Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2008 року. Від данного шлюбу вони мають одну дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, вони перестали розуміти одне одного, у зв'язку з цим припинили шлюбні стосунки. Зараз сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. У зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає (а.с.17). Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій зазначила, що з позовом згодна та просить розглянути його за її відсутністю (а.с.14) . Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб, який був зареєстрований 07 листопада 2008 року Лісненською сільською радою Тарутинського району Одеської області про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 09, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим Лісненською сільською радою Тарутинського району Одеської області 07 листопада 2008 року (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають одну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 02 червня 2009 року Лісненською сільською радою Тарутинського району Одеської області (а.с.6). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище - «[PERSON]». Крім того, згідно зі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку , встановленому законом , вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квітанції №ПН193 від 20 листопада 2017 року вбачається, що позивачем [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 640 гривень ( а.с.1). Тож, враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 320 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved