Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 41 000,00 доларів США, що еквівалентно 646 570 грн. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 30 грудня 2013 року між ним та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу 35/100 часток нежитлового приміщення по [ADDRESS]. Продаж даного приміщення було здійснено за 548 740,00 грн. Вказане приміщення було продане разом із земельною ділянкою пл. 0,0258 га. При здійсненні розрахунку за вказане приміщення та земельну ділянку відповідач не доплатив 44 710 доларів США, які зобов'язувався повернути до кінця 2014 року, про що свідчить розписка написана [PERSON] від 31.12.2013 року. 20 травня 2014 року відповідач частково повернув кошти у розмірі 3710 доларів США. Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку решту коштів відмовляється повертати, просить позов задовольнити У судовому засідання представник позивача [PERSON] позов підтримав, з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечив, вважає його необґрунтованим і безпідставним. Вказав, що згідно нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 30.12.2013 року відповідач придбав у позивача нежитлове приміщення та земельну ділянку по [ADDRESS] та здійснив повний розрахунок. У задоволенні позову просить відмовити. Судом встановлено, що 30 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу 35/100 часток нежитлового приміщення по [ADDRESS] що підтверджується договором посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за № 5770. Згідно умов п. 2.1 договору сторони погодили, що продаж 35/100 часток нежитлового приміщення вчинено за 548 740 грн., які я продавець [PERSON] отримав від покупця [PERSON] до укладення цього договору. Розрахунок між сторонами проведений з дотримання вимог ст. 1048 ЦК шляхом безготівкового перерахування коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок продавця. У п. 2.2. договору сторони погодили, що відповідно до звіту про оцінку майна, вартість об'єкту продажу становить 548 740 грн.. У п. 2.3. договору зазначено : « Я, [PERSON] своїм підписом під цим договором підтверджую проведення зі сторони покупця повного розрахунку за об'єкт продажу та відсутність щодо покупця претензій фінансового характеру». Умовами п. 5.3 договору сторони погодили, що у тексі договору зафіксовано всі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу земельної ділянки. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображені в тексі, після його підписання не матимуть правового значення. Відповідно до платіжного доручення №8 від 30.12.2013 року встановлено, що [PERSON] перерахунок на рахунок [PERSON] кошти у розмірі 548 740 грн. згідно договору купівлі-продажу за №5770 від 30.12.2013 року. Крім того, 30.12.2013 року між сторонами спору було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки зареєстрований в реєстрі за №5769, згідно умов якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив належну йому земельну ділянку пл. 0,0258 га кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS] Згідно умов п. 6 договору сторони погодили, що продаж земельної ділянки вчинено за 47 367,00 грн., які я продавець [PERSON] отримав від покупця [PERSON] до підписання цього договору. Таку вартість земельної ділянки визначено сторонами за взаємним погодженням, за відсутності примусу, а також збігу важких обставин. У п. 7 договору зазначено : «Продавець своїм підписом під цим договором підтверджую проведення зі сторони покупця повного розрахунку за об'єкт продажу та відсутність щодо покупця претензій фінансового характеру». Умовами п. 15 договору сторони погодили, що у тексі договору зафіксовано всі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу земельної ділянки. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображені в тексі, після його підписання не матимуть правового значення. З довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.012015 року встановлено, що 30.12.2013 року на підставі договорів купівлі-продажу за №5770 та за №5769 за [PERSON] зареєстровано право власності на 35/100 частин нежитлового приміщення та на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER] [ADDRESS] Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, прийшов до переконання, що позов є безпідставним та не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 203 ЦК, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно з вимогами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір купівлі-продажу оформлюється відповідно до статті 655 ЦК України, де одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В силу вимог ст.657 ЦК договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Положеннями ст.210 ЦК встановлено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Судом встановлено, що за договорами купівлі-продажу нежитлового приміщення та земельної ділянки від 30.12.2013 року посвідченими приватним нотаріусом та зареєстрованими у встановленому законом порядку, між сторонами була досягнута згода з усіх істотних умов договору. Зокрема, майно [PERSON] було передано повністю [PERSON], яким він володіє до теперішнього часу, а [PERSON] передав позивачу гроші в повному обсязі, про що він вказав у договорі та підписав його, що визнається сторонами спору. Наведене, крім договорів купівлі-продажу, підтверджується платіжним дорученням за №8 від 30.12.2013 року та показами самого позивача, який не заперечив факт отримання від відповідача в день укладення договорів коштів у розмірі 548 740,00 грн. та 47 367,00 грн. відповідно. Згідно з вимогами ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не виливає із звичаїв ділового обороту. Таким чином, наведені законодавчі положення визначають, що договір, який був посвідчений нотаріально, змінюється лише нотаріально посвідченою угодою. Недодержання нотаріальної форми відповідно до вимог ст. 220 ЦК України тягне нікчемність угоди щодо зміни договору. Якщо договір підлягає державній реєстрації, то угода про його зміну також має бути зареєстрована. Розписка від 31.12.2013 року укладена між сторонами спору про зміну умов договору купівлі-продажу від 30.12.2013 року не відповідає вимог ст.ст. 654,220 ЦК. Суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON] та [PERSON], як такі, що носять загальний характер та не спростовують вищезазначених обставин справи. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором купівлі-продажу від 30.12.2013 року слід відмовити.

Outcome: dismissed