Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідача та просить визнати за ним право власності на гараж [NUMBER] в гаражному колективі «Явір», загальною площею 45,9 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Дрогобицька,69 А, в м.Стрий, Львівської області. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що згідно з довідкою №24, виданою 05.10.2015 р. головою гаражного колективу «Явір», позивач є членом даного колективу з 15 грудня 1989 р., йому належить цегляний гараж [NUMBER] розміром 6,40х4,18 м. побудований ним у 1990 р. на виділеній згідно з протоколом за №1 від 15.12.1989 р. засідання правління гаражного колективу «Явір» земельній ділянці. 12.10.2015 р. позивач отримав технічний паспорт на гараж [NUMBER] у гаражному колективі «Явір» по вул. Дрогобицькій , 69А в м. Стрий Львівської області. Однак 03.11.2015 р. Реєстраційна служба Стрийського МРУЮ рішенням № 25788941 відмовила йому в державній реєстрації права власності на гараж, покликаючись на те, що ним не надано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, подання якого передбачено ст.43 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.10.2013р. № 868. Даною нормою Закону визначено, що в разі, коли в документах, які підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, відсутні відомості про кадастровий номер земельної ділянки, заявник окрім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку. Окрім цього в позивача відсутні документи, які підтверджують прийняття об'єкту нерухомості в експлуатацію. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача - Стрийської міської ради Львівської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області також в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, щодо вирішення справи поклався на думку суду. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та з дотриманням статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно з ч.1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно з ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч.5 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно з п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, такий застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати норми ЦК України 2004 року, оскільки спірні правовідносини виникли до набрання чинності цим Кодексом та продовжують існувати після набрання ним чинності. Як вбачається з листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2013р. за № 24-150/0/4-13 проблемним є питання оформлення права власності на гаражі у гаражних кооперативах, оскільки немає чіткого законодавчого врегулювання цього питання, відсутній спрощений порядок у тих випадках, коли є факт виділення у встановленому законом порядку земельної ділянки гаражно-будівельного кооперативу (далі ? ГБК) для будівництва гаражів, багато років тому побудованих громадянами за власні кошти, встановлено факт прийняття особи членом гаражно-будівельного кооперативу, повної сплати ним пайових внесків…., ГБК не заперечує проти права власності цієї особи на гараж. Згідно п. 8 Постанови Пленуму ВСУ N 5 від 28.06.1991р. «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом. Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Рішенням №25788941 від 03.11.2015 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області Кіндракевич Б. Р. відмовлено позивачу в реєстрації права власності на спірний гараж у зв'язку відсутністю документів, які підтверджують прийняття даного об'єкту нерухомості в експлуатацію та відсутністю відомостей про кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований гараж. З витягу з протоколу №1 засідання правління гаражного колективу «Явір» від 15.12.1989 р. вбачається, що [PERSON] виділено земельну ділянку для будівництва гаражу в гаражному колективі «Явір». З копії державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER], виданого Стрийською міською Радою народних депутатів 05.07.1999р., вбачається що гаражному колективу «Явір» надано право постійного користування земельною ділянкою площею 3,165 га. Землю надано у постійне користування для гаражного будівництва згідно з рішенням виконкому Стрийської міської Ради народних депутатів від 18.03.1998р. за №93. Як вбачається з довідки №24 від 05.10.2015р., що видана головою гаражного колективу «Явір», позивач [PERSON], є членом гаражного колективу «Явір» з 15 грудня 1989 р., йому належить цегляний гараж [NUMBER], збудований згідно рішенням №1 правління гаражного колективу «Явір» від 15.12.1989 р., заборгованості по оплаті не має, гаражний колектив не заперечує проти оформлення за нею права власності на цей гараж. Згідно із ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). З технічного паспорта серії [NUMBER] на гараж [NUMBER] у гаражному колективі «Явір» за адресою м. Стрий Львівської області, вул. Дрогобицька 69А, що виготовлений ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON], вбачається, що гараж споруджено в 1989 р., його площа - 45,9 кв. м. Будівництво не вважається самочинним. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач правомірно набув право власності на спірний гараж та користується ним з 1989 р., тому відсутність документів, які підтверджують прийняття даного об'єкту нерухомості в експлуатацію, та відсутність відомостей про кадастровий номер земельної ділянки, не є перешкодою для визнання за ним права власності на цей гараж.

Outcome: approved