Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Старобільського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Луганській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку. В подальшому позивач [PERSON] звернувся з додатковими позовними вимогами про стягнення з відповідача [PERSON] судового збору та витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13 жовтня 1999 року, виданого головою районної держадміністрації [PERSON]. Відповідач [PERSON] зареєстрована в належній йому квартирі, але не проживає в ній з часу реєстрації в ній по теперішній час. Реєстрація відповідача була зроблена на підставі прохання її чоловіка [PERSON], який вирішував питання щодо прийняття спадщини від померлих батьків, щоб у подальшому у спадковому будинку зареєструвати свою дружину - відповідача по справі. Спадкова квартира розташована за адресою: [ADDRESS]. По теперішній час [PERSON] так і не вирішив питання щодо прийняття спадщини та перереєстрації своєї дружини [PERSON] Більш того відповідач [PERSON] на неодноразові прохання позивача знятися з реєстрації у квартирі, не реагує, хоча і погоджується знятися з реєстрації, але кожний раз вигадує усякі причини. Прописка відповідача перешкоджає позивачу користуватися та розпоряджатися своїм майном. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися. Від позивача [PERSON] надійшла заява, в якій просив розглянути справу за його відсутності та відсутності його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, за невідомих суду обставин про дату, час та місце слухання справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони або інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Представник відповідача [PERSON] районного відділу Державної міграційної служби України в Луганській області у судове засідання не зявився, до початку судового засідання надав письмові заперечення проти позову, у яких посилався на те, що жодних відносин та зобовязань між ними та позивачем немає та просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 13 жовтня 1999 року, виданого головою районної держадміністрації [PERSON], позивачу належитьквартира за адресою: [ADDRESS]. Те, що відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS], підтверджується довідкою про склад сімї, виданої сільським головою Малохатської сільської ради № 259 від 12 серпня 2015 року. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідач [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою понад одного року. Право користування житлом [PERSON] набула, як член сімї, оскільки вона є його невісткою. Тому суд вважає, що дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 405 ЦК України, відповідно до\~якої\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд робить висновок, що відповідач [PERSON] добровільно не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS], оскільки вона понад один рік в ньому не мешкає, позовів про її вселення чи інших позовів до власника житла про усунення перешкод у користуванні майном надано не було. Що стосується вимог позивача [PERSON] про зобовязання Старобільський РВ УДМС України в Луганській області зняти відповідача [PERSON] з реєстрації у вищевказаній в позові квартирі, то суд вважає у цій частині позову відмовити у звязку з наступним: Згідно п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, зобовязання відповідача [PERSON] районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Луганській області зняти відповідача з реєстрації, на думку суду, є зайвим. Враховуючи вищевикладене, суд позов задовольняє частково та визнає відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] витрати на правову допомогу на користь позивача в розмірі 300 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] судовий збір на користь позивача в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 386-388, 405 ЦК України,

Outcome: partial