Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Будьоннівського районного суду м. Донецька з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 2005 року, про що у ОЗАЦС Домодєдовського району Головного Управління ЗАЦС Московської області зроблено актовий запис № 1021. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не складається у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, втратою почуття кохання, постійними сварками та конфліктами. Шлюбні стосунки припинені з березня 2012 року. У попереднє судове засідання сторони не з'явилася, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили не надавати строк для примирення. Отже сторони примирятися категорично відмовилися, тому суд ухвалює рішення у попередньому судовому засіданні у відповідності з частиною 4 статті 130 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02 грудня 2005 року, про що у відділі запису актів цивільного стану Домодєдовського району Головного Управління ЗАЦС Московської області зроблено актовий запис № 1021, після реєстрації шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON]. Як вбачається із копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Домодєдовським відділом ЗАЦС Головного Управління ЗАЦС Московської області 12.12.006 року, [PERSON] та [PERSON] мають дитину [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.111 Сімейного Кодексу України суд вживає заходів до примирення подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 N 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Оцінивши надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд визнає, що між подружжям, внаслідок розладу виникли погані стосунки, з березня 2012 року вони не проживають однією родиною, жоден з подружжя не бажає надалі підтримувати шлюб. За таких обставин суд дійшов висновку, що спільне проживання подружжя та збереження їхньої родини не можливе, а відтак позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню у повному обсязі. Позивачем документально підтверджено сплату судових витрат у вигляді судового збору, які, у відповідності зі ст.. 88 ЦПК України, суд покладає на позивача. На підставі викладеного ,

Outcome: approved