Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 30 липня 1994 року Котелевським відділом ЗАГС Полтавської області за актовим записом № 62, обґрунтовуючи позов тим, що подружнє життя не склалося, відповідачка не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, втратили повагу один до одного, що призвело до припинення шлюбних відносин. В зв'язку з цим в подальшому не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачкою. У відкритому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просить розірвати шлюб, оскільки подружні відносини припинили майже рік назад. У відкрите судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. [PERSON] надала до суду заяву від 11.11.2014 року, в якій просить провести розгляд справи без її участі, зазначивши що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти розірвання шлюбу. Крім цього зазначила, що спору про спільне сумісне майно подружжя не має. (а.с. 16). Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи (а.с. 1-19), приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30 липня 1994 року сторони зареєстрували шлюб у Котелевському відділі ЗАГС Полтавської області, про що зроблено відповідний запис № 62, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 30.07. 1994 року (а.с. 4). Від цього шлюбу, сторони мають спільну дитину: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 квітня 1998 року, виданого Котелевським відділом РАГС Полтавської області, та зроблено відповідний актовий запис № 13 в книзі реєстрації народжень (а.с.6). Судом в ході судового засідання встановлено, що спору про спільне сумісне майно подружжя та місця проживання дитини на момент розгляду вище зазначеної цивільної справи у сторін не має. Згідно з вимогами ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають підтримувати подружні відносини, у них виникають постійні непорозуміння, сварки, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача - [PERSON], відповідачки - [PERSON] та інтересам неповнолітньої дитини. Задовольняючи позовні вимоги позивача - [PERSON] до відповідачки - [PERSON], про розірвання шлюбу, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачки на користь позивача слід стягти судові витрати по сплаті судового збору (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved