Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Позивач просить розірвати договір довічного утримання, котрий укладений 08 липня 2014 року між [PERSON], з одного боку та [PERSON], з іншого, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1006; повернути сторони договору у первісний стан шляхом припинення права власності [PERSON] на квартиру за [ADDRESS] та поновлення права власності [PERSON] на квартиру за [ADDRESS]. В обгрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що 08 липня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір довічного утримання (догляду). Відповідно до розділу 1 договору, позивач передав у власність відповідача квартиру за [ADDRESS], а відповідач повинен довічно утримувати позивача, надавати необхідне харчування та одяг, забезпечувати належний догляд та медичну допомогу. Також, загальна сума матеріального забезпечення, відповідно до п. 2.3 Договору, яке щомісячно має надаватися відчужувачеві відповідно до цього Договору, оцінюється сторонами на рівні 1400 грн. 00 коп. Відповідач свої обов'язки за договором систематично не виконує, не належним чином утримує [PERSON], не забезпечує його харчуванням, доглядом та ін. Позивач в судове засідання не з'явився, представником за дорученням [PERSON] надано суду заяву, в якій вона просила розглядати справу у її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов в повному обсязі. (а.с. 16). Відповідач в судове засідання не прибув. Надав на адресу суду клопотання в якому просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав. (а.с. 17). Згідно до вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 липня 2014 року між між [PERSON], з одного боку та [PERSON], з іншого, було укладено договір довічного утримання (догляду). (а.с. 5-9). Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]. Відповідно до розділу 1 договору, [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру за [ADDRESS]. Відповідно до положень ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до п. 2.2 Договору довічного утримання (догляду) утримання (догляд) визначено сторонами у вигляді: - забезпечення Відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у квартирі, що є предметом цього Договору; - оплата комунальних послуг за вказану квартиру, оплата абонентської плати за телефон та оплата електроенергії до 100 КВТ - в межах 500 грн. на місяць; - забезпечення щоденним триразовим калорійним харчування (сніданок, обід і вечеря) - грошова оцінка за згодою сторін складає 600 гривень на місяць; - надання побутових послуг (прання білизни - один раз на 10 днів, послуги перукарні - один раз на місяць, ремонт побутової та аудіо-, відеотехніки - за потреби) - грошова оцінка за згодою сторін складає 200 грн. на місяць; - придбання для Відчужувача лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів на його лікування - на середню суму 100 гривень на місяць. Загальна сума матеріального забезпечення, відповідно до п. 2.3 Договору, яке щомісячно має надаватися Відчужувачеві відповідно до Договору, оцінюється сторонами на рівні 1400,00 гривень. Згідно ч. 1 ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Відповідно до доводів в позові позивача, Після підписання договору [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує в повному обсязі, не належно утримує [PERSON], не забезпечувала його харчуванням, одягом, доглядом, необхідною матеріальною та медичною підтримкою в повному обсязі, не переймалась увагою до його потреб так як йому бажалось. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач неналежно виконував обов'язки, покладені на нього, відповідно до умов договору, що не спростовується відповідачем, а навпаки, факт визнання позовних вимог позивача підтверджує факт невиконання відповідачем умов договору довічного утримання від 08 липня 2014 року. Відповідно до положень ч. 1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлений факт неналежного виконання відповідачем обов'язків, покладених на нього, відповідно до умов договору. Також, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу права власності на майно, яке було передане ним відповідачу на умовах договору довічного утримання.

Outcome: approved