Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, обґрунтувавши його тим, що 07 липня 2008 року він надав у позику [PERSON] кошти на загальну суму 18 000 доларів США, що підтверджується власноруч написаною розпискою відповідача, які (кошти) останній зобов'язувався повернути в строк до 07 липня 2010 року. В подальшому, на прохання відповідача про продовження терміну повернення боргу ще на один рік, строк повернення коштів було погоджено в строк до 07 липня 2011 року. Разом з тим, у зазначений строк відповідач борг не повернув. З посиланням на ст.ст.509, 1046, 1049, 1051 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача кошти в розмірі 143 478 грн. 00 коп., виходячи з офіційного курсу національної валюти України, встановленого НБУ по відношенню до долара США станом на 16 серпня 2011 року, за 1 долар США - 7, 971 грн. 00 коп., як борг за договором позики. Крім того, просив стягнути з відповідача і понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1 434 грн. 78 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, надав заяву за вх. №18185 від 16 червня 2014 року про розгляд справи за його відсутності. Крім того, будучи присутнім в судовому засіданні 13 травня 2014 року, позивач позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, будь-які заяви, клопотання на адресу суду від відповідача не надходили, на підставі чого суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання суду доказів. Зваживши доводи, викладені в позові, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, у зв'язку з чим підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з вимогами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частина 2 зазначеної вище статті передбачає представлення розписки позичальника на підтвердження укладення договору позики та його умов. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким відповідач [PERSON] взяв в борг у позивача грошові кошти в розмірі 18 000 доларів США грн., які зобов'язався повернути в строк до 07 липня 2010 року. На підтвердження укладення договору позики від 07 липня 2008 року, позичальник [PERSON] надав розписку, відповідно до якої він підтвердив факт, що отримав від позикодавця [PERSON] грошові кошти в розмірі 18 000 доларів США. (Т.1 а.с.162). В подальшому сторони погодили термін повернення позики, визначивши дату повернення до 07 липня 2011 року, що підтверджується записом позикодавця [PERSON] та підписом [PERSON] 07 липня 2010 року в розписці від 07 липня 2008 року. Судом також встановлено, що в строк до 07 липня 2011 року відповідач [PERSON] кошти в сумі 18 000 доларів США, які отримані від позивача [PERSON] в борг, не повернув. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Судом також встановлено, що розписка про отримання коштів в розмірі 18 000 доларів США написана та підписана безпосередньо відповідачем, зазначений факт на момент розгляду справи ніким не оспорюється, будь-яких належні та допустимі докази на підтвердження існування обставин написання даної розписки під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості або тяжкої обставини в матеріалах справи відсутні, будь-яких дій щодо можливого оспорення договору позики від 07 липня 2008 року, як це передбачено ст. 1051 ЦК України, відповідач [PERSON] не вчиняв. Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. Строк повернення боргу, зазначений в розписці, минув, оригінал боргової розписки пред'явлений суду позивачем, що свідчить про те, що відповідач борг не повернув, чим порушив право позивача як позикодавця за договором позики на її повернення, при цьому, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з правових норм, а саме: ст.ст. 1046-1049 Цивільного кодексу України, розглядаючи зазначену цивільну справу на підставі ст.ст.10, 11 ЦПК України виключно в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], як позичальник, не виконав обов'язку перед позивачем [PERSON], як позикодавцем, щодо повернення суми позики в розмірі 18 000 доларів США у встановлений договором термін, а саме: 07 липня 2011 року, а відтак позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі та стягненню з відповідача на користь позивача, грошової суми в розмірі 143 478 грн. 00 коп. Судові витрати, понесені позивачем при пред'явленні позову до суду, які складаються з судового збору, та які підтверджені документально (квитанція від 17 серпня 2011 року на суму 1 434 грн. 78 коп.), також підлягають стягненню з відповідача в порядку ст.88 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 526, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved