Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить змінити розмір аліментів стягнутих з нього на користь відповідача на утримання дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] на кожну дитину окремо у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.02.2018\~р. та до досягнення дітьми повноліття, відповідно до судового наказу Запорізького районного суду Запорізької області від 23.02.2018 р. у справі № 371/521/18 (провадження №\~2-н/317/18/2018) та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначив, що від сумісного життя сторони мають пятьох дітей. 23 лютого 2018 року Запорізький районний суд Запорізької області у справі №\~371/521/18 виніс судовий наказ, відповідно до якого стягнуто щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], на кожну дитину окремо у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.02.2018\~р. та до досягнення дітьми повноліття. На день звернення до суду позивач зареєстрований як безробітний в Південному центрі зайнятості м. Запоріжжя. За квітень 2018 року позивач отримав дохід у Південному центрі зайнятості м. Запоріжжя, що становить 6040,53 грн. Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів 100%; упродовж наступних 90 календарних днів 80 %; у подальшому 70%. Таким чином, розмір допомоги, яка надасться позивачу щомісячно зменшується. Отже, відповідно до судового наказу Запорізького районного суду по справі №\~371/521/18 позивач за квітень місяць має сплачувати близько 4650,00 грн. на користь [PERSON] як аліменти на утримання дітей, що перевищує 75 % його доходу. На день подання позову майновий стан [PERSON] змінився, він зареєстрований як безробітний в Південному центрі зайнятості м. Запоріжжя, згодом буде отримувати пенсію, тому вважає за доцільне звернутись суду з даним позовом з метою стягнення аліментів на дітей у частці від доходу, а саме половини заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позов від 27.06.2018 р. мотивований тим, що позивачем не доведено обставин, які мали підтвердити той факт, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання пятьох неповнолітніх дітей погіршився його стан здоровя, змінився його матеріальний стан, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в його житті та у відповідності із ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду. Перебування позивача на обліку в центрі занятості не є доказом зміни його матеріального стану, оскільки перебування на обліку має тимчасовий характер. Інших належних доказів з приводу зміни інших обставин, що впливають на розмір визначених судом аліментів, не надано. Вважає необґрунтованою таку підставу для зменшення аліментів як фінансова неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки наведені обставини також не підтверджуються належними, допустимими доказами. Позивач є особою працездатного віку, відсутні докази про наявність медичних протипоказань встановлених позивачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності. Відповідач зазначає, що виключним її правом, як стягувача, є право змінювати спосіб стягнення аліментів. У даному відзиві відповідач висловлює думку про відсутність підстав для задоволення позову. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяви про відмову від позову не подавав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась. Подала до суду заяву від 26.09.2018 р. у якій зазначила, що не визнає позовні вимоги з підстав наведених у відзиві на позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Судовим наказом Запорізького районного суду Запорізької області від 23.02.2018 р. (справа № 371/521/18, провадження №\~2-н/317/18/2018) з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] на кожну дитину окремо у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.02.2018\~р. та до досягнення дітьми повноліття. За змістом довідки № 2154 від 08.05.2018 р., виданої Південним районним центром зайнятості м. Запоріжжя [PERSON] як безробітний за період з січня по квітень 2018 року отримав 27029,94 грн. Доказів того, що позивач [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, матеріали справи не містять. Як видно з довідки про доходи, виданої Громадською організацією «Запорізька обласна організація ФСТ «Динамо» України», [PERSON] за період з липня 2017 року по червень 2018 року отримала заробітну плату у розмірі 40525,05 грн. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України обидва батьки мають рівні обовязки щодо утримання неповнолітніх дітей, та згідно зі ст.ст. 180-183 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 статті 192\~СК України визначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч.3\~ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду, позивач фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів, що у свою чергу потягне зменшення їх розміру. Оскільки ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом лише одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів задоволенню не підлягають, оскільки це буде порушувати права одержувача аліментів, який наділений диспозитивним правом визначати спосіб стягнення аліментів. Крім того, суд зауважує, що стягнутий з позивача розмір аліментів на утримання дітей є мінімально встановленим законодавцем та взагалі не може бути зменшений. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed