Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні нерухомим майном, шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що він, [PERSON], на праві власності має квартиру, розташовану за адресою: м. Камянське, пр. Героїв АТО, 3-25. Квартира належить йому на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.04.2018 року, як спадкоємцю після смерті [PERSON] з якою вони проживали однією сімєю як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу з 1993 року по день її смерті 10 жовтня 2013 року. Зареєстровано право власності на його імя в Державному реєстрі речових нрав на нерухоме майно 14.06.2018 року за реєстровим номером обєкта нерухомого майна 1576814712104, номер запису про право власності: 26625121. Складається квартира із однієї кімнати, житловою площею 19 кв.м., загальна площа квартири становить 41,8 кв.м. Фактично він проживає в квартирі з 20.04.1994 року, з моменту її придбання, а зареєстрований в квартирі після набуття права власності, а саме: з 23.06.2018 року. В квартирі за адресою пр.Героїв АТО, 3-25 з 11.04.2006 року зареєстрований [PERSON], [INFO]. Він є онуком його померлої цивільної дружини [PERSON], на чиє імя було зареєстровано право власності на зазначену квартиру до її смерті. До 2013 року він проживав в квартирі, а восени 2013 року, одразу після смерті бабусі, забрав всі свої особисті речі, та виїхав до Росії, де проживає по теперішній час у Москві. Він ніколи не чинив перешкод у його проживанні в квартирі, але він є дорослою людиною, яка сама вирішує де йому проживати і його вибір місця проживання не в Україні і не в м. Камянське, але при цьому ним не вирішено питання про зняття з реєстраційного обліку в квартирі. Відбувся перехід права власності, відповідач не є членом його родини, не мешкає в квартирі понад пять років і в той же час він вимушений сплачувати комунальні платежі за не проживаючу в квартирі особу зі своєї майже мінімальної пенсії, не може отримати субсидію, хоча потребує державних матеріальних пільг. Взагалі реєстрація в квартирі відповідача перешкоджає як користуванню, так і розпорядженню нерухомим майном. Так як він не має взагалі ніякого звязку з відповідачем, він не може запропонувати йому добровільно вирішити питання зняття з реєстраційного обліку в квартирі, тому має єдиний спосіб захисту своїх прав - судовий і звертається до суду з даним позовом. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 жовтня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача- адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилася, письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 29 листопада 2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 квітня 2018 року визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після померлої 10 жовтня 2013 року [PERSON] на квартиру, житловою площею 19,0 кв.м., загальною площею 41,8 кв.м., розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м.Кам'янське, пр.Героїв АТО, буд 3. (а.с.16-18). Відповідно до довідки про реєстрацію складу сімї № 1/21376 від 18.07.2018 року позивач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], у квартирі також зареєстрований: [PERSON].( а.с.9-а) \~ \~ \~ \~Згідно акту про непроживання від 18.07.2018 року [PERSON] не проживає за адресою: [INFO], з 2013 року по теперішній час. (а.с.8). Згідно бази даних ІІПС Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Дніпропетровській області [PERSON], [INFO], із заявами та повідомленнями до Дніпровського ВП з приводу перешкод у користуванні житловим приміщенням розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м.Кам'янське, пр.Героїв АТО, буд 3, не звертався. (а.с.9). Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма права і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно ст. 65 ЖК України особи, які вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Згідно зі ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 15 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сімї не звільняє їх від виконання обовязків за договором найму жилого приміщення. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст.150 ЖК України власник житла має право користуватися ним на власний розсуд. Враховуючи те, що відповідач, як член сім'ї власника житла, не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, а саме з 2013 року згідно даних довідки від 18.07.2018 року (а.с.8), суд вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved