Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить суд зобовязати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в спілкуванні з сином [PERSON], [INFO] та визначити такі способи його участі у вихованні дитини: надання можливості безперешкодно відвідувати сини та спілкуватись за місцем його проживання в [INFO], у будні дні, у вихідні дні (субота, неділя) за місцем його проживання [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пояснивши, що 21 листопада 2009 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від цього шлюбу у них є дитина [PERSON] Однак спільне життя між ними не склалось і згідно рішення Іванівського районного суду від 11.06.2012 року шлюб було розірвано. Колишня дружина виїхала проживати до своїх батьків в с. Катерино-Платонівка Ширяївського району разом з сином, де й проживає до цього часу. Після припинення шлюбних відносин, він з метою виконання своїх батьківських обовязків, неодноразово намагався зустрітися з сином, спілкуватися з ним, але відповідач систематично перешкоджає спілкуванню з ним, посилаючись на те, що він негативно впливає на нього. Колишня дружина постійно створює конфлікті ситуації, ображає в присутності дитини та інших людей, а потім звертається до органів внутрішніх справ, нібито він її ображає. Він намагався вияснити в який спосіб та яким чином він негативно впливає на дитину, але [PERSON] пояснити не може. Також він звертався до сільського голови з клопотанням вплинути на [PERSON], щоб вона не чинила перепони в спілкуванні з дитиною, але результатів не було. В жовтні 2012 року він звернувся до комісії з питань захисту прав дитини Ширяївської РДА щодо надання можливості спілкувати з дитиною та в грудні було винесено рішення на його користь. Але відповідач проігнорувала рішення комісії. Він офіційно працює, отримує заробітну плату, нової сімї не створив, сплачує аліменти на утримання дитини, за місцем проживання характеризується позитивно. Посилання відповідача на те, що він завдав їй тілесних ушкоджень, не відповідають дійсності, та Іваніським РВ ГУМВС України в Одеській області двічі відповідачеві було відмовлено в порушенні кримінального провадження відносно нього. На підставі викладеного просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та пояснили, що вона, [PERSON], не згодна давати побачення з сином, так як [PERSON] негативно впливає на дитину, так дозволяє йому гратися в компютерні ігри. До неї, як до колишньої дружини ставиться негативно. Представник органу опіки та піклування позовні вимоги підтримала та пояснила, що при вирішенні питання щодо визначення часу спілкування з дитиною запрошувались дві сторони. Але [PERSON] на засідання не зявилася. Вирішуючи питання, були враховані інтереси всіх сторін, перш за все інтереси дитини. Дійсно, між подружжям виник конфлікт, проте батько також має право на спілкування з дитиною. Позовні вимоги підтверджуються: копією паспорту (а.с.5), копією висновку комісії з питань захисту прав дитини Ширяївської РДА (а.с.13), копією свідоцтва про народження (а.с.4), копією рішення суду (а.с.6,7-9), копією довідки з місця проживання (а.с.10), копією довідки характеристики (а.с.11,12), довідкою Катерино-Платонівської с\\р. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Статтею 151 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 153 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько, та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом. Статтею 155 Сімейного Кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та обовязків мають ґрунтуватися на на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно частини 2 ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Стаття 9 Конвенції прав дитини передбачає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це не суперечить найкращим інтересам дитини. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоровю. Встановлюючи певний порядок спілкування позивача з дитиною, суд обґрунтовано виходить із вимог ст.ст. 11,15 Закону «Про охорону дитинства», які регулюють права дитини та її батьків, і насамперед, право дитини на регулярні особисті стосунки з батьками та прямі контакти з ними. Жодної негативної офіційної характеристики особи позивача суду не надано, дані про зловживання спиртними напоями та відомості про психічні вади позивача також відсутні. За таких обставин суд не вбачає, передбачених законом підстав, для обмеження спілкування батька з дитиною. Суд,

Outcome: partial