Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що починаючи з 13.07.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб, в якому, за період їх спільного проживання, [INFO] року народилась донька [PERSON] Зазначає, що починаючи з вересня 2013 року між ним та відповідачем сімейні відносини було припинено, він проживає окремо від дитини, оскільки згідно рішенням суду шлюб було розірвано та донька залишилася проживати з матір'ю [PERSON] в будинку де окрім неї мешкає її сестра та мати. Мотивує вимоги крім наведеного і тим, що фактично з моменту розлучення, в нього, як батька дитини з колишньою дружиною почалися непорозуміння відносно прийняття його участі у вихованні доньки, її відвідуванні; йому почалися з боку відповідача, її родичів створюватися штучні перепони з метою щоби він не бачив доньки та всі його намагання нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводили лише до конфліктів; у зв'язку з чим він і звернувся з заявою до служби у справах дітей Чернівецької міської ради, відповідним рішенням виконкому Чернівецької міської ради йому було визначено порядок у побаченні з донькою [PERSON], а саме, щопонеділка з 10.00 год. до 12.00 год. в присутності матері, для прийняття його участі у вихованні дитини, однак, фактично з моменту прийняття рішення, відповідач ігнорує його, вказане рішення не виконує, та продовжує чинити йому перешкоди у спілкуванні, вихованні доньки; а тому, просить зобов'язати [PERSON], [INFO] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його донькою згідно порядку визначеного рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 714/22 від 24.12.2013 року, зокрема, щопонеділка з 10.00 год. до 12.00 годин та стягнути з відповідача на його користь суму сплачених судових витрат. Позивач [PERSON] та в його інтересах [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі; у наданих суду поясненнях позивач посилався на обставини, аналогічно викладеним в позовній заяві, просиять позовні вимоги задовольнити, в подальшому в судове засідання не з'явилися, від позивача, в його інтересах представника до суду поступила письмова заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'являлася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, підтверджуючих даних про наявність обставин які унеможливлюють її участь в засіданнях, суду не представлено, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача і зі згоди позивача взасіданні, в заочному порядку з ухваленням заочного рішення в справі, що відповідає вимогам ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України. Представник третьої особи, на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог відносно предмету спору - служби у справах дітей Чернівецької міської ради, за довіреністю - Сабадаш Г.Г. в судовому засіданні пояснила, що їм відома родина, в грудні 2013 року рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради за зверненням позивача було встановлено часи побачень з донькою [PERSON]: щопонеділка з 10.00 год. до 12.00 год в присутності матері дитини. Під час судового розгляду цієї справи, Служба у справах дітей Чернівецької міської ради повторно вивчили ситуацію, умови проживання батька та матері, знаючи про конфліктну ситуацію, що існує між батьком та матір'ю, в подальшому судове засідання не з'явилася, суду надано заяву про завершення розгляду справи у її відсутність. Вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з»ясувавши фактичні обставини спору, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами по справі установлено, що 13.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб, за актовим записом №894, у відповідності до свідоцтва про шлюб (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження, 19.04.2013 року народилась [PERSON], батьками якої є відповідно позивач і відповідач (а.с.8). На підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01.08.2014 року, шлюб зареєстрований між позивачем та відповідачем було розірвано. (а.с.53-54). Після розірвання шлюбу, малолітня дитина [PERSON], [INFO] залишилась проживати разом з матір'ю, що підтверджується довідкою випискою з домової книги ПП «Санітарія» №2164 від 19.12.2013 року (а.с.6). Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11. 1959 року, дитина повинна зростати в умовах турботи, та згідно ст.9,18 Конвенції про права дитини, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками та їх рідними. Згідно із ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст.158 СК України за заявою матері або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Так, згідно рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №714/22 від 24.12.2013 року «Про участь [PERSON] у вихованні малолітньої дочки [PERSON] (делеговані повноваження», вирішено визначити участь у вихованні дитини і встановити порядок побачення громадянину [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON], [INFO]: щопонеділка з 10.00 год. до 12.00 год. в присутності матері (а.с.5). Судом в засіданні установлено і дане підтверджується показами свідків, зокрема - [PERSON] який зазначив в поясненнях, що він знає позивача, і разом з ним був присутнім під час намагання [PERSON] зустрітися з донькою [PERSON], однак його колишня дружина цьому заперечувала, її мати побаченням з дитиною. Аналогічні покази були надані і свідком [PERSON]; отже, останнім було підтверджено, що між сторонами склалися такі стосунки, які унеможливили вільне спілкування батька з дитиною. Крім наведеного, судом встановлено, що на звернення до служби у справах дітей Чернівецької міської ради, позивача повідомлено №1/231 від 12.02.2015 року, що коли той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (а.с.7), згідно зі ст.159 СК України та в цьому разі, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування. Приймаючи рішення у справі, судом враховано, що позивач забезпечений житлом (а.с.11), має усі умови для спілкування з дитиною, тому відсутні підстави для позбавлення його права на спілкування з дитиною. Оскільки позивач проживає окремо (а.с.11) від доньки і користується правом на її виховання в обмеженому вигляді, тобто у формі спілкування з нею, суд, встановлюючи порядок такого спілкування, вважає, що воно повинно мати більш педагогічну суть, бути достатньо різнобарвним, регулярним. Враховуючи, що позивач з розумінням ставиться до того, що донька проживає з матір'ю та остання має більше можливості у спілкуванні з дитиною, а він просить надати йому можливість у спілкуванні з дитиною щопонеділка з 10.00 год. до 12.00 год., суд прийшов до висновку, що позивач негативного впливу на дитину мати не буде, при спілкуванні з донькою буде мати можливість приймати участь у її вихованні. При визначені часу спілкування дитини з батьком, суд також враховує рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №714/22 від 24.12.2013 року «Про участь [PERSON] у вихованні малолітньої дочки [PERSON] (делеговані повноваження», відповідно до якого встановлено порядок побачення громадянину [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON], [INFO]: щопонеділка з 10.00 год. до 12.00 год. в присутності матері, що саме в понеділок батько може приділити більше уваги та часу своїй дитині. Також суд враховує малолітній вік дитини, так як на, думку суду, двохрічна дитина психологічно не готова до тривалого розлучення з матір'ю та враховуючи інтереси дитини, вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що визначений спосіб участі позивача у вихованні доньки та спілкуванні з нею не зашкодить дитині, а повністю відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприймати піклування кожного з родичів про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Вказаний графік спілкування не являється остаточним і може бути змінений, в залежності від віку дитини і відновлення її прихильності і родинних стосунків. Частиною 1 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно, всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, визначеного позивачем предмету спору, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги до [PERSON] про усунення перешкод щодо його участі у вихованні та вільному спілкуванні з донькою - [PERSON], [INFO] , яка проживає окремо від нього є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого банком судового збору, належним чином підтвердженого. На підставі викладеного та

Outcome: approved