Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про встановлення межі та виділ спільного часткового майна в натурі. Свою заяву обґрунтовує тим, що 20.12.2013 року у відповідності до Договору купівлі-продажу частки житлового будинку, він є власником 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: вулиця Котляревського, 6, селище Баришівка, який розташований на земельній ділянці площею 0,15 га. Оскільки між ним та суміжним землекористувачем [PERSON] виникли суперечки з приводу користування спільним частковим майном, [PERSON] звернувся до суду з названим позовом. Просить суд в порядку встановлення меж та виділу спільного часткового майна, визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться по вулиці Котляревського, 6 в селищі Баришівка Київської області, цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а саме: у відповідності до кадастрового плану земельної ділянки 3220255101:01:003:0020, яка належить [PERSON] в селищі Баришівка Київської області, від точки А до точки Б 23.54 кв.м; від точки Б до точки В 21,80 кв.м, 11,23 кв.м.; від точки В до точки Г 9,02 кв.м, 21,88 кв.м; 6,63 кв.м; від точки Г до точки А 29,64 кв.ук 5,28 кв.м; 11,15 кв.м; , 1,05 кв.м; 0,52 кв.м; 7,22 кв.м; 1,26 кв.м; 11,86 кв.м. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги свого довірителя та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] не заперечив проти даного позову та погоджується на його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку за адресою: вулиця Котляревського, 6 в селищі БаришівкаКиївської області,а також земельної ділянки за цією ж адресою, площею 0,15 га., призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а саме [PERSON] належить 1/2 частка, земельної ділянки площею 0,0811 га. та [PERSON] належить 1/2 частка земельної ділянки площею 0.0715 га. Відповідно до ст.\~355, ч. 1 ст.\~356 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За нормами\~п. б ч. 1 ст. 87 Земельного кодексу України\~право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами. За положеннями ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст.\~317, ч.ч. 1, 2 ст.\~319, ч. 1 ст.\~358 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної часткової власності на земельну ділянку, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуватись спільним майном, і за жодних підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені всіма співвласниками. Відповідно до ч.1\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Статтею\~88 Земельного кодексу України\~передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки\~як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. Виходячи з позицій законодавця, виділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про виділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обовязковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. В\~тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, незалежно від його мотивів, здійснити виділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про виділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про виділ спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. В ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON] неодноразово звертався до відповідача [PERSON] щодо укладення договору про встановлення меж в натурі. Проте, останній посилаючись на порушення [PERSON] будівельних норм і правил, відмовлявся від укладення договору про спільне користування земельною ділянкою. В силу положень\~ст. ст.\~15,\~16 ЦК України та ст. 152 ЗК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема, виділу в натурі майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 3\~ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За таких обставин,\~оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про виділ в натурі земельної ділянки, що унеможливило укладення договору про виділ цього майна,\~на підставі наявних у справі доказів, оцінивши їх у сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що вимоги позивача про встановлення меж та виділ у натурі частки із земельної ділянки та визнання права власності є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 1738 грн.46 коп.

Outcome: approved