Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача КП « Генічеського ВУВКГ» на його середній заробіток з розрахунку 140,95 гривень за кожен день прострочки з 02 січня 2013 року по день ухвалення рішення. В поданому позові позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 02 лютого 2016 року його було звільнено із займаної посади начальника КП «Генічеське ВУВКГ». В цей же день, згідно бухгалтерської довідки та розрахункового листа від 28.04.2016 року вих.№09/02.1-231, які були надані керівником КП «Генічеське ВУВКГ» Анікієвичем Ф.М. на вимогу суду у судовій справі №653/530/16-ц за його позовом, йому було нараховано компенсацію за невикористані відпустки за 108 календарних днів в сумі 12048,48 гривень. Тобто, йому не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата (відпускні) починаючи з 02 січня 2013 року, дня, коли він також отримав компенсацію за невикористані відпустки при попередньому визнаному судом незаконному звільненні по день чергового звільнення - 02 лютого 2016 року. Також, згідно цієї бухгалтерської довідки з його заробітної плати (компенсації) було утримано, за рішенням суду 2410 гривень та судовий збір у розмірі 363,22 гривні, без наказу керівника, без його згоди, без будь-якого попередження та надання йому письмового повідомлення про розрахунки. Законодавством України передбачено, що однією з важливих організаційно-правових гарантій дотримання прав працівників, що звільняються з підприємства, організації, установи є своєчасний, у повному обсязі розрахунок при звільненні. З 02 лютого 2016 року в день його звільнення, згідно бухгалтерської довідки, йому було нараховано компенсацію за невикористані 108 календарних днів відпусток, починаючи з 02 січня 2013 року - дня його попереднього звільнення в сумі 12048,48 гривень. З цієї суми, в порушення норм трудового законодавства України, безпідставно було утримано за рішенням суду 2410 гривень та судовий збір в сумі 363,22 гривні. У відповідності до контракту його заробітна плата становить 3000 гривень. Середньоденна заробітна плата становить 140,95 гривень. Затримка виплати заробітної плати в сумі 2410 гривень почалась з 02 січня 2013 року - періоду ненадання йому щорічних оплачуваних відпусток. В судовому засіданні позивач [PERSON] дав аналогічні пояснення з приводу заявлених позовних вимог та повністю підтримав їх та обставини поданого позову. Просив задовольнити позов. Представник відповідача за дорученням Щедров О.П. пред'явлені позовні вимоги позивача [PERSON] не визнав, заперечував у їх задоволенні. Свої заперечення в наданому до суду відзиві обґрунтував наступним. Позивач [PERSON] перебував на посаді начальника КП «ГВУВКГ» і здійснював свої посадові обов'язки на підставі укладеного контракту між ним та Генічеською міською радою. 01.09.2014 року Розпорядженням Генічеського міського голови [PERSON] було поновлено на посаді начальника КП «ГВУВКГ» з 02.01.2013 року на підставі рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 12.08.2014 року. В подальшому розпорядженням Генічеського міського голови з [PERSON] достроково з 02.02.2016 року припинено дію контракту №16/2011 за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України (прогул). Не погоджуючись із зазначеним розпорядженням [PERSON] звернувся до Генічеського районного суду Херсонської області із позовом про скасування розпорядження Генічеського міського голови №04 від 02 лютого 2016 року «Про дострокове припинення дії контракту з керівником КП «ГВУВКГ», поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та моральної шкоди. Рішенням Генічеського районного суду позов [PERSON] не був задоволений, і ухвалою апеляційного суду рішення залишено в силі. Відповідно до зазначених судових рішень стягнуто в КП «ГВУВКГ» на користь [PERSON] заробітну плату за 2 робочих дні грудня місяця 2015 року в сумі 327 гривень 27 копійок, 12 робочих днів січня місяця 2016 року в сумі 2355 гривень 17 копійок, всього на суму 2682 гривні 44 копійки. У вищезазначеному судовому провадженні розглядалось законність розірвання контракту з позивачем, кількість виплачених йому коштів при звільненні, а також заподіяння [PERSON] моральної шкоди. Включно у дані справі розглядались і такі докази, як розрахунковий лист від 02.02.2016 року, бухгалтерська довідка №09/02.1-231 від 28.04.2016 року та інші первинні бухгалтерські документи, які підтверджували перерахування відповідних коштів на користь колишнього директора КП «ГВУВКГ». Судом вже досліджувалось факти повноти та правильності перерахунку коштів позивачу після його звільнення, що свідчить про відсутність права вимоги в позивача та відсутність спору. Позивач [PERSON] підставами позову визначає порушення норм трудового законодавства в нібито безпідставному утриманні 2773,22 гривні із коштів виплачених йому при звільненні 02.02.2016 року. Стягнення даних коштів законне, оскільки 17.04.2013 року рішенням Генічеського районного суду у справі №653/226/13 позовні вимоги КП «ГВУВКГ» було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь КП «ГВУВКГ»» грошові кошти у розмірі 56560,19 гривень та 565,60 гривень судового збору. 09.07.2013 рішенням апеляційного суду Херсонської області у справі 653/226/13 частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та змінено рішення суду в частині належних до стягнення сум, а саме з 56560,19 гривень до 36322 гривні та суму судового збору з 565,60 гривень до 363,22 гривні. 22.12.2014 року в КП «ГВУВКГ» відбулася реорганізація шляхом його припинення та приєднання до КП «Азовкомунсервіс». Встановлено, що КП «Азовкомунсервіс» є повним правонаступником КП «ГВУВКГ» до якого переходять все майно, майнові та немайнові права та обов'язки. 05.01.2016 року наказом Голови комісії з припинення діяльності з КП «ГВУВКГ», у зв'язку з тривалим невиконанням рішення суду у справі №653/226/13 вирішено здійснювати відрахування із заробітної плати [PERSON], щомісячно по 20% заробітку до повного покриття збитків. Факт утримання коштів згідно рішення суду при звільненні [PERSON], ані наказ Голови комісії з припинення діяльності з КП «ГВУВКГ» від 05.01.2018 року «Про утримання коштів з заробітної плати» не оскаржувались у визначеному законом порядку. Навіть у разі неправомірності утримання коштів у позивача не виникає вимога стягнення середнього заробітку за кожен день прострочення виплат при звільненні, згідно ст.116,117 КЗпП України. Крім того, згідно Постанови Пленуму Верховного суд України «Про практику застосування судами законодавства про працю» №13 від 24.12.1999 року не можна вважати спором про розмір сум, належних до виплати при звільненні, спір про відрахування із заробітної плати (на відшкодування матеріальної шкоди, на повернення авансу тощо), оскільки він вирішується в іншому встановленому для нього порядку. Позивач не вірно обрав спосіб захисту. В судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав письмові заперечення викладені у відзиві, та просив відмовити в задоволенні позову. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази надані сторонами вважає встановленими наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] був звільнений із займаної посади начальника КП «Генічеське ВУВКГ». В цей же день згідно бухгалтерської довідки та розрахункового листа від 28.04.2016 року було нараховано компенсацію за невикористані відпустки за 108 календарних днів в сумі 12048,48 гривень. Було отримано 5122,68 гривень, в т.ч. по рішенню суду 2410 гривень, до виплати було нараховано 6825,80 гривень, які були отримані [PERSON], що підтверджується бухгалтерською довідкою від 28.04.2016 року №09/02.1-231 та не заперечувалось сторонами. 22.12.2014 року рішенням сесії Генічеської міської ради №1060 було прийнято рішення про реорганізацію комунальних підприємств, шляхом припинення КП «ГУВУВКГ» та приєднання до комунального підприємства «Азовкомунсервіс». 05.01.2016 року наказом №77 голови комісії з припинення діяльності КП «Генічеське ВУВКГ» було видано наказ начальнику фінансового відділу та бухгалтерії КП «Генічеське ВУВКГ» на виконання рішення Генічеського районного суду від 17.04.2013 року та рішення апеляційного суду Херсонської області про стягнення збитків завданих КП «ГВУВКГ» директором [PERSON] здійснювати відрахування із заробітної плати директора [PERSON] щомісячно 20% заробітку, до повного покриття збитків. Позивач [PERSON] вважає, що утримання із остаточної виплати при звільненні 2410 гривень відповідачем є незаконним, а тому до них слід застосувати вимоги ст.117 КЗпП України, що передбачає виплату працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Просить стягнути з відповідача середній заробіток з розрахунку 140,95 гривень за кожен день прострочки з 02 січня 2013 року по день ухвалення рішення. Виплата середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати передбачена ст.117 КЗпП України, можлива у разі не виплати належної заробітної плати. Судом встановлено, що остаточний розрахунок з позивачем при звільнені був здійснений ще 28.04.2016 року. У відповідності 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року не можна вважати спором про розмір сум, належних до виплати при звільненні, спір про відрахування із заробітної плати (на відшкодування матеріальної шкоди, на повернення авансу тощо), оскільки він вирішується в іншому встановленому для цього порядку. Оскільки наказ Голови комісії з припинення діяльності КП «ГВУВКГ» від 05.01.2018 року «Про утримання коштів з заробітної плати» не оскаржувався у визначеному законом порядку позивачем, на день розгляду справи є чинним, тому підстав вважати незаконним утримання 2410 гривень не має. Суд повністю погоджується запереченнями відповідача, які повністю спростовують доводи позивача, також вважає, що позов позивача є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню. Доповнення до позовної заяви [PERSON], в яких позивач фактично збільшує позовні вимоги, судом не приймається, оскільки суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження, на що був згоден позивач. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed