Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в сумі 3300 доларів США заборгованості за договорами про надання представницьких послуг від 1 вересня 2015 року та 2 листопада 2015 року, 577, 24 доларів США процентів за користування чужими грошовими коштами та 78, 71 доларів США 3% річних за прострочення виконання грошового зобов»язання, а всього на загальну суму 3955, 95 доларів США у гривнях згідно офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України на день ухвалення рішення у справі. В позовній заяві посилається на те, що 01 вересня 2015 року він фізична особа підприємець [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали договір про надання представницьких послуг (договір № 1). Відповідно до пункту 1.1 даного договору він позивач ФОП [PERSON] зобов»язався за рахунок відповідача [PERSON] та за завданням останнього, надати згідно умов договору 1 комплекс консультаційно організаційних послуг, а відповідач [PERSON] зобов»язався прийняти вказані організаційно консультаційні послуги та заплатити йому [PERSON] за них згідно умов договору 1. Відповідно до умов пунктів 3.1 та 3.2 договору 1 вартість послуг була визначена за домовленістю сторін, а саме: в сумі 72000 гривень, що еквівалентно 1000 доларів США, яку [PERSON] мав сплачувати йому шляхом переказу на банківський рахунок, помісячно. 02 листопада 2015 року у зв»язку з арифметичною помилкою, виявленою в пункті 3.1 договору 1, а саме: невідповідності сумі виплат оплати зазначеної в гривнях еквівалентній в доларах, вони виправили помилку, уклавши новий договір про надання представницьких послуг (договір 2). Згідно пункту 3.1 договору 2 вартість послуг позивача [PERSON] становить суму, що визначається домовленістю сторін, а саме 27000 гривень, що на день укладення договору становила 1000 доларів США. Відповідно до пункту 3.2 договору 2 відповідач [PERSON] зобов»язався сплачувати йому вказані вище суми грошей шляхом переказу на банківський рахунок щомісячно або за домовленістю. 07 жовтня 2015 року відповідач [PERSON] в підтвердження необхідності представницьких функцій видав на його [PERSON] ім»я довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в реєстрі за № 606. 30 грудня 2015 року, після виконання зобов»язань відповідно до умов договору 1 та 2 , відповідач [PERSON] передав, а він [PERSON] отримав 17500 гривень, що на той час було еквівалентно 700 доларам США суму часткової оплати за надання ним послуг, а також 2500 гривень в рахунок відшкодування витрат на паливо, які він поніс під час виконання своїх зобов»язань, що підтверджується розпискою від 30.12.2015 року, складеною останнім. В подальшому відповідач відмовився оплатити надані позивачем послуги згідно умов договору 1 та 2, тому 04 квітня 2016 року він надіслав лист [PERSON] про розірвання договору в односторонньому порядку та вимагав погасити заборгованість перед ним за зобов»язанням відповідно до умов договору шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку позивача, що підтверджується квитанцією про відправку рекомендованого листа на ім»я відповідача [PERSON] від 04.04.2016 року за № 4600110360470. Відповідач ж в свою чергу до теперішнього часу ухиляється від виконання свого зобов»язання та продовжує користуватись його грошима. Виходячи з наведених розрахунків просить стягнути з відповідача 3300 доларів США заборгованості за надані послуги, 577, 24 долари США проценти за користування чужими грошовими коштами, 78, 71 долар США 3% річних у зв»язку із простроченням виконання грошового зобов»язання, а всього на загальну суму 3955, 95 доларів США. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позов підтримує в повному обсязі, просить задоволити, подав суду письмову заяву про розгляд справи 24 травня 2017 року без його участі. Відповідач [PERSON] позов визнає частково, на суму 1000 доларів США,700 з яких він сплатив позивачу, просить задоволити на суму 300 доларів США, в іншій частині задоволенні позову відмовити. 24 травня 2017 року в судове засідання не з»вився, належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] позов не визнає з підстав, викладених в письмових запереченнях, подав суду письмову заяву про розгляд справи 24 травня 2017 року без його участі. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дані ними під час розгляду справи, враховуючи письмові заперечення представника відповідача та заяви представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що 01 вересня 2015 року фізична особа підприємець позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали договір про надання представницьких послуг (договір № 1). Відповідно до пункту 1.1 даного договору позивач ФОП [PERSON] зобов»язався за рахунок відповідача [PERSON] та за завданням останнього, надати згідно умов договору 1 комплекс консультаційно організаційних послуг, а відповідач [PERSON] зобов»язався прийняти вказані організаційно консультаційні послуги та заплатити позивачу [PERSON] за них згідно умов договору 1. Відповідно до умов пунктів 3.1 та 3.2 договору 1 вартість послуг була визначена за домовленістю сторін, а саме в сумі 72000 гривень, що еквівалентно 1000 доларів США, яку [PERSON] мав сплачувати йому шляхом переказу на банківський рахунок, помісячно. 02 листопада 2015 року у зв»язку з арифметичною помилкою в пункті 3.1 договору 1, а саме: невідповідності сумі виплат оплати зазначеної в гривнях еквівалентній в доларах сторони виправили помилку, уклавши новий договір про надання представницьких послуг (договір 2). Згідно пункту 3.1 договору 2 вартість послуг позивача [PERSON] становить суму, що визначається домовленістю сторін, а саме 27000 гривень, що на день укладення договору становила 1000 доларів США. Відповідно до пункту 3.2 договору 2 відповідач [PERSON] зобов»язався сплачувати позивачу [PERSON] вказані вище суми грошей шляхом переказу на банківський рахунок щомісячно або за домовленістю. 07 жовтня 2015 року відповідач [PERSON] в підтвердження необхідності представницьких функцій видав на його [PERSON] ім»я довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в реєстрі за № 606. 30 грудня 2015 року, після виконання частини зобов»язань відповідно до умов договору 1 та 2 , відповідач [PERSON] передав, а позивач [PERSON] отримав 17500 гривень, що на той час було еквівалентно 700 доларам США суму часткової оплати за надання ним послуг, а також 2500 гривень в рахунок відшкодування витрат на паливо, які він поніс під час виконання своїх зобов»язань, що підтверджується розпискою від 30.12.2015 року, складеною позивачем [PERSON] На вказаній розписці [PERSON] зроблено відмітку словами я дав 700 $ (зарплата). Борг станом на 31 грудня 2015 року складає 2300 (дві тис. 300$) 30 грудня 2015 року. Оскільки відповідач відмовився оплатити надані послуги згідно умов договору 1 та 2, 04 квітня 2016 року позивач [PERSON] надіслав лист відповідачу [PERSON] про розірвання договору в односторонньому порядку та вимагав погасити заборгованість перед ним за зобов»язанням відповідно до умов договору шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку позивача, що підтверджується квитанцією про відправку рекомендованого листа на ім»я відповідача [PERSON] від 04.04.2016 року за № 4600110360470. Однак, відповідач грошові кошти не сплатив, що стало підставою звернення до суду з позовом. Будучи допитаним в судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив той факт що за надання представницьких послуг згідно договору віддав [PERSON] 17500 гривень, що еквівалентно 700 доларам США та 2500 гривень відшкодування за паливо. При цьому зазначив, що саме згідно договору № 1 та № 2, укладених між ними він зобов»язувався сплати 1000 доларів США, як загальну суму на надані послуги, а не 3300 доларів США, як про це просить позивач. Якщо і було зазначено ним на розписці що борг станом на 31 грудня 2015 року складає 2300 доларів США, то це міг бути якийсь інший договір, або домовленість, а не той на який посилається в позовній заяві позивач. В тому числі він обіцяв дати позивачу 3000 доларів США за допомогу щодо машини, вартістю 10000 доларів США. Відповідно до вимог ст. 509 Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до умов договорі 1 та 2 відповідно укладених між сторонами 01 вересня 2015 року та 02 листопада 2015 року, сторони домовлялись про визначену суму 1000 доларів США, яку мав сплатити позивачу відповідач у разі виконання взятих зобов»язань, а не 2300 доларів США чи 3300 доларів США. Доказів того, що між цими ж сторонами були укладенні ще інші договори чи доповнення до договорів із згаданого предмету спору, суду не подано. Виходячи з цього, оскільки відповідачем було сплачено 700 доларів США позивачу, що еквівалентно 17500 гривень, сума не виконаного зобов»язання складає 300 доларів США, а не 2300 доларів США, як про це просить позивач та його представник. Виходячи із розрахунків по боргу у сім 300 доларів США відповідно проценти мають становити 52.47 доларів США (300*0,22:365*1=0,18 додати 300*0,22:366*290=52.29, разом дорівнює 52 долари 47 центів) та 3% річних 7, 15 доларів США (300*0,03:365*1=0,02 додати 300*0,03:366*290=7, 13, разом дорівнює 7, 15 доларів США ). А тому в цій частині позов підлягає до задоволення. Що стосується суми, зазначеної в розписці від 30 грудня 2015 року 2300 доларів США, суду не вдалось встановити, який договір ( предмет договору, умови договору та інше) був укладений між сторонами, термін дії договору, строк повернення та умови повернення коштів. Жодних доказів, належних та допустимих, позивачем суду не подано. В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. Згідно ст. 84 ч. 1 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката чи іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Outcome: approved