Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати [PERSON] таким, що втратив право користуватися квартирою [ADDRESS]; судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є наймачем квартири [ADDRESS], згідно розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 27 квітня 2010 року № 183 «Про зміну договорів найму жилих приміщень», а також він є власником особового рахунку по вказаній квартирі. Відповідно до довідки форма 3 від 29 серпня 2016 року № 2, в квартирі [ADDRESS] також зареєстрований [PERSON] Проте, фактично в квартирі відповідач не проживає більше шести місяців поспіль, що підтверджується актами від 12 жовтня 2016 року, від 10 листопада 2016 року, від 08 грудня 2016 року, від 10 січня 2017 року, від 10 лютого 2017 року, від 07 березня 2017 року, про не проживання відповідача за місцем реєстрації, що складені комісією ЖЕД-412 та затверджені його начальником, з проставленням мокрою печатки підприємства, а також письмовими поясненнями сусідів від 21 жовтня 2016 року, що проживають за адресою [ADDRESS]. Таким чином, відповідач, у зв'язку із створенням нової сім'ї змінив своє фактичне місце проживання. Жодних перешкод у користуванні квартирою він не чинить, відповідач добровільно та самостійно прийняв рішення про зміну свого місця проживання, самостійно забрав свої особисті речі з квартири. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача, та за згодою позивача ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 10 червня 1982 року Виконавчим комітетом Радянської районної Ради народних депутатів м. Києва було видано ордер № 4109 серії Б на ім'я [PERSON], сім'я якого складається з трьох осіб: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на право зайняття квартири [ADDRESS] (а.с.5-6). В подальшому, у зв'язку із смертю квартиронаймача - [PERSON], на підставі розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації № 183 від 27 квітня 2010 року «Про зміну договорів найму жилих приміщень» було змінено договір найму трикімнатної квартири [ADDRESS] та укладено його з гр. [PERSON] (а.с.4). Відповідно до довідки № 2 від 29 серпня 2016 року, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу», у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - з 06 листопада 1986 року та [PERSON] - з 21 серпня 2014 року (а.с.7). Згідно ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наявність рішення суду про право громадянина користуватися жилим приміщенням не є перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішенням законної сили або після його виконання він був відсутнім понад шість місяців, у тому числі і в тих випадках, коли строк для виконання рішення не скінчився. Згідно ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до акту від 12 жовтня 2016 року, складеного комісією у складі старшого майстра [PERSON], майстра т/д № 1 [PERSON], двірника [PERSON] та затвердженого начальником ЖЕД-412 [PERSON], на момент обстеження в квартирі проживає [PERSON] [PERSON] у вказаній квартирі не проживає, при візуальному огляді квартири особистих речей та спального місця гр. [PERSON], а також інших ознак проживання зазначеної особи у квартирі № 100, житлового будинку [ADDRESS] не виявлено (а.с.10). Вказані відомості також підтверджуються актом від 10 листопада 2016 року, 08 грудня 2016 року, 10 січня 2017 року, 10 лютого 2017 року, 07 березня 2017 року (а.с.11-15). Також, відповідно до письмового пояснення, складеного сусідами по будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] та затвердженого майстром технічної дільниці № 1 [PERSON] ЖЕД № 412, вказані сусіди підтвердили те, що [PERSON] зареєстрований за адресо.: [ADDRESS], але не проживає з 2014 року по теперішній час (а.с.16). Відповідно до довідки № 145 від 22 березня 2017 року, виданої Житлово-експлуатаційною дільницею № 412, [PERSON] стосовно чинення йому перешкод в користування квартирою [ADDRESS] не звертався (а.с.17). Згідно листа-відповіді Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 29 березня 2017 року, звернень гр. [PERSON] стосовно чинення йому перешкод у користування квартирою за адресою: [ADDRESS] до Дніпровського управління поліції Національної поліції Головного управління у місті Києві не надходило (а.с.18). Таким чином, з огляду на вищевикладене вбачається, що відповідач тривалий час не проживає за адресою реєстрації, будь-яких дій щодо вселення її у спірну квартиру не проводив та не проводить, що свідчить про відсутність заінтересованості у проживанні в спірній квартирі. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на вищевикладене, надані стороною позивача докази підтверджують факт не проживання відповідача у квартирі без поважних причин понад шість місяців, а відповідачем не надано доказів перешкоджання позивачем у користуванні житлом, доказів наміру вселитися в квартиру, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], внаслідок відсутності понад встановлені строки. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved