Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , неодноразово уточнивши який, просить:стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] : 28 560 грн. 98 коп. у відшкодування матеріальної шкоди; 110 978 грн. 48 коп. у відшкодування інфляційного збільшення боргу; 10 160 грн. 22 коп. у відшкодування 3% річних з суми боргу; 150000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначив, що в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області перебувало кримінальне провадження №12014040000000470 за ч.1 ст. 286 КК України по кримінальній справі №214/3281/15-к відносно [PERSON] . 17.08.2008 року приблизно о 22 годині 00 хвилин в м. Кривому Розі по проїзній частині дороги вул. Волгоградській зі сторони майдану Горького в направлені майдану Артема рухався автомобіль «MERSEDESBENZ 200» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія - [PERSON] , [INFO] зі швидкістю - 120 км/год. В цей час він - [PERSON] , переходив проїзну частину дороги вул. Волгоградської по нерегульованому пішохідному переходу, розташованому за зупинкою громадського транспорту «Зупинка Мудрьона». Рухаючись по пішохідному переходу та перетнувши подвійну полосу та фактично перебуваючи на зустрічній для [PERSON] полосі дорожнього руху, де останній умисно не справився з керуванням автомобіля, умисно допустив наїзд автомобілем, яким керував,на нього, пішохода. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, він, пішохід [PERSON] , отримав за висновком судово-медичної експертизи № 58/27-142 26.07.2008 року тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. При цьому [PERSON] умисно залишив місце пригоди, намагаючись втекти, однак був затриманий співробітниками ДПС. У встановленому законом порядку він по кримінальному провадженню визнаний потерпілим. При розгляді кримінальної справи обвинувачений [PERSON] визнав провину в повному обсязі. Злочином, скоєним [PERSON] , йому, позивачеві, заподіяно матеріальний збиток. З моменту скоєння ДТП, [PERSON] , протягом майже 7 років (до розгляду кримінальної справи в суді) приймались усі заходи уникнення від кримінальної відповідальності, це: призначення повторних експертиз; підкуп експерта щодо надання завідомо неправдивого висновку; ухилення від слідства внаслідок чого оголошувався у розшук; невизнання своєї провини в ході попереднього слідства та навіть після пред`явлення підозри. За весь цей час [PERSON] навіть не подумав відшкодувати шкоду, яку заподіяв йому, позивачеві, та умисно її не визнавав. За цей час в Україні відбулась фінансова криза, яка знецінила кошти, витрачені ним на лікування, та відбулась шалена інфляція. Водночас формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) потерпілого від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за умисне не відшкодування витрачених потерпілим особистих грошових коштів, належними до сплати внаслідок вчинення злочину (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі №6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі №6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6- 42цс11). Розмір втрат від інфляції за період з 17.08.2008р по 04.07.2020р., виходячи з розміру заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди 28 560 грн. 98 коп. становить 110 978 грн. 48 коп. Розмір трьох процентів річних від простроченої суми 28 560 грн. 98 коп. за період з 17.08.2008р по 04.07.2020р. становить 10 160 грн. 22 коп. З 17.08.2008 по 22.08.2008 року проходив курси стаціонарного лікування в травматологічному відділенні КЗ «Міська клінічна лікарня №2» м. Кривого Рогу, та з 17.02.2009 по 27.02.2009 року в травматологічному відділенні КЗ «Міська лікарня №1» м. Кривого Рогу та лікувався амбулаторно. При цьому, отримав стійку втрату працездатності, перебуваючи на диспансерному обліку з приводу наслідків отриманих травм. Своїми діями відповідач [PERSON] порушив вимоги п.12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого він, позивач, отримав середньої тяжкі тілесні ушкодження. З зазначеного збитку відповідач [PERSON] умисно нічого йому не виплатив, пояснюючи це тим, що він згоден платити експертам та слідчим за закриття справи але не йому, позивачеві, оскільки вважає, що він знаходився на пішохідному переході не в той час та місці, коли він повинен був випробовувати свій автомобіль на швидкість та потужність двигуна.Відповідно до ч. 1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч.2 п.1 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. ч.1, ч.2 ст.23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Частиною 3 вказаної статті передбачено відшкодування моральної шкоди грішми. Відповідно до ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №4 (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму ВСУ № 5 від 25.05.2001 та №1 від 27.02.2009 року) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №4 (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму ВСУ № 5 від 25.05.2001 та №1 від 27.02.2009 року) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власного ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Також, згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковим для держав - учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецедентну практику Європейського суду з прав людини. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчувати страждання (моральну шкоду). Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Розмір компенсації за звичай становить 100-5000 євро. Так, рішенням від 27.07.2004 року по справі «Ромашов проти України», Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодування моральної шкоди 3000 євро, хоч заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту суду бу яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких (суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже, має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вжити заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з прав людини. До того ж, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди. В результаті незаконних злочинних дій, встановлених рішенням суду, [PERSON] йому спричинено як фізичних, так і моральних страждань внаслідок душевних хвилювань, пов`язаних з неправомірними діями відповідача. Після вищевказаного випадку він, [PERSON] , втратив спокійний сон, став хвилюватися та нервувати, так як постійно згадує незаконні дії з боку відповідача, відчуває постійну тривогу, що винна особа спокійно пересувається, не несе ніяких покарань у вигляді позбавлення волі, має вади з пересуванням, захистити себе не зможе і від цього приходить у відчай. Крім цього, заподіяння йому моральної шкоди обґрунтовується і тим, що в результаті злочинних дій відповідача, змінився звичний спосіб його життя, він кожен рік два рази вимушений виїздити до м. Бердянська, де приймає ванни з багнюки, які зменшують його больовий синдром при ходьбі. Моральні страждання ще більше збільшилися, оскільки він, позивач, втратив віру в справедливість. До даного випадку він вірив в правоохоронні органи та людям, зараз же змушений в зв`язку з протиправними діями відповідача переглянути свої життєві принципи, більш уваги приділяти недовірі. Замість того, щоб нормально жити, вимушений за захистом своїх порушених прав звертатися до адвокатів і юристів за консультацією, до суду, займатися збором необхідних документів, що також завдає йому душевні переживання, що з вини відповідача він випробовує по цей час сильний біль в ногах, та сильно погіршилося його здоров`я. Він пережив операцію з приводу перелому ніг та загоювання голови та тулубу, більше одного року вимушений був ходити на милицях, в результаті чого до цих пір не може повернутися до звичного ходу життя. Він перебуває на «Д» обліку у лікарів і живе в постійному стресі від того, що у нього можуть залишитися наслідки від травм. Він змушений витрачати свій час для ходінь по лікарнях і витрачати гроші для відновлення свого здоров`я щорічно. Весь хід його звичного життя повністю був порушений. Він не в змозі в повному обсязі займатися своїми звичними справами. Спричинену йому моральну шкоду в результаті незаконних протиправних дій, встановлених рішенням суду, [PERSON] , оцінює у 150 000,00 грн. Враховуючи те, що злочинними діями відповідача [PERSON] , та завданою матеріальною шкодою [PERSON] , і моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих втрат немайнового характеру, вважає, що у суду є усі підстави для стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у вищезазначеному розмірі. Внаслідок того, що відповідач [PERSON] добровільно відшкодувати шкоду протягом багатьох років відмовляється, він змушений звернутися до суду. Під час розгляду справи заявлялися клопотання про поновлення строків для збільнення позовних вимог та долучення доказів, які задоволені. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали повністю, підтвердивши його зміст. Позивач проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. У судове засідання 16 березня 2021 року позивач та його представник не з`явилися, від позивача до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності, позов просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву на подавав, у зв`язку з чим на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні дослідженні наступні письмові докази: чеки (том №1 а.с. 153-163), інформація (том №2 а.с.19), ухвала суду (том №2 а.с.20-22), посвідчення водія, тимчасовий реєстраційний талон, талон (том №2 а.с.23), постанови (том №2 а.с. 36-54), звернення (том №2 а.с.55-56), доручення (том №2 а.с.57,58), повідомлення про підозру (том №2 а.с.59-60), повідомлення (том №2 а.с.66), розписка (том №2 а.с.67), ухвала суду (том №2 а.с.68), заява (том №2 а.с.69), ухвала суду (том №2 а.с.80-84), епікриз (том №3 а.с. 16), листок лікарських призначень (том №3 а.с. 17), путівка (том №3 а.с. 18), план реабілітаційних заходів (том №3 а.с. 19), витяг з медичної карти (том №3 а.с. 20-26), розрахунки (том №3 а.с. 27-82). Суд,

Outcome: partial