Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] у якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 5 у будинку № 11 по вулиці Драгана у місті Львові; вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач є власником зазначеної квартири. У спірній у квартирі окрім позивача, зареєстрована також відповідач, яка у ній ніколи не проживала. Реєстрація відповідача за зазначеною адресою створює перешкоди у належному здійсненні нею права користування своєю власністю. У відповідності до ст. 391, 405 Цивільного кодексу України, просить позов задовольнити повністю. Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення на позов. 06 вересня 2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. 06 грудня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивач позов підтримав повністю. Просить такий задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про місце і час розгляду справи, не подала відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи думку представника позивача з цього питання, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.06.2007 № 14892829, інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.08.2018 / арк. спр. 6-8/. У цій квартирі, окрім власника, зареєстрована [PERSON], [INFO], що підтверджено довідкою обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Драгана 11» від 10 серпня 2018 року № 31. Відтак, між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо права членів сімї власника житла на користування цим житлом, яке регулюється статтею 405 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Суд також установив, що [PERSON] фактично не проживає у спірній квартирі, що підтверджено актами ОСББ МЖК «Поступ» від 23.11.2016 та ОСББ «Драгана 11» від 12.09.2017, 20.02.2018, 06.07.2018, 10.08.2018 /арк. спр. 14-18/. Дана обставина також підтверджена безпосередніми показаннями свідків сусідів [PERSON], [PERSON] Жодних поважних причин відсутності [PERSON] за вказаною адресою суд не встановив, а відтак приходить переконання, що така не проживає у квартирі без поважних причин понад встановлені строки. Із матеріалів справи суд також не встановив жодних домовленостей між сторонами щодо права на користування цим майном. Таким чином, беручи до уваги зазначені вище висновки, суд прийшов переконання, що відповідач добровільно залишила спірну квартиру, без поважних причин не проживає у вказаній квартирі понад встановлений строк збереження права користування такою, будь-яких інших домовленостей з цього питання між сторонами не встановлено. Тому, суд прийшов висновку, що відповідача необхідно визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 5 у будинку № 11, що по вулиці Драгана у місті Львові. Суд приймає аргументи позивача, які підтверджені доказами, що містяться у матеріалах справи, та такі відповідають вимогам закону. Суд застосовує спеціальну норму права, передбачену частиною 2 статті 405 Цивільного кодексу України, адже саме вона регулює спірні відносини, що склались між сторонами, та на яку вірно покликався позивач у позовній заяві. Таким чином, враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником позивачів при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved