Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 11.03.2011 виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 13. В обґрунтування позову зазначив, що 11 березня 2011 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.03.2017, актовий запис № 13. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , які на теперішній час проживають разом із відповідачкою. Спільне життя з відповідачкою не склалося, бо в них різні характери і інтереси. Спільне господарство сторони не ведуть, тривалий час проживають окремо, спору про майно не мають. Вважала, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим, суперечить інтересам позивачки та дитини, що є підставою для розірвання їх шлюбу. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27.01.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про час і місце судового розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі та без участі позивача [PERSON] . Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.23, 33). Відповідачка [PERSON] , подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову, просила розірвати шлюб та проводити розгляд справи за її відсутності (а.с.34). Відповідно до ч.3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладене, а також на підставі ч.2 статті 191 ЦПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Крім того, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд встановив наступне: 11 березня 2011 року між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.03.2017 року (а.с.9) Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 154 від 03.12.2008, доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконкомом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 84 від 22.06.2011 (а.с.6, 7). Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд, відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, постановляє рішення про розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі, зокрема відсутність взаємного розуміння, поваги, любові, припинення шлюбних відносин, відсутність спільного проживання, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Зі змісту позовної заяви вбачається, що шлюбні стосунки та виконання обов`язків подружжя, передбачених статтями 54, 55 Сімейного кодексу України, фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть, спору про поділ майна сторони не мають, відповідач будь-яких заяв до суду не надав, а позивач, у свою чергу, вважає цей шлюб таким, що суперечить її інтересам. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до статтями 141,142 ЦПК України. (а.с.2).

Outcome: approved