Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою до відповідачів, в якій просив суд виключити з опису приміщення [ADDRESS], та зняти арешт з вищезазначеного майна. Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі постанови старшого державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пелих Я.І. від 22.02.2018 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1061/16 виданого 13.01.2017 року було описано вищезазначене нерухоме майно та накладений арешт на нього. Вказане нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 12.03.2004 року між [PERSON] та [PERSON] належить позивачу та з 2015 року, передано ним в іпотеку АКБ «Укрсоцбанк» для забезпечення своїх зобов'язань за договором кредиту. Позивач вважає, що накладення арешту на вищезазначене належне йому майно та включення його до опису є порушенням його права гарантованого ст. 41 Конституції України щодо можливості здійснювати розпорядження вказаним майном, а в подальшому може призвести до незаконного зверненя стягнення на вказане майно, а тому з огляду на викладені обставини просить позов задовольнити. Ухвалою судді [PERSON] від 13.03.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків. Ухвалою судді [PERSON] від 25.04.2018 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду під головуванням судді [PERSON] від 12.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою судді Потабенко Л.В. від 20.07.2018 року справу прийнято до свого провадження в зв'язку з зі звільненням судді [PERSON] та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовое засідання позивач та його представник не з'явились, представник позивача подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити і розглядати справу без його участі. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, її представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність відповідача та представника відповідача, позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи, Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області, в судове засіданння свого представника не направив, але надіслав на адресу суду матеріали виконавчого провадження АСВП № 55523561 для ознайомлення та вивчення під час судового розгляду та клопотання, в якому просив розглядати справу у відсутності представника третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 20.03.2004 року, позивачу належить на праві приватної власності нежиле приміщення, а саме магазин «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зазначене також підтверджується Інформацією з Державного Реєстру пррав власності на нерухоме майно та Копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки нежиле приміщення, а саме магазин «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] передано боржником [PERSON] в іпотеку АКБ «Укрсоцбанк» в рахунок виконання основного зобов'язання від 02.12.2017 року в розмірі 61 600,00 доларів США. Постановою старшого державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пелих Я.І. від 22.02.2018 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1061/16 виданого 13.01.2017 року Обухівським районим судом Київської області про стягнення з [PERSON]. на користь [PERSON] заборгованості в сумі 259216,50 гривень було описано нежиле приміщення, а саме магазин «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та накладений арешт на нього і оголошено заборону його відчуження до задоволення вимог стягувача. Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свободє попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. В рішенні по справі «Onerylidiz проти Туреччини» Європейський суд висловився наступним чином: «Справжнє, ефективне здійснення права, що охороняється цією нормою, не залежить від одного обовязку держави не втручатися і може вимагати забезпечення позитивних заходів щодо захисту, особливо, якщо існує позитивний звязок між заходами, здійснення яких заявник вправі очікувати від державних органів, і ефективним користуванням його майном…» В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В порушення вказаних вимог закону, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1061/16 виданого 13.01.2017 року Обухівським районим судом Київської області про стягнення з [PERSON]. на користь [PERSON] заборгованості в сумі 259216,50 гривень було описано нежиле приміщення, а саме: магазин «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та накладений арешт на нього і оголошено заборону його відчуження до задоволення вимог стягувача, оскільки як встановлено судом в ході розгляду справи та підтверджується обставинами справи на момент винесення постанови вказане нерухоме майно вже належало на праві приватної власності позивачу [PERSON] згідно договору купівлі-продажу зазначеного майна від 12.03.2004 року. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, опис приміщення [ADDRESS], та арешт на вказане нерухоме майно порушує можливості реалізації позивачем своїх прав власності на вищезазначене нерухоме майно і унеможливлює як власнику майна вільно володіти ним, користуватися та розпоряджатися, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність опису приміщення [ADDRESS] та накладеного арешту на майно позивача, неможливість виключення майна з опису і скасування арешту в позасудовому порядку, крім звернення до суду з зазначеним позовом для захиститу порушеного права позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність захисту шляхом задоволення позову. Судові витрати слід стягнути з відповідачів в рівних частинах з кожного відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved