Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що йому на праві власності належить житловий будинок в смт. Макарів по вул. Толстого, 17 Київської області, в якому, як член сімї, зареєстрований також його син, відповідач [PERSON] Проте, з жовтня 2013 року відповідач у вказаному будинку не проживає, особисті речі його відсутні, витрат на утримання будинку не несе. Домовленості між сторонами щодо збереження за відповідачем права користування житлом позивача у разі його тимчасової відсутності немає. Тому позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в смт. Макарів по вул. Толстого, 17 Київської області. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду письмову заяву з проханням слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав письмову заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.07.2012 р. та [PERSON] про державну реєстрацію прав від 27.07.2012 р., позивач є власником домоволодіння, що знаходиться в смт. Макарів по вул. Толстого, 17 Київської області. Довідкою про склад сімї №927 від 22.05.2015 р., підтверджується те, що в житловому будинку, що знаходиться в смт. Макарів по вул. Толстого, 17 Київської області зареєстровані позивач, відповідач, а також дружина позивача [PERSON] та син [PERSON] Актами обстеження житлово-побутових умов проживання позивача від 17.12.2013 року, від 11.06.2014 року, від 26.11.2014 року, відповідач за вказаною вище адресою зареєстрований але не проживає з жовтня 2013 року. Проте, добровільно змінити місце реєстрації відповідач не бажає, що і змусило позивача звернутися до суду. Вирішуючи між сторонами спір, суд виходить з наступного. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією права особи на житло здійснюється спеціальним законом яким є ЖК УРСР. Як зазначено у ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. До членів сім'ї власника будинку (квартири) згідно ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме його дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ст. 64 ЖК УРСР). Що ж до користування жили приміщенням приватного житлового фонду на підставі договору найму, це питання регулюється ст. 158 ЖК УРСР, відповідно до якої договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ж ст. 72 цього ж Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки відповідач тривалий час не проживає у спірному будинку та витрати на його утримання не несе, а також приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права інших осіб, то суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved