Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Лознянської сільської ради Хмільницького району про визнання права власності на спадкове майно. Позовна заява мотивована тим, що 20.01.2011 року померла спадкодавець [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в с. Лозна Хмільницького району, Вінницької області по вул. Шкільна, 29. За життя [PERSON] був складений заповіт, відповідно до якого все своє майно, яке належало їй на час смерті вона заповіла позивачу. Будучи спадкоємцем за заповітом, позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори внаслідок чого було заведено спадкову справу, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, що змушує останнього звернутись до суду. В судове засідання сторони не зявились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач проти заявлених вимог не заперечував. Враховуючи подані сторонами заяви, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: 20.01.2011 року померла спадкодавець [PERSON] (а.с.4). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в с. Лозна Хмільницького району, Вінницької області по вул. Шкільна, 29. За життя, а саме 16.06.2003 року спадкодавець [PERSON] залишила заповіт згідно якого все своє майно вона заповіла [PERSON] (а.с.11,12). Позивач, являючись спадкоємцем за заповітом своєчасно звернувся з відповідною заявою до Хмільницької державної нотаріальної контори, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 26958389, однак оформити своє право позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів, до доводиться листом Державного нотаріуса Хмільницької державної нотаріальної контори № 37/02-17 від 25.01.2017 року (а.с.13). Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6- Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Як вбачається з характеристики будинку, житлових будівель та споруд, буд. № 29 по вул. Шкільна в с. Лозна Хмільницького району Вінницької області, а також господарчі будівлі за зазначеною адресою було збудовано протягом 1959 - 1991 рр.. З огляду на те, що тогочасне законодавство не передбачало реєстрацію будинків та домоволодінь в селах, суд вважає належним доказом цього технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 6-10) Таким чином, зазначене будинковолодіння увійшло до спадкової маси після смерті [PERSON] Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно інформації наданої державним нотаріусом Хмільницької державної нотаріальної контори № 550/01-16 від 23.05.2017, у Хмільницькій районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа, заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подав позивач [PERSON] (а.с. 32,33). Отже, в судовому засіданні доведено належність спадкового майна спадкодавцю, а тому в порядку спадкування за заповітом вказане право має бути визнане за [PERSON], який прийняв спадщину, крім того відповідач позов визнав, та таке визнання не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб. За таких обставин суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved