Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду, в якому просить постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] матеріальні збитки згідно звіту № 131/15 від 24 грудня 2015 року в сумі 6539,00 грн. та стягнути з [PERSON] витрати на судові збори, витрати за складання звіту № 131/15 з дослідження документів у розмірі 1564 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він проживає та зареєстрований в квартирі [ADDRESS] 13 січня 2013 р. трапилось затоплення [ADDRESS] з вище розташованої квартири [NUMBER], яке тривало майже добу. Власником даної квартири є [PERSON]. Дану квартиру відповідача наймає [PERSON]. Так, позивач зазначає, що [PERSON] не надав позивачу можливості оглянути в квартирі [NUMBER] водопровідні труби та крани. Позивач викликав Аварійну службу Управління житлового господарства Святошинського району, однак служба не перекрила воду в підвалі будинку № 2 та залишила місце виклику. 14 січня 2013 року бригада із «ЖЕД-3» повідомила, що затоплення квартири [NUMBER] відбулось через поломку нижньої частини крана лічильника гарячої води у вище розташованій квартирі [NUMBER]. Відповідно до звіту про визначення розміру матеріальних збитків встановлені пошкодження стелі, стіни, двері та підлоги у всіх приміщеннях квартири у результаті чого вартість матеріальної шкоди становить 6539, 00 грн. (а.с. 1-2). В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що її вини в залитті не має. Зазначила, що лічильники було встановлено згідно з вимогами чинного законодавства, проте, документальних підтверджень цьому надано не було. Заслухавши сторони та їх представників та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є власником особового рахунку квартири [ADDRESS]. Актом про залиття від 28.01.2013 року встановлено факт залиття зазначеної квартири, що мало місце 14 січня 2013 року та зазначено, що причиною залиття є вихід з ладу самостійно встановленого мешканцем квартири [NUMBER] лічильника ГВП (а.с. 3,4). Власником квартири [ADDRESS] [PERSON] (а.с.42). Згідно з п. 2.3.6. Правил утримання житлових будинків та прибудинковх територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року, у разі залиття квартири складається відповідний акт. Згідно додатку № 4 до зазначених Правил, у акті, зокрема, зазначається що трапилось, причини та наслідки залиття, акт складається комісією у складі головного інженера виконавця послуг, майстра, слюсаря-сантехніка, з актом ознайомлюються мешканці квартир. Рішенням Святошинського районного м. Києва від 11.03.2015 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири, яке відбулось 13.01.2013 року та стягнуто з останньої на користь позивача 500 грн. моральної шкоди та судовий збір (а.с. 50).При цьому, вказаним рішенням вже було встановлено факт вини відповідача у вказаному залитті. 05.08.2015 року Святошинський районний суд м. Києві відмовив в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди з підстав існування рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2013 року, яким у відшкодування шкоди, завданої залиттям 13.01.2013 року стягнуто шкоду на користь [PERSON] з [PERSON] Вказане рішення набрало законної сили на підставі ухвали суду апеляційної інстанції від 06.10.2015 року (а.с.67-71). 24.06.2016 року у Святошинський районний суд м. Києва задовольнив заяву [PERSON] про перегляд за ново виявленими обставинами рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2013 року, ухвалене в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], КП «Ремонтно-експлуатаційна організація №3» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири та скасував зазначене рішення, а вказаний позов залишив без розгляду (а.с. 42). Відповідно до ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Відповідно до ст.ст. 319,322 ЦК України, власність зобов'язує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить. Згідно ст. 323 ЦК України, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження майна несе його власник. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною першою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до Звіту № 131/15 від 24.12.2015 року, розмір матеріального збитку, який завдано власнику в результаті залиття квартири [ADDRESS], яке трапилось 14.01.2013 року станом на момент складання даного звіту становить 6 539,00 грн. (а.с. 6-30). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що залиття квартири позивача відбулося саме з вини відповідачів, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 6539,00 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат за проведення оцінки розміру матеріального збитку в розмірі 1000, 00 грн, виготовлення ксерокопій в розмірі 28, 00 грн. та 48,00 грн (а.с.5), слід зазначити, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У даному випадку проведення вказаної оцінки не було обов'язковим відповідно до вимог чинного законодавства, вказана оцінка є доказом розміру матеріального збитку, наданим позивачем, так само цивільним процесуальним законодавством не передбачено відшкодування за здійснення ксерокопій, друк позовної заяви, тощо, у зв'язку з чим, вказані суми не підлягають відшкодуванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, який сплачено позивачем за подання позову до суду, що підтверджується долученим до справи платіжним дорученням (а.с.1) у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial