Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання втратившим право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог вказав, що на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2001 року він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , де, окрім нього, значиться зареєстрованим його син - відповідач [PERSON] , [INFO] , який з 2008 року після припинення шлюбно-сімейних стосунків з його матір`ю в спірному житловому приміщенні не проживає і наміру повертатися до свого місця реєстрації не має. Вказуючи на те, що відповідач тривалий час не користується квартирою без поважних на те причин та що його реєстрація в спірній квартирі створює йому перешкоди у повноцінному розпорядженні майном, позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач вимоги підтримав і зазначаючи на те, що після досягнення повноліття син також інтересу до місця його проживання не проявляє і жити у спірному приміщенні не бажає, просив визнати його втратившим право користування цим приміщенням. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає повністю. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 08.05.2001 року приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу, є власником квартири [ADDRESS] (арк.спр.7,8). Згідно довідки з місця проживання та складу сім`ї, в зазначеному будинку зареєстровані позивач [PERSON] та його син - відповідач [PERSON] , [INFO] , який згідно акту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Молодіжний-25» м.Мирнограда від 27.05.2019 року, складеного за участю мешканців будинку [ADDRESS] , у цьому будинку не проживає з 2008 року (арк.спр.9,10). Факт не проживання відповідача за зазначеною адресою в достатній мірі знайшов своє підтвердження в показаннях допитаних судом свідків - [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , які суду пояснили, що після припинення позивачем шлюбних стосунків з колишньою дружиною вона деякий час жила у квартирі позивача разом з їх малолітнім сином [PERSON] , а потім приблизно у 2008році переїхала з дитиною в інше місто. Після того позивач знову одружився і став жити у спірній квартирі з іншою дружиною. Відповідач разом з ними не проживає. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право приватної власності є непорушним. Це означає, що особа згідно з вимогами ст.ст.316,317,319 Цивільного Кодексу має право на безперешкодне володіння, користування і розпорядження належним їй майном, в тому числі на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст. 383 Цивільного Кодексу та ст.150 Житлового Кодексу України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм будинком. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності в житлі без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як слідує з досліджених судом доказів, спірна квартира за своїм цільовим призначенням відповідачем не використовується. Відсутність відповідача за місцем реєстрації з моменту досягнення ним повнолітнього віку на час розгляду справи складає більше півтора року і носить безперервний характер. Поважних причин, за яких би відповідач не використовував житло, чи домовленостей між ним та позивачем, як власником житла, щодо порядку його використання судом не встановлено. Оскільки аналіз досліджених доказів та з`ясованих обставин дають суду підстави вважати, що відповідач, як член сім`ї власника житла, відсутній на спірній жилій площі більше одного року без поважних причин, що ним не оспорюється, це є підставою для визнання його втратившим право користування цим житлом відповідно до п.2 ст.405 Цивільного Кодексу України.

Outcome: approved