Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] районної державної адміністрації Київської області, Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання права на земельну ділянку - частку (пай), посилаючись на те, що його померла мати не встигла оформити своє право на земельний пай, що перешкоджає оформити позивачеві його спадщину, тому він як спадкоємець просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну частку (пай) площею 3,0 в умовний кадастрових гектарах, розташовану на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що посвідчується сертифікатом на право на земельну часту (пай) серії КВ № 0093407, виданим [PERSON] районною державною адміністрацією 10 липня 1997 року. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Представники відповідачів в судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, при вирішенні справи поклались на розсуд суду, проти позову не запречили. Третя особа в судове засідання не зявилась, хоч про час і місце судового розгляду належно повідомлена, причин неявки не повідомила. Враховуючи неявку сторін, суд вважав можливим вирішити спір на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 3,0 в умовний кадастрових гектарах, розташовану на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, яка перебувала у колективній власності КСП «Колос», без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується рішеннями сертифікатом та іншими матеріалами справи. 14 січня 1998 року [PERSON] померла, що підтверджується матеріалами справи. Майно [PERSON] успадкували її діти [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці за законом, зокрема [PERSON] 12 лютого 2008 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з ? частини земельної частки (паю) розміром 3,0 в умовний кадастрових гектарах, розташовану на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, яка перебувала у колективній власності КСП «Колос», що підтверджується свідоцтвом, матеріалами спадкової справи. 18 листопада 2008 року розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації Київської області № 1789 було надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку орієнтовною площею 1,2050 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування взамін сертифікату на право на земельну часту (пай) від 10 липня 1997 року серії КВ № 0093407, виданого на імя [PERSON] в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, що підтверджується розпорядженням. 14 червня 2012 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивач є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Позивачі звертався до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну частку (пай), однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) у звязку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, при цьому інші спадкоємці відсутні, що підтверджується листом, матеріалами спадкової справи. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив. Позивачі як спадкоємець за законом відносно майна своєї матері має право спадкування, в тому числі відносно права на ? частину земельної частки (паю), яку його мати набула за життя та відносно якої не було завершено оформлення правовстановлюючого документу. Даних про наявність спору з іншими спадкоємцями під час судового розгляду не встановлено, з матеріалів спадкових справ таких спадкоємців, які б прийняли спадщину, не встановлено, позивачеві не могло бути видано нотаріусом свідоцтво про право на спадщину по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документа, що перешкоджає позивачеві реалізувати свої передбачені законодавством права спадкоємця, тому справа щодо невизнаних прав позивача як спадкоємця підлягає судовому розгляду на підставі ст.ст. 1, 3, 15 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право померлої на ? частину земельної частки (паю) виникло на законних правових підставах, до цього часу це право не припинялось і не оспорювалось, відсутність належного правовстановлюючого документа не позбавляє таких прав. До складу спадщини згідно чинного законодавства входять усі права та обовязки спадкодавця, в тому числі і щодо права на земельний пай як пайщика КСП «Колос». При цьому позивач довів належними і допустимими доказами своє право на спадщину відносно майна і майнових прав померлої матері. Однак суд приймає до уваги, що право власності на землю чи право користування землею у померлої не виникало, тому право власності не може бути визнано за позивачем як спадкоємцем, однак право на земельну частку (пай) матері позивача може бути ним успадковане, тому саме таке право може бути визнане судом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК (435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Під час розгляду справи суду не подано будь-які докази виготовлення, видачі спадкодавцеві [PERSON] як власникові чи землекористувачеві документа, що посвідчує право на землю та його державну реєстрацію. Враховуючи викладене, суд вважає, що під час судового розгляду не доведено належними і допустимими доказами правомірне виникнення у спадкодавця права на земельну ділянку як обєкт нерухомого майна, а також право власності загалом, тому таке право не може бути визнане за позивачем в судовому порядку. Поряд з тим, суд вважає достатнім способом захисту порушених прав позивача як спадкоємця визнання за ним права на земельну частку (пай). Крім того, спадкодавець мав право лише на ? частину земельної частки (паю), а не на цілу земельну частку (пай), тому за спадкодавцем можливо визнати відповідне право лише в межах спадкового майна та майнових прав, тобто лише на ? частину земельної частки (паю). Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, встановивши місце і час відкриття спадщини, коло спадкоємців, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна, враховуючи відсутність заперечень відповідачів, суд вважає доведеними під час розгляду спору посилання позову про порушення законних прав та інтересів позивача, тому приходить до висновку про можливість судового захисту прав позивача шляхом визнання права відносно ? частини земельної частки (паю). За таких обставин, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial