Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 13438.00 гривень, моральної шкоди в розмірі 8000.00 гривень, витрат по сплаті судового збору в сумі 640.00 гривень, посилаючись на те, що 16.01.2016 року о 12.00 години відповідач-водій [PERSON], керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia» державний номерний знак [NUMBER], на 40 км автодороги Київ-Чоп, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та недотримався безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] та автомобілем [NUMBER]. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб, який належить йому, позивачу на праві власності «Peugeot Partner» державний номерний знак [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, у зв'язку з чим йому завдано матеріальних збитків на суму 63438,53 гривень. Крім того, під час дорожньо-транспортної пригоди його син [PERSON] [INFO], отримав легкі тілесні ушкодження. Цього ж дня слідчим відділенням Макарівського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області розпочато кримінальне провадження №12016110210000043 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 29.04.2016 року вищевказане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, так як в даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, оскільки отримані в результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] тілесні ушкодження не відносяться до категорії середньої чи тяжкої тяжкості. Під час закриття кримінального провадження №12016110210000043, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.01.2016 року слідчим, в провадженні якого воно знаходилося, вирішено направити копії матеріалів справи до Управління патрульної поліції в місті Києві для вирішення питання про складання на [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення. 30.08.2016 року Святошинським районним судом міста Києва [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6855544 від 07.01.2016 року, застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Галицька», куди він, позивач звернувся, та яка виплатила йому страхове відшкодування в сумі 50000,00 гривень. Ця сума виявилась значно меншою, ніж розмір заподіяного матеріального збитку, а тому різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) складає 13438,00 гривень. Також завдана моральна шкода, яка полягає у психологічних стражданнях, яких він зазнав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, коли помітив, що малолітній син [PERSON] отримав тілесні ушкодження, то пережив не мало переживань, страждань з приводу того, чи не відобразиться заподіяне тілесне ушкодження на здоров'ї сина, а також думки, як відновити транспортний засіб, тримали його у постійній нервовій, психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сім'ї та на роботі. Вказані вище обставини, спричинили ряд негативних наслідків, моральні витрати, страждання для нього. Завдану моральну шкоду оцінює в 8000,00 гривень. Позивач просить: стягнути з [PERSON] [INFO], 13438.00 гривень в якості відшкодування матеріальних збитків; 8000.00 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями; 640.00 гривень судового збору. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] був повідомлений про час, місце розгляду справи через оголошення на веб-сайті Макарівського районного суду Київської області, але до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзив у встановлений термін не надав. Встановлено, що згідно постанови від 29.04.2016 року слідчого СВ Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Остренка М.В. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016110210000043 від 16.01.2016 року закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального провадження (а.с.14-15). Постановою Святошинського районного суду міста Києва у справі №759/10730/16-п від 30.08.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, (а.с.11). Відповідно до висновку ПП «Галавтоекспертиза» експертного авто-товарознавчого дослідження щодо визначення розміру збитків, завданих власнику транспортного засобу марки «Peugeot Partner», складеного 10.02.2016 року №02С/02/16, вартість збитків, завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, становить 63438,53 гривень (а.с.16-37). Відповідно вимог ст.1166 ЦК України визначено, що майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаних норм зобов'язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов'язання, в яких потерпіла сторона має право вимагати від заподіювача шкоди повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків. Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно вимог ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. 04.07.2018 року Палатою Верховного Суду України у справі №755/18006/15-ц ухвалено постанову, в якій містяться висновки щодо правильного застосування норм права при стягнення матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплат страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові внески, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, у відповідності до ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно вимог ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно вимог ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню, а саме: підлягає задоволенню позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 13438.00 гривень, витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 гривень. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведений характер, обсяг страждань фізичних, душевних, психічних; характер немайнових втрат, їх тривалість, можливість їх відновлення; тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках; час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Outcome: partial