Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про відшкодування збитків, завданих невиконанням договору, примусове виконання обов'язку в натурі, в подальшому розмір позовних вимог було збільшено. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.01.2000 року між ним, як співавтором винаходу «Спосіб отримання очищеного тетрахлориду титану» за заявою на видачу патенту №? 2000010145 від 10.01.2000 р., іншими співавторами та КП «ЗТМК», правонаступником є ДП «ЗТМК» було укладено Договір № 32 «Про передачу прав на науково-технічну продукцію предмета винаходу «Спосіб отримання тетрахлориду титану» та виплату авторської винагороди за використання даного винаходу за заявкою на видачу патенту №? 2000010145 від 10.01.2000 р. На підставі зазначених договорів щорічно за період 2001-2008 років відповідачем виконувались свої обов'язки за договором та позивач отримував щорічно по 14000 грн. без урахування рівня інфляції. Проте з 2009 року до теперішнього часу відповідач перестав виконувати свої обов'язки по оплаті авторської винагороди та сплаті річного збору підтримання патенту в силі, через що з 10.01.2011 року дію патенту [NUMBER] на винахід «Спосіб отримання очищеного тетрахлориду титану» за заявкою на видачу патенту №? 2000010145 від 10.01.2000 р. було припинено, у зв'язку із чим просить стягнути збитки (упущену вигоду), завдані неналежним виконанням умов Договору № 32 за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. з урахуванням індексації в сумі 50862 грн. В судовому засіданні позивач просив задовольнити позов у повному обсязі з підстав, наведених у ньому. Представник відповідача ДП «ЗТМК» в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, надавши письмові заперечення та пояснивши в судовому засіданні, що винахід «Спосіб одержання тетрахлориду титану», на який «ЗТМК» видано патент [NUMBER] не відповідає умові патентоздатності як новизна і не повинен продовжувати будь-яких обов'язків. З самого початку передачі підприємству права на використання патенту [NUMBER] на одержання тетрахлориду титану КП «ЗТМК» колектив авторів, а також позивач не мали право на отримання авторської винагороди, так як в договорі № 32 від 24.01.00 р. зазначено спосіб отримання очищеного тетрахлориду титану, а такий спосіб підприємством не використовується. Крім того, позивачем невірно розраховано суму збитків та використано індекси інфляції за період з вересня 2000 року по грудень 2013 року. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Як встановлено в судовому засіданні 24.01.2000 року між [PERSON], як співавтором винаходу «Спосіб отримання очищеного тетрахлориду титану» за заявою на видачу патенту №? 2000010145 від 10.01.2000 р., іншими співавторами та КП «ЗТМК», правонаступником є ДП «ЗТМК» було укладено Договір № 32 «Про передачу прав на науково-технічну продукцію предмета винаходу «Спосіб отримання тетрахлориду титану» та виплату авторської винагороди за використання даного винаходу за заявкою на видачу патенту №? 2000010145 від 10.01.2000 р. (а.с.8-11). На підставі договору про розподіл авторської винагороди між авторами винаходу «Спосіб отримання очищеного тетрахлориду титану» за заявкою на видачу патенту №? 2000010145 від 10.01.2000 р. автори винаходу погодилися, що [PERSON] належить 14% винагороди. Щорічно розмір авторської винагороди складав 14000 гривень. Відповідно до пункту 2.3 Договору № 32 розмір винагороди складає 100000 грн щорічно протягом всього строку дії патенту та його використання та 35% виручки від продажу ліцензії. Розмір винагороди переглядається по мірі інфляції та при зміні об'ємів виробництва тетрахлориду титану з оформленням додаткової угоди до даного договору. Як вбачається з пояснень позивача та представника відповідача додаткову угоду про розмір винагороди не було укладено, тому розмір винагороди за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. має складати саме 14000 грн. Пунктом 1.3. Договору № 32 від 24.01.2000 р. до обов'язків Підприємства відноситься здійснення необхідних платежів для підтримання патенту в силі. В порушення даної норми договору, через несплату ДП «ЗТМК» чергового платежу 10.01.2011 року дію патенту [NUMBER] на винахід «Спосіб отримання очищеного тетрахлориду титану» за заявкою на видачу патенту №? 2000010145 від 10.01.2000 р. було припинено. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2014 року факт порушення ДП «ЗТМК» норм договору був встановлений, у зв'язку із чим стягнуто на користь [PERSON] збитки (упущену вигоду), завдані неналежним виконанням умов Договору № 32 від 24.01.2000 р. за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р. в сумі 28000 грн.Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04.03.2014 року рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя було залишено без змін. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно до ст. 203 ЦК України (1963 року) в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання боржником він зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Під збитками розуміються витрати, зроблені кредитором, втрата або пошкодження його майна, а також не одержані кредитором доходи, які він одержав би, якби зобов'язання було виконано боржником. Згідно п. 4, п. 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до п. 2.5 Договору № 32 авторська винагорода сплачується авторам не пізніше 30 днів після кожного календарного року, починаючи з дати початку використання винаходу, з урахуванням індексації. Посилаючись на даний пункт договору, позивач просив стягнути з відповідача суму винагороди з урахуванням індексації, починаючи з дати початку використання винаходу, що не є вірним трактуванням даного пункту. Так, основним смисловим навантаженням цього пункту договору є строк сплати винагороди, де і зазначається, що винагорода виплачується починаючи з дати початку використання винаходу, а далі, вже окремо зазначається, що ця винагорода сплачується з урахуванням індексації, тобто за певний календарний рік і до дати виплати. Те, що при добровільному виконанні умов Договору відповідач сплачував авторську винагороду з урахуванням індексу інфляції підтверджується довідкою АТ «МЕТАБАНК» (а.с. 25). З урахуванням наведеного, суд приходить до наступного висновку, що за умови належного виконання Підприємством умов договору, [PERSON] мав би право на отримання авторської винагороди в сумі 14000 грн. на рік, а тому розмір упущеної вигоди за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. склав 14000 грн., з урахуванням індексації (14000*100,5%*103,0%) розмір упущеної вигоди склав 14492 грн. 10 коп. і, відповідно, підлягає стягненню з винної особи, а саме з ДП «ЗТМК». Крім того, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial