Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що між ним та відповідачем 06.12.2006 року було укладено договір поруки № 1109021000/П на забезпечення зобов»язання [PERSON] за кредитним договором № 1109021000. Строк дії договору поруки не встановолений, т.я. відповідно до п. 3.1 набуває чинності з моменту підписання та до повного виконання зобов»язань позивальником за кредитним договором. Останній платіж позичальником було здійснено 21.01.2015 року, проте відповідач, згідно п. 2.2 Договору звернувся до поручителя 29.07.2014 року, яку він отримав 03.08.2015 року, 31.08.2015 року звернувся з позовом до позичальника та поручителя про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором. Оскільки вимогу про дострокове повернення кредиту поручитель отримав 03.08.2015 року, на думку позивачка, відповідач пропустив передбачений законом шести місячний строк для пред»явлення вимоги до поручителя. Позивач посилається на те, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, після закінчення строку якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного договору не пред»явив вимоги до поручителя. Позивачка вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 1054 та 559 ЦК України, строк для пред»явлення вимгоги поручителю обчислюється з дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника, тому позивач просить визнати припиненою поруку за договором поруки № 11090221000/П від 06.12.2006 року, укладеного між Акціонерним Комерцйійним інноваційним банком « УкрСиббанк» ( нині ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON]. Позивач тп його представник не з»явились, про час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності ( а.с. 47-48, 51 ). Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що лист, направлений на адресу позивача від 29.07.2015 року не є вимогою в порядку розділу 6 Договору щодо дострокового виконання зобов»язань по кредитному договору, а є інформаційним листом про порушення позичальником умов кредитного договору та повідомленням щодо повернення простроченої суми заборгованості. Тому при зверненні до суду з позовом про стягнення суми за кредитним договором 31.08.2015 року, банком не пропущений строк передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та його представника. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Під час судового розгляду встановлено, що 06.12.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» ( нині ПАТ «УкрСиббанк) та [PERSON] укладено договір кредиту № 1109021000 строк виконання зобов»язань за яким визначений сторонами за договором до 05.12.2017 року ( а.с. 6-10). 06.12.2006 року між позивачем [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки № 1109021000/П з метою забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов»язань за вищенаведеним договором кредиту ( а.с. 5). Розділом 1 Договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його зобов»язань у тому ж об»ємі. Поручителю добре відомі всі умови вищезазначеного основного договору ( у тому числі термін виконання основного зобов»язання). Згідно з п. 3.1 договору поруки, договір набирає чинності з моменту підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов»язань боржника за основним договором. Позивач зазначив, що позичальник припинив виконувати свої зобов»язання за кредитним договором 21.01.2015 року, відповідач не використав своє право передбачене п. 2.2 Договору поруки, а звернувся з такою вимогою лише 29.07.2015 року, яку позивач отримав 03.08.2015 року. До суду з позовом до позивальника та поручителя відповідач звернувся лише 31.08.2015 року. На думку позивача, відповідач повинен був протягом шести місяців, з 21.01.2015 року по 21.07.2015 року, пред»явити до неї, як до поручителя, позов. На підтвердження того, що позивач протягом вказаного строку не звернувся до позивача, як поручителя, з позовом про стягнення заборгованості. Але , суд не може погодитись з такою позицією позивача. Статтею 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється: - з припиненням забезпеченого нею зобов»язання, а також у разі зміни зобов»язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; - якщо після настання строку виконання зобов»язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; - у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; - після закінчення строку встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений момент пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки. Листом ПАТ «УкрСиббанк» від 29.07.2015 року № 30-11/27327, на який посилається позивач, кредитор інформує поручителя про порушення позичальником умов кредитного договору та повідомляє про негайне погашення простроченої заборгованості в сумі 53 616,42 доларів США ( а.с.13). Даний лист не містить вимоги про дострокове повернення кредиту. З огляду на наведене, обчислення позивачем, строку (шести місяців) передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, за закінченням якого та у разі не пред»явлення кредитором вимог до поручителя договір поруки припиняється, є помилковим та не ґрунтується на законі. За таких обставин, суд не вбачає підстав для визнання припиненим договору поруки укладеного між сторонами 06.12.2006 року. Крім того, згідно ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов»язаня довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Поряд з цим, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, коли саме банк звернувся з позовом до позичальника та поручителя про стягнення заборгованості за кредитом. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed