Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Харківської міської ради, в якому просив визнати право власності на нежитлові будівлі а саме літ. «А-1» загальною площею 134,7 кв.м, «Б-1» загальною площею 47,2 кв.м, «В-1» загальною площею 115,4 кв.м, «Г-1» загальною площею 56,8 кв.м, «Д-1» загальною площею 49,4 кв.м, «Е-1» загальною площею 10,3 кв.м, які представляють собою торгівельні павільйони, що розташовані за адресою: [ADDRESS], в місті Харківі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він за власні кошти виконав будівництво нежитлових будівель літ. «А-1», «Б-1», «В-1», «Г-1», «Д-1» та «Е-1» які представляють собою торгівельні павільйони 2013 року побудови. З метою підтвердження можливості подальшої безпечної експлуатації нежитлових будівель позивачем замовлено технічний висновок про стан будівельних конструкцій нежитлових будівель літ. «А-1», «Б-1», «В-1», «Г-1», «Д-1» та «Е-1». Відповідно до розділу «Висновки та рекомендації» зазначеного технічного висновку, стан будівельних конструкцій на момент огляду забезпечує несучу здатність, достатню для експлуатації будівлі. Експлуатація не суперечить будівельно технічним, санітарним та протипожежним нормам. Відповідно до технічного висновку загальна площа нежитлових приміщень складає: «А-1» - 134,7 кв.м, «Б-1» - 47,2 кв.м, «В-1» - 115,4 кв.м, «Г-1» - 56,8 кв.м, «Д-1» - 49,4 кв.м, «Е-1» - 10,3 кв.м, які представляють собою торгівельні павільйони, що розташовані за адресою: [ADDRESS], в місті Харківі. 15.05.2014 року позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій пояснив що 13 травня 2014 року КП «ХМ БТІ» було надано довідку згідно якої в спірних нежитлових будівлях змінились літери та адреси місця знаходження. На підтвердження своїх слів позивач надав суду довідку КП «ХМ БТІ» від 13.05.2014 р., та просить визнати за ним право власності на нежитлові будівлі літ. «К-1» загальною площею 134,7 кв.м, «Л-1» » загальною площею 47,2 кв.м, «М-1» загальною площею115,4 кв.м, «Н-1» загальною площею 56,8 кв.м, «О-1» загальною площею 10,3 кв.м що розташовані за адресою: [ADDRESS] У зв'язку з тим, що позивачем самовільно побудовані вказані нежитлові будівлі, на час звернення з відповідним позовом позивач не має можливості оформити право власності на нерухомість належним чином. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, ознайомившись із заявами позивача, вивчивши надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач протягом 2013 року за власні кошти виконав будівництво нежитлових будівель літ. «К-1» загальною площею 134,7 кв.м, «Л-1» » загальною площею 47,2 кв.м, «М-1» загальною площею115,4 кв.м, «Н-1» загальною площею 56,8 кв.м, «О-1» загальною площею 10,3 кв.м що розташовані за адресою[ADDRESS] та на нежитлову будівлю літ. «Ж-1» загальною площею 49,4 кв.м що розташована за адресою: [ADDRESS] З метою підтвердження можливості подальшої безпечної експлуатації нежитлових будівель позивачем замовлено технічний висновок про стан будівельних конструкцій нежитлових будівель літ. «К-1», «Л-1», «М-1», «Н-1», «О-1» та «Ж-1». Відповідно до розділу «Висновки та рекомендації» технічного висновку про стан будівельних конструкцій на момент огляду забезпечує несучу здатність, достатньою для експлуатації будівлі. Експлуатація не суперечить будівельно-технічним, санітарним та протипожежним нормам. Відповідно до технічного висновку загальна площа нежитлових приміщень складає: «К-1» - 134,7 кв.м, «Л-1» - 47,2 кв.м, «М-1» - 115,4 кв.м, «Н-1» - 56,8 кв.м, «О-1» - 10,3 кв.м та літ. «Ж-1» - 49,4 кв.м. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є не порушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії які не суперечать закону. Згідно із статтею 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Всупереч викладеним вище нормам, позивач не може в повній мірі здійснити своє право щодо зазначених нежитлових будівель, а саме позивач обмежений у своєму праві розпоряджатися своїм майном, оскільки право власності на нього не зареєстроване належним чином. Частиною 2 статті 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не встановлено із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визначене за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст. 16 Цивільного кодексу України забезпечують можливість захисту порушених прав та охоронюваних інтересів, зокрема, шляхом визнання відповідного права. Відповідно до ч. 3 ст. 375 Цивільного кодексу України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Підставою для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно відповідно до пункту 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 868 від 17.10.2013 р. є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved