Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кодимського районного суду з позовом до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його баби [PERSON]. В позовній заяві позивач вказав, що 24 вересня 2007 року померла його баба [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області, та майнової частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства «Маяк» с.Шершенці, Кодимського району Одеської області, посвідченої майновим сертифікатом серії ОД-ХІІ-ХІХ №000888. Він (позивач) є спадкоємцем спадщини померлої баби за заповітом, спадщину померлої прийняв, оскільки на день її смерті проживав разом з нею, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину (майновий пай) у звязку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно. В судове засідання позивач не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. В поданій заяві свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього (заява № 02-16/335 від 14 грудня 2016 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 24 вересня 2007 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №111620, виданого 26 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлої [PERSON] ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.52 га., яка розташована на території Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на землю ІІІ-ОД №001580, виданим 20 березня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Окрім цього, до спадщини померлої ввійшла майнова частка (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк» с.Шершенці, Кодимського району Одеської області, у розмірі 0.001% пайового фонду, вартістю 4336 грн., яка посвідчена майновим сертифікатом ОД-ХІІ-ХІХ №000888, виданим 10 вересня 2003 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що 18 лютого 2002 року [PERSON] склала заповіт, яким належну їй земельну ділянку заповіла [PERSON]- позивачу у справі, який відповідно до ст.1223 ЦК України є спадкоємцем за заповітом належної померлій спадщини у вигляді земельної ділянки. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. З довідок Кодимської міської ради №№3629 та 3630 від 01 вересня 2016 року вбачається, що позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] проживали разом в одному помешканні до дня смерті останньої. Отже, за змістом ч.3 ст.1268 ЦК України позивач [PERSON] вважається таким, що у передбаченому законом порядку прийняв належну померлій [PERSON] спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлої за заповітом, однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві цього свідоцтва через відсутність оригіналів документів, що підтверджує право власності спадкодавця на це майно, зокрема державного акту на право приватної власності на землю, який втрачено, оголошення про що було розміщене в газеті «Вісті Кодимщини» №34 від 20 серпня 2016 року (відмова нотаріуса № 1292/02-14 від 08 грудня 2016 року). Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу, зокрема державного акту на право приватної власності на землю, відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права (в частині спадкування земельної ділянки) відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим його позов в цій частині підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.3 ст.1268 ЦК України він є таким, що у передбаченому законом порядку прийняв спадщину померлої [PERSON], що у відповідності з п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України є підставою набуття права власності на земельну ділянку. Водночас, задоволенню не підлягають вимоги позивача про визнання в судовому порядку права власності на належну померлій майнову частку (пай), оскільки, як встановлено судом, оригінал майнового сертифікату є в наявності у позивача, що дозволяє йому отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на це спадкове майно. Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вказав, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial