Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON] та просить зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні спільним проїздом до його гаража у дворі комунального будинку [ADDRESS] шляхом знесення самовільно встановленої металевої опори біля його гаражу у дворі комунального будинку по [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що йому на праві власності належить гараж у дворі комунального будинку по [ADDRESS] площею 13,2 кв.м, розташований на земельній ділянці площею 0,0018 га, кадастровий номер [NUMBER]. Даний гараж та земельну ділянку він купив у [PERSON], що стверджується договором купівлі-продажу гаража від 27.01.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 34. Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27.01.2015 року було посвідчено приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 36. Відповідачі по справі є його сусідами. Вони самовільно, без будь-якого дозволу, закопали залізну опору для вивішування білизни біля його гаражу, на відстані 40 см. від стіни гаражу, постійно вивішують сушити білизну, чим унеможливили йому вільний доступ до гаражу та вільного користування спільним проїздом у дворі комунального будинку [ADDRESS] Через самовільно встановлену відповідачами залізну опору для вивішування білизни, він не може розвернутися автомобілем при в'їзді та виїзді з гаража, не може провести ремонт та реконструкцію свого гаража, встановити відмостку, безперешкодно заїхати та виїхати із двору, оскільки ця залізна опора з білизною заважає це робити. Він неодноразово намагався поговорити з відповідачами та просив їх знести дану огорожу, щоб вона не заважала і поставити її біля входу до своєї квартири, однак, відповідачі не бажають це робити. Крім того, відповідачі загородили частину спільної земельної ділянки біля входу до своєї квартири і зробили клумбу. Вважає, дії відповідачів неправомірними, тому змушений звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просять позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечили, пояснили, що вони користуються спільним для будинків [ADDRESS] подвір'ям. Протягом багатьох років всі жителі будинку [ADDRESS] користувалися одними і тими шнурами для сушіння білизни. Шнури були протягнуті від їх будинку № 7 до гаражу громадянина [PERSON], з яким були в добросусідських відносинах, як і з усіма мешканцями будинків. У них одноповерховий будинок без балкону, тому випрану білизну, крім спільного подвір'я, сушити немає де. Після купівлі гаражу [PERSON] запропонував зняти шнури зі сторони його гаражу, що вони і зробили. А для сушіння білизни на відстані 58 см. від цегляної стіни гаражу забили металеву опору на якій обладнали шнури. Дана залізна опора для вивішування білизни не перешкоджає заїзду в даний гараж та не є перешкодою для ремонту гаражу, так як безпосередньо за залізною опорою знаходиться туалети та сарай позивача по справі. Гараж позивача знаходиться в такому місці куди він може безперешкодно заїхати виїхати з двору і загальна опора з білизною жодним чином не заважають йому це робити, тому просять у задоволенні позову відмовити як в безпідставному. Представник третьої особи Стрийської міської ради Капко Н.Б. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки як було встановлено працівниками КП «Надія» № 42 від 25.02.2015 року при обстеженні подвір'я будинку [ADDRESS] залізна опора для вивішування білизни, яка встановлена з боку гаражу, не перешкоджає заїзду в даний гараж. Що стосується проведення ремонтних робіт гаражу, то дана опора не є перешкодою для його ремонту. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачів та їх представника, представника третьої особи, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.2015 року належить гараж у дворі комунального будинку по [ADDRESS] площею 13,2 кв.м, розташований на земельній ділянці площею 0,0018 га, кадастровий номер: [NUMBER]. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0018 га, яка розташована у [ADDRESS] у межах згідно з планом та описом меж: від А до Б - землі загального користування - проїзд, від Б до А - землі КП «Надія», кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки - для будівництва індивідуальних гаражів, що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.01.2015 року. Згідно відповіді КП «Надія» № 42 від 25.02.2015 року при обстеженні подвір'я будинку [ADDRESS] виявлено, що залізна опора для вивішування білизни, яка встановлена з боку гаражу, не перешкоджає заїзду в даний гараж. Що стосується проведення ремонтних робіт гаражу, то дана опора не є перешкодою для його ремонту. Згідно відповіді виконавчого комітету Стрийської міської ради № Г-165/3.22 від 01.04.2016 року земельна ділянка на якій встановлена залізна опора для вивішування білизни є історично складеною прибудинковою територією житлових будинків [ADDRESS] та призначена для їх обслуговування, питання користування вказаної прибудинкової території потребує узгодження з усіма мешканцями зазначених житлових будинків, а в разі недосягнення згоди - в судовому порядку. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що встановлена [PERSON] залізна опора перешкоджає розвороту автомобіля [PERSON] В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що до гаражу бувшого власника [PERSON] з його дозволу були прикріплені шнури для сушіння білизни. На вимогу позивача [PERSON], [PERSON] забрав шнури від гаражу та на віддалі приблизно 50 см. встановив металеву опору до якої приєднав шнури для сушіння білизни. Дана опора розміщена поруч з гаражем та не заважає позивачу користуватись ним. Іншого місця для облаштування сушарки для білизни немає. Згідно п.п. «б», «г», «е» ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані: додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Зміст добросусідства закріплено у ст. 103 Земельного кодексу України. У відповідності до даної норми власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно ч. 2 ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 3 ст. 42 ЗК України порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. За змістом ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки, як встановлено в судовому засіданні позивач проживає в [ADDRESS], а металева опора була встановлена відповідачами в подвір'ї будинків [ADDRESS], відтак згода позивача на встановлення спірної металевої опори в розумінні ч. 3 ст. 42 ЗК України відповідачам як землекористувачам не була потрібною. Окрім того, оскільки проведеними обстеженнями встановлено, що металева опора для вивішування білизни, яка встановлена з боку гаражу, не перешкоджає заїзду в даний гараж, а також проведенню ремонтних робіт гаражу. Доказів про те, що діями відповідачів порушується право власності чи законного володіння позивача в судовому засіданні не здобуто. Проаналізувавши всі належні та допустимі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що дії відповідачів щодо встановлення металевої опори для вивішування білизни не порушують право позивача, тому, за наведених обставин, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed