Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до до територіальної громади с. Малий Кучурів Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на земельну ділянку, в якій просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,1456 га, кадастровий номер 7321585600:01:002:0085, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №083626 належала померлому 11.09.2016 року [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] 11.09.2016 року. В обґрунтування позову посилається на те, що 11.09.2006 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно до складу якої входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Малий Кучурів, вул. Гагаріна, 28 Заставнівського району Чернівецької області та земельна ділянку площею 1,1456 га в межах згідно з планом, розташована на території Малокучурівськоїсілсьької ради Заставнівського району Чернівецької області, що належала померлому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №083626 від 17.03.2008 року. Вказане спадкове майно померлий [PERSON] відповідно до заповіту від 27.12.2005 року заповів позивачу, інші спадкоємці та претенденти на спадкове майно відсутні. Зазначає, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв, звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на згаданий житловий будинок отримав свідоцтво про право на спадщину, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку йому було відмовлено в звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Вищенаведене є перешкодою в оформленні спадщини, саме тому, позивач змушений в судовому порядку визнавати право власності на спірну земельну ділянку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обґрунтував вищенаведеним та просив задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Малий Кучурів в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. Суд, заслухавши доводи позивача, врахувавши заяву відповідача, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов не доведений та задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.09.2006 року в с. Малий Кучурів Заставнівського району Чернівецької області помер [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №023653 від 12.09.2006 року (а.с. 9). Відповідно до ч.ч. 1, 1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Гагаріна, 28 в с. М.Кучурів Заставнівського району Чернівецької області та земельна ділянка загальною площею 1,1456 га в межах згідно з планом, розташована на території Малокучурівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, що належала померлому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №083626 від 17.03.2008 року (а.с. 13). Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вказане спадкове майно [PERSON], згідно заповіту від 27.12.2005 року заповів позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. На виконання вказаних вимог закону, судом встановлено, що спадкоємці, які б мали право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом відсутні. Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] позивач [PERSON] вчасно прийняв, що вбачається із витягу про реєстрації в спадковому реєстрі №8847179 від 13.03.2007 року (а.с. 10), на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями, розташованого по вул. Гагаріна, 28 в с. Малий Кучурів Заставнівського району Чернівецької області отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 11), проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку загальною площею 1,1456 га в межах згідно з планом, розташована на території Малокучурівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області позивачу нотаріусом було відмолено, що вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1210/02-31 від 10.11.2017 року (а.с. 12). Причиною відмови стало те, що позивачем не надані належним чином оформлених правовстановлюючих документів про належність згаданої земельної ділянки спадкодавцеві [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.\~ \~ Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час відкриття спадщини) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час відкриття спадщини) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. З дослідженого в судовому засіданні державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №083626 (а.с. 13) видно, що він виданий Заставнівською РДА 17.03.2008 на підставі розпорядження Заставнівської РДА №314 р від 08.08.2006 року та зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю за №010881300041 на імя [PERSON]. Останній, згідно свідоцтва про смерть (а.с. 9), 11.09.2006 року помер. Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчуютьсь право на земельну ділянку, була виготовлена після смерті [PERSON], який помер 11.09.2006 року, що видно із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.15-18). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що на момент відкриття спадщини [PERSON] не набув права власності на земельну ділянку площею 1,1456 га, що розташована на території Малокучурівської сільської ради, оскільки всупереч до вимог ст.ст.125, 126 ЗК України він за життя не отримав зареєстрованого належним чином державного акту на право власності на земельну ділянку. Таким чином зважаючи на те, що у спадкодавця [PERSON] не виникло право власності на спірну земельну ділянку, то його спадкоємець не може її успадкувати. На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261-1265, 1268, 1269, 1270, 1272, 1297 ЦК України, ст. 6 Земельного кодексу УРСР, ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України,

Outcome: dismissed