Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 04.12.2017 року [PERSON] близько 08 години 50 хвилин в Кальміуському районі міста Маріуполя, керуючи транспортним засобом ЗАЗ-Daewoo Lanos, державний номерний знак [NUMBER] , скоїв зіткнення з автомобілем Geely СК державний номерний знак [NUMBER] , під керування позивача [PERSON]. Постановою Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 22 грудня 2017 року винесеній у справі № 264/6298/17 [PERSON] визнано винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 320 гривень. В наслідок ДТП позивачу спричинена матеріальна шкода, викликана пошкодженням автомобілю, вартість відновлювального ремонту, згідно звіту експерту від 31.05.2018 року, становить 19693,67 гривень. Вартість послуг з проведення оцінки пошкодження колісного транспортного засобу згідно Договору №50 від 22.05.2018 року склала 1250 гривень, що разом становить 20943,67 гривень. Крім того діями відповідача йому була спричинена моральна шкода яку він оцінив в розмірі 10000 гривень та він поніс витрати на правову допомогу у сумі 5500 гривень. Вказані суми, а також судові витрати просив суд стягнути з відповідачів на його користь. Позивач [PERSON] та його представник Білозьоров О.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач до судового засідання повторно не з`явився по невідомій суду причині, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Ст. 77 ЦПК України передбачує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області по справі №264/6298/17 відповідача [PERSON] було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст..124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 320 гривень. Даною постановою суду було встановлено, що 04 грудня 2017 року о 08 годині 50 хвилин [PERSON] , керуючи транспортним засобом - автомобілем ЗАЗ-Daewoo Lanos, державний номерний знак [NUMBER] , біля будинку №30 по вулиці Макара Мазая в Кальміуському районі міста Маріуполя, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Geely СК, державний номерний знак [NUMBER] , під керування позивача [PERSON] , який зупинився попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження, завдані матеріальні збитки власникам транспортних засобів. Було встановлено порушення водієм [PERSON] п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. Транспортний засіб Geely СК, державний номерний знак [NUMBER] належить [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Згідно звіту №105 про оцінку вартості матеріальної шкоди спричиненої власнику колісного транспортного засобу - вартість матеріального збитку, завданої власнику колісного транспортного засобу - автомобіля Geely СК, державний номерний знак [NUMBER] , становить 19 693 гривні 67 копійок. Також згідно квитанції та договору №50 від 22.05.2018 року витрати на проведення звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди становлять - 1250 гривень Згідно п. 1.6. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - власники транспортних засобів - це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної безпеки, відшкодовується особою згідно відповідної правової підстави, яка володіє транспортним засобом, механізмом, іншими об`єктами, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку. Ст..1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Потерпілий має право відмовитися від свого права вимоги до страховика і отримати повне відшкодування збитку від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка заподіяла шкоду. В такому випадку особа, яка завдала шкоду і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування і звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах і об`ємі відповідно до зобов`язань страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Дана правова позиція відображена в постанові Верховного Суду України від 26.11.2016р. по справі №6-954цс16. Стосовно розміру відшкодування. Згідно п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно п.14 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013р. №4- при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Згідно ст..1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п.9 роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних за позовами про відшкодування шкоди» - якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих виробництва однорідних виробів,особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Таким чином , з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню матеріальна шкода у сумі 19 693 гривні 67 копійок, яка становить розмір вартості відновлювального ремонту транспортного засобу без врахування фізичного зносу запчастин. Дане ствердження суду відповідає правовій позиції ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ , яка викладена в ухвалі від 14.06.2017року у справі №243/10544/15-ц. Також з відповідача на користь позивача, в порядку п.2 ст..22 ЦК України, підлягає стягненню сума витрат на проведення експертизи, що становить 1250 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоду, суд зазначає наступне. Відповідно дост.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зіст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Позивач моральну шкоду обґрунтовує тим, що зазнав моральних страждань, завданих у зв`язку з пошкодженням його автомобіля та не можливість його використання у повсякденному житті. Суму моральної шкоди позивач оцінює в 10000 гривень. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами) суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Факт моральних страждань потерпілого від душевного болю, який він відчував від переживання і фізичних незручностей та психологічного дискомфорту при пошкодженні його майна, сам по собі свідчить про моральні страждання потерпілого, є очевидним і не потребує доказування іншими засобами. Таким чином суд приходить до висновку, що позов обґрунтований , є підстави для його задоволення. Задовольняючи позов [PERSON] , суд, на підставі ст..141 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 1409 гривень 60 копійок, а також витрати на правову допомогу в розмірі 5500 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved