Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач по справі є його батьком. Зазначає, що на даний час є повнолітнім та навчається у Луцькому національному технічному університеті, на денній формі навчання. З врахуванням наведеного та беручи до уваги те, що на даний час не може працювати, оскільки навчається на денній формі навчання, стипендія не призначена, просить суд стягнути з відповідача аліменти на його користь у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи від 19.10.2018 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.10.2018 року дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. В період розгляду спрощеного позовного провадження по даній справі заяв, клопотань та заперечень у порядку ст. 182 ЦПК України сторонами подано до суду не було. Крім того, відзиву на позовну заяву відповідачем до суду також подано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 20.11.1998 року, відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] /а.с.5/. Відповідно до довідки ЛНТУ №2132-18 від 20.09.2018 року, [PERSON] навчається у вищевказаному навчальному закладі на 1 курсі технологічного факультету, денної форми навчання, держзамовлення /а.с.9/. Разом з тим, згідно довідки про доходи №594 від 02.10.2018 року та довідки №4725/02-20-21 від 25.09.2018 року [PERSON] на обліку УПФ України не перебуває, ніяких виплат не отримує та стипендія не нараховується /а.с.10-11/. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У правовій позиції Верховного Суду України у цивільній справі №6-1296/15цс від 24.02.2016 року, зазначено, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Беручи до уваги те, що син позивача навчається, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач зобов'язаний утримувати повнолітнього сина на період навчання, однак не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Крім того, судом також встановлено, що відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб і не позбавлений обов'язку утримувати повнолітнього сина. Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. При цьому, частиною дев'ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. На думку суду, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, шляхом щомісячного стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на його утримання, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial