Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12 серпня 2011року. Від спільного життя мають малолітню дитину дочку [PERSON], [INFO] з відповідачем виявилося невдалим та спільне життя не склалося через несумісність характерів, у зв»язку з чим між ними постійно виникали сварки, скандали. Все це негативно вплинуло на стосунки між ними. На даний час вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Збереження шлюбу та подальше спільне життя стали неможливими, а тому він прийшов до переконання про необхідність розірвати шлюб. Неповнолітня дитина залишиться проживати з відповідачем, спору про поділ майна вони не мають. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], так як вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надав письмову заяву з проханням справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, заяв та клопотань не має. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Суду надала письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності. Позовні вимоги визнає та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтву про шлюбсерії 1-ЖС № 099690 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12серпня 2011 року, актовий запис №181(а.с.6). Від спільного життя сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ЖС № 220557(а.с.7). Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. Таким чином, суд приходить до переконання, що сімя розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони проживають окремо один від одного, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного та обидва бажають розірвання шлюбу. Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved