Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з повзовною заявою, в якій просить розірвати договір довічного утримання укладений між ним та [PERSON], зареєстрований державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Абеленцевою Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1345, а також стягнути з відповідача судовий збір. В заяві позивач посилається на те, що ним 08.12.2010 року з [PERSON] було укладено договір довічного утримання, у відповідності до якого відповідачка зобов'язалася довічно доглядати за ним та надавати усю необхідну допомогу, прибирати в квартирі не рідше одного разу на тижденьпрати не рідше одного разу на тиждень та виконувати інші послуги немайнового характеру. Проте, в порушення вимог даного договору, [PERSON] взяті згідно вказаного договору не виконувала в зв'язку з її похилим віком та частими поїздками до її доньки. Крім того, позивач зазначає, що у відповідності до умов вказаного договору відповідачка в якості набувача отримала від нього у власність [ADDRESS], проте за комунальні послуги не сплачувала, він сплачує за них власним коштом. В зв'язку з цим, позивач пропонував [PERSON]. в добровільному порядку за згодою сторін розірвати вищезазначений договір, проте відповідачка згоди не дала. Вищевикладене змусила його звернутися із даною заявою до суду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, підтвердив обставини, викладені у заяві та клопотав про ухвалення хаочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши поямнення позивача, свідків, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідиши письмові докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті чи інші обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 08.12.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений та нотаріально посвідчений державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Абеленцевою Г.В. договір довічного утримання, за яким [PERSON] передав у власність [PERSON] належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS], а відповідачка зобов'язалась довічно доглядати позивача, забезпечувати його доглядом і необхідною допомогою, за домовленістю сторін зобов'язується прибирати квартиру не рідше одного разу на тиждень, прати речі не рідше одного разу на тиждень, придбавати в разі потерби медикаменти, продукти харчування за кошти відчужувача та виконувати інші послуги нематеріального характеру за домовленістю сторін. П. 5 Договору передбачено, що вкзана квартира залишається у користуванні [PERSON] довічно, безкоштовно. Відповідно до п. 6 Договір довічного утримання може бути розірваний за згодою сторін, а на випадок невиконання його умов або відмовлення від добровільного розірвання однією зі сторін - у судовому порядку. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 614 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. П. 1 чт. 1 ст. 755 ЦК України встановлено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимгати його повернення. Таким чином, підставою для розірвання договору довічного утримання є факт невиконання або неналежного виконання набувачем обов'язків за договором довічного утримання. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили надані в судовому засіданні пояснення позивача, зазначивши, що відповідачкою належним чином не виконуються умови договору, вона систематично на довгий період часу виїздить з міста, а [PERSON] покладені на неї договором довічного утримання обов'язки виконує сам: купує продукти, готує їсти, пере. Відповідачем заперечень на позов або доказів, що спростовують викладені позивачем обставин, та підтверджені показами свідків, надано не було . Таким чином, підставою для розірвання договору довічного утримання є факт невиконання або неналежного виконання набувачем обов'язків за договором довічного утримання. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved