Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на 1/3 частину житлового будинку з відповідними частками господарських будівель, споруд та житловою прибудовою літера «А1» загальною площею 46.2 кв.м., житловою площею 46.2 кв.м., прибудовою літери «а» загальною площею 9.7 кв.м., мансардою літера «Мн» загальною площею 47.1 кв.м., житловою площею 31.0 кв.м згідно даних технічного паспорту по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. Свої позовні вимоги в позовній заяві обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. До складу спадкового майна, яке залишилося після його смерті входить 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою : [ADDRESS], який належав померлому як члену колгоспного двору. Саме на це майно померлого відкрилася спадщина, однак постановою завідувача Тернопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 28.12.2016 року відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує. Селищний голова Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи без представника селищної ради, вказав, що позов визнає, просить його задовольнити. Відповідно до ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. При розгляді справи судом встановлено наступні обставини. Згідно довідки Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області № 125 від 05.02.2015 року, станом на 01.07.1990 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] був колгоспним двором, де були зареєстровані голова колгоспного двору [PERSON], члени колгоспного двору: [PERSON], [PERSON]. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що станом на 15.04.1991 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] належав колгоспному двору, що складається із 3 членів, тому суд приходить до висновку, що члени колгоспного двору є співвласниками вищезазначеного житлового будинку по 1/3 частині. [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть [NUMBER], видане 16.01.2015 року Великобірківською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області), після смерті якого відкрилася спадщина на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.12.2016 року № 5388/02-14 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] у зв'язку і тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок на ім.»я померлого [PERSON]. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.12.2016 року № 5388/02-14 вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за № 66/2015 за заявою про відмову від прийняття спадщини за законом від дружини померлого [PERSON] , інших спадкоємців немає, факт прийняття спадщини спадкоємця [PERSON] із спадкодавцем перевірено по довідці, виданій Великобірківською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області 05.02.2015 року за № 124. Із інформаційної довідки №946, виданої 26.12.2016 року Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації вбачається, що станом на 01.01.2013 року житловий будинок №4 загальною площею 69.9 кв.м., житловою площею 30.5 кв.м. по [ADDRESS] зареєстровано за головою колишнього колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Великобірківською селищною радою 25.09.1982 року на підставі рішення виконкому №87 від 25.09.1982 року та зареєстровано в реєстровій книзі №4 за реєстром №528. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ст.1268 ЦК України). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання за позивачем права власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого, [INFO], батька [PERSON]. Що стосується самочинно побудованих будівель, то в даному випадку суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на 1/3 частину будівельних матеріалів та конструкцій, використаних для будівництва житлової прибудови, позначеної на плані літерою «А1», прибудови, позначеної на плані літерою «а», мансарди, позначеної літерою «Мн» по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO].

Outcome: partial