Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. 07.04.2009 року [PERSON] надав в позику [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 83734 грн. для придбання останнім у особисту приватну власність частину будівель та споруд промислової бази по [ADDRESS] площею 133,4 метри квадратних. 31.07.2013 року відповідач повернув йому всю суму позову особисто, про що він надав йому на підтвердження розписку. 31.03.2014 року відповідач адресував йому листа в якому вимагає в 10-ти денний строк повернути грошові кошти в сумі 83734 грн., оскільки вважає, що він їх отримав безпідставно, мотивує це тим, що вважає кошти за розпискою від 07.04.2009 року позивач надав йому як особистий дарунок, а тому він не повинен був їх повертати. Зважаючи на таку поведінку відповідача [PERSON] вимушений звернутись до суду з позовом про визнання між ними укладеним та дійсним договору позики за яким позивач 07.04.2009 року надав відповідачу в борг грошові кошти в сумі 83734 грн. для придбання ним в особисту приватну власність частину будівель та споруд промислової бази по [ADDRESS] площею 133,4 метри квадратних, а відповідач зобов'язався йому їх повернути в строк до 07.04.2012 року. Позивач передав кошти згідно розписки відповідачу, а він йому їх повернув згідно його розписки від 31.07.2013 року, тому є підстави для визнання договору позики між ними дійсним. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просив суд визнати укладеним та дійсним договір позики за яким він 07.04.2009 року надав відповідачу в борг грошові кошти в сумі 83734 грн. для придбання ним в особисту приватну власність частину будівель та споруд промислової бази по [ADDRESS] площею 133,4 метри квадратних, а відповідач зобов'язався позивачу їх повернути в строк до 07.04.2012 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив суд справу слухати у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, направив в судове засідання свого представника [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 07.04.2009 року [PERSON] надав в позику [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 83734 грн. для придбання останнім у особисту приватну власність частину будівель та споруд промислової бази по [ADDRESS] площею 133,4 метри квадратних. 31.07.2013 року відповідач повернув йому всю суму позову особисто, про що він надав йому на підтвердження розписку. 31.03.2014 року відповідач адресував йому листа в якому вимагає в 10-ти денний строк повернути грошові кошти в сумі 83734 грн., оскільки вважає, що він їх отримав безпідставно, мотивує це тим, що вважає кошти за розпискою від 07.04.2009 року позивач надав йому як особистий дарунок, а тому він не повинен був їх повертати. Зважаючи на таку поведінку відповідача [PERSON] вимушений звернутись до суду з позовом про визнання між ними укладеним та дійсним договору позики за яким позивач 07.04.2009 року надав відповідачу в борг грошові кошти в сумі 83734 грн. для придбання ним в особисту приватну власність частину будівель та споруд промислової бази по [ADDRESS] площею 133,4 метри квадратних, а відповідач зобов'язався йому їх повернути в строк до 07.04.2012 року. Згідно ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону. За ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст.208 ЦК України,-У письмовій формі належить вчиняти: 1. правочини між юридичними особами. 2. правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою етап і 206 цього Кодексу. 3. правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4. інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Таким чином, правочин між позивачем та відповідачем мав бути укладений в письмовій нормі та підписаний обома сторонами. Натомість на підтвердження факту передачі грошей в позику в позивача є тільки розписка. Згідно ст.218 ЦК України, - Недодержання сторонами письмової форми право чину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин. для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової Форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Позивач передав кошти згідно розписки відповідачу, а він йому їх повернув згідно його розписки від 31.07.2013 року, тому є підстави для визнання договору позики між ними дійсним. Тому приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved