Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з їх дочкою [PERSON], та визначити такі способи його участі у вихованні дитини: систематичні побачення щотижня: вівторок, четвер з 17.00год. до 20.00год., субота, неділя почергово з 17.00год. до 20.00год.; зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити перешкод у зустрічах батька з дитиною. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19 квітня 2012 року зареєстрував з відповідачем шлюб, в якому мають неповнолітню дочку [PERSON], 03.09.2012р.н. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час вони проживають окремо, дитина залишилася проживати з відповідачем та її батьками. З моменту окремого проживання у них почали виникати непорозуміння щодо прийняття ним участі у вихованні дитини, її відвідуванні. Стверджує, що відповідач та її родичі створюють йому штучні перешкоди для зустрічі та нормального спілкування з дитиною. В добровільному порядку дійти згоди щодо його участі у вихованні дитини вони не можуть. Зазначає, що протягом тривалого часу намагається налагодити зв'язок з дочкою, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку. За його зверненням, 26 березня 2015 року Комісією із захисту прав дитини Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради було прийняте рішення, згідно якого йому було визначено порядок прийняття участі у спілкуванні з дочкою [PERSON] та у її вихованні, зокрема встановлено час його зустрічей з дитиною в присутності матері: вівторок, четвер з 17.00год. до 20.00год., субота, неділя почергово з 17.00год. до 20.00год., зобов'язано матір не чинити перешкод у зустрічах батька з дитиною. Однак, відповідач [PERSON] ігнорує таке рішення Комісії із захисту прав дитини Сихівської районної адміністрації та продовжує чинити перешкоди його спілкуванню з дочкою, взятті участі у її вихованні. Зазначає, що кожен раз коли йому вдається більш-менш налагодити зв'язок з дитиною та встановити певний графік відвідування, відповідач втручається та своїми діями негативно впливає на його стосунки з дитиною. Вважає, що такі ситуації дуже важко та негативно впливають на розвиток дитини, її характер, поведінку тощо. Стверджує, що виховання його дочки [PERSON] належить до найважливіших питань життя сім'ї. Свій обов'язок щодо виховання дитини він має можливість повноцінно виконувати лише за умови безпосереднього спілкування з дитиною щотижня, на протязі кількох днів. А відтак, з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, просить позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Додатково пояснив, що дуже любить свою дочку, намагається брати участь у вихованні дитини, однак відповідач безпідставно категорично та безпідставно відмовляє йому в побаченнях з дочкою незважаючи на встановлений органом опіки та піклування графік таких зустрічей. У міру своїх можливостей він надає кошти на утримання дитини. Зазначив, що працює позмінно, а тому не кожного дня може бачитися з дочкою. З урахуванням вищенаведеного, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов заперечили, надали суду пояснення аналогічні викладеним в письмових запереченнях. Вважають твердження позивача викладені в позовній заяві безпідставними, надуманими та не підтвердженими жодними доказами. Стверджують, що батько в добровільному порядку ухиляється від обов'язку з утримання дитини. Зазначили, що позивач ніколи не цікавився вихованням та розвитком дитини, ніколи не надавав коштів на утримання дочки, ніколи та нічого дитині не купував, неодноразово в присутності дитини ображав відповідача [PERSON], висловлювався в її сторону нецензурними словами, постійно вчиняє скандали, безпідставно вчиняє фізичне насильство, як щодо відповідача, так і щодо малолітньої дочки. Зазначене негативно впливає на розвиток дитини, вона стає нервовою, емоційно неврівноваженою, після зустрічей з батьком повертається переляканою, часто плаче. Відповідач [PERSON] ствердила суду, що вважає неприпустимими погляди батька на виховання дитини, зокрема щодо виховання дочки в постійному страху, застосування до неї фізичної сили. Зазначила, що не заперечує щодо побачень батька з дитиною відповідно графіку встановленого розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, проте вважає за необхідне при цьому враховувати інтереси дитини, її стан здоров'я, погодні умови, та інші обставини, які впливають на розвиток та виховання їх дочки. Позивач ж вимагає зустрічей з дитиною незважаючи ні на самопочуття дитини, ні на погодні умови, ні на інші обставини, які б могли перешкоджати таким зустрічам, керується лише власними інтересами, а не інтересами дитини. Вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки вона не чинить позивачу перешкод у побаченні чи спілкуванні з дитиною, та при їх побаченнях в першу чергу враховує інтереси дитини. Представник третьої особи Відділу у справах дітей Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, пояснив, що батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини та в зв'язку з тим, що сторони не можуть дійти згоди щодо участі батька у вихованні дочки, вважає за необхідне усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні батька з дитиною та визначити способи його участі у вихованні дитини в судовому порядку, виходячи з віку та інтересів дитини, як це визначено розпорядженням Сихівської районної адміністрації. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що в період з 19 квітня 2012 року до 15 червня 2015 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, дитина залишилася проживати з відповідачем [PERSON] та її батьками, що сторонами не оспорюється. Судом встановлено, що сторони перебувають в конфліктних відносинах та не можуть дійти згоди щодо виховання дочки в добровільному порядку. Так, 10 березня 2015 року батько [PERSON] звернувся з заявою про визначення часу зустрічей з дитиною до Відділу у справах дітей Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради. У зв'язку з наведеним, розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 03 квітня 2015 року за №155, за заявою [PERSON] визначено способи його участі у вихованні та спілкуванні з дочкою - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Виходячи з інтересів дитини, з врахуванням зайнятості батьків, віку дитини, встановлено час зустрічей батька з дитиною в присутності матері: вівторок, четвер з 17.00год. до 20.00год.; субота, неділя почергово з 17.00год. до 20.00год. Зобов'язано матір [PERSON] не чинити перешкод у зустрічах батька з дочкою. Як ж вбачається з пояснень позивача[PERSON], відповідач [PERSON] ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, продовжує чинити йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною, безпідставно відмовляє йому в побаченнях з дитиною. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до\~ст.9 Конституції України\~та ст.ст.2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно\~ст.141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.157 \~Сімейного кодексу України\~\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. З урахуванням вимог ст.ст.158, 159 Сімейного кодексу України\~за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема,\~якщо ухиляється від виконання рішення\~органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду\~з позовом про усунення цих перешкод.\~\~\~\~ Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану том) з батьків, хто проживає окремо від дитини. У частинах 1, 2\~ст.155 Сімейного кодексу України\~закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В\~ст.15 цього ж Закону\~вказано, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Суд не приймає покликання відповідача [PERSON] на негативний вплив батька на дитину.\~Відповідачем не надано доказів, що визначений органом опіки та піклування, та який фактично позивач просить затвердити в судовому порядку, спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини перешкоджатиме її нормальному вихованню та доказів на підтвердження того, що порушуються її права та права малолітньої дочки. Заперечення не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Твердження відповідача про жорстоке відношення позивача до дитини, не підтверджено жодним доказом, а ґрунтується лише на висловлюваннях. Так, в провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки, однак це не є підставою для заборони батьку брати участь у вихованні дитини та спілкуватися з нею. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.1, 4 ст.60 ЦПК України\~кожна сторона\~зобов'язана\~довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Із системного аналізу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141, 159 Сімейного кодексу України\~вбачається, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. В процесі судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] ніби й не заперечує щодо участі батька у вихованні дитини у встановлений органом опіки та піклування спосіб, однак заявлені позивачем в судовому порядку аналогічні вимоги категорично не визнає, вважає що зустрічі дочки з батьком негативно впливають на дитину, її розвиток, та просить в задоволенні позову відмовити. Так, встановлений сімейним законодавством принцип рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Єдиною обставиною, яку законодавець визначив як перепону для спілкування батьків зі своїми неповнолітніми дітьми, є таке спілкування, що перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідач [PERSON] не надала суду жодних доказів того, що спілкування позивача із дочкою перешкоджає нормальному розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ст.155 ч.1, 2 Сімейного кодексу України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Генеральною Асамблеєю проголошено Декларацію прав дитини з метою забезпечити дітям щасливе дитинство і користування для їх власного блага і блага суспільства, правами і свободами і закликає батьків, щоб вони визначили і намагалися дотримуватися цих прав. Виходячи з принципу 6 Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і матеріальної забезпеченості. Враховуючи пояснення сторін, визначений органом опіки та піклування спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, який сторонами не заперечується, інтереси дитини, її вік, бажання батька спілкуватися з дитиною, дотримуючись розумного балансу участі обох батьків у вихованні дитини, ставлення батька до дитини, можливість батька бачитись з дитиною, суд вважає за доцільне\~\~зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити перешкод у зустрічах батька з дитиною, та визначити такі способи його участі у вихованні дитини: систематичні побачення щотижня: вівторок, четвер з 17.00год. до 20.00год., субота, неділя почергово з 17.00год. до 20.00год.. Окрім цього, з врахуванням інтересів дитини, її місця проживання з матір'ю, малого віку, а також фактичних відносин, які склалися між сторонами та дитиною, суд вважає, за необхідне обумовити побачення батька з дитиною в присутності матері. Відповідно \~до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 243,60грн. судового збору. На підставі ст.ст. 7, 141, 155, 157, 158, 159 Сімейного кодексу України, ст.ст.12, 15 Закону України «Про охорону дитинства»,\~ Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини \~від 20 листопада 1989 року,та

Outcome: approved