Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що з відповідачкою [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з 04.07.2002 року до 26.11.2014 року. Від шлюбу мають дитину - дочку [PERSON],[INFO]. До шлюбу, позивач [PERSON] придбав будинок [ADDRESS], в якому зареєстрував відповідачку 27.01.2007 року. Оскільки відповідачка з 15.09.2014 року у будинку не мешкає, не сплачує комунальні послуги, позивач просить визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] та примусово зняти її з реєстрації за цією адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, незважаючи на те, що була належним чином повідомлена про день, час, місце розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення з підписом відповідачки (а.с.19,23). Це дає підстави суду для вирішення спору шляхом постановлення заочного рішення, оскільки всі заходи, спрямовані судом на виклик відповідачки вичерпано. Третя особа - представник Старобільського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Луганській області в судове засідання не з'явився, надіслав суду заперечення, яким заперечує проти задоволення позову, вважаючи, що оскільки позивач є власником будинку, то може самостійно вирішити питання про зняття відповідачки з реєстрації. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за слідуючих підстав: Правовідносини між сторонами регулюються нормами ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. 405 ч. 2 ЦК України. За ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені судом строки, провадиться в судовому порядку. Ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачає спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад 1 рік, якщо це не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Як вбачається з досліджених документів: договору купівлі-продажу (а.с. 8) позивач придбав будинок № [ADDRESS] ще до шлюбу, 16.04.2002 року. Це майно не є спільною сумісною власністю подружжя, що випливає з Ухвали апеляційного суду від 18.08.2015 року (а.с.28-30). З показів свідка [PERSON] вбачається, що з осені 2014 року відповідачка [PERSON] у будинку № [ADDRESS] не проживає, він її не бачив. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є рідною сестрою позивача [PERSON] З осені 2014 року він з [PERSON] не мешкає, вона пішла від нього жити до своєї матері, забрала дитину. [PERSON] намагався з відповідачкою помиритися, але та не погоджувалася, додому не поверталася. З 2015 року відповідачка намагалась поділити майно, зверталась до суду, але будинок № [ADDRESS] було визнано власністю [PERSON] З вищевказаних доказів вбачається, що відповідачка, що є колишнім членом сім'ї власника (колишня дружина), з 15.09.2014 року (протягом року) в приміщенні не проживає без поважних причин, власник їй перешкод не чинить, іншої домовленості щодо користування житлом між сторонами не існує, тобто відповідачка втратила інтерес до цього житла, тому її необхідно визнати такою, що втратила право користування житлом. При вирішення питання щодо зобов'язання відповідного органу зняти відповідачку з реєстрації, суд виходить з того, що для відповідного зобов'язання зняття з реєстраційного обліку особи необхідним є встановлення факту неправомірної дії (бездіяльності). Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком встановленої судом зміни місця проживання, втрати права користування житлом відповідачем. Тільки після цього можуть бути порушені інші процедурні питання, зокрема, зняття з реєстраційного обліку. Таким чином, приймаючи до уваги, що Старобільський районний відділ Управління державної міграційної служби України у Луганській області неправомірних дій щодо сторін не вчиняв, зняття відповідачки з реєстрації можливо шляхом реалізації рішення суду щодо визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Таким чином, вимоги позивача щодо зобов'язання третьої особи зняття відповідачки з реєстраційного обліку, зайві. Оскільки позивач не вимагає стягнення на свою користь судових витрат, за ст. 88 ЦПК України, такі витрати стягненню з відповідачки не підлягають.

Outcome: partial