Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених вимог позивач в позовній заяві зазначив, що з відповідачкою він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 червня 1998 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 142. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини з відповідачкою припинені з 2010 року. Причинами розпаду сім'ї стали: несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Відновлювати подружні відносини з відповідачкою позивач не збирається. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і шлюб необхідно розірвати. Спору щодо розподілу майна та місця проживання дитини поки що не мають. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні був відсутній. Про час і місце судового засідання повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ст. 74, 76 ЦПК України, судовою повісткою. Повістку було направлено відповідачу відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим його місцем проживання. Відповідач заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене і прийняття суддею ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, при цьому приймає до уваги наступні обставини: Згідно з п.1 ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з п.2 ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Даною нормою закону закріплено право подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання у будь-який момент існування шлюбу. Відсутність вільної згоди на розірвання шлюбу іншим з подружжя не є перепоною. В Україні регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння. Встановивши право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 26 червня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 142. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини сторін припинені з 2010 року. Причинами розпаду сім'ї стали: несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. За таких обставин подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача у справі. Оскільки відповідачем жодна з обставин, зазначених за текстом позовної заяви не оспорюється, їх наявність слід вважати доведеною.

Outcome: approved