Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Березівської районної ради Одеської області з позовними вимога про скасування розпорядження про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, про скасування розпорядження про його звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. (том 1 а.с.1-5, том 2 а.с. 2-5) Короткий виклад позовних вимог щодо скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності (том 2 а.с. 2-5) Позивач зазначав, що відповідно до п. 1 розпорядження Березівської районної ради Одеської області за № 29/РР-2020 від 21 липня 2020 року, його, як головного лікаря КНП «Березівська центральна районна лікарня» Березівсь\-кої районної ради Одеської області, притягнуто до дисциплінарної відповідаль\-ності і оголошено догану. Відповідно до п. 2 даного розпорядження, протягом строку дії ди\-сциплінарного стягнення, не застосовувати відносно нього заходи заохочення. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення слугував лист голови Березівсь\-кої районної державної адміністрації Одеської області від 26.06.2020 р. за № 03/01-23/1445 та його, позивача, пояснення від 13.07.2020 р. за № 464. \~ \~ \~ \~Зазначав, що дисциплінарне стягнення відносно нього було застосовано поза межами строку, визначеного ч. 1 ст. 148 КЗпП України. Зазначаючи при цьому, що відповідач застосовуючи дисциплінарне стягнення відносно нього не враховав, що навіть у разі ско\-єння ним порушення трудової дисципліни, порушення фактично було виявлено вперше 09.10.2017 р., про що Березівським міськрайонним сектором ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області був складений відповідний акт і припис. В подальшому зазначені правопорушення зазначалися в актах перевірки і в майбутньому. У зв`язку з тим, що фінансування ввіреної йому установи відбувається відповідачем, починаючи з 2018 року він неодноразово звертався з клопотаннями на адресу Голови Березівської районної ради Одеської області про виділення коштів на усунення недоліків, зазначених у Актах перевірки і відповідних приписах. Вважав, що саме з 09.10.2017 р. мав відраховуватися строк накладення дисциплінарного стягнення. Додатково зазначав, що розпорядження про притягнення його до дисциплінарної відповідальності також є невмотивова\-ним, оскільки у ньому не зазначені конкретні факти, які стали підставою для накладення стяг\-нення, не містить воно посилань на ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, конкретних обставини, за яких вчинено проступок, у чому проявилося порушення ним норм трудового законодавства, як цього вимагає ст. 149 КЗпП України.. Зазначав, що його вина у даному випадку відсутня, оскільки усунути недоліки, перелічені у Актах та приписах Березівського міськрайонного сектору ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області він не мав можливості у зв`язку з відсутністю фінансування з боку відповідача, який є також і розпорядником коштів. \~ \~ \~ \~Короткий виклад позовних вимог щодо скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (том 1 а.с. 1-5) \~ \~ \~ \~Позивач зазначав, що з 16 вересня 1985 року він був прийнятий на роботу до Березівської районної лікарні на посаду завідуючого хірургічним відділенням центральної районної лікарні (наказ № 140 від 14.09.1985 р.). З 13 травня 1994 року переведений на посаду головного лікаря районної лікарні та за суміс\-ництвом лікаря хірурга (наказ № 40 від 13 травня 1994 року). 10.07.2013 року змінено назву закладу на комунальний заклад «Березівська центральна районна лікарня». 01.08.2018 року змінена назва закладу на комунальне некомерційне під\-приємство «Березівська районна лікарня» Березівської районної ради Одеської області. Відповідно до п. 1 розпорядження Березівської районної ради за № 29/РР-2020 від 21 липня 2020 року, його, як головного лікаря КНП «Березівська центральна районна лікарня» Березівської районної ради Одеської області було притягнуто до дисциплінарної відповідаль\-ності і оголошено догану. Зазначене розпорядження ним було оскаржено до суду 04.08.2020 року. Відповідно до розпорядження Березівської районної ради Одеської області за № 34/РР-2020 від 27.08.2020 р., його звільнено з займаної посади у зв`язку з систематичним порушенням трудової дисцип\-ліни з 27 серпня 2020 року. Розпорядження Березівської районної ради про його звільнення вважав незаконним посилаючись на наступне. Зазначав, що в оскаржуваному розпорядженні відсутнє посилання на норму права (статтю КЗпП Ук\-раїни) на підставі якої його було звільнено. Припускав, що відповідач звільнив його з посади на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Зазначав, що згідно норм КЗпП України відсутня така підстава, для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, як «систематичне порушення тру\-дової дисципліни». Однією з підстав незаконності звільнення його з посади вважав порушення вимог ч. 3, 4 ст. 32 КЗпП України. Зазначаючи, що оскільки згідно наказу № 40 від 13 травня 1994 року він працював за сумісництвом лікарем-хірургом, то у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці при його звільненні з посади головного лікаря, відповідачем не було дотримано вищевказаних вимог законодавства з приводу повідомлення працівника не пізніше ніж за два місяці про такі зміни. Також вказував, що відповідач в особі голови районної ради [PERSON] , звільнив його з роботи одноособово в порушення вимог ст. 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», ст. 19 Конституції України, ст. 24 і п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самовря\-дування в Україні», що є виключною компетенцією районної ради у сесійний період. Не погоджувався позивач і з оскаржуваним розпорядженням в частині, що він «зволікав з використанням бюджетних коштів для замовлення розробки проектної документації, а також у листі до Держдепартаменту охорони здоров`я Одеської ОДА та своїх поясненнях надав неправ\-диві відомості в частині відсутності коштів у місцевому бюджеті. Зазначав, що відповідач не здійснив жод\-ної дії щодо перевірки даного факту та не придав уваги тому, що лист до Департаменту позивачем був направлений 05.08.2020 р., а кошти на рахунок закладу надійшли лише 21.08.2020 року. Звільнення вважав також незаконним у зв`язку з тим, що однією з підстав його звільнення зазначених в розпорядженні є дисциплінарне стягнення, яке на даний час ним оскаржується. Звільнення його за\~системне неналежне виконання посадових обов`язків, вважає незаконним через відсутність і недоведеність з боку відповідача таких фактів. Уточнивши свої позовні вимоги, остаточно наполягав на: скасуванні розпорядження Березівської районної ради Одеської області за № 29/РР-2020 від 21.07.2020 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності як головного лікаря КНП «Березівська центральна районна лікарня» Березівської районної ради Одеської області; скасуванні розпорядження Березівської районної ради Одеської області за № 34/РР-2020 від 27 серпня 2020 року про його звільнення з займаної посади у зв`язку з систематичним порушенням трудової дисципліни з 27 серпня 2020 року; поновленні його на посаді головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Березівська районна лікарня» Березівської районної ради Одеської області та за сумісництвом лікаря хірурга; стягненні з Березівської районної ради Одеської області на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 27 серпня 2020 року по 12 лютого 2020 року, визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів, у розмірі - 65321 грн. 85 коп.; стягненні на його користь судові витрати; також просив допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі та виплати середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу. (том 2 а.с. 150-151) Положеннями ст. 174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 03 листопада 2020 року відповідач Березівська районна рада Одеської області, в особі голови Мосійчука В.Л., подали до суду відзив на позов, за змістом відзиву відповідач висловив свої заперечення проти позову, вважав притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності і його звільнення з посади головного лікаря комунального закладу законним та проведеним з дотриманням норм трудового законодавства та інших чинних нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини. (том 1 а.с. 78- 81) 24 березня і 25 березня 2021 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальне некомерційне підприємство «Березівська районна лікарня» Березівської районної ради Одеської області, в особі т.в.о. генерального директора Г.Р. Бзнуні, на електронну адресу суду подали відзив на позов, за змістом відзиву аналогічний відзиву відповідача. Висловив свої заперечення проти позову, вважав притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності і його звільнення з посади головного лікаря комунального закладу законним та проведеним з дотриманням норм трудового законодавства та інших чинних нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини. Додатково звертали увагу, що на посаду Генерального директора КНП вже проведений конкурс та визначений переможець, вважали, що задоволення позову призведе до інших позовів від вказаного переможця та призведе до порушення прав переможця конкурса. (том 2 а.с. 184-193) Рух справи в суді 04 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до Березівського районного суду Одеської області із позовом до Березівської районної ради Одеської області про скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності (справа № 494/786/20). Розпорядженням в.о. голови Березівської районного суду Одеської області від 02 вересня 2020 року вказану цивільну справу було передано до Миколаївського районного суду Одеської області, оскільки після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи. 08 вересня 2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано на розгляд судді Банташ Д.С. Ухвалою судді [PERSON] від 05 жовтня 2020 року вказану цивільну справу було прийнято до свого провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 03 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до Березівського районного суду Одеської області із позовом до Березівської районної ради Одеської області про скасування розпорядження Березівської районної ради Одеської області за № 34-РР-2020 від 27.08.2020 року, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди (справа № 494/879/20). Розпорядженням в.о. голови Березівського районного суду Одеської області від 02 вересня 2020 року вказану цивільну справу було передано до Миколаївського районного суду Одеської області, оскільки після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи. 23 вересня 2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано на розгляд судді Горобець В.Л. Ухвалою судді [PERSON] від 06 жовтня 2020 року вказану цивільну справу було прийнято до свого провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Банташ Д.С. від 02 грудня 2020 року об`єднано в одне провадження справу № 494/786/20 за позовом [PERSON] до Березівської районної ради про скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності та справу № 494/879/20 за позовом [PERSON] до Березівської районної ради про скасування розпорядження Березівської районної ради Одеської області за № 34/РР-2020 від 27.08.2020 року, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди. Ухвалою суду від 20 січня 2021 року витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Березівська центральна районна лікарня» Березівської районної ради Одеської області відомості про надходження на рахунок установи 21 серпня 2020 року коштів в сумі 216500 грн. (хто перерахував, підстава, цільове призначення). Ухвалою суду\~від 20\~січня 2021\~року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Комунальне некомерційне підприємство «Березівська центральна районна лікарня» Березівської районної ради Одеської області (код ЄДРПОУ 01998650, юридична адреса: 67300, Одеська область, Березівський район, м. Березівка, вул. Больнична № 6). У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивач [PERSON] і його представник, адвокат Сємак Т.В.,\~в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - Березівської районної ради Одеської області, адвокат Шавров І.І., в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Комунальне некомерційне підприємство «Березівська центральна районна лікарня» Березівської районної ради Одеської області, у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. В особі т.в.о. генерального директора - Г.Р. Бзнуні, на електронну адресу суду подали відзив на позов. Таким чином, вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами докази, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони гуртуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом в судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] , перебував на посаді головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Березівська центральна районна лікарня» Березівської районної ради Одеської області (код ЄДРПОУ 01998650, юридична адреса: 67300, Одеська область, Березівський район, м. Березівка, вул. Больнична № 6) та за сумісництвом лікарем хірургом. (том 1 а.с. 6,7,8, том 2 а.с. 25) Виходячи з положень частини 3-5 статті 140 Конституції України: місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради. Питання організації управління районами в містах належить до компетенції міських рад. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. (ч. 2 ст. 2 закону України «Про місцеве самоврядування») Відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування. (ст. 17 Закону України «Про місцеве самоврядування») Комунальне некомерційне підприємство «Березівська центральна районна лікарня» Березівської районної ради належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міста Березівського району. Комунальне некомерційне підприємство «Березівська центральна районна лікарня» створено за рішенням Березівської районної ради від 16 лютого 2018 року № 203-VІІ «Про припинення шляхом реорганізації (перетворення) комунального закладу «Березівська центральна районна лікарня». Підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Засновнику. (статут підприємства (том. 2 а.с. 7-20) Згідно розпорядження Березівської районної ради Одеської області від 21 липня 2020 року за № 29/РР-2020 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Березівська центральна районна лікарня» Березівської районної ради, [PERSON] , як головного лікаря, було притягнуто до дисциплінарної відповідальності і оголошено догану (п. 1 розпорядження). Цим же розпорядженням було визначено, що протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до [PERSON] , як головного лікаря, не застосувати (п. 2 розпорядження). Підставою розпорядження зазначено лист голови Березівської районної державної адміністрації від 20.06.2020 року за № 03/01-23/1445, а також пояснення [PERSON] від 13.07.2020 року за № 464. (том 2 а.с. 6) З тексту листа голови Березівської районної державної адміністрації від 20.06.2020 року за № 03/01-23/1445, вбачається, що Березівська районна державна адміністрація направляючи на адресу Березівської районної ради Одеської області копії Акту № 4 від 03 червня 2020 року та припису № 3 від 06 червня 2020 року, що складені за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду щодо дотримання КНП «Березівська ЦРЛ» вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, інформувало про порушення в роботі підприємства вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. Посилаючись на неналежне виконання посадових обов`язків (порушення правил охорони праці) головним лікарем [PERSON] , рекомендувало розглянути питання щодо притягнення даної особи до дисциплінарної відповідальності. (том 2 а.с. 52) \~ \~ \~ \~Голова Березівської районної ради Одеської області листом від 01.07.2020 року за № 01/02.14/70, запропонував [PERSON] надати письмові пояснення щодо звернення голови Березівської районної державної адміністрації від 20.06.2020 року за № 03/01-23/1445 в термін до 02 липня 2020 року. (том 2 а.с. 55) У відповідь на лист голови Березівської районної ради Одеської області від 01.07.2020 року за № 01/02.14/70, [PERSON] зазначено, що згідно акту № 4 від 03 червня 2020 року та припису № 3 від 06 червня 2020 року, які складені за результатами проведення позапланового заходу щодо дотримання підприємством вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки проводиться відповідна робота, але в межах наявного фінансування. Так згідно акту перевірки в переліку питань щодо проведення заходу державного контролю виконано 53 заходи на високому рівні готовності. Із 6 порушень, одне усунуто під час перевірки. Для виконання інших порушень, необхідно додаткове фінансування з місцевого бюджету. Зазначав, що на протязі останніх років він неодноразово звертався до голів Районної державної адміністрації і Районної ради Одеської області про виділення коштів на усунення вказаних недоліків. (том 2 а.с. 56) Відповідно до ст. 139 КЗпП України\~працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно із ст. 147 КЗпП України\~\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Згідно із нормами чинного трудового законодавства діє принцип презумпції невинуватості. Тобто не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. Принцип презумпції невинуватості випливає із змісту\~ст. 138 КЗпП України, яка передбачає обов`язок роботодавця доводити наявність умов, серед них і вина працівника, для притягнення такого працівника до матеріальної відповідальності. Перед тим як ухвалювати рішення про застосування до працівника догани, роботодавець має провести розслідування та зібрати достатньо доказів, які свідчили б про факт вчинення працівником дисциплінарного проступку. Такими доказами можуть слугувати різноманітні документи: доповідні записки інших працівників; письмові свідчення свідків; повідомлення державних органів, що здійснюють контроль і нагляд за додержанням законодавства, зокрема у сфері використання найманої праці; висновки фахівців; письмові пояснення самих порушників тощо. Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника (керівника), якщо вони мають законний характер. У цих спірних правовідносинах суд виходить із важливості дотримання принципів належного врядування та унеможливлення свавільного використання дискреційних повноважень. Залежно від змісту і характеру прав і обов`язків, що належать роботодавцю (керівнику), його правове становище визначається наявністю нормотворчої влади (прийняття локальних нормативних актів), адміністративно-диспозитивної влади (видання обов`язкових для виконання розпоряджень з приводу виконання трудових обов`язків), дисциплінарної влади (застосування заохочень, заходів дисциплінарної та матеріальної відповідальності). Зміст рішень, прийнятих відповідною посадовою особою, а також порядок їх ухвалення мають ґрунтуватися на законі. Роботодавець при виконанні адміністративних повноважень повинен діяти лише в чітко окреслених межах. Він не має діяти упереджено або його дії не мають сприйматися як такі. Під час ухвалення відповідного рішення роботодавець має враховувати всі фактори, що стосуються цього рішення, при чому кожен фактор підлягає ретельному аналізу. Фактори, що не є релевантними, повинно виключити з розгляду. На процес ухвалення адміністративного рішення не мають впливати особисті інтереси або упереджене ставлення посадової особи, яка ухвалює рішення. Слід уникати будь-яких проявів упередженості. У відповідності до ч. 1 ст. 149 КЗпП України\~\~до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Якщо такої процедури не дотримано, в органа, що розглядатиме трудовий спір, будуть підстави для скасування наказу роботодавця про накладення дисциплінарного стягнення на порушника. Відмова порушника трудової дисципліни надати письмове пояснення не є перешкодою для застосування до нього дисциплінарного стягнення. Якщо порушник трудової дисципліни відмовляється надати письмове пояснення, складається відповідний акт у довільній формі, в якому зазвичай указуються обставини порушення, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка вчинила його, де, коли та за яких обставин його вчинено, які наслідки воно мало. Зазначається також, що порушникові було запропоновано надати письмове пояснення, але він відмовився його надати. Акт підписує посадова особа, яка склала цей акт, та не менше ніж два інших працівники (інші особи), які є свідками порушення і відмови порушника дати вказане пояснення. Таким чином фіксується як факт вчинення конкретним працівником дисциплінарного проступку, так і факт відмови надання ним письмового пояснення. Якщо ж факт дисциплінарного проступку підтверджено іншими доказами, зокрема поясненнями інших свідків, а також відповідними документами, а потребується лише зафіксувати факт відмови порушника надати письмове пояснення з приводу вчинення ним цього проступку, складається відповідний акт про таку відмову, який підписують особи, що є свідками такої відмови. Отже, чинним законодавством роботодавцю (керівнику) при обранні виду стягнення до працівника надано певний ступінь дискреційності щодо суті рішень, котрі він має ухвалювати, даючи йому змогу обирати з кількох юридично прийнятних рішень найбільш відповідне на його думку. За приписами ч.ч. 3, 4\~ст. 149 КЗпП України\~при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Таким чином, в силу ст.ст. 147-149 КЗпП України\~роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. За кожний проступок до працівника може бути застосоване тільки одне дисциплінарне стягнення. Поряд з дисциплінарним стягненням до порушника трудової дисципліни можуть бути застосовані інші заходи правового впливу, наприклад, попередження, повне або часткове позбавлення премії чи винагороди за результатами роботи за рік. Якщо невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків продовжувалось, не дивлячись на накладення дисциплінарного стягнення, допускається застосування до нього нового дисциплінарного стягнення, у тому числі догана, звільнення. Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Трудові спори з питань накладення дисциплінарних стягнень вирішуються в установленому законодавством порядку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.12.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України\~правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, ураховуючи положення норм діючого трудового законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування розпорядження Голови Березівської районної ради Одеської області за № 29/РР-2020 від 21.07.2020 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності як головного лікаря КНП «Березівська центральна районна лікарня» Березівської районної ради Одеської області, з огляду на таке. В розпорядженні Голови Березівської районної ради Одеської області за № 29/РР-2020 від 21.07.2020 року про накладення дисциплінарного стягнення на головного лікаря [PERSON] , не викладені конкретні порушення головним лікарем своїх трудових обов`язків, не зазначено, які конкретно трудові обв`язки головним лікарем були неналежно виконані, також не зазначено, на підставі яких нормативно-правових актів головний лікар повинен був виконувати обов`язки у сфері техногенної та пожежної безпеки. При цьому судом встановлено, що виявлені порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки в роботі підприємства, зафіксовані в Акті № 4 від 03 червня 2020 року та приписі № 3 від 06 червня 2020 року, що складені за результатами проведення позапланового заходу Березівським міськрайонним сектором ГУДСУ з НС в Одеській області, на які посилався в своєму листі голова Березівської районної державної адміністрації від 20.06.2020 року за № 03/01-23/1445, виявлялися відповідним органом і раніше. (том 2 а.с. 26-43) З метою реагування на зазначені порушення позивач неодноразово звертався з відповідними зверненнями до Голови Березівської районної ради Одеської області, з метою усунення відповідних порушень, як до безпосереднього власника майна КНП «Березівська центральна районна лікарня» Березівської районної ради Одеської області, а також з метою додаткового фінансування для цих цілей. З аналогічними зверненнями позивач звертався і до голови Березівської районної державної адміністрації Одеської області. (том 2 а.с. 44-51) Суд вважає, що працівник не може бути підданий дисциплінарному стягненню на підставі неконкретних звинувачень у невиконанні своїх трудових обов`язків, претензії до працівника повинні бути пред`явлені відносно невиконання конкретного обов`язку з посиланням на чинні нормативно-правові акти, якими покладається виконання таких обов`язків та завдань. За правилами ст. 148 КЗпП України\~дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. За змістом цієї норми, обчислення місячного строку для застосування стягнення починається саме з дня виявлення проступку. При цьому виявлення проступку означає не тільки виявлення його факту, але і дії або бездіяльності у вигляді проступку, а також встановлення характеру порушення, причинного зв`язку між діями та наслідками, та вини у цьому працівника. Як було зазначено судом, позивач неодноразово, починаючи з 2018 року, інформував Голову Березівської районної ради Одеської області і Голову Березівської районної державної адміністрації Одеської області, про необхідність усунути недоліки вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки в роботі підприємства, шляхом виконання відповідних робіт і виділення додаткового фінансування на ці цілі. Саме на такі порушення посилався Голова Березівської державної адміністрації Одеської області в листі від 20.06.2020 року за № 03/01-23/1445, який був підставою винесенню розпорядження Березівської районної ради Одеської області від 21 липня 2020 року за № 29/РР-2020 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача. Таким чином, наказ про\~притягнення до дисциплінарної відповідальності\~позивача був виданий з порушенням строків притягнення його до такої відповідальності визначених ст. 148 КЗпП України.\~ З таких обставин суд приходить до висновку, що позовна вимога про скасування розпорядження щодо накладення дисциплінарного стягнення є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволенню. Щодо позовної вимоги про скасування розпорядження Березівської районної ради Одеської області за № 34/РР-2020 від 27 серпня 2020 року, судом встановлено наступні обставини. Згідно розпорядження голови Березівської районної ради Одеської області за № 34/РР-2020 від 27 серпня 2020 року позивача було звільнено з займаної посади у зв`язку з систематичним порушенням трудової дисципліни з 27 серпня 2020 року. З зазначеного розпорядження вбачається, що підставою звільнення позивача слугувало неодноразове порушення трудової дисципліни, а саме дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яке накладено відповідно до розпорядження голови Березівської районної ради Одеської області від 21 липня 2020 року № 29/РР-2020, а також клопотання Голови Березівської районної державної адміністрації Одеської області від 19 серпня 2020 року за № 03/01-23/1972, в якому зазначено, що головний лікар КНП «Березівська ЦРЛ» Березівської районної ради Одеської області [PERSON] неналежно виконує свої обов`язки, зокрема зволікав з використанням бюджетних коштів для замовлення розробки проектної документації по об`єкту «Перепланування» та ремонт приміщень відділення екстреної медичної допомоги КНП «Березівська ЦРЛ» без втручання в несучі конструкції, а також своїм листом за № 531 від 05 серпня 2020 року до Департаменту охорони здоров`я Одеської ОДАнадав неправдиві відомості щодо відсутності цих коштів у місцевому бюджеті, що як наслідок, могло призвести до втрати КНП «Березівська ЦРЛ» статусу опорної лікарні та призвело до зволікання терміном у 5 місяців з виготовленням вищевказаної проектної документації. (том 1 а.с. 10,11, 13) У рішенні районної ради про звільнення позивача із посади відсутні чіткі підстави припинення трудового договору (контракту) та не зазначено назву та конкретні норми закону, на підставі якого Позивача звільнено. Аналізуючи норми КЗпП України, можна сформулювати умови, дотримання яких є обов`язковим для того, щоб звільнення працівника було здійснене в порядку, передбаченому законом. Дотримання цих умов, з одного боку, надають право роботодавцю звільнити працівника, з іншого - виступають гарантіями для працівника від порушень його прав. До того ж суд зазначає, що згідно норм КЗпП України відсутня така підстава, для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, як «систематичне порушення тру\-дової дисципліни». Статтею 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» визначено, що призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров`я здійснюється відповідно до законодавства. Керівники державних комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту строком від трьох до п`яти років. Якщо після закінчення строку дії контракту трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія контракту вважається продовженою відповідно до закону. Порядок укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я та типова форма такого контракту затверджується Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, зміст поняття «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» розкрито законодавцем у п. 4 ст. 36 КЗпП України, до якого віднесено лише звільнення з підстав, передбачених ст.ст. 40, 41 КЗпП України. Це виключає охоплення змістом терміну «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» будь-якого іншого звільнення, підстава якого не зазначена у ст.ст. 40, 41 КЗпП України, або яке законодавець спеціально не визначив як розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Така правова позиція Верховного Суду України у справі №6-156цс12. Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. З аналізу п. 3 ст. 40 КЗпП України і розпорядження голови Березівської районної ради Одеської області за № 34/РР-2020 від 27 серпня 2020 року, можна зробити висновок, що підставою звільнення позивача слугувала саме п. 3 ст. 40 КЗпП України (систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення). Право на працю є основним конституційним правом громадян України. Згідно зі\~ст. 43 Конституції України\~право на працю визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується. Відповідно до\~статті 2 КЗпП України\~державою забезпечується право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Стаття 21 КЗпП України\~закріплює рівність трудових прав громадян України. Відповідно до частини третьої\~статті 21 КЗпП України\~контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін. При звільненні працівника з підстав, передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП України, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. А при вирішенні спору суду необхідно з`ясувати, систематичне невиконання яких саме трудових обов`язків позивачем передувало його звільненню. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених ст. ст.\~147,148,149\~КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень. Відповідно до п. 3\~ст. 40 КЗпП\~систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, надає роботодавцю право розірвати трудовий договір за умови, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Отже, застосувати п. 3\~ст. 40 КЗпП\~можна для звільнення працівника, який неодноразово, без поважних причин, припускався навмисного невиконання (чи неналежного виконання) покладених на нього трудових функцій та до якого вже були застосовані дисциплінарні або громадські стягнення. При цьому, як зазначено у п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 р. № 9, слід враховувати лише ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або внаслідок дострокового зняття (ст. 151 КЗпП), а також ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року. Відповідно до ст.\~147\~КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. У відповідності до ч. 1 ст. 149 КЗпП України\~\~до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Якщо такої процедури не дотримано, в органа, що розглядатиме трудовий спір, будуть підстави для скасування наказу роботодавця про накладення дисциплінарного стягнення на порушника. Відмова порушника трудової дисципліни надати письмове пояснення не є перешкодою для застосування до нього дисциплінарного стягнення. Відповідачем разом з відзивом на позовну заяву, на підтвердження обґрунтованості своїх дій при звільненні позивача, надано інформацію головного лікаря КНП «Березівська ЦРЛ» Паданевича В.Г. від 26.08.2020 року за № 600 скеровану Голові Березівської районної ради у відповідь на лист від 20.08.2020 року за № 01/02.14/83 (том 1 а.с. 84, 87) Суд вважає, що надана позивачем інформація від 26.08.2020 року за № 600 на ім`я Голови Березівської районної ради у відповідь на лист від 20.08.2020 року за № 01/02.14/83, не може бути визнана відповідним поясненням, яке потрібно отримати від порушника трудової дисципліни відповідно до ст. 149 КЗпП України. Зазначене дає підстави вважати, що фактично рішення про звільнення позивача було прийнято головою Березівської районної ради Одеської області без попереднього витребування пояснень головного лікаря [PERSON] щодо виявлених недоліків. Нормою\~ст. 81 ЦПК України\~встановлено правило згідно з якою, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У справах про поновлення на роботі обов`язок доведення правомірності звільнення працівника з ініціативи роботодавця лежить саме на роботодавцеві. Не зважаючи на вказані норми трудового законодавства, відповідачем не обґрунтовано тяжкості обраного виду стягнення у вигляді звільнення при тому, що безперервний стаж роботи [PERSON] у роботодавця складає близько 35 років, відсутність реальної шкоди, що заподіяна підприємству. У спірних наказах відповідач не зазначив та не конкретизував, які саме обов`язки покладені на [PERSON] були ним не виконані. Таких доказів не було надано відповідачем суду під час розгляду справи. Крім того, в оскаржуваних наказах не вказано чи потягло невиконання позивачем покладених на нього обов`язків у певні строки якихось негативних наслідків та відповідно не вбачається, що застосоване дисциплінарне стягнення відповідало ступеню тяжкості вчиненого проступку. При цьому відповідачем в оскаржуваному розпорядженні висловлено тільки припущення наступного змісту: «як наслідок, могло призвести до втрати КНП «Березівська ЦРЛ» статусу опорної лікарні». Враховуючи вищенаведені обставини, позовні вимоги про скасування розпорядження голови Березівської районної ради Одеської області за № 34/РР-2020 від 27 серпня 2020 року підлягає задоволенню, враховує суд і той факт, що у зв`язку з визнанням незаконним розпорядження Березівської районної ради Одеської області за №29/РР-2020 від 21 липня 2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, судом не встановлена систематичність дисциплінарних порушень позивачем. При цьому, посилання позивача на порушення відповідачем вимог ч. 3, 4 ст. 32 КЗпП України, ст. 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», ст. 19 Конституції України, ст. 24 і п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самовря\-дування в Україні» при його звільненні не знайшли свого підтвердження. За змістом ч. 1\~ст. 235 КЗпП України\~у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, ч. 1\~ст.235 КЗпП України\~визначено, що працівник підлягає поновленню саме на попередній роботі. У даній справі встановлено, що розпорядженням голови Березівської районної ради Одеської області за № 34/РР-2020 від 27 серпня 2020 року [PERSON] звільнено з займаної посади головного лікаря КНП «Березівська центральна районна лікарня» Березівської районної ради Одеської області. Отже саме на посаді головного лікаря КНП «Березівська центральна районна лікарня» Березівської районної ради Одеської області, з якої був незаконно звільнений,\~\~підлягає поновленню [PERSON] . З цих же підстав, не заслуговують на увагу посилання представника відповідача і третьої особи, що на момент розгляду справи, в штатному розписі КНП «Березівська центральна районна лікарня» Березівської районної ради Одеської області відсутня посада «Головний лікар», а на посаду Генерального директора КНП вже проведений конкурс та визначений переможець. Частиною 2 статті 235 КЗпП України\~встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ч. 1\~ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник\~\~не працював,\~\~середня\~\~заробітна плата обчислюється,\~\~виходячи з виплат за\~\~попередні\~\~два\~\~місяці\~\~роботи. Пунктом 5 цього Порядку передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п. 8 Порядку). З довідок про нараховану та виплачену заробітну плату, наявних в матеріалах справи (том 2 а.с. 119, 152), вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача\~\~становить 539 грн. 85 коп. З моменту звільнення, 27 серпня 2020 року і по день винесення рішення судом, вимушений прогул складає 146 робочі дні. Отже середній заробіток за весь час вимушеного прогулу становить 78\~818,10 грн. (сімдесят вісім тисяч вісімсот вісімнадцять грн. 10 коп.), тобто 539,85 (середньоденна заробітна плата) * 146 (кількість днів затримки на час ухвалення рішення). Таким чином\~\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток\~\~за час вимушеного прогулу\~\~в сумі\~\~78\~818,10 грн.. Стягнення цієї суми не буде виходом за межі позовних вимог, оскільки в позовній заяві позивач просив стягнути з Березівської районної ради Одеської області на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. В заяві про збільшення позовних вимог позивач просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 65321,85 грн. обрахований станом на 12.02.2021 року, тоді як рішення суду про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі ухвалюється 23 березня 2021 року, а за правилом\~ст.235 КЗпП України\~суд виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, тобто до ухвалення рішення про поновлення на роботі, яке підлягає негайному виконанню. При цьому, суд зазначає, що позовні вимоги позивача в частині поновлення його за сумісництвом на посаді лікаря-хірурга задоволенню не підлягають. Оскільки судом встановлено, що розпорядженням голови Березівської районної ради Одеської області (код ЄДРПОУ № 24534099) за № 34/РР-2020 від 27.08.2020 р. позивача було звільнено лише з посади головного лікаря. Відповідно до змісту статей\~11,\~15 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в\~статті 16 ЦК України. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Також в даній судовій справі, в порядку\~статті 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення на роботі позивача. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позову. В силу\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати що складаються із судового збору, суд покладає на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial