Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача боргу в сумі 3500 доларів США, що станом на день подачі позову еквівалентно 92085 грн. В обґрунтування вимог позивач вказує, що у листопаді 2014 відповідач позичив у нього кошти в розмірі 3500 доларів США та зобов'язувався повернути їх протягом трьох місяців. Однак, протягом зазначеного періоду відповідач коштів не повернув. На підтвердження факту укладення договору позики відповідач написав письмову розписку, де зазначив, що зобов'язується повернути вказані кошти до 15 травня 2018 року. Однак, по даний час відповідач коштів не повернув. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Позивач був присутнім в попередньому судовому засіданні, позов просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та заперечень немає. На підставі вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] кошти в розмірі 3500 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] Як вбачається з письмової розписки, яка особисто підписана [PERSON] він зобов'язувався повернути вказані кошти до 15 травня 2018 року. Оригінал зазначеної розписки долучений позивачем до справи та знаходиться в матеріалах справи за № 607/11421/18. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, про що подав письмову заяву. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника. За нормами ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з положенням ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Як слідує з правової позиції, викладеної в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Встановлено, що між сторонами спору укладено договір позики, згідно з умовами якого відповідач позичив у позивача кошти у розмірі 3500 доларів США. 15 травня 2018 року настав строк виконання [PERSON] зобов'язання з повернення [PERSON] позики. Однак, ні в зазначений строк, ні по даний час, [PERSON] боргу не повернув. Наявний в матеріалах справи оригінал розписки [PERSON], долучений позивачем, підтверджує факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань. Таким чином, діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суму боргу. Відповідач позову не оспорює та згідно поданою ним письмовою заявою позовні вимоги визнає повністю. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 2 липня 2014 року № 6-79цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. У спірному грошовому зобов'язанні визначено еквівалент в іноземній валюті, а саме в доларах США, у зв'язку з чим до цих правовідносин підлягає застосуванню норма ч. 2 ст. 533 ЦК України. Як слідує з інформації із офіційного сайту Національного банку України офіційний курс гривні до долара США станом на 20 вересня 2018 року встановлено в розмірі 2812,02 гривень за 100 доларів США. Таким чином, станом на день ухвалення рішення гривневий еквівалент 3500 доларів США становить 98420,70 гривень (3500 * 28,1202 = 98420,70). Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики в сумі 3500 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на день винесення рішення становить 98420 гривень 70 копійок. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 920,85 гривень понесених та документально підтверджених судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved