Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області до Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, Комарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на: - земельну ділянку площею 0,4021 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124289200:01:001:0784, розташованої на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №669581; - земельну ділянку площею 0,7293 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124289200:01:001:0440, розташованої на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №669581; - земельну ділянку площею 0,9279 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124289200:01:001:0371, розташованої на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯИ №595239; - земельну ділянку площею 0,3874 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124285900:01:001:0463, розташованої на території Комарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯИ №595238. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 18.06.2012 року померла його мама [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного майна. Позивач вважає, що саме він повинен успадковувати за померлою спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину належним чином прийняв, оскільки проживав на час відкриття спадщини з спадкодавцем. Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно державні акти на право власності на земельні ділянки. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, суду подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі - представник Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області та представник Комарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не зявилися, суду подали заяви про розгляд справи у відсутності їхніх представників, позовні вимоги визнають повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що 18.06.2012 року у віці 77 років в м.Івано-Франківську МКЛ №1 померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №136879, актовий запис №07. Ще за життя померлій належали: - земельна ділянка площею 0,4021 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124289200:01:001:0784, розташованої на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №669581, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 03.10.2016 року №597/86-16; - земельна ділянка площею 0,7293 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124289200:01:001:0440, розташованої на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №669581, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 03.10.2016 року №597/86-16, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-6102733672016, сформованого 06.10.2016 року; - земельна ділянка площею 0,9279 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124289200:01:001:0371, розташованої на території Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯИ №595239, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 03.10.2016 року №597/86-16, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-6102734112016, сформованого 06.10.2016 року; - земельна ділянка площею 0,3874 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6124285900:01:001:0463, розташованої на території Комарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯИ №595238, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 03.10.2016 року №597/86-16, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-6102734202016, сформованого 06.10.2016 року Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Родинні відносини між позивачем [PERSON] та померлою 18.06.2012 року [PERSON], підтверджуються свідоцтвом про народження (а.с.7), згідно якого [PERSON] є мамою [PERSON]. Беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що [PERSON], згідно ст. 1261 ЦК України має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] яка померла 18.06.2012 року, як спадкоємець за законом першої черги. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів державних актів на земельні ділянки, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, так як згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, що підтверджується відмовою державної нотаріальної контори від 26.10.2016 року №1254/01-16, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як слідує з матеріалів справи оригінали Державних актів були втрачені про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністровя». Згідно даного повідомлення вбачається, що державні акти на право приватної власності на земельні ділянки серій Р1 №669581, ЯИ №595238, ЯИ №595239 виданих Лядською сільською радою 17 листопада 2002 року і управлінням Держкомзему у Монастириському районі 02 липня 2010 року [PERSON] з с.Лядське, загублені. На даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат державного акта на право власності на земельну ділянку міг лише її власник. Окрім цього, з 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. З інформації Відділу Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області від 11.11.2016 року №29-1912-0.9-971/2-16, наданої на запит адвоката [PERSON] вбачається, що Відділ Держгеокадастру у Монастириському районі не може виготовити дублікати Державних актів на право приватної власності на земельні ділянки у звязку з тим, що з 01.01.2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, оскільки на підставі Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року №3613-VI внесено зміни до ст. 126 Земельного кодексу України, якою встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. При цьому в положенні п. 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стали причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельні ділянки згідно закону після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. Спадкове майно [PERSON] фактично прийняв оскільки на час смерті та відкриття спадщини проживав з померлою по вул.Зарічній 19 в с.Лядське Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується довідкою від 01.11.2016 року №307 виданою виконавчим комітетом Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а отже, [PERSON], як спадкоємець за законом має право на спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Суд враховує заяву [PERSON], засвідчену секретарем виконавчого комітету Лядської сільської ради Монастириського району Тернопільської області та зареєстровану в реєстрі за №68, який мав право на спадкове майно за заповітом, яке залишилось після смерті [PERSON], згідно якої він відмовився від прийняття спадщини відповідно до ст. 1273 ЦК України, а тому вважається таким, що не прийняв спадщини. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а отже, він, як спадкоємець за законом має право на спадкове майно. На підставі викладеного

Outcome: approved