Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовними вимогами до публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» про зобов'язання видати грошові кошти. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в період з 15.09.2015 року у нежитлових приміщеннях, розташованих за адресою: [ADDRESS] співробітниками ГУ Міндоходів у Харківській області під час проведення обшуку були вилучені речі та документи, в тому числі грошові кошти в іноземній валюті в сумі 1 587 920 російських рублів, 287 082 доларів США, 27 295 Євро, 2 569,65 функтів стерлінгів. Зазначає, що вказані кошти були внесені на зберігання на відкритий в філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові депозитний рахунок. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2015 року по справі № 752/20409/15-к задоволено скаргу позивача та зобов'язано старшого слідчого першого відділу КР СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області повернути [PERSON], як законному володільцю грошові кошти, документи та інші цінності, вилучені 15.09.2015 року в ході обшуку. Зазначає, що звертався 10.02.2016 року до ГУ ДФС у Харківській області з заявою про виконання ухвали суду, проте філія ПАТ «Укрексімбанк» у м. Харкові почала повернення грошових коштів частковими виплатами, посилаючись на відповідні вказівки ГУ ДФС у Харківській області. 14.04.2016 року він повторно звертався до ГУ ДФС України у Харківській області з клопотанням про виконання ухвали суду, проте 22.04.2016 року ГУ ДФС у Харківській області листом № 1378/к/20-40-05-70 йому повідомило, що на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2015 року ГУ ДФС у Харківській області видано накази від 02.03.2016 року та від 16.03.2016 року про повернення коштів власникові [PERSON] Однак на теперішній час відповідач грошові кошти не повернув в повному обсязі, посилаючись на запроваджені Національним Банком України обмеження щодо видачі готівкових коштів в іноземній валюті з поточних і депозитних рахунків клієнтів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві. Зазначила, що запроваджені Національним банком України обмеження щодо видачі готівки в іноземній валюті не розповсюджуються на випадки повернення тимчасово вилученого майна в межах кримінального провадження. Повідомила, що постанови Національного Банку України відносно зазначених обмежень суперечать нормам Цивільного кодексу України та є не чинними, так як не пройшли у встановленому порядку реєстрацію у Міністерстві юстиції України. В судовому засіданні представник відповідача Шибіка Ю.Г., яка діє на підставі довіреності, заперечувала проти позовних вимог, які не визнала в повному обсязі з підстав того, що ПАТ «Укрексімбанк» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Харкові є неналежним відповідачем у справі, а також зазначила, що банківською установою виконуються вимоги постанов Національного банку України та інші вимоги чинного законодавства України. В судовому засіданні представник третьої особи Бондаренко Є.Д., яка діє на підставі довіреності, не заперечував проти заявлених позовних вимог [PERSON] зазначивши, що видача готівкових коштів з рахунків ГУ ДФС області без урахування обмеження Суд, заслухавши думки присутніх сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що 15.09.2015 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова співробітниками ГУ Міндоходів у Харківській області проведено обшук в нежитлових приміщеннях, розташованих за адресою: [ADDRESS] під час проведення обшуку були вилучені речі та документи, в тому числі грошові кошти в іноземній валюті в сумі 1 587 920 російських рублів, 287 082 доларів США, 27 295 Євро, 2 569,65 функтів стерлінгів (арк. справи 25-26, 27-32). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2015 року по справі № 752/20409/15-к задоволено скаргу позивача та зобов'язано старшого слідчого першого відділу КР СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області повернути [PERSON], як законному володільцю грошові кошти, документи та інші цінності, вилучені 15.09.2015 року в ході обшуку (арк. справи 17-20). Зі змісту клопотання про виконання судового рішення 20.04.2016 року вбачається, що [PERSON] звертався до ГУ ДФС у Харківській області з вимогою негайного повернення грошових коштів згідно ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2015 року (арк. справи 24). Згідно наказів № 18-ф від 02.03.2016 року та № 22-ф від 16.03.2016 року ГУ ДФС у Харківській області № 22-ф вирішено повернути грошові кошти, вилучені 17.09.2015 року під час обшуку в нежитлових приміщеннях 1 поверху будівлі літ. «А-3» за адресою: [ADDRESS] на рахунках ГУ ДФС у Харківській області власникові [PERSON]. Згідно листа філії ПУТ «Державного експортно-імпортного банку України» в м. Харкові від 21.04.2016 року № 068-05/1/1314вбачається, що АТ «Укрексімбанк» може здійснювати видачу грошових котів з депозитного рахунку ГУ ДФС у Харківській області з урахуванням обмежень, що встановлені Постановою Правління Національного банку України від 03.03.2016 року № 140 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» Згідно листа ГУ ДФС України у Харківській області від 22.04.2016 року № 1378/к/20-40-05-70 вбачається, що на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2015 року про повернення грошових коштів [PERSON], ГУ ДФС у Харківській області видано накази № 18-ф від 02.03.2016 року та № 22-ф від 16.03.2016 року про повернення коштів у саме: 1 587 920 російських рублів, 333217 доларів США, 27 295 Євро, 2 570 функтів стерлінгів, 1575116 грн., 1362 доларів США (після повернення їх з інкасо) (арк. справи 22-23). При цьому, суд зазначає, що відмова відповідача у видачі грошових коштів є такою, що протирічить чинному законодавству, оскільки позбавляє позивача права володіти та розпоряджатися належними йому грошовими коштами та є порушенням його прав, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та суперечить нормам Цивільного кодексу України. Також, суд зазначає, що в судовому засіданні надана заява на видачу готівки № 562 від 13.03.2015 р. про отримання позивачем через касу філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові грошових коштів у розмірі 690 доларів США. Вказане підтверджується і поясненнями представника позивача про отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 690 доларів США, які не були враховані при подачі позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що станом на день розгляду справи вилучені правоохоронним органом грошові кошти позивачу в повному обсязі не повернуті. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Розглядаючи спір, суд вважає безпідставним посилання відповідача на невиконання наказів ГУ ДФС у Харківській області про повернення коштів з депозитного рахунку з огляду на наступне. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно пунктів 1-3 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Заперечення відповідача щодо дій відповідно до вимог постанови Правління Національного банку України №758 від 01 грудня 2014 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному і валютному ринках України», яка діяла в період до 03.03.2015 року, та згідно якої уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України є необґрунтованими та безпідставними. В даний час аналогічні обмеження щодо видачі готівкових коштів в іноземній валюті встановлені підпунктом 10 пункту 6 постанови Правління Національного банку України від 03.03.2015 року № 160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному валютному ринках України». Вказані постанови Національного банку України не можуть застосовуватись у даних правовідносинах, з огляду на наступне. Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку. Відповідно до вимог КПК арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку,передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна. Тобто чинним законодавством України прямо заборонено накладати арешт на майно особи, яка не являється ані підозрюваною, ані обвинуваченою у кримінальній справі. Як встановлено Голосіївським районним судом м. Києва від від 22.12.2015 року питання щодо вилучення та повернення позивачу грошових коштів вирішувалось правоохоронним органом в межах розслідування кримінальної справи згідно чинного кримінально-процесуального законодавства та було прийнято рішення про повернення грошових коштів. Натомість, постанова Правління Національного банку України від 01.12.2014 року № 758, як і постанова Правління Національного банку України від 03.03.2015 року № 160, регулюють цивільно-правові та господарсько-правові відносини і не можуть застосовуватись до випадків повернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.12.2015 року вбачається, що позивач є володільцем вищезазначених грошових коштів. Однак, суд зазначає, що відмова банку у видачі суми вкладів та нарахованих процентів з посиланням на обмеження, встановлені Постановою Національного банку України, є такою, що протирічить чинному законодавству, оскільки позбавляє вкладника права володіти та розпоряджатися належними йому на праві власності грошовими коштами та є порушенням прав вкладника, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та суперечить нормам Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 397 Цивільного кодексу України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до статті 398 Цивільного кодексу України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Згідно статті 396 Цивільного кодексу України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідачем - ПАТ «Укрексімбанк» не виконується обов'язок щодо повернення незаконно вилучених коштів, чим порушується право володіння позивача. Посилання представника відповідача на звернення до неналежного відповідача також судом не приймається, враховуючи, що вимоги пред'явлені до відповідача - ПАТ «Укрексімбанк», який є юридичною особою. Згідно ч. 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі (п. 5 ч. 2 статті 16 Цивільного кодексу України). На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачем частково повернуті позивачу грошові кошти, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved