Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом до відповідача [PERSON] сільської ради, де третіми особами без самостійних вимог щодо предмета спору є відділ Держгеокадастру у Вижницькому районі, [PERSON], [PERSON] Посилається на те, що 14 лютого 2011 року помер його батько [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в с.Замостя по вул.Польова, 27, Вижницького району Чернівецької області та земельна ділянка площею 1,19 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, що належала [PERSON] на підставі Державного акту Серія І-ЧВ №029161, виданого 07 вересня 2000 року, Вижницькою районною радою народних депутатів. За життя, а саме 29 квітня 2010 року [PERSON] заповів своїй онуці [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в с.Замостя по вул.Польова, 27, Вижницького району Чернівецької області, а все інше майно, яке буде належати йому на день його смерті і на яке він матиме право заповів [PERSON] Він своєчасно прийняв спадщину, подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька, однак 02 вересня 2015 року державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори [PERSON] була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки немає доказів родинних відносин між ним та померлим [PERSON] та відсутній в Державному акті про право власності на землю кадастровий номер. Крім нього, спадкоємцем по закону є дружина померлого [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини та подала відповідну заяву до нотаріальної контори. Інших спадкоємців та осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає. Зазначив, що в його свідоцтві про народження батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON]. В свідоцтві про смерть прізвище батька зазначено «Курек», а тому необхідно встановити факт родинних відносин між ним та померлим батьком. Просить встановити факт родинних відносин між ним, [PERSON], [INFO], та померлим 14.02.2011 року [PERSON], як батька та сина, та визнати за ним, [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, право власності на спадкове майно, а саме, на земельну ділянку площею 1,19 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія І-ЧВ №029161, виданого 07 вересня 2000 року, на підставі рішення VIII сесії XXIII скликання від 29.02.2000 року Вижницької районної Ради народних депутатів Вижницького району від 29.02.2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3. В судове засіданні позивач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача [PERSON] сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника сільської ради. В судове засідання представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Вижницькому районі Чернівецької області не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. В судове засідання треті особи [PERSON], [PERSON] не зявились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від третіх осіб [PERSON], [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають, не заперечує щодо їх задоволення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 14.02.2011 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] 1-МИ №086143, виданого 15.02.2011 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №03. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в с.Замостя по вул.Польова, 27, Вижницького району Чернівецької області та земельної ділянки площею 1,19 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія І-ЧВ №029161, виданого 07 вересня 2000 року, на підставі рішення VIII сесії XXIII скликання від 29.02.2000 року Вижницької районної Ради народних депутатів Вижницького району від 29.02.2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3. Згідно листа відділу Держгеокадастру у Вижницькому районі Чернівецької області №34-28-0.3-2673/2-16 від 26.08.2016 року вбачається, що вартість земельної ділянки, площею 1,19 га, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЧВ №029161 становить 20298,17 грн. 29.04.2010 року, [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради [PERSON], актовий запис №32, згідно якого належне йому домоволодіння, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, Серія САС №507214, виданого 09.04.2010 року, який розташований в с.Замостя по вул.Польова, 27, Вижницького району Чернівецької області, заповів [PERSON], а все інше майно, яке буде належати йому на день його смерті і на яке він матиме право заповів - позивачу [PERSON] З копії свідоцтва про народження [PERSON], Серія І-МИ №304097, виданого 24.03.1973 року [PERSON] сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №12 вбачається, що в графі батько записаний [PERSON]. З довідки [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №2013 від 19.10.2015 року вбачається, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], який помер 14.02.2011 року. З довідки [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №2014 від 19.10.2015 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є одна і таж особа. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON], надав докази того, що померлий 14 лютого 2011 року [PERSON] був його батьком. З довідки [PERSON] сільської ради №296 від 08.09.2015 року вбачається, що [PERSON], який помер 14.02.2011 року постійно проживав та був зареєстрований в житловому будинку, що знаходиться в с.Замостя по вул.Польова, 27, Вижницького району Чернівецької області. Спадкоємцями за заповітом, посвідченим виконкомом [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області 29.04.2010 року, реєстровий номер №32 на майно [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Судом також встановлено, що крім позивача [PERSON], спадкоємцем за заповітом є [PERSON] та за законом дружина померлого [PERSON], яка спадщину не прийняла, на неї не претендує, що підтверджується копією заяви [PERSON] поданої до державного нотаріуса. Інших спадкоємців та осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією матеріалів спадкової справи №7/2012 року. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 24.09.2015 року позивачу [PERSON] визначено додатковий строк для прийняття спадщини, терміном в три місяці, з моменту набрання рішенням законної сили, для прийняття спадщини, як спадкоємцю по заповіту, що залишилась після смерті [PERSON], який помер 14 лютого 2011 року, що підтверджується його копією. Позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але в звязку з тим, що ним не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON], на дане майно та витягу з Державного земельного кадастру та не доведено факт родинних стосунків спадкодавця з спадкоємцем йому в цьому відмовлено, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 02.09.2015 року №843/02-31. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.23 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 12.07.2000 року) право власності або постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до ч.3 ст.23 ЗК України (в редакції Закону від 12.07.2000 року), форми державних актів затверджуються Верховною радою України. Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності [PERSON] було видано державний акт на його ім'я без зазначення кадастрового номера земельної ділянки, право на земельну ділянку в порядку спадкування переходить до спадкоємця за заповітом, тобто [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається з державного акту Серія І-ЧВ №029161, виданого 07 вересня 2000, кадастровий номер земельної ділянки не зазначений. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016 року, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016 року, будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Відповідно до вимог Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею у тому числі на умовах оренди», яка затверджена наказом Державного Комітету України по земельним ресурсам 04.05.99 №43, яка втратила чинність згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 3 липня 2013 року №404, присвоєння кадастрового номера земельній ділянці при видачі Державного акта про право приватної власності на землю, на той час нічим не було передбачено. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved