попередньо визначити розмір судового збору, з наступним стягненням недоплаченого або переплаченого судового збору, та встановити ціну позову. До суду позивачем не було додано жодних документів, що підтверджували б вартість житлового будинку та земельної ділянки, визнати право власності на які просив позивач у позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача не заявляв клопотань про проведення експертизи, з метою визначення вартості такого майна. Відомостей про вартість вказаного майна немає. З урахуванням встановлених обставин справи та зазначених правових норм, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача та відмову у їх задоволенні. При цьому, суд враховує, як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини про те, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Оскільки підстав для задоволення позовних вимог позивача немає, понесені позивачем судові витрати в розмірі 841,00 гривень сплаченого судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, не підлягають стягненню з відповідача. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на положення ст.ст. 328, 331, 392, 1216, 1217 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1233, 1268-1270 Цивільного кодексу України, ст.ст. 41-48, 66-69 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 258, 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: dismissed