Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 08.09.2011 року Деснянським районним судом м. Києва було винесено рішення, яким з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за договором позики в розмірі 17604,47 грн. Вказане рішення набрало законної сили, на підставі чого було видано виконавчий лист. Оскільки, відповідач продовжує не виконувати рішення суду та законні вимоги державного виконавця, позивач був змушений звернутися до суду та просить суд стягнути з [PERSON] відсотки за користування чужими грошовими коштами в розмірі облікової ставки НБУ - 5225,13 грн та 3% річних - 1823,15 грн. 10.06.2015 року до суду представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце судового розгляду судом повідомлений за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення друкованого оголошення у пресі - газеті «Урядовий кур'єр», у зв'язку з чим, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. 05.05.2015 року в судовому засіданні представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 8058,24 грн, з яких: 1917,20 грн - 3% річних, 6141,04 грн - відсотки за користування чужими грошовими коштами в розмірі облікової ставки НБУ. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 08.09.2011 року Деснянським районним судом м. Києва винесено рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 17604,47 грн (а.с.7). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці факти. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у ст. 1048 ЦК України. Так, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Щодо стягнення 3% річних в сумі 1917,20 грн на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Представник позивач просить нарахувати на суму заборгованості 3% річних за період з 19.09.2011 року до 01.03.2015 року, оскільки рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08.09.2011 року не оскаржувалося та набрало законної сили 19.09.2011 року, тому суд погоджується з вимогою представника позивача щодо обчислення 3% річних та відсотків на підставі ст. 1048 ЦК України починаючи з 19.09.2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, на основі повного та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 3% річних - 1917,20 грн та 6141,04 грн - проценти за користування чужими грошовими коштами, в розмірі облікової ставки НБУ. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оголошення в пресі в розмірі - 420,00 грн. та в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved