Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, де просив суд визнати недійсним результати електронних торгів, проведених ДП «Сетам» 29.01.2018, оформлених протоколом проведення електронних торгів № 313922 від 29.01.2018. складеним ДП «Сетам», та актом про проведені електронні торги від 27.03.2018 державного виконавця Горішньоплавнівського міського ВДВС ГТУЮ в Полтавській області; визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане 11.04.2018 приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Куц С.М. серії ННВ 299648 № 924; вирішити питання розподілу судових витрат. Свої вимоги мотивував тим, що судовим рішенням від 16.12.2015 квартира [ADDRESS] була визнана об`єктом спільної сумісної власності його, позивача [PERSON] , і відповідача [PERSON] , Цим же рішенням суду за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по Ѕ частині квартири за кожним. Право власності [PERSON] належним чином зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, його право власності на частину квартири зареєстроване не було. 04.04.2018 позивачеві стало відомо, що 29.01.2018 в рамках зведеного виконавчого провадження відбулися електронні торги, за результатами яких за ціною 260865 грн (після уцінки) була продана Ѕ частина вищезазначеної квартири. Організатором торгів було ДП «Сетам», результати торгів були оформлені протоколом № 313922 та актом про проведені електронні торги від 27.03.2018. 11.04.2018 приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Куц С.М. Клеймьоновій І.Г., як переможцю торгів, було видане свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Вважає, що при проведенні електронних торгів з продажу належної йому Ѕ частини квартири були порушені вимоги чинного законодавства, внаслідок чого були порушені його права і законні інтереси. Так, право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , як на окремий самостійний об`єкт цивільних правовідносин, боржник не набув, отже Ѕ частина нерухомого майна не набула статусу об`єкта нерухомості, а тому не могла бути об`єктом реалізації з торгів. Крім того, повідомлення про електронні торги містило інформацію про цілу квартиру (характеристику, опис, наявність дефектів тощо), а не про Ѕ частину цієї квартири. Не відповідає дійсності інформація про жилу та нежилу площу, площі окремих кімнат, оскільки в квартирі були здійснені перепланування. Крім того, майно продано за ціною, визначеною після уцінки, на підставі необґрунтованого та незаконного висновку про вартість майна, а тому майно було продано за заниженою ціною. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, де вона вказала, що позивач є боржником по кількох виконавчих провадженням за судовими рішеннями, де вона є стягувачем. Оскільки в добровільному порядку [PERSON] ухилявся від виконання зобов`язань щодо погашення заборгованості, органом виконавчої служби була розпочата примусова процедура стягнення боргу. На стадії примусового виконання судових рішень, яка тривала понад два роки, було описано й накладено арешт на майно боржника, а саме Ѕ частину квартири. [PERSON] було попереджено про примусову реалізацію вказаного майна в разі несплати заборгованості, інше майно, за рахунок якого можливо було б провести стягнення, у боржника було відсутнє. Зазначені позивачем порушення процедури реалізації майна є безпідставними. Дії позивача, на думку відповідача [PERSON] , свідчать про намагання уникнути відповідальності за власними борговими зобов`язаннями. ДП «Сетам» надіслало відзив на позов [PERSON] . У відзиві вказує, що порушення вимог порядку реалізації арештованого майна та інших норм законодавства під час проведення електронних торгів, які могли б вплинути на результати їх проведення, допущено не було. ДП «Сетам» вважає, що позивач не доводить належними та допустимими доказами. що у результаті електронних торгів порушені його права. Позивачем [PERSON] подано також заяву про уточнення підстав позову, де він вказав, що ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 09.10.2018, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 26.11.2018, задоволено скаргу [PERSON] та визнано неправомірними дії державного виконавця Горішньоплавнівського міського ВДВС ГТУЮ у Полтавській області щодо визначення вартості майна відповідно до звіту оцінки майна, що належить [PERSON] , а саме Ѕ частину квартири [ADDRESS] , відповідно до якого ринкова вартість суб`єкта оцінки без урахування ПДВ складає 306900 грн, визнано протиправним звіт про оцінку майна щодо Ѕ частки житлового приміщення (квартири), загальною площею 64,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Постановою Верховного Суду від 15.05.2019 ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 09.10.2018 та постанову Полтавського апеляційного суду від 26.11.2018 у частині вирішених вимог [PERSON] про визнання протиправним звіту про оцінку 1/2 частки житлового приміщення (квартири), загальною площею 64,8 кв. м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , скасовано, ухвалено у цій частині нове судове рішення про закриття провадження у справі. У решті ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 09.10.2018 та постанову Полтавського апеляційного суду від 26.11.2018 залишено без змін. При цьому рішення Верховного Суду мотивоване тим, що суб`єкт оціночної діяльності у порушення вимог законодавства безпосередньо не ознайомлювався з об`єктом оцінки шляхом його огляду, а тому дії державного виконавця щодо визначення вартості Ѕ частки квартири є протиправними. Вважає, що визнання неправомірними дій державного виконавця щодо визначення вартості спірного майна має наслідком відсутність визначення вартості такого майна, відсутність оцінки такого майна, а тому торги з реалізації спірного майна були проведені з порушенням вимог чинного законодавства і такі порушення вплинули на результати торгів та призвели до порушення його прав та інтересів, так як майно було продане за заниженою ціною. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 07.08.2019 задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі в якості співвідповідача Горішньоплавнівський міський відділ ДВС ГТУЮ в Полтавській області (назва після перейменування - Горішньоплавнівський міський відділ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми)). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Кириченко Г.В. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та в заяві про уточнення підстав позову. Просила позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Ципко Р.В. позовних вимог не визнав з підстав, зазначених у відзиві. Представник відповідача Горішньоплавнівського міського відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Миргородська О.Л. позовних вимог [PERSON] не визнала. В подальшому у судові засідання представник відповідача не з`являвся, подав до суду заяву, де просив справу розглядати без їх участі . Представник відповідача ДП «Сетам» в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, у відзиві просив справу розглянути без участі представника ДП «Сетам». Заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено у судовому засіданні рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.12.2015 в справі за позовом за [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, шлюб між сторонами розірвано, визнано спільною сумісною власністю подружжя квартиру [ADDRESS] ; визнано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині за кожним; в іншій частині позовних вимог [PERSON] - відмовлено, стягнуто судові витрати. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 10.03.2016 рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.12.2015 в частині відмови в задоволенні позову про визнання права на компенсацію від продажу автомобіля та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 149499 грн. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано право на компенсацію від продажу автомобіля та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію від продажу автомобіля в сумі 149449,71 гривень. Решту рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.12.2015 залишено без змін. 24.03.2016 право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.12.2015, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Матеріалами справи підтверджено, що на виконанні у Горішньоплавнівському міському відділу ДВС з 21.04.2016 перебувало зведене виконавче провадження № 51022328 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за вказаними вище судовими рішеннями на загальну суму 157576,43 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами. Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вжити передбачених Законом заходів, щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ст..48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 21.11.2017 за постановою державного виконавця від 21.11.2017 при виконанні виконавчого листа № 2/534/557/15 від 16.12.2015 було накладено арешт на нерухоме майно, належне [PERSON] . Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Сторонами визнається, що боржником та стягувачем у 10-денний строк з дня винесення приватним виконавцем постанови про арешт майна боржника не здійснювалися дії, направлені на досягнення згоди щодо визначення вартості Ѕ частини квартири [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що постановою державного від 14.06.2017 для участі у виконавчому провадженні з метою визначення вартості описаного та арештованого майна - Ѕ частини квартири [ADDRESS] - залучено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи». Згідно звіту про незалежну оцінку майна №545 від 20 жовтня 2017 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності приватним підприємством «Центр незалежної оцінки та експертизи», ринкова вартість об`єкта оцінки без урахування ПДВ, а саме Ѕ частини квартири [ADDRESS] , складає 306900 грн. Відповідно до ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. 02.11.2017 державним виконавцем сторонам виконавчого провадження направлено офіційне повідомлення про проведення оцінки арештованого майна, згідно з якою вартість Ѕ частини квартири [ADDRESS] становить 306900 грн. без ПДВ. В матеріалах виконавчого провадження наявна довідка начальника Горішньоплавнівського МВДВС ГТУЮ у Полтавській області про відсутність надходження повідомлень про оскарження оцінки майна. Згідно ч.1-3 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 затверджено Порядок реалізації арештованого майна. В редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що реалізація майна здійснюється шляхом проведення організатором електронних торгів або торгів за фіксованою ціною. Реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити в тому числі відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, обмежену функціональність (додатково зазначається інформація, визначена пунктами 6 - 10 розділу ІІІ цього Порядку). Виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна. Організатор проводить електронні торги (торги за фіксованою ціною), у тому числі повторні, відповідно до строків, визначених цим Порядком. Електронні торги розпочинаються у визначений в інформаційному повідомленні про електронні торги день. Переможцем електронних торгів визнається учасник, від якого на момент завершення електронних торгів надійшла найвища цінова пропозиція (при звичайному перебігу торгів або через особливу ставку). Якщо один із учасників запропонував придбати майно за стартовою ціною і пропозицій щодо купівлі майна від інших учасників не надійшло, майно продається за стартовою ціною. Після закінчення електронних торгів (закінчення строку аукціону з урахуванням його можливого продовження) на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Не пізніше наступного робочого дня Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів за лотом. Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється Організатором на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження». На підставі копії протоколу переможець електронних торгів протягом десяти банківських днів з дня визначення його переможцем здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно. Після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди Організатору) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди Організатору (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/надсилання акта про проведені електронні торги переможцю виконавець виносить постанову про зняття арешту з реалізованого майна, накладеного відділом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) (крім арешту, накладеного на виконання рішення суду про вжиття заходів для забезпечення позову). Копії постанови виконавця про зняття арешту з реалізованого майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення переможцю та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги. З заяви на реалізацію арештованого майна вбачається, що державним виконавцем направлено документи щодо проведення реалізації майна, що належало [PERSON] , в межах виконання зведеного виконавчого провадження № 51022328 з виконання чотирьох виконавчих документів на загальну суму 157576,43 грн. на користь [PERSON] , на реалізацію передана Ѕ частина квартири [ADDRESS] ), яка знаходиться на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку, має три кімнати, загальною площею 64,8 кв.м., оціночна вартість - 306900 грн. . Протоколом № [NUMBER] проведення електронних торгів підтверджено, що 29.01. 2018 відбулися електронні торги з продажу Ѕ частини трикімнатної квартири загальною площею 64,8 кв.м. [ADDRESS] , ціна продажу після уцінки - 260865 грн., переможцем торгів став учасник № 2 [PERSON] 27.03.2018 державним виконавцем Горішньоплавнівського міського відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області при виконанні виконавчого листа № 2/534/557/15, виданого 16.12.2015 Комсомольським міським судом Полтавської області про стягнення боргу 149449,71 грн. з [PERSON] , складено акт про проведені електронні торги з продажу Ѕ частини квартири [ADDRESS] , що належала боржнику [PERSON] 11.04.2018 приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Клеймьоновій І.Г. видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11.04.2018 за [PERSON] зареєстровано право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів ННВ 299648р.№924, виданого 11.04.2018. Як встановлено судом позивачем [PERSON] оскаржувалися дії державного виконавця щодо проведення оцінки майна боржника. Постановою Верховного Суду від 15.05.2019 в справі № 534/1146/15, винесеною у справі за скаргою [PERSON] на дії державного виконавця Горішньоплавнівського міського ВДВС ГТУЮ у Полтавській області у виконавчому провадженні № 51022328 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу на загальну суму 157576,43 грн., встановлено що дії державного виконавця щодо проведення оцінки майна боржника є неправомірними, оскільки проведення оцінки майна боржника є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того визначення вартості майна боржника здійснюється державним виконавцем самостійно чи із залученням суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.При цьому судами встановлено, що суб`єкт оціночної діяльності ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» у порушення Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», постанови Кабінету Міністрів України № 1891 «Про затвердження Методики оцінки майна», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна», Міжнародних стандартів оцінки, безпосередньо не ознайомлювався з об`єктом оцінки шляхом його огляду. Також судами встановлено, що у порушення частини п`ятої статті 20 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець не попередив оцінювача про кримінальну відповідальність за недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна, про що свідчить відсутність підпису уповноваженої особи ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» у постанові від 14 червня 2017 року про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Разом з цим касаційний суд констатував, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації свої практичної діяльності, тобто є документом, що фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Таким чином, правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що ухвала Комсомольського міського суду Полтавської області від 09.10.2018 та постанова Полтавського апеляційного суду від 26.11.2018 у частині вирішення скарги [PERSON] про визнання протиправним звіту про оцінку майна підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі у цій частині, в решті оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягають залишенню без змін. Висновком експерта № 60-19 від 05.08.2019, проведеного на замовлення представника позивача, що не містить відмітки про попередження експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову від дачі експертного висновку, та висновком експерта № 92-19 від 3.12.2019, який містить підпис експерта про попередження про кримінальну відповідальність, визначено ринкову ціну Ѕ частини квартири [ADDRESS] в тому числі і станом на складення звіту про незалежну оцінку майна. За експертним висновком від 03.12.2019 ринкова ціна Ѕ частини вказаного нерухомого майна станом на 20.10.2017 становить 367472 грн. Допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON] , який складав обидва висновки, суду повідомив, що ним проводилося два дослідження, складалося два висновки, оскільки на друге дослідження додатково заявником подано новий технічний паспорт з відміткою про проведене перепланування у квартирі, за рахунок якого житлова площа збільшилася на 1,1 кв.м. Огляд об`єкту дослідження ним не здійснювався, технічний стан квартири визначався по фотознімкам, розміщеним на сайті та за технічним паспортом, з яких вбачається, що квартира знаходиться у доброму стані. Вказав, що вартість матеріалів, з допомогою яких проведено ремонт, не впливає на оцінку майна, враховувалося виконання ремонтних робіт, стан інженерних мереж до уваги не брався. Допитаний судом свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у квартирі [ADDRESS] , що належала його брату, [PERSON] , та [PERSON] , була перепланована у 2006-2007 роках під час ремонту. Відповідач [PERSON] у 2019 році не допускала до квартири ні представника БТІ, ні державного виконавця для проведення огляду майна. З наданих суду технічних паспортів також вбачається, що на час проведення електронних торгів у квартирі [ADDRESS] було наявне перепланування, яке не було відображено у інформаційному повідомленні про електронні торги. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно із ч.2 ст. 16 та ч.1 ст.215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодекс), зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення торгів, складання за результатами їх проведення акта є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Наведене узгоджується з нормами ч.4 ст. 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Таким чином, правова природа продажу майна з електронних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури порядку проведення торгів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України 22 лютого 2017 року у справі 6-2677цс16. Відповідно до ч. 1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як вбачається із частини 3 вказаної вище статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. З наведених положень чинного законодавства вбачається, що акт про проведені електронні торги, який складений за результатами торгів, стосується оформлення правового результату торгів, наслідком яких є виникнення цивільних прав та обов`язків, у зв`язку з чим торги є правочином у розумінні 202 ЦК України. З огляду на це, порушення встановлених Порядком правил реалізації арештованого майна є підставою недійсності електронних торгів. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 22.02.2017 у справі № 6-2677цс16, підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів. Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази, згідно вимог ст.ст.77 - 80 ЦПК України, мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Згідно ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем суду не надано належних та допустимих доказів того, що при проведенні електронних торгів відбулось таке порушення вимог Закону «Про виконавче провадження» чи Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 в редакції, чинній на момент проведення спірних електронних торгів, яке б вплинуло на результат електронних торгів, а також не доведено обставин, які б свідчили про порушення прав і законних інтересів [PERSON] при проведенні електронних торгів. При обґрунтуванні позову представник позивач посилався на те, що належне боржнику нерухоме майно було передано на реалізацію за заниженою ціною, яка визначена державним виконавцем з порушенням вимог законодавства, у зв`язку з чим відбулось порушення його прав та законних інтересів. Відповідно до ст..57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі незгоди з результатами визначення вартості чи оцінки майна, сторони виконавчого провадження мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення про такі результати. Згідно правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду України від 24.10.2012 у справі №6-116цс12, та постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №490/5475/15 та від 02.05.2018 у справі № 910/10136/17, дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб. Підготовчі дії державного виконавця з метою проведення прилюдних торгів щодо реалізації арештованого майна, визнано неправомірними ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 09.10.2018, яка набрала законної сили. Разом з цим позивачем, на думку суду, не доведено, що порушення, допущені державним виконавцем щодо проведення оцінки майна боржника, які встановлені судом, могли вплинути на результат торгів, призвели до порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, і належним способом захисту яких є визнання електронних торгів недійсними. Представником позивача не доведено, що навіть з урахуванням вказаного перепланування та збільшення житлової площі всієї квартири на 1,1 м.кв., а також за наявності в повідомленні про електронні торги інформації виключно про Ѕ частини квартири, а не цілу квартиру, вартість належної боржнику частини була б вищою за ціну, за яку вона була реалізована. Встановлення іншої вартості зазначеного вище нерухомого майна відповідно до висновку експерта № 92-19 від 03.12.2019, яким також не проводився безпосередній огляд об`єкту дослідження, не доводить порушення прав позивача [PERSON] , оскільки ціна майна, що виставляється на торги з метою примусового продажу, є відмінною від ринкової вартості та залежить від попиту (пропозицій) учасників торгів. Суд також вважає помилковою позицію позивача щодо того, що лише після виділення в натурі частки боржника з майна, яке перебуває у спільній частковій власності, виникає право передавати майно на реалізацію та згодом приймати рішення про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, оскільки частина майна не набула статусу об`єкта нерухомості. Відповідно до ст..355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність є різновидом права власності, що ускладнена множинністю суб`єктів. Крім того, специфіка правовідносин спільної власності полягає в єдності об`єкта права власності відносно зазначеної множинності суб`єктів такого права. В силу ст..177 ЦК України частка у праві спільної власності є об`єктом цивільних прав. Частиною 1 ст. 356 ЦК передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Розмір часток у праві спільної часткової власності вважається рівним. При цьому, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. За змістом статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до положень частини другої статі 366 ЦК України кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку. Отже, частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав та на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу шляхом вимоги продажу цієї частки з публічних торгів. Така ж правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 15.01.2020 в справі № 367/6231/16-ц. Таким чином, вирішуючи спір про визнання прилюдних торгів недійсними, суду необхідно встановити такі факти: чи мало місце порушення порядку проведення прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результат торів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів. Сукупність цих обставин позивачем [PERSON] під час розгляду справи не доведена, зокрема не надано належних і допустимих доказів, що зазначені ним порушення вплинули на результат електронних торгів, а також не доведено обставин, які б свідчили про порушення його прав і законних інтересів при проведенні електронних торгів. Оскільки суд не вбачає підстав для визнання електронних торгів недійсними, відсутні і підстави визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданого за результатами проведення електронних торгів. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed