Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк у два місяці для прийняття спадщини за заповітом, що залишилась після смерті його тітки [PERSON] , яка померла [INFO] в [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла його тітка [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку. У встановлений законом шестимісячний строк він не звертався до нотаріальної контори, оскільки не знав про заповіт. Від свого батька йому стало відомо про існування заповіту, який в силу похилого віку та необізнаності у законодавстві вважав, що цей документ є остаточним і немає потреби звертатись до нотаріальної контори. Після того як йому стало відомо про зазначені обставини, він звернувся до приватного нотаріуса з метою відкриття спадщини, однак отримав відмову з причин пропуску строку для прийняття спадщини. Передбачений законодавством України строк для прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин, тому за захистом своїх порушених прав та законних інтересів він змушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач на позовних вимогах наполягає (а.с.14); представник відповідача не заперечує проти позову (а.с.13). Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Тому суд може розглянути справу без участі сторін, і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з свідоцтвом про смерть, яке видано повторно 02 вересня 2020 року виконавчим комітетом Вячеславської сільської ради Приморського району Запорізької області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в [ADDRESS], про що складено відповідний актовий запис № 15 (а.с.8). 06 серпня 1996 року Приморською райдержадміністрацією видано [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS], сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0091533, розміром 7,41 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП «1-го Травня» (а.с.16). 19 грудня 2001 року [PERSON] на підставі рішення Вячеславської сільської ради від 30.12.1993 № 1 отримала Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,42 га, розташовану на території [ADDRESS] , для ведення особистого підсобного господарства (а.с.15). 06 квітня 2000 року секретарем Вячеславської сільської ради Приморського району Запорізької області Радієвою Н.І. було посвідчено заповіт [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , яким вона зробила таке розпорядження: усе її майно, де б воно не було, з чого не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті, те на що вона по закону буде мати право, заповіла [PERSON] (а.с.3). Згідно з довідкою виданої виконавчим комітетом Приморської міської ради Приморського району Запорізької області від 11.10.2021, [PERSON] дійсно мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 1961 року по день смерті - [INFO] . Звісні спадкоємці - [PERSON] (а.с.9). У інформаційному листі приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Фіщина В.В. від 23.10.2020 повідомлено [PERSON] про неможливість завести спадкову справу після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.4). За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року № 61-38298св18. Судом встановлено, що позивач [PERSON] був необізнаними про наявність заповіту, складеного на його користь [PERSON] , оскільки спадкова справа після її смерті не заводилася, й відповідно не було здійснено повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом. Позивач навів поважні причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк. Такі обставини позбавляють можливості позивача оформити свої спадкові права. В інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право він не може. Враховуючи викладене суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, йому необхідно встановити додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини, та визнати причину пропуску встановленого законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини поважною.

Outcome: approved