Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» грошову суму у розмірі 40000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] з 07.11.2018 року перебував в трудових відносинах з акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське», - звільнений 10.10.2019 року на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я). Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоров`я, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров`ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Під час виконання трудових обов`язків 07.03.2019 року з [PERSON] стався нещасний випадок, а саме о 05 годині 20 хвилин, під час переміщення в районі ПК 200 позивач послизнувся на вологій поверхні дегазаційного ставу, втратив рівновагу та впав. При падінні вдарився лівим коліном об дегазаційний став і отримав тілесні ушкодження. Позивачу відразу була надана перша медична допомога та супроводжено до підземного пункту ППС-2. Після надання медичної допомоги [PERSON] був виданий на поверхню шахти і супроводжено до приймального відділення Мирноградської ЦМЛ де встановлено діагноз: зашиб, садно, гемартроз лівого колінного суглобу. За результатами медичного освідкування в Міжрайонній травматологічній медико-соціальної експертизи м. Покровськ позивачу з причини отриманого травмування встановлено 40 % втрати професійної працездатності. Саме за встановленням сорока відсоткового ступеню втрати професійної працездатності, - [PERSON] просить стягнути з ПрАТ «Ш/у Покровське» моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач втратив професійну працездатність, має серйозні порушення здоров`я, обмежений у рухах встановлена потреба у додаткових видах допомоги, медикаментозне оперативне лікування, палиця, милиці. Згідно довідки МСЕК серії 12 ААБ №412737 від 10.10.2019 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності, трудове каліцтво строком до 01.11.2020 року. Протипоказана важка фізична праця, тривала хода та підземні умови праці. Все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення нормальних життєвих зв`язків; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, проходячи курси лікування (амбулаторно і стаціонарно), неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров`я позбавляє позивача можливості домашнього затишку, обмежує можливість спілкування з друзями, що також негативно впливає на душевний та емоційний стан. Моральну шкоду [PERSON] оцінює у розмірі 40000,00 гривень. Судом порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження (між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді). Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України, на виклик не з`явився, надав в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки грошова сума у розмірі 40000,00 гривень компенсує невелику кількість завданих моральних страждань (відчуття фізичного та душевного болю). Представник позивача - адвокат Безрук В. Л. (уповноважений ордером) в судове засідання не з`явився, надав в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представником приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» Петренко Н. О. (діюча на підставі довіреності) на позовну заяву [PERSON] , в порядку ст. 278 ЦПК України подано відзив, з якого вбачається, що відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачем зазначено, що саме протиправними діями відповідача йому спричинено моральні страждання, пов`язані з травмою та подальшим захворюванням, яке є прямим наслідком важких та непереборних умов праці на підприємстві. При цьому позивачем не зазначено які саме дії відповідача завдали йому моральні страждання. Крім того, позивачем замовчуються ті обставини, які встановлені в Актах за формою Н-1 та Н-5, що нещасний випадок з ним стався з причин порушення Позивачем технологічного процесу, вимог нормативно правових актів з охорони праці (одна з причини - особиста необережність потерпілого при переміщенні по гірничій виробці). Окрім того, оформлюючи трудові відносини з Позивачем, згідно ст. 29 КЗпП України, ст. 5 ЗУ «Про охорону праці», позивачу були роз`яснені його права і обов`язки, проінформовано під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих чинників та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Тож відповідач не приховував тяжкість і шкідливість технологічного процесу і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та наслідки невиконання вимог техніки безпеки. Також, відповідачем зазначено, що позивачу встановлена третя група інвалідності, яка відповідно до «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності» затв. Постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.19 року є робочою, а тому він має можливість навчатися та провадити різні види трудової діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму. Інвалідність позивачу встановлено до 1.11.2020 року, що, на думку відповідача, вказує на те, що стан здоров`я Позивача з часом відновиться. За таких обставин, позовні вимоги позивача в сумі 40000 гривень безпідставно завищені, а тому, в разі задоволення вимог позивача, відповідач просить встановити суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню із умовного розрахунку за 1% - 500 гривень, тобто не більше 20000 гривень. Позиція представника відповідача по суті справи базується на відсутності висновку медичних органів з чітким фіксуванням факту спричинення позивачу моральної шкоди. При розгляді справи представник відповідача просить врахувати, що травмування [PERSON] , яке потягло втрату працездатності сталося з причини недбайливого ставлення до правил безпеки та порушення позивачем Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт і поведінки в шахті гірника підземного, Закону України «Про охорону праці», Правил безпеки у вугільних шахтах, про що зафіксовано в Акті про розслідування нещасного випадку. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. [PERSON] в період часу з 07.11.2018 року по 10.10.2020 року перебував в трудових відносинах з відповідачем - ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» - працював на посаді гірника 2 розряду підземного з повним робочим днем в шахті, звільнений за п. 2 ст. 40 КЗпП у зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я (підтверджено записами в трудовій книжці позивача - а.с. 7). 07 березня 2019 року з [PERSON] під час виконання ним трудових обов`язків стався нещасний випадок. Згідно ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть. З Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом № 18 від 04.04.2019 року (за формою Н-1) вбачається, що 06.03.2019 року о 17.50 хвилин [PERSON] прибув на територію ПрАТ «ШУ «Покровське» для роботи у ІІІ зміну згідно графіка виходів робітників дільниці КТ- 4 на березень 2019 рік. Бригада робітників, в тому числі [PERSON] прибули на робоче місце і приступили до виконання виданого наряду. Під час переміщення, знаходячись в районі ПК-200, о 5 годині 20 хвилин [PERSON] послизнувся на вологій поверхні дегазаційного ставу, втратив рівновагу і впав, при падінні вдарився лівим коліном об дегазаційний став. Позивача супроводжено в підземний медичний пункт ППС-2. Після надання потерпілому першої допомоги, був виданий на поверхню шахти і супроводжений для госпіталізації до приймального відділення Мирноградської центральної міської лікарні; наслідки нещасного випадку - зашиб, садно, гемартроз лівого колінного суглобу. (а.с. 8-12). Згідно Акту розслідування нещасного випадку (за формою Н-5) визначено, що причинами вказаного нещасного випадку, є технічна: - незадовільний технічний стан виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території - значна обводненість ділянки виробки; організаційні: невиконання вимог інструкцій з охорони праці - особиста необережність потерпілого при переміщенні по гірничій виробці, що є порушенням п. 1.11 Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поведінці в шахті гірника підземного».(а.с. 13-17). Згідно епікризу історії хвороби № 1931/177 - [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Мирноградської центральної міської лікарні в період часу з 07.03.2019 року по 05.04.2019 року; діагноз - забій, гемартроз, садна лівого колінного суглоба. Пошкодження внутрішнього меніску лівого колінного суглобу.(а.с. 18). За медичною допомогою після перенесеного виробничого травмування позивач [PERSON] періодично звертався та перебував на стаціонарному лікуванні в Мирноградській центральній міській лікарні: - з 19.06.2019 року - згідно виписки (епікризу) із медичної карти стаціонарного хворого № 4775/446 (а.с. 19), встановлений діагноз - наслідки виробничої травми [INFO] у вигляді пошкодження передньої хрестоподібної зв`язки, заднього рогу медіального меніску, забій летерального відростка, стегнової кістки лівого колінного суглоба, Контрактура лівого колінного суглоба. Згідно довідок Обласного центру медико-соціальної експертизи міжрайонної травматологічної медико-соціальної експертної комісії м. Покровськ серія 12 ААА № 088413 та серія 12 ААБ № 412737 - [PERSON] вперше оглянутий, та за трудовою травмою встановлено 40 % втрати професійної працездатності, встановлено 3 групу інвалідності строком до 01.11.2020 року (а.с. 20, 21). На підставі зазначених доказів позивач [PERSON] ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з травмуванням, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Приписами ст. 173 КЗпП України за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008р. по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018р. по справі №210/5023/15-ц. Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП). У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З Акту проведення розслідування нещасного випадку, складеного 04.04.2019 року вбачається, що підприємством, з яким [PERSON] перебував в трудових відносинах, та на якому отримав виробниче травмування з втратою 40 % професійної працездатності є Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», відповідач по справі. Суд вказує на помилковість доводів представника відповідача про те, що вимоги [PERSON] є безпідставними, оскільки позивач працював на підприємстві свідомо, добровільно, знаючи, що специфіка роботи по його професії передбачає працю в шкідливих умовах для здоров`я. Так, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону праці» позивач мав право відмовитися від виконання роботи, якщо створилася виробнича ситуація чи навколишнє середовище небезпечне для його життя чи здоров`я. Суд акцентує увагу, що якщо засоби виробництва прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, то умови праці мають бути безпечними. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Актом розслідування нещасного випадку від 04.04.2019 року стверджується, що причиною нещасного випадку, що стався з [PERSON] є, зокрема, дії самого потерпілого (порушення Правил безпеки у вугільних шахтах, Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поведінці в шахті гірника підземного). Згідно роз`яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Суд також не приймає викладене в письмовому відзиві посилання представника відповідача на те, що факт спричинення [PERSON] моральної шкоди є недоведеним, оскільки будь-яких додаткових висновків, експертиз в даному випадку не потрібно, оскільки наявна втрата працездатності позивача. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сукупність наданих позивачем доказів: трудова книжка позивача, акт про нещасний випадок на виробництві, акт розслідування причин нещасного випадку, довідки МСЕК, медичні висновки - підтверджують факт завдання позивачу моральної шкоди. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров`ю. Згідно роз`яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Суд вважає, що з причини виробничого травмування, позивач зазнав фізичну біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення. При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з того, що життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності досить в молодому віці, наявну ступінь провини в причинах нещасного випадку, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, - вважає необхідним задовольнити вимоги щодо компенсації моральної шкоди, стягнувши з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 25000,00 гривень. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивач [PERSON] , в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судових витрат, тому передбачений п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного закону розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (розмір визначено з урахуванням дати подачі позову до суду). Відповідно до ст. 1167 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial