Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за порушення грошового зобов'язання зазначив, що рішенням Сторожинецького районного суду від 2000 року з [PERSON] стягнуто боргу на користь позивача 81000,00 гривні. Постановою від 21.06.2000 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження про стягнення зазначеної суми боргу з відповідача на користь позивача. Починаючи з 2000 року, станом на 28.08.2013 року з [PERSON] стягнуто на користь позивача 12023,61 гривні. На даний час залишок боргу складає 68978,39 гривні. З червня 2000 року по липень 2013 року індекс інфляції по Україні за даними Держстату України складав 317,02 %. Позивач вважає, що відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник зобов'язана сплатити на його користь, встановлений індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 218 668,95 гривні, та три проценти річних за тринадцять років, що складає 39% в сумі 26 900,79 гривні. Таким чином загальна сума боргу становить 245 569,74 гривні. Однак з урахуванням строку позовної давності просить стягнути за три останні роки, починаючи з 11.11.2010 року по 11.11.2013 рік - суму 56 669, 94 гривні інфляційних та трьох процентів річних за порушення грошового зобов'язання та стягнути судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій, на вимогу суду надав детальний розрахунок по інфляції щомісячно протягом трьох років по відсотках щомісячно протягом трьох років, просив врахувати ці розрахунки при розгляді даної справи. Просить справу розглянути без його участі у зв'язку з станом його здоров'я. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача на підставі наданих матеріалів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги не визнав, суду показав, що не згідний з даним розрахунком. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що рішенням Сторожинецького районного суду від 2000 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто 81 000,00 гривень боргу за договором позики. Постановою від 21.06.2000 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження про стягнення зазначеної суми боргу з відповідача на користь позивача. Починаючи з 2000 року станом на 28.08.2013 року з [PERSON] стягнуто на користь позивача 12 023,61 гривні. Залишок боргу на даний час складає 68 978,39 гривень. Позивач, як власник грошових коштів які присудив суд, з моменту коли вони повинні бути сплачені на його користь, зміг би отримати з них прибуток, наприклад покласти їх на депозитний рахунок в банк. Оскільки відбувається прострочення сплати, позивач не отримує суму грошей, яку міг би отримати, тобто він несе збитки, які за своїм характером схожі на упущену вигоду. Але такі втрати та порядок їх відшкодування регулюється статтею 625 Цивільного кодексу України. Вказана стаття передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат позивача від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Інфляційні нарахування входять до складу грошового зобов'язання. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, є способом захисту майнового права та інтересу позивача шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати. Судом встановлено, що позивач має право на відшкодування цих сум, оскільки між ним та відповідачем існує грошове зобов'язання і відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання. Позивач звернувся до суду в листопаді 2013 року та просив стягнути інфляційні та три проценти річних з урахуванням строку позовної давності. Відповідно до розрахунків, які надані суду, слід зазначити слідуюче, позивач просив стягнути кошти за порушення грошового забовязання з листопада 2010 року по листопада 2013 року, але розрахунки подав з серпня 2010 року по липень 2013 року, тому суд вважає, що задоволенню підлягає період з листопада 2010 року по липень 2013 року, тому з відповідача необхідно стягнути 6 172 грн. 67 коп. інфляційних відшкодувань та трьох процентів річних в сумі 5 493 грн. 55 коп., а всього 11 666 грн. 22 коп. за порушення грошового зобов'язання. Виходячи з суми яку потрібно стягнути з відповідача за порушення грошового зобов'язання, судові витрати стягнути з відповідача На підставі ст. 625 ЦК України, ст. 10, 60, 209, 213-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial