Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 87493,47 грн., який складається з основного боргу - 30000,00 грн., відсотків за кожен день прострочення - 10970.96 грн., штрафу - 30000,00 грн., інфляційних втрат -15121,51 грн. , трьох відсотків річних - 1401,00 грн. та судові витрати у справі. В обґрунтування позову зазначав, що між ним та [PERSON] 25.12.2014 року укладено договір позики грошових коштів на суму 30000,00 грн. Відповідач зобов'язався повернути суму позики до 26.01.2015 року, але зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні присутнім не був, скориставшись правом представництва відповідно до ст.38 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] (довіреність від 15.08.2016 року, дійсна до 15.08.2019 року) в судовому засіданні присутньою не була, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованою в установленому порядку адресою, судова повістка повернулася до суду у зв'язку з закінченням терміну зберігання, заяв про розгляд справи у його відсутності, відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, у силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК УКраїни позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлено, що 25.12.2014 року між [PERSON]. та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого позикодавець передав у власність позичальникові, а позичальник отримав від позикодавця грошові кошти в сумі 30000,00 грн.. Позичальник зобов'язується повернути грошові кошти в строк до 26.01.2015 року. (а.с. 4). Оригінал договору долучений до матеріалів справи. Відповідно до 2.2. позикодавець підтверджує, що у момент підписання його договору передав, а позичальник підтверджує, що у момент підписання цього договору отримав від позикодавця вказану у п.1 суму позики повністю та без претензій готівкою. На договорі мається підпис позичальника [PERSON] (а.с. 4). Отже, [PERSON] зобов'язаний повернути грошові кошти до 26.01.2015 року згідно договору. Станом на момент розгляду справи грошові кошти не повернув, чим порушив виконання взятого на себе зобов'язання. Крім цього, пунктом 2.1. договору, передбачено, що він є процентним. Згідно п.1 договору у випадку несвоєчасного повернення грошових коштів, позичальник повинен сплатити позикодавцю 23,5% від суми позики. Відповідно до п. 2.2.1. у випадку несвоєчасного повернення суми позики позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцю за його вимогою штраф у розмірі 30000,00 грн.. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання . Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, станом на 17.08.2016 року заборгованість відповідача складає 87493,47 грн. з них: основний борг за договором - 30000,00 грн.; 10970,96 грн. - відсотки за кожен день прострочення; 30000,00 грн. - штраф; 15121,51 грн. - інфляційні втрати; 1401,00 грн. - 3% річних (а.с. 3). Факт наявності у [PERSON] оригіналу договору, неподання відповідачем заперечень проти позову та неявка в судове засідання, свідчать про існування між сторонами боргових зобов'язань. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість. Крім того тривалий термін прострочення виконання зобов'язання, відсутність дій, які б свідчили про наміри добросовісно виконувати свої зобов'язання з боку відповідача, вказують на наявність спроби ухилитися від виконання ним своїх зобов'язань. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом судової справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у справі в сумі 874,93 грн.. Враховуючи вищенаведеного та ст.ст. 1046, 1047-1051 ЦК України,

Outcome: approved