Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд до відповідача [PERSON] з позовом про відшкодування 10'460 грн. матеріальної та 5'000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування цих вимог зазначає, що він надає послуги з миття автомобілів на авто мийці, що за адресою: м. Тернопіль, вул. 15 Квітня, 1Д. 10 лютого 2017 року відповідач пошкодив скляну перегородку на цій авто мийці, чим завдав йому шкоду на суму 10'460 грн. Окрім цього позивач вказує, що йому заподіяно моральну шкоду, яка полягала у витратах часу на звернення до правоохоронних органів та пошук шляхів для відновлення свого порушеного права. У судовому засіданні представник позивача, вказані вимоги підтримав та просив їх задовольнити з мотивів, викладених у позові. Відповідач та його представник у судовому засіданні, кожен окремо, проти задоволення позову заперечили. У своїх письмових запереченнях [PERSON] зазначив, що скло могло бути пошкоджено і до його приїзду, а навіть якщо його пошкодив він, то це було з необережності. Також зазначає, що після завершення мийки авто, ніхто із працівників авто мийки до нього не підходив та жодних претензій не предявляв. Суд, заслухавши пояснення сторін, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши письмові докази у справі, приходить до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке: позивач здійснює підприємницьку діяльність та надає послуги з миття автомобілів за адресою: м. Тернопіль, вул. 15 Квітня, 1Д. Вказана обставина, визнана сторонами, а тому, в силу вимог ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), доказуванню не підлягає. 10 лютого 2017 року відповідач вчинив неправомірні дії, пошкодивши скло боксів на зазначеній авто мийці. Дана обставина доказуванню не підлягає на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України, оскільки встановлена такою, що набрала законної сили постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2017 року, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу. Частиною 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України). Отож відповідач зобовязаний відшкодувати шкоду, завдану своїми неправомірними діями, котрі полягали у пошкодженні майна. Розмір такої шкоди є рівним тій сумі коштів, котра була витрачена позивачем на відновлення свого майна, а це 10'460 грн. Вказане підтверджується рахунком фактурою № ВК-0000043 від 17 березня 2017 року. Суд не бере до уваги вказані вище доводи відповідача щодо безпідставності позову, оскільки при розгляді адміністративних матеріалів щодо [PERSON] за результатами якого було прийнято постанову від 25 квітня 2017 року, доводи останнього щодо непричетності та відсутності умислу на пошкодження майна позивача були спростовані і додаткового правового обґрунтування не потребують. Щодо моральної шкоди то ту слід зазначити наступне: Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: <…> у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; <…>. В силу вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до розяснень, даних у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазначав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь і зниження престижу, ділової репутації. Судом встановлено, що позивачу дійсно була заподіяна матеріальна шкода, що супроводжувалась моральними стражданнями, а тому в його користь слід стягнути моральну шкоду. При визначенні суми моральної шкоди, суд бере до уваги те, що позивач належним чином не підтвердив доказово грошового обєму в який він оцінює свої моральні страждання, негативні емоції і незручності, а тому, виходячи з принципів розумності і справедливості суд вважає, що у даній частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь [PERSON] 1'000 грн. моральної шкоди. Також, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в користь позивач слід стягнути 1280 грн. судового збору.

Outcome: partial