Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом (в подальшому збільшені позовні вимоги) до [PERSON] відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про зняття арешту з нерухомого майна та виключення майна з акту опису. Під час розгляду справи в якості співвідповідача залучено ПАТ КБ «Приватбанк». За остаточними позовними вимогами в редакції від 19.01.2016р., що надійшли до суду 22.01.2016р., позивач зазначає, що 29 травня 2013 року, помер її батько - [PERSON] При цьому, позивач, як дочка померлого є спадкоємицею, відповідно до статті ч.1 с. 1261 ЦК України і за ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщин. Вона вирішила оформити право власності на спадкове майно, яке складається з 1/3 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], але їй стало відомо, що на нього накладено арешт [PERSON] ВДВС Черкаського МУЮ. Звернувшись до [PERSON] ВДВС, позивачеві стало відомо, що у органів виконавчої служби знаходилося зведене виконавче провадження, до складу якого входили: - виконавче провадження №21438939 з виконання судового наказу №2н-314 від 12.03.2009 року Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» коштів в сумі 21\~394,42 грн. - виконавче провадження №32934511 з виконання судового наказу №2н-1038 від 26.08.2011 року Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь ВП «Черкаська ТЕЦ» коштів в сумі 10\~952,97 грн. - виконавче провадження №42898533 з виконання виконавчого листа №202/27287/13-ц від 12.02.2014 року Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» коштів в сумі 78\~866,95 грн. Постановами у вказаних провадженнях було накладено арешт на все майно, що належало боржнику [PERSON], в тому числі і на 1/3 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказані виконавчі провадженні були закінченні 18.06.2014 року та 20.06.2014 року, з підстав, передбачених п.3. ч.1 статті 49 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто смерті боржника, про що були винесені відповідні постанови про закінчення виконавчого провадження, а виконавчі листи було залишено без виконання і направлено відповідачем до відповідних судів, про що свідчать супровідні листи до постанов про закінчення виконавчого провадження. На сьогоднішній день арешти на майно, накладені державними виконавцями Придніпровського ВДВС Черкаського міського управління юстиції, не скасовані, незважаючи на те, що вказані виконавчі провадження закриті. Крім того, позивач звернулася із заявою до [PERSON] відділу ДВС із заявою про зняття арешту, але листом від 27.05.2015 року №15675/08-03-24 їй було відмовлено з підстав того, що вона не є стороною виконавчого провадження. Станом на 05.11.2015 року, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, - арешт на 1/3 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON], також був накладений і в інших виконавчих провадженнях, а саме: ВП №48813681, який був накладений на підставі постанови, серія та номер 48813681 від 09.10.2015р. [PERSON] ВДВС Черкаського МУЮ (номер запису про обтяження: 11561589), а також арешт на вказане майно, який був накладений постановою АА 041571 від 07.07.2008р. [PERSON] ВДВС Черкаського МУЮ (реєстраційний номер обтяження: 7588540) та постановою АА№038287 від 03.12.2007 року. Також, 16.01.2012р. державним виконавцем Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа № 2н-314 від 12.03.2009 р. про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 21394,42 грн. було складено акт опису й арешту майна. За даними даного акту було описано й накладено арешт на майно, що належило [PERSON] на праві власності, а саме: на 1/3 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Отже, станом на 19.01.2016 року на 1/3 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON], існують арешти, які накладені на підставі наступних документів відповідача: постанова про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження від 15.09.2010р. (реєстраційний номер обтяження 11537686); постанова про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження від 08.11.2011р. (реєстраційний номер обтяження 11817830) у виконавчому провадженні №21438939 та відповідно до акту опису й арешту майна від 16.01.2012 року у виконавчому провадженні №42898533; постанова АА№041571 від 07.07.2008р. (реєстраційний номер обтяження 7588540); постанова, серія та номер 4883681 від 09.10.2015р. у виконавчому провадженні №48813681, а також постанова ВП №42898533 від 08.04.2014р. у виконавчому провадженні №42898533. Таким чином, позивач просить суд, - зняти арешти з 1/3 квартири [ADDRESS], які накладені на підставі наступних документів державних виконавців Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції: постанова про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження від 15.09.2010 р. (реєстраційний номер обтяження 11537686) у виконавчому провадженні №21438939, постанова про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження від 08.11.2011 р. (реєстраційний номер обтяження 11817830) у виконавчому провадженні №21438939, постанова АА№041571 від 07.07.2008 року (реєстраційний номер обтяження 7588540), постанова АА№038287 від 03.12.2007 р. (реєстраційний номер обтяження 6263878), постанова, серія та номер:4883681 від 09.10.2015 року у виконавчому провадженні №48813681 (номер запису про обтяження 11561589), постанова про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження від 08.04.2014р. ВП№42898533; зняти арешт з 1/3 квартири [ADDRESS] та виключити її з акту опису й арешту майна від 16.01.2012 року, який складений при примусовому виконанні виконавчого листа №2н-314, виданого 12.03.2009 року Придніпровським районним судом м. Черкаси (виконавче провадження № 21438939). В судове засідання [PERSON] не з»явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] повністю підтримав заявлені позовні вимоги в остаточній редакції від 19.02.2016р. та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] ВДВС Черкаського МУЮ заперечував проти задоволення позову, надавши письмові заперечення. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що [PERSON] (вона ж [PERSON]), 1988р. народження є дочкою [PERSON], який помер 29.05.2013р. (актовий запис №1436 свідоцтво про смерть від 31.05.2013р.). Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження позивача від 28.10.1988р. (актовий запис №1884). Крім того, встановлено, що позивач та її батько [PERSON] є співвласниками (кожен по 1/3 частині) квартири №13, що по вул. Ватутіна, 229 в м. Черкаси, що підтверджується даними витягу з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «ЧООЮТІ», а також даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.01.2016р. Також, [PERSON] бувша дружина [PERSON] (шлюб розірвано 14.11.2007р., актовий запис №591) є співвласником 1/3 частини вказаної квартири, що вбачається з інформаційної довідки від 18.01.2016р. За даними довідки, виданої КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради від 02.06.2015р., [PERSON] на день смерті [PERSON], який помер 29.05.2013р., була зареєстрована та проживала у квартирі №13, що по вул. Ватутіна, 229 м. Черкаси. Квартира, загальною площею 48,2 кв.м., відповідно до даних технічного паспорту, виданого КП «ЧООБТІ». За матеріалами, наданими до суду відповідачем та даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна від 18.01.2016р., - судом встановлено, що на 1/3 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON], існують арешти, які накладені на підставі наступних документів відповідача: постанова про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження від 15.09.2010р. (реєстраційний номер обтяження 11537686) у виконавчому провадженні №21438939; постанова про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження від 08.11.2011р. (реєстраційний номер обтяження 11817830) у виконавчому провадженні №21438939; постанова АА№041571 від 07.07.2008р. (реєстраційний номер обтяження 7588540); постанова АА№038287 від 03.12.2007р. (реєстраційний номер обтяження 6263878); постанова серія та номер 4883681 від 09.10.2015р. у виконавчому провадженні №48813681 (номер запису про обтяження 11561589); постанова про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження від 08.04.2014 р ВП№42898533; акт опису й арешту майна від 16.01.2012 року, який складений при примусовому виконанні виконавчого листа №2н-314, виданого 12.03.2009р. Придніпровським районним судом м. Черкаси (виконавче провадження № 21438939). Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до положень частини першої та другої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 60 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до частини другої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4\~постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27 серпня 1976 року\~за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володінні ним.\~ Під час розгляду справи судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири №13, що по вул. Ватутіна, 229 в м. Черкаси. На запити суду, нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори [PERSON] надано відповідь від 03.09.2015р. про те, що до нотаріальної контори із заявами на прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців не звертався і спадкові справи не заводились, заповіт [PERSON] не складав. Дані обставини також підтверджуються даними інформаційних довідок із Спадкового реєстру від 03.09.2015р. Лише 04.12.2015р. представником Черкаського ГРУ «Приватбанку» було подано до нотаріальної контори претензію до спадкоємців після смерті боржника спадкодавця [PERSON] Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217ЦК). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218ЦК України). \~Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст. 1222ЦК). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За положеннями ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отже, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON] щодо його майна, яка бажає отримати спадщину, а тому вона, як майбутня власниця цього майна, яка фактично користується даним майном, згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні нею права користування розпорядження майном, яке фактично їй належить. Що стосується заперечень та доводів відповідачів проти позову, то вони не знайшли свого підтвердження. Суд вважає, що захист права власності має пріоритетне значення. Крім того, наявність претензій стягувачів за виконавчими провадженнями до спадкоємця померлого боржника вирішується за положеннями ст. 1281 ЦК України і наявність таких претензій не може бути підставою для відмови особі в оформленні за нею права власності на спадкове майно. Також, статтею 378 ЦПК України визначено порядок заміни сторони виконавчого провадження. Під час розгляду справи судом встановлено, що ні державний виконавець, ні стягувачі за виконавчими провадженнями не зверталися до суду з відповідними заявами. З»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає за необхідне позовні вимоги в редакції від 19.01.2016р., задовольнити. На підставі викладеного та,

Outcome: approved