overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на квартиру за [ADDRESS] за набувальною давністю. Позовні вимоги мотивуються тим, що у 1996 році трудовим колективом Бердичівського ВАТ «Родючість» було збудовано багатоквартирний будинок по [ADDRESS]. Рішенням трудового колективу Бердичівського ВАТ «Родючість» від 10.02.1997 року позивачу було виділено 2-кімнатну квартиру за вказаною вище адресою. З 22.07.1997 року позивач разом з сім'єю зареєстровані та проживають у зазначеній квартирі. Позивач несе витрати по утриманню квартири, сплачує комунальні платежі. Довідкою ВАТ «Родючість» від 06.06.2002 року було надано згоду на приватизацію багатоквартирного будинку розташовану по [ADDRESS]. Вказаний будинок не був введений в експлуатацію через чисельні недоліки будівництва. На сьогоднішній день будинок приведено у відповідний стан його мешканцями. На даний час ВАТ «Родючість» припинило свою діяльність у зв'язку з банкрутством. Позивач вже більше 10 (десяти) років фактично користується, утримує та проводить поточні ремонти. Таким чином, зазначене нерухоме майно є об'єктом володіння позивача. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши їх в сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. В статті 41 Конституції України зазначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 статтею 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на квартиру за [ADDRESS] за набувальною давністю. Позовні вимоги мотивуються тим, що у 1996 році трудовим колективом Бердичівського ВАТ «Родючість» було збудовано багатоквартирний будинок по вулиці Володарського будинок [ADDRESS]. Рішенням трудового колективу Бердичівського ВАТ «Родючість» від 10.02.1997 року позивачу було виділено 3-кімнатну квартиру за вказаною вище адресою. З 22.07.1997 року позивач разом з сім'єю зареєстровані та проживають у зазначеній квартирі. Позивач несе витрати по утриманню квартири, сплачує комунальні платежі. Довідкою ВАТ «Родючість» від 06.06.2002 року було надано згоду на приватизацію багатоквартирного будинку розташовану по вулиці Володарського будинок [ADDRESS]. Вказаний будинок не був введений в експлуатацію через чисельні недоліки будівництва. На сьогоднішній день будинок приведено у відповідний стан його мешканцями. На даний час ВАТ «Родючість» припинило свою діяльність у зв'язку з банкрутством. Позивач вже більше 10 (десяти) років фактично користується, утримує та проводить поточні ремонти. Таким чином, зазначене нерухоме майно є об'єктом володіння позивача. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши їх в сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. В статті 41 Конституції України зазначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 статтею 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд виключити з актового запису № 744 про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про нього як батька дитини, посилаючись на відсутність кровного споріднення між ними. В обґрунтування позову зазначив, що з 25.02.1994 року по 02.12.2013 рік перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. [INFO] у відповідачки народився син [PERSON] , в свідоцтві про народження якого в графі відомостей про батька дитини зазначений він. Однак вказаний факт свого батьківства він заперечує, оскільки протягом тривалого часу вони шлюбні стосунки не підтримували, взагалі не проживали разом, що виключає факт його батьківства відносно дитини відповідачки. Ухвалою суду від 15 липня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. В підготовче судове засідання сторони не з`явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: позивач на позові наполягає, відповідач позов визнає. Представник третьої особи до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність та винести рішення на розсуд суду

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зменшення та зміну розмірів аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 209 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення може бути відкладено на строк не більш як п'ять днів з дня розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. Враховуючи складність у викладенні повного рішення суду, повязаної з викладенням обставин справи та обґрунтуванням доказів, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 16 березня 2013 року між ними укладено шлюб. Від шлюбу дітей немає. Подружнє життя не склалося з початку шлюбу. Сумісне проживання фактично припинено з грудня 2013 року і за його переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вони перестали проживати разом, проявляти турботу один про одного, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить як його, так і її інтересам. Спільного господарства не вели і не ведуть із за його відсутності, проживали в квартирі його батьків. Спору по розподілу майна не має, також за його відсутності. Оскільки вони не спілкуються, то не змогли вирішити питання про розірвання шлюбу через органи ДРАЦС. Вважає, що сім'я розпалася, примирення між ними не буде, шлюб між ними носить формальний характер. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала на розірвання шлюбу згодна. Заслухавши пояснення сторін та з'ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 16 березня 2013 року між позивачем та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кролевецького районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис за №29; дошлюбне прізвище відповідачки -[PERSON]; після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище [PERSON]. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Як вбачається з позову і пояснення сторін під час розгляду справи в судовому засіданні, подружнє життя у них не склалося. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння при вирішенні питань сім'ї та побуту. Сумісне проживання сторони припили з грудня 2013 року і з того часу проживають окремо. Спільного майна подружжя не має. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб сторін носить формальний характер, відповідачка позов визнала і згодна на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому відповідно до положень ст.112 СК України є підстави шлюб між ними розірвати. Відповідачка не заявила про зміну прізвища, а тому після розірвання шлюбу їй залишається шлюбне прізвище - [PERSON]. За клопотанням позивача судові витрати з відповідачки не стягуються. Відповідно до ст.ст.110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, зазначивши на його обґрунтування, що 06 квітня 2015 року він звернувся до органів МРЕВ з метою здійснення перереєстрації транспортного засобу, що належить йому ([PERSON]А.) на праві приватної власності, де йому стало відомо про те, що Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ накладено арешт на все його рухоме майно. Після звернення 09 квітня 2015 до Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ із заявою про зняття арешту 10 квітня 2015 року йому було повідомлено про неможливість зняття арешту з майна, оскільки виконавчий лист № 2-2041, виданий 21.03.2006 року Кіровським районним судом м. Кіровограда, на підставі якого відкрито виконавче провадженні № 1932042, по якому він ([PERSON]А.) є боржником відсутній. Також позивач зазначив, що на підставі постанови Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 12.07.2010 року б/н в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис за № 10764946 від 28.01.2011 року, параметрами якого є: публічне обтяження, арешт рухомого майна на все майно. З огляду на зазначене, та з посиланням на ст. ст. 319, 321 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», позивач [PERSON] просить зняти арешт з усього майна, яке належить йому та заборону відчуження будь-якого майна, накладені на підставі постанови державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ б/н від 12.07.2010 року у виконавчому провадженні № 1932042. Під час судового розгляду справи представник позивача уточнила позовні вимоги та з урахуванням уточнених позовних вимог, просила зняти арешт з усього майна, накладений на підставі постанови б/н від 12 липня 2010 року державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, боржник: [PERSON], реєстраційний номер обтяження №10764946. Представник Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ в судовому засіданні просила врахувати подані на адресу суду письмові пояснення, за якими на виконанні у відділі перебував виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, на підставі якого (виконавчого листа) 12.04.2006 року відкрито виконавче провадження. З метою забезпечення реального виконання рішення суду та у звязку з тим, що рішення суду боржником не виконувалося виникла заборгованість за виконавчим документом, в звязку з чим,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка на день смерті\~ була зареєстрована та постійно проживала одна в [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт на його, [PERSON] , користь. У лютому 2018 року до нього звернулись представники агрофірми ТОВ Десна, яка орендує сільськогосподарські землі на території Реутинського старостинського округу, з питань укладення договору оренди землі на земельні ділянки. Йому повідомили, що на території Реутинського старостинського округу знаходиться земельна частка (пай), право на яку належить [PERSON] . Про наявність у померлої права на земельну частку (пай) він не знав, правовстановлюючих документів в документах [PERSON] не було. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на землю, що належала померлій, він звернувся до приватного нотаріуса Часової Г.М., де йому було роз`яснено, що ним пропущено визначений законом строк для прийнятта спадщини та рекомендовано звернутись до суду для\~ визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач зазначає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не знав, що до складу спадщини [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у землі, а тому своєчасно не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою. Посилаючись на викладене, позивач просить визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Реутинці Кролевецького району Сумської області. Позивач в підготовче засідання не з`явився, в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.4). Відповідач Кролевецька міськаї рада Сумської області в підготовче засідання свого представника не направив,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 31.10.2003 р. він придбав у гр.. [PERSON] житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. 04.03.1996 гр. [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Гаврилівської сільської ради народних депутатів № 4 від 17.01.1996 Гаврилівською сільською радою видано державний акт на право приватної власності на землю на земельну ділянку, яка розташована на території [ADDRESS] на присадибну ділянку. Площею 0,25 га., та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,28 га., але даний державний акт йому передано не було, в зв'язку з чим він не можу оформити право власності на вищевказану земельну ділянку. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,53 га., розташованої на території [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити та дала пояснення, аналогічні змісту уточненої позовної заяви. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, натомість надіслав заяву в якій просить справу розглянути без їхньої участі, позовні вимоги визнають. Вислухавши пояснення представника позивач, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. 31.10.2003 р. позивач, на підставі договору купівлі - продажу від 31.10.2003 р. придбав у гр.. [PERSON] житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. 04.03.1996 гр. [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Гаврилівської сільської ради народних депутатів № 4 від 17.01.1996 Гаврилівською сільською радою видано державний акт на право приватної власності на землю на земельну ділянку, яка розташована на території [ADDRESS] на присадибну ділянку площею 0,25 га., та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,28 га., але оформити право власності на дану земельну ділянку він не має можливості, оскільки державний акт виданий на ім.»я [PERSON] і для її оформлення необхідно судове рішення. Ст.. 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.. 377 ч. 1 ЦК України визначено те, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності , право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки дана обставина перешкоджає [PERSON] розпорядитися своїм майном на власний розсуд.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до акту від 10.12.1980 р. в радгоспі «Каланчацький» ним отримано будинок за адресою: смт. Каланчак Херсонської області, вул. Робоча, 10 (42). При отриманні ним даного будинку на нього було накладено заборону відчуження, оскільки за нього він мав сплатити кошти радгоспу. В подальшому ним було сплачено визначену суму в повному обсязі. З 1980 р. по теперішній час він проживає у вказаному будинку. 02.12.2009 р. ним отримано свідоцтво про право власності на вказаний будинок. В поточному році він вирішив оформити право власності на земельну ділянку та при отриманні інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта йому стало відомо, що до теперішнього часу в реєстрі міститься заборона відчуження його будинку, яку накладено 22.01.1981 р. (будинок перебував в заставі радгоспу «Каланчацький»). На даний час АТЗТ «Каланчацький» ліквідовано. Вказана заборона позбавляє його в повному обсязі реалізувати своє право на нерухоме майно. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просив його задовольнити та дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, натомість надіслав заяву в якій просить справу розглянути без їхньої участі, позовні вимоги визнають. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе поставити рішення при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення представника позивач, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. На підставі свідоцтва про право власності від 02.12.2009 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.12.2009 року [PERSON] є власником житлового будинку по вул.. Робочій, 10 (42) в смт. Каланчак Херсонської області. При отриманні позивачем даного будинку на нього було накладено заборону відчуження, оскільки за нього позивач мав сплатити кошти радгоспу. В подальшому позивачем було сплачено визначену суму в повному обсязі, що підтверджено довідкою радгоспу «Каланчацький». Зняти заборону відчуження будинку позивач не має можливості оскільки на даний чар радгосп «Каланчацький» у якого був будинок в заставі, ліквідовано. Ст.. 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки дана заборона відчуження перешкоджає [PERSON] розпорядитися своїм майном на власний розсуд.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він проживає у [ADDRESS] 2010 року разом з ним проживала його колишня дружина - [PERSON]. З 2010 року відповідач у вказаному будинку не проживає, що підтверджується орішенням Гусятинського районного суду від 13 серпня 2013 року. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи в його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явивилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.3). Згідно акту обстеження на факт проживання [PERSON] №13/2-27 від 18.02.2014 року, [PERSON]. у вказаному господарстві за адресою: [ADDRESS], не проживає з січня 2010 року (а.с. 8). Як встановлено рішенням Гусятинського районного суду від 13 серпня 2013 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, сторони не проживають разом протягом трьох років. (а.с.4). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинковолодінні у [ADDRESS] з 2010 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка добровільно пішла з будинку, до теперішнього часу не намагалася вселитися в спірне домоволодіння. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] відсутня за місцем своєї реєстрації з 2010 року, не проживає понад один рік в домоволодінні, яке належить позивачу, судом не встановлено поважність причини її відсутності чи наявність домовленості між нею і власником житла щодо порядку користування будинком і залишаючись зареєстрованою у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачу здійсненню його законних прав, а томі її слід визнати такою, що втратила право користування будинковолодінням у [ADDRESS]. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved