Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання договору дійсним, визнання договору невиконаним, про стягнення боргу та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено що він [PERSON] з метою врегулювання спору із колишньою дружиною [PERSON] вирішив продати домоволодіння за яким зареєстрований: будинок [ADDRESS] та відповідно розділити земельну ділянку по спірному домоволодінню і присвоїти адресу. З метою скорішого вирішення зазначеної мети та по рекомендації колишньої дружини [PERSON] та її знайомої ріелтора [PERSON] він [PERSON] 01.10.2013 року уклав усний договір із відповідачем [PERSON] та співвідповідачем [PERSON] про надання ними, на протязі півтора місяця, послуг, по продажу спірного домоволодіння, розподілу земельної ділянки та присвоєння юридичної адреси. В зв'язку з чим відповідач [PERSON] та співвідповідач [PERSON] отримали від позивача аванс в розмірі 7700грн., про що [PERSON] 01.10.2013 року написав розписку. Співвідповідач [PERSON] не писала розписки, так як на момент отримання авансу у неї був відсутній паспорт. Із суми авансу 7700грн. співвідповідачка [PERSON] отримала 5600грн., а відповідач [PERSON] відповідно 2100грн. Також відповідач [PERSON] та співвідповідачка [PERSON], після отримання авансу та для виконання прийнятих зобов'язань отримали від пощивача копії документів - паспорту, коду, права власності на спірне домоволодіння та інші.. Проте прийняті на себе зобов'язання відповідачі не виконали в зв'язку з чим виникла необхідність у витребуванні від них раніше отриманого авансу в розмірі 7700грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги під страмили та просили суд визнати договір укладеним 01.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] та невиконаним з вини відповідача [PERSON], просить стягнути з відповідачів отриманий аванс [PERSON] - 2 100 грн., з [PERSON] 5 600 грн. Вказані суми отриманого авансу розподілені між відповідачами відповідно до їх домовленостей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, так як вважає себе свідком при передачі коштів від [PERSON] [PERSON] та домовленості між ними. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти вимог з підстав того, що відсутні правові відносини з [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 01.10.2013 року уклав усний договір із відповідачем [PERSON] (а.с.41) у присутності [PERSON] про надання [PERSON], на протязі визначеного часу, послуг, по продажу спірного домоволодіння, розподілу земельної ділянки та присвоєння юридичної адреси. В зв'язку з чим відповідач [PERSON] отримав від позивача аванс в розмірі 7700грн., про що вказано у розписці. Для виконання прийнятих зобов'язань відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] копії документів. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини , які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що сторони уклали договір про підряду відповідно до ст. 837 ЦК України. Так, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договору підряду він не містить спеціального регулювання форми договору, відповідно до аналізу глави 61 ЦК України цей договір може бути укладений у простій письмовій формі, а саме у формі розписки (а.с.41). Предметом розгляду справи є договір підряду який є чинними та відповідає нормам цивільного кодексу, належним доказом є надана до суду розписка. Вказаний договір укладений 01.10.2013 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] не оспорюється сторонами що його уклали, і тому відсутні правові підстави для визнання його укладеним та невиконаним. Вислухавши пояснення сторін, свідків: [PERSON] яка пояснила в судовому засіданні, що вона бачила як відповідачі поділили суму авансу між собою, а саме [PERSON] взяв собі 2 100 грн., [PERSON] - 5 600 грн.; свідок [PERSON] вказала, що вона нічого не знає з приводу розрахунку [PERSON] з відповідачами; вивчивши матеріали справи, проходить до висновку, що позивач [PERSON] уклав договір підряду лише з [PERSON] та він отримав суму грошових коштів за виконання робіт, і тому вимоги до відповідача [PERSON] про стягнення суми авансу є безпідставними та не ґрунтуються на законі. Приймаючи до уваги ст. 11 ЦПК України, де визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільного Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вказує, що задоволенню підлягають вимоги позову про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми - 2 100 гривень, інші вимоги позову задоволенню не підлягають, так як не знайшли свого доказового підтвердження під час розгляду справи. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] стягується судовий збір у розмірі 243,60 гривень на користь держави На підставі викладеного, ст. 610,626,627, 837, 843 ЦК України, ст. ст. 212 - 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial