Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом вимоги якого в подальшому уточнив та просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики від 17 квітня 2013 року у розмірі 19840,00 грн. В обґрунтування своїх вимог в позовній заяві позивач вказав, що згідно договору позики від 17 квітня 2013 року [PERSON] отримав від нього грошову суму, яка підлягає поверненню строком до 17 жовтня 2013 року у розмірі 19840 грн. у відповідності з нормами ст. 1049 ЦК України, оскільки [PERSON] умови договору порушив, отримані кошти не повернув.Також в позовній заяві позивач вказав, що зазначені обставини підтверджуються договором позики від 17 квітня 2013 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в процесі розгляду справи просив суд закінчити розгляд справи без його участі. На задоволенні позову наполягає. Згоди на заочний розгляд справи не надав. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явились, були повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином шляхом розміщення інформації про розгляд справи на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області. Відповідач та третя особа не повідомили суд про причини своєї неявки до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу, оскільки судом встановлено наступне. Ст. 526 ЦК України вказує, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частина 1 ст. 530 ЦК України констатує, що якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 1046 ЦК України вказує, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ст. 625 ЦК України вказано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, як вбачається з фактичних обставин, встановлених в судовому засіданні та ст. 1046 ЦК України між сторонами виникли зобов'язання, що ґрунтуються на договорі позики, виконання якого забезпечено порукою в особі [PERSON], що підтверджується копією договору позики (а.с. 13). Отже [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти, після чого у [PERSON] виникло зобов'язання повернути [PERSON] грошові кошти до 17 жовтня 2013 року, які не повернуто до теперішнього часу. Так, Верховний Суд України у своїй постанові по справі № 6-63цс13 від 18.09.2013 р. зазначив, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За заявою позивача ухвалою суду від 27 травня 2016 року позивачу [PERSON] відстрочена оплата судового збору до ухвалення судового рішення у справі № 426/5475/15-ц. Розмір судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» складає: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, що становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що на момент звернення до суду - 30.09.2015 року, склав 487,20 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та з врахуванням обставин справи, а саме, що сплату судового збору позивачу відстрочено до ухвалення рішення та позовні вимоги задоволені, то судовий збір слід стягнути з [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного

Outcome: approved