Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на своє утримання, де вказує, що відповідачка [PERSON] є його рідною дочкою. В зв'язку з загальним захворюванням, у 2012р. він отримав третю групу інвалідності та з 25 лютого 2012р. йому була призначена пенсія у розмірі 1008грн.14коп. В зв'язку з інвалідністю він втратив роботу, а пенсії йому недостатньо для задоволення первинних життєвих потреб. Він проживає разом з матір'ю, яка є особою похилого віку і отримує пенсію у розмірі 1127грн.21коп. Позивач вказує, що він має цілу низку захворювань з 21 січня 2013р. по 05 лютого 2013р. знаходився на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділенні Міської лікарні №23 з діагнозом: повторний поширений інфаркт мікарда, а потім з 05 лютого 2013р. по 13 лютого 2013р. у кардіологічному відділенні №2 МКЛ №2 «Енергетик». Згідно виписного епікризу, йому рекомендоване подальше лікування за місцем проживання. Вартість рекомендованих ліків на місяць складає приблизно 985грн.70коп. Його матеріальне становище є вкрай нужденним. У 2013р. за час лікування, ним було витрачено на придбання ліків 2305грн. При цьому, [PERSON] зазначає, що його дочка - відповідачка по справі [PERSON], працює, має заробіток більше 2000грн. на місяць, однак надавати йому матеріальну допомогу у добровільному порядку не бажає, в зв'язку з чим він змушений звертатися до суду з даним позовом. Також, позивач зазначає, що у нього є ще одна дочка від попереднього шлюбу - [PERSON], але він не заявляє до неї вимоги про стягнення аліментів, оскільки вона має двох неповнолітніх дітей і не має можливості надавати йому матеріальну допомогу. У зв'язку з викладеним, позивач [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти у розмірі 1/4 частини її заробітку, але не менш 500грн., щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та до 01 липня 2016р., а також стягнути з [PERSON] на його користь суму додаткових витрат, витрачених на лікування у розмірі 1000грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, при цьому надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність за участю його представника [PERSON].(а.с.24) Представник позивача [PERSON] - [PERSON]., який діяв в судовому засіданні на підставі договору про надання правової допомоги(а.с.25), заявлені позовні вимоги повністю підтримав та просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, суду пояснила, що вона працює касиром та має заробітну плату у середньому розмірі 2000грн. на місяць, при цьому вона сплачує два кредити і на життя їй залишається незначна сума. Вона проживає разом з матір'ю, яка не працює, має захворювання серця та щитовидної залози і тому також потребує у її матеріальній допомозі. Житлові субсидії вони не отримують і змушені сплачувати квартирну плату і комунальні послуги у повному обсязі. Вважає, що вона не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на користь батька, тому просить суд у задоволенні його позовних вимог відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, згідно представленої суду копії свідоцтва про народження (а.с.19) відповідачка [PERSON] є рідною дочкою позивача [PERSON]. Відповідно до вимог ч.1 ст.202 СК України Повнолітня дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до вимог ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з представленої суду довідки МСЕК від 10 червня 2013р., позивач [PERSON] є інвалідом третьої групи в наслідок загального захворювання. Інвалідність встановлена до 10 червня 2016р. (а.с.17). При цьому, у пункті 12. «Висновок про умови праці» вказаної довідки, зазначено, «Легкий фізичний труд без водіння автомобілю». Згідно представленої суду довідки УПФУ у Кіровському районі м.Донецька(а.с.6) [PERSON] отримує щомісячно пенсію у розмірі 1008грн.14коп. Таким чином, суд доходить висновку, що позивач [PERSON] має матеріальний дохід( призначену державою пенсію по інвалідності) у розмірі більш ніж прожитковий мінімум і крім того, за станом здоров'я, а також не позбавлений можливості працевлаштуватись(з урахуванням рекомендованих обмежень) та отримувати певний заробіток необхідний для задоволення його первинних життєвих потреб. Відповідно до ст. 205 СК України, Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно представленої суду довідки житлової організації ТОВ «Текстильник-2005»(а.с.7) позивач [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] разом з матір'ю [PERSON] [INFO]. Згідно представленої суду довідки УПФУ у Кіровському районі м.Донецька(а.с.8) мати позивача [PERSON], отримує пенсію за віком у розмірі 1127грн.21коп. Крім того, в позовній заяві [PERSON] вказує, що має ще одну дочку [PERSON] [INFO], але не заявляє до неї вимог про стягнення аліментів, оскільки на його думку вона не має можливості надавати йому матеріальну допомогу. Але, суд не може прийняти до уваги такі доводи позивача, оскільки ним не було взагалі представлено будь-яких доказів, щодо матеріального стану його дочки [PERSON], доходу її родини та її можливості надавати матеріальну допомогу батькові. Разом з цим, відповідачкою [PERSON] була надана суду довідка (а.с.28) з якої вбачається, що вона працює касиром ТОВ «Домус» де отримує заробітну плату у середньому розмірі 2171грн.18коп. на місяць. Згідно кредитного договору № 401368101 від 30 грудня 2012р., укладеного між [PERSON] та ПАТ «Альфа-банк», за період з лютого 2013р. по лютий 2014р., відповідачка повинна щомісячно сплачувати кредит у розмірі 289,39грн. (а.с.29-31) Згідно кредитного договору від 22 вересня 2013р., укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ«Приватбанк», за період з 22 вересня 2013р. по 21 вересня 2015р., відповідачка повинна щомісячно сплачувати кредит у розмірі 88,82грн., а з 30 квітня 2014р. - по 122,88грн. (а.с.32-34). Як пояснила в судовому засіданні відповідачка [PERSON], та що підтверджується представленою суду довідки житлової організації «Текстильник-2005» від 14 листопада 2013р.(а.с.35), вона проживає за адресою: [ADDRESS], разом з матір'ю [PERSON]. Крім того, у вказаній квартирі також значиться зареєстрованим її старший брат, але він має свою родину(непрацездатну дружину та малолітню дитину) і проживає окремо. Вказані обставини представником позивача не оспорювались. Згідно представленої суду довідки Донецького міського центру зайнятості та копії трудової книжки (а.с.36-39,50), мати позивачки - [PERSON]. не працює, з 13 березня 2013р. перебувала на обліку як безробітна та отримувала матеріальну допомогу у розмірі 681,68грн., а з 14 грудня 2013р. їй була припинена виплата допомоги по безробіттю. Тобто єдиним джерелом їх існування є заробіток [PERSON] Крім того, як вбачається з представлених суду медичних документів, які свідчать про стан здоров'я [PERSON]., вона перебуває на диспансерному обліку у лікаря кардіолога, скільки страждає на ІХС, постінфарктний синдром, атеросклеротичний кардіосклероз, єхоознаки дифузно-очагових змін щитовидної залози, тобто також потребує у медикаментозному лікуванні , а тому матеріальній допомозі з боку дочки. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що за своїм матеріальним станом відповідачка [PERSON] не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивача [PERSON], і у задоволенні його позовних вимог слід відмовити. Що стосується частини позовних вимог [PERSON] про одноразове стягнення грошових витрат на лікування у розмірі 1000грн., суд вважає, що вони також задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Так, відповідно до вимог ст. 203 СК України, Дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Разом з цим, стаття 206 СК України передбачає, що у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням та доглядом за ними. Приймаючи до уваги вищезазначені докази, щодо матеріального стану відповідачки [PERSON], суд вважає, що розмір її заробітку не є достатнім за для того, щоб надавати матеріальну допомогу позивачу на покриття витрат пов'язаних з лікуванням. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed