Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Суворівської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. [PERSON] заповіт не залишав, спадкова справа після його смерті не заводилася. На день смерті спадкодавця спільно з ним з кола спадкоємців першої черги проживала та була зареєстрована дружина [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS], який вона фактично прийняла, але не встигла юридично оформити. Зазначила, що після смерті матері у встановлений законом строк написав заяву про прийняття спадщини від 30.10.2012 року, зареєстровану в реєстрі за № 4540 приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], але належним чином і в строк встановлений законом її не подав. Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за тих підстав, що необхідно було протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини та оскільки відсутнє свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Позивач направив представника з належним чином посвідченими повноваженнями. Відповідачі звернулися із заявою про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності (а.с.26, 44, 50). У судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги, остаточно просила встановити факт, що померлий [INFO] [PERSON] є чоловіком померлої [INFO] [PERSON], та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері, та складається із житлового будинку [ADDRESS]. Вислухавши представника позивача, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], його матір'ю зазначена «[PERSON]», батьком зазначений «[PERSON]» (а.с.13). Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що померлий [INFO] [PERSON] приходиться чоловіком померлої [INFO] [PERSON] Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, що померлий [INFO] [PERSON] є чоловіком померлої [INFO] [PERSON] Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS], належав на праві особистої власності [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про право особистої власності від 23.04.1964 року та листом КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» за вих.800 від 11.07.2014 року (а.с.7, 46). Відповідно до повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 17.01.2014 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.6). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР відкрилася спадщина на вищевказане майно. За життя спадкодавець заповіту не залишав, після його смерті заяви від спадкоємців до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заведена, що підтверджено листом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області за вих.№1623/02-14 від 11.07.2014 року (а.с.47). Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст.529 ЦК УРСР після смерті [PERSON] були дружина [PERSON], син [PERSON] та дочка [PERSON] Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31.10.1975 року N45/5, визначалось, що доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним тощо. На час відкриття спадщини [PERSON] проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджується довідкою Суворівської селищної ради за №1332 від 12.06.2014 року (а.с.18). 31.03.2011 року [PERSON] залишила заповіт, зареєстрований за №164, яким заповіла земельну ділянку площею 4, 680 га, розташовану на території Суворівської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №020351, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією 23.11.2005 року, - [PERSON]; житловий будинок [ADDRESS] - [PERSON] (а.с.8, 11). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.07.2012 року, виданого виконавчим комітетом Суворівської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищезазначене спадкове майно. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті [PERSON] стали син [PERSON] та дочка [PERSON] Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст.1241 ЦК України не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом на житловий будинок [ADDRESS], написав заяву про прийняття спадщини, зареєстровану в реєстрі за №4540 від 30.10.2012 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] (а.с.14). Згідно з ч.2 ст.1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори за №717/02-14 від 28.03.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що йому необхідно було протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини та відсутнє свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Приймаючи до уваги, що іншої форми захисту права на спадкове майно, окрім визнання права власності на нього, позивач не має, а також ту обставину, що відповідачі безумовно визнали позов їх визнання не суперечить закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved