Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно борг з урахуванням інфляції у розмірі 520 271,85 грн, проценти - 155 790,05 грн, 3% річних - 18 240,49 грн. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що 30.05.2014р. та 30.08.2014р. [PERSON] позичив в нього грошові кошти на загальну суму 347 302,00 грн., про що надав відповідні розписки: 30.05.2014р. на суму 144 926,00 грн. та 30.08.2014р. на суму 232 376,00 грн. Відповідач зобов'язався повернути усі грошові кошти в строк до 31.12.2014 р. Також на виконання [PERSON] зобов'язань за розписками від 30.05.2014р. та 30.08.2014р. ФОП [PERSON] виступив перед Позивачем майновим поручителем відповідно до договорів поруки від 30.05.2014р. та 30.08.2014р. Станом на 30.09.2016 р. [PERSON] грошові кошти у повному розмірі не повернув. Сума заборгованості складає 347 302,00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності , позовні вимоги підтримала. Відповідачі у судове засідання не з,явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до копій розписок від 30.05.2014р. та 30.08.2014р., [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти на загальну суму 347 302,00 грн., про що надав останньому відповідні розписки: 30.05.2014р. на суму 144 926,00 грн. та 30.08.2014р. на суму 232 376,00 грн. Відповідач зобов'язався повернути усі грошові кошти в строк до 31.12.2014 р. Станом на 30.09.2016 р. [PERSON] грошові кошти Позивачу у повному розмірі не повернув. Сума заборгованості складає 347 302,00 грн. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за договором позики у зв'язку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Аналіз вищенаведених норм законодавства дає суду підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України. А також одержання процентів на рівні облікової ставки Національного банку України згідно ст. 1048 ЦК України. Сума боргу з урахуванням інфляції складає - 520 271,85 грн. Сума 3 % річних складає: 18 240,49 грн. 347 302,00 грн. х 3 : 100 : 365 х 639 (з 01.01.2015 р. по 30.09.16 р. включно) = 18 240,49 грн. Сума процентів складає: 155 790,05 грн. Розрахунок пені виконувався за наступною формулою: Сума заборгованості х облікову ставку НБУ % :365 х кількість днів прострочення. Таким чином сума боргу з урахуванням інфляції склала - 520 271,85 грн., проценти - 155 790,05 грн., 3% річних - 18 240,49 грн. Всього разом: 694 302,39 грн. Також суд встановив, що на виконання [PERSON] зобов'язань за розписками від 30.05.2014р. та 30.08.2014р. ФОП [PERSON] виступив перед Позивачем майновим поручителем відповідно до договорів поруки від 30.05.2014р. та 30.08.2014р. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У зв'язку з чим Позивач направив ФОП [PERSON] вимогу про виконання останнім, як поручителем, зобов'язань за вказаними договорами поруки шляхом сплати на користь Позивача суми 347302,00 грн. Дана вимога була отримана [PERSON] 09 вересня 2016 р. Згідно п. 3.1. договору поруки Поручитель зобов'язаний виконувати вимогу кредитора протягом трьох днів з моменту її отримання. Але до цього часу вимога ФОП [PERSON] виконана не була. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Таким чином, зважаючи на невиконання позичальником зобов'язання стосовно умов повернення боргу, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідачів заборгованості. На підставі викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved