Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом (в подальшому уточнений) до ДП НАК «Надра України» «Центрукргеологія» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати зарплати та стягнення компенсації втрати частини доходів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона до 03.02.14р. працювала на різних посадах у ДП і була звільнена за власним бажанням. На час звільнення їй була нарахована, але не виплачена зарплата в розмірі 29054грн. 26коп. та вихідна допомога при звільненні 7308грн. Дана заборгованість була виплачена позивачеві лише 03.11.2014р., тобто через 187 робочих днів після звільнення. З посиланням на положення ч.1 ст. 116, ст. 117, ст. 95 КЗпП України, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати», позивач просить суд стягнути з ДП на свою користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 47879грн. 48коп. та компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати в розмірі 9013грн. 40коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] повністю підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача ДП НАК «Надра України» «Центрукргеологія» за довіреністю Сердюк Я.А. уточнені позовні вимоги не визнав і просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що [PERSON], 1955р. народження, наказом №18к від 03.02.14р. звільнена з посади начальника пошукового закону ПЗП у зв»язку з виходом на пенсію, на підставі ст. 38 КЗпП України. За даними довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 12.01.2015р. [PERSON] через банківську установу на картковий рахунок 03.11.2014р. отримала заробітну плату в розмірі 51824грн. 59коп. Таким чином, час затримки щодо виплати працівникові заробітної плати становить 187 робочих днів. Відповідно до даних таблиці середньомісячної та середньоденної зарплати [PERSON] на підприємстві, - середньоденна зарплата становить 256грн. 04коп., середня кількість робочих днів 21,5. Дані обставини сторонами не оспорюються. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Як передбачено ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівнику при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ст. 117 КЗпП). Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. (ч.1 ст. 233 КЗпП). Враховуючи, що [PERSON] лише 03.11.2014р. отримала нараховану при звільненні, але не виплачену зарплату і 13.01.2015р. звернулася до суду з даним позовом, то суд вважає, що позивачем не порушені строки звернення до суду, передбачені ст. 233 КЗпП з врахуванням положень рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012р. по справі №4-рп/2012. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку з 03 лютого 2014р. по 03 листопада 2014р., тобто: 187 днів х 256грн. 04коп.= 47879грн. 48коп. При визначенні середньої заробітної плати суд враховує Порядок обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995р. №100 з наступними змінами і доповненнями. Згідно із ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995р. компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв»язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. ст. 2,3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати» від 19.10.2000р., компенсація громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в т.ч. заробітна плата. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Таким чином, компенсація заборгованості за час затримки виплати зарплати з урахуванням індексів інфляції за період з лютого по жовтень 2014р. включно становить 9013грн. 40коп. (сума боргу за відповідний місяць х індекс інфляції за відповідний місяць : 100% - сума боргу за відповідний місяць = розмір компенсації за відповідний місяць), а тому суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні не заперечував обставин щодо правильності нарахування розміру компенсації, яка складає 9013грн. 40коп. Доводи представника відповідача про те, що у задоволенні уточнених позовних вимог [PERSON] слід відмовити, оскільки позовна заява [PERSON], з якою вона зверталася до Соснівського райсуду м. Черкаси, залишена без розгляду відповідно до ухвали Соснівського райсуду м. Черкаси від 27.11.2014р. на підставі ст. 207 ч.1 п.5 ЦПК України, - є безпідставними. Відповідно до вимог діючого цивільно-процесуального законодавства позивач вправі розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд і залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє його права звернутися до суду повторно. Крім того, відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, безпідставними є й доводи відповідача про недоведеність його вини у несвоєчасному розрахунку з позивачем та відсутність на рахунках підприємства грошових коштів для виплати заробітної плати працівникові, оскільки такі обставини не звільняють його від відповідальності за ст. 117 КЗпП. До того ж, під час розгляду справи представником відповідача не зазначено і судом не встановлено вини [PERSON] як працівника підприємства, у виникненні становища, яке призвело до затримки розрахунку при його звільненні. Отже, уточнені позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 569грн. 00коп. На підставі викладеного та,

Outcome: approved