Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив визнати дії відповідача протиправними в реалізації права на підготовку аспіранта і захист доопрацьованої дисертації; зобов`язати НТТУ «КПІ» видати висновок установи. В подальшому позивач змінив позовні вимоги, одночасно збільшивши їх та просив визнати дійсними витяг з Протоколу радіотехнічного факультету НТТУ « КПІ» № 05-2009 від 25 травня 2009 року про відсутність зауважень до дисертації і експертний висновок фахівців факультету електроніки НТТУ « КПІ» про врахування всіх зауважень до дисертаційної роботи; зобов`язати відповідача відповідно до листа Міністерства освіти та науки, молоді та спору України від 12.01.2012 року № 5-2/19-12 призначити нового наукового керівника; зобов`язати кафедру радіоконстуювання і виробництва радіоапаратури радіотехнічного факультету НТТУ « КПІ» виконати п.16 Порядку присудження наукових ступенів та провести експертизу дисертації та надати письмовий висновок. В обґрунтування позову вказує на те, що він є колишнім аспірантом 2006-2009 року денної форми навчання за рахунок державного замовлення. За півроку до закінчення аспірантури денної форми навчання за рахунок державного замовлення у зв`язку із звільненням наукового керівника, йому було запропоновано подати заяву про відрахування з аспірантури і звільнення з посади асистента за власним бажанням , чим на його думку порушено угоду про підготовку аспіранта денної форми навчання за рахунок державного замовлення № 34 від 15.11.2006 року щодо забезпечення науковим керівником. В подальшому за три місяці перед закінченням аспірантури, 24.06.2009 року йому було призначено нового керівника,я кий не мав відношення до його теми дисертації та як наслідок відповідно до рішення засідання кафедри радіоконструювання та виробництва радіоапаратури він отримав негативний висновок щодо своєї дисертаційної роботи на тему: « Вимірювальний перетворювач активної потужності середніх частот», що подається на здобуття наукового ступеня кандидата технічних наук до захисту у спеціалізованій раді за науковою спеціальністю, а тому просить визнати дійсним попередній витяг з протоколу № 05/2009 засідання Вченої ради від 25.05.2009 року та призначити йому нового керівника, оскільки його відсутність перешкоджає усунути зауваження до його роботи, а також просить зобов`язати надати експертний висновок після їх усунень. В ході розгляду справи позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задоволення. В подальшому позивач через канцелярію суду подав заяву у якій позовні вимоги підтримав та просив проводити судовий розгляд у його відсутності. Представник відповідача в ході судового розгляду позовні вимоги не визнала. В обґрунтування заперечень послалась на те, що відповідно до п.27 Порядку присудження наукових ступенів та присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 березня 2007 року № 423 та п. 4.9 Положення про спеціалізовану вчену раду, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 14 вересня 2011 року за № 1059, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 10.10.2011 року за № 1170/199908, дисертація за результатами захисту якої рада прийнято негативне рішення, може бути подана до повторного захисту після доопрацювання не раніше ніж як через рік з дати такого рішення спеціалізованої вченої ради. Вказує , що кафедрою була проведена експертиза дисертаційної роботи і було з`ясовано, що зауваження, які висловлювалися на розширеному засідання кафедри від 27.10.2010 року не були враховані, а тому колективом кафедри одноголосно було ухвалено залишити в силі діючий висновок кафедри від 27.10.2010 року про надання негативного висновку по дисертаційній роботі позивача. В подальшому представник відповідача в судове засідання не з`явилась, подавши через канцелярію суду заяву в якій судовий розгляд просила проводити у ії відсутність. Третя особа- Міністерство освіти і науки, молоді та спорту України , будучи повідомленим належним чином про місце, день та час судового розгляду, в судове засідання свого представника не направили, у зв`язку із чим судом ухвалено про розгляд справи у відсутність їх представника. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи,вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] був аспірантом Національного технічного університету України «КПІ» денної форми навчання за рахунок державного замовлення, що підтверджується Угодою про підготовку аспіранта денної форми навчання від 15.11.2006 року № 34 та відповідно до індивідуального плану роботи випускника аспірантури працював над дисертаційною роботою на тему «Вимірювальний перетворювач активної потужності середніх частот». Як вбачається із Витягу із протоколу № 05/2009 засідання Вченої ради радіотехнічного факультету Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» від 25 травня 2009 року , що міститься у матеріалах справи, вченою радою наданий висновок про успішність дисертаційної роботи позивача на вказану вище тему із затвердженням терміну подачі роботи для захисту на спеціалізовану Вчену раду у жовтні -листопаді 2009 року. В подальшому відповідно до експертного висновку кафедри електронних приладів та пристроїв НТТУ «КПІ» 03.11.2009 року наданий висновок щодо матеріалів дисертаційної роботи позивача відповідно до якого визначено, що дисертаційна робота аспіранта [PERSON] потребує суттєвого доопрацювання по переліку недоліків , які визначені кафедрою. Матеріали справи свідчать про те, що 05.03.2010 року кафедрою електронних приладів та пристроїв НТТУ « КПІ» наданий повторний висновок щодо матеріалів дисертації з вказівками про те , що висновки дисертації не відображають основних наукових результатів, унаслідок чого необхідно внесення змін до змісту дисертації та автореферату. В ході розгляду справи встановлено, 10 серпня 2012 року позивач письмово звертався до відповідача щодо отримання висновку установи для подання дисертації до захисту повторно. Судом встановлено, що дана заява відповідачем розглянута в установленому порядку на засіданні кафедри радіо конструювання та виробництва радіоапаратури щодо надання висновку кафедри по поданій дисертації та вирішено щодо проведення попередньої експертизи дисертації. В подальшому відповідно до засідання кафедри радіо конструювання та виробництва радіоапаратури кафедрою радіоконструювання та виробництва радіоапаратури від 28.08.2012 року наданий негативний висновок згідно з яким дисертаційна робота до захисту не рекомендована. Відповідно до п.25 Порядку присудження наукових ступенів та присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 липня 2013 року № 567 дисертація, за результатами захисту якої спеціалізованою вченою радою прийнято негативне рішення, може бути подана до захисту повторно після доопрацювання не раніше ніж через рік з дня прийняття такого рішення. Захист такої дисертації відбувається за погодженням з МОН. Матеріали справи свідчать про те, що позивача повідомлялось про рішення щодо недопущення його роботи до захисту та про порядок повторної подачі роботи, про що свідчить лист Міністерства освіти і науки , молоді та спорту України від 29.02.2012 року № 1/11-2783. Позивач, вважаючи свої права порушеними, оскільки позбавлений можливості захисту своєї наукової праці, звернувся до суду за захистом свого права. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак, відповідно до ч.2 статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач просить визнати дійсним рішення № 05/2009 засідання Вченої ради радіотехнічного факультету Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» від 25 травня 2009 року про попереднє схвалення його дисертаційної роботи, що фактично є наслідком спростування та скасування остаточного рішення кафедри щодо недопуску його роботи через суттєві недоліки. Проте, відповідно до пункту 12 вищевказаного положення повноту викладу матеріалів дисертації в опублікованих працях здобувача визначає спеціалізована вчена рада, а тому позовні вимоги в цій частині суперечать порядку присудження наукових ступенів та присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника та порядку захисту дисертаційних робіт, встановлених Кабінетом Міністрів України, який є обов`язковим для усіх вищих навчальних закладів в тому числі дія якого поширюється і на здобувача наукового ступеню. Тому, враховуючи ,що дисертаційна робота кафедрою була розглянута після проведеного експертного висновку, виходячи із вимог Порядку, суд вважає, що в цій частині позов задоволенню не підлягає. Разом з тим, в ході розгляду справи, позивач послався на те, що відсутність наукового керівника позбавляє його можливості усунути зауваження по дисертаційній роботі по подати на затвердження кафедри належним чином доопрацьовану роботу. Такі посилання суд вважає, обґрунтованими, виходячи з того, що відповідно до вимог Порядку присудження наукових ступенів та присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 липня 2013 року № 567, та Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів , затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309 для надання допомоги в написанні дисертації за місцем його підготовки може призначатися з числа висококваліфікованих науково-педагогічних і наукових кадрів - докторів наук - науковий консультант, який несе особисту відповідальність за якісне і своєчасне виконання докторантом дисертації. Науковими консультантами можуть призначатися також провідні вчені - доктори наук сторонніх організацій. Кількість докторантів, прикріплених до одного наукового консультанта, визначається за його згодою керівником вищого навчального закладу, наукової установи і не повинна перевищувати 3 осіб одночасно, включаючи докторантів, підготовка яких здійснюється поза державним замовленням. Зважаючи на те, що відсутність профільного наукового керівника позбавляє можливості позивача подати належним чином доопрацьовану дисертацію та отримати науковий ступінь , суд вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача надати експертний висновок по матеріалам його роботи, то в цій частині суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на засіданні кафедри розглядалось питання надання експертного висновку за наслідками чого прийнято рішення по суті щодо відмови у допуску до захисту роботи позивача, а відтак судом не встановлено порушення прав позивача в цій частині. В силу ст.88 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач є звільненим від сплати державного мита, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial