Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до заступника міського голови секретаря Київради Гереги Галини Федорівни, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), за участю третіх осіб: Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради», [PERSON], про визнання незаконним та скасування розпоряджень Київського міського голови про звільнення та поновлення на роботі зазначивши наступне. Згідно заяв про збільшення позовних вимог від 28.02.2014 року та 12.03.2014 року просив суд визнати незаконним та скасувати Розпорядження Київського міського голови №2 від 16.01.2014 року «Про [PERSON]» в частині підстави звільнення [PERSON] за п.8 ст. 36 КЗпП України та зобов»язати відповідачів видати нове розпорядження із зазначенням підстав звільнення [PERSON] з посад директора Ритуальна служба спеціалізованого Підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради за п. 2 ст. 36 КЗпП України розтлумачити Контракту з директором ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва від 08.04.2011 року що укладений між [PERSON] та Виконавчим органом Київської міської ради ( КМДА), в частині строку його дії, можливості продовження на новий термін, його розірвання та поновлення. Розтлумачити зміст Контракту з директором ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування», що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва від 10.09.2012 року що укладений з [PERSON] та Виконавчим органом Київської міської ради ( КМДА), в частині строку його дії, можливості продовження на новий термін, його розірвання та поновлення. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд позов задовольнити з урахуванням уточнень до позовних вимог, на підставі письмових доказів поданих до матеріалів справи Належним чином повідомлені відповідачі у судове засідання не з»явилися,заяв про поважні причини неявки до суду не подали ( а.с.22,23,36-38,123,124,178-179). Третя особа : Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради у судовому засідання позов підтримали та просили його задовольнити. Третя особа: [PERSON] у судовому засіданні проти вимог позову заперечував, просив суд у задоволенні позову відмовити., подав письмові заперечення проти позову (а.с.75-82,171-173) посилаючись на необгрунтовнність позовних вимог, помилково обраний спосіб захисту та відсутність спору про порушене, невизнане або оспорюване право. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Позивач зазначає, що згідно Розпорядження Київського міського голови №2 від 16.01.2014 року та Розпорядженням Київського міського голови №3 від 16.01.2014 року видані із порушенням норм чинного трудового законодавства, зокрема в ч. зазначення пункту 8 ст. 36КЗпП України за яким проведено звільнення замість п.2 ст. 36 КЗпП України), т.б. дане розпорядження може бути скасовано з цих підстав, що в свою чергу ставить під сумнів легітимність призначення Позивача на цю посаду, а отже розпорядження порушує трудові права позивача. Позивач зазначав, що Розпорядженням Київського міського голови від 25.11.2011 року №232 [PERSON] було звільнено з посади директора ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування. Відповідно до Розпорядження Київського міського Голови №129 від 27.07.2012 року «Про директора ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради (КМДА) на посаду директора ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» призначено [PERSON] на контрактній основі з 31.07.2012 року у порядку переведення з Управління ритуальних послуг виконавчого органу Київської міської ради. 10.09.2012 року з [PERSON] було укладено контракт відповідно до якого останній призначений на посаду директора з 31.07.2012 року по 31.07.2017 року. Позивач зазначав, що рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 02.10.2012 року [PERSON] поновлено на посаді директора (рішення суду набрало законної сили 24.04.2013 року). Позивач зазначав, що відповідно до Розпорядження Київського міського Голови №170 від 17.10.2013 року «Про поновлення [PERSON] та звільнення [PERSON]»: [PERSON] поновлено на посаді директора ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» з 28.11.2013 року на термін дії контракту. [PERSON] звільнено з посади директора ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» з 18.10.2013 року у зв»язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, п.6 ст. 40 КЗпП України та розірвано з ним контракт. Позивач зазначав, що 02.12.2013 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва по справі №2759668713 Розпорядження Київського міського Голови №170 від 17.10.2013 року скасовано,[PERSON] поновлено на роботі у ритуальній службі спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» на посаді директора на умовах визначених контрактом від 10.09.2012 року. Вказане рішення суду не може бути сприйнято судом у порядку ч. 3 ст. 61 ЦПК України, оскільки на час розгляду справи не набрало законної сили. Позивач зазначав, що на виконання вказаного рішення суду від 02.12.2013 року Розпорядженням Київського міського Голови №2 від 16.01.2014 року [PERSON] поновлено на посаді директора ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» з 28.11.2013 року на термін дії контракту. [PERSON] звільнено з посади директора ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради ( КМДА) у зв»язку із закінченням 14.02.2012 року терміну дії контракту, укладеного 08.04.2011 року, п.8 ст. 36 КЗпП України. Розпорядженням Київського міського голови №3 від 16.01.2014 року [PERSON] поновлено на посаді директора ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради ( КМДА) з 18.10.2013 року на умовах контракту від 10.09.2012 року. Позивач зазначає, що через недотримання відповідачами вимог чинного трудового законодавства, позивача вже один раз було звільнено і він вимушений був захищати свої права в суді, був поновлений на роботі рішенням суду. В даний час шевченківським районним судом м. Києва розглядається позов [PERSON] про поновлення на роботі на тій посаді, що обіймає позивач, а тому неправильне формулювання підстав звільнення [PERSON], згідно розпорядження Київського міського голови №2 від 16.01.2014 року, ставить під сумнів законність його поновлення на роботі, що у тому числі, не визнає [PERSON] Позивач зазначає, що згідно ст. 36 КЗпП України передбачено підстави припинення трудового договору: закінчення строку(п.2 і 3 ст. 23), крім випадків коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не підставила вимогу про їх припинення; 8) підстави передбачені контрактом. Відповідно до п.2, п.3 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) на невизначений строк встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладався на час виконання певної роботи. Позивач вважає, що саме закінчення 14.02.2012 року терміну дії контракту від 08.04.2011 року з [PERSON] є підставою для звільнення [PERSON], в не підстави визначені контрактом, отже посилання на п.8 ст.36 КЗпП України у розпорядженні Київського міського Голови №2 від 16.01.2014 року є помилковим та підлягає виправленню. Позивач зазначав,що розпорядження №2 від 16.01.2014 року є незаконним, т.б. є всі підстави для його скасування, що призводить до автоматичного поновлення на роботі [PERSON], то подальше призначення [PERSON] на цю посаду( на якій фактично знаходиться [PERSON]- є незаконним, адже неможливо призначити, поновити на посаду, яку вже обіймає інша людина до її звільнення, а тому просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні представник третьої особи зазначав, що між [PERSON] та КМДА трудові відносини виникли з 14.02.2011 року та не припинялися 14.02.2012 року з підстав закінчення строку дії контракту. Зазначає, що відповідно до п. 4.5. зазначеного контракту передбачено, якщо сторони не ініціювали припинення контракту за два місяці до закінчення строку дії контракту, то він вважається продовженим на рівнозначний термін, визначений контрактом. Також зазначав, що суд не має права давати тлумачення контракту укладеного з між КМДА та [PERSON] від 08.04.2011 року лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників в порядку позовного провадження, а тому позивач не може звертатися до суду із позов про тлумачення змісту правочину. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Відповідно до ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов»язки і відповідальність сторін(у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, у тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. На контрактну форму трудового договору не поширюються положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю є недійсними. Таким чином, виходячи з особливостей зазначеної форми договору спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їхніх індивідуальних здібностей і професійних навичок, при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їхні права, обов»язки та відповідальність, зокрема передбачену нормами Кодексу законів про працю, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання договору. Відповідно до ст.24 КЗпП України контракт укладається у письмовій формі. Контракт набирає чинності з моменту його підписання або з дати визначеної сторонами у контракті, і може бути змінений за згодою сторін складеною у письмовій формі. Крім того контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) при прийняття (найняття) працівника на роботу з дня встановленого у контракті за угодою сторін. У контракті передбачається :обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання; строк дії контракту; права та обов»язки та взаємна відповідальність сторін; умови оплати й організації праці; підстави розірвання контракту; соціально - побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих на себе сторонами зобов»язань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства, установи,організації чи роботодавця. Питання стосовно конкретного порядку укладення контракту з керівником підприємства, що є у державній власності при найманні на роботу регулюється Положенням про порядок укладення контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженим постановою Кабміну від 19.09.1993оку №203, постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.1995 р №597 «Про типову форму контракту з керівником підприємства, що є у державній власності. Застосування трудового договору контракту є можливим тільки у випадках, прямо передбачених законами України. Контракт може бути тільки тимчасовим, тобто це строковий трудовий договір, чим його відрізняє від трудового договору, який укладається на певний строк, безстроково, на час виконання певної робот. В контракті може бути передбачено додаткові (не передбачені чинним законодавством) обов»язки та права як працівника так і власника ( уповноваженого органу). З мінювати умови контракту сторони можуть лише за взаємною домовленістю. Роботодавець не має права вимагати від працівника переводити його на роботу необумовлену контрактом ( ст. 31 КЗпП). Не можна також без згоди працівника переводити його на роботу не обумовлену контрактом (ч.1 ст. 32 КЗпП). Якщо згода є до контракту вносяться відповідні зміни і доповнення, які оформлюються так само, як і контракт. Трудовий контракт може бути припинений з підстав передбачених трудовим законодавством, а також з підстав безпосередньо визначених контрактом. Оскільки контракт має строковий характер, то однією з основних підстав його припинення є закінчення строку ( п. 2 ст. 36 КЗпП ). За два місяці до закінчення чинності контракту його може бути продовжено або укладено на новий строк ( п. 24) Положення про укладення контрактів при прийняття на роботу працівників, та п.4 Контракту від 08.04.20011 року укладеного з [PERSON] Слід зазначити, що коли по закінченню строку дії контракту його належним чином не переоформлено, а трудові відносини тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, контракт, як і інший строковий договір, трансформується в звичайний безстроковий договір, а не в контракт на новий термін. У разі розірвання контракту з підстав передбачених законодавством, звільнення провадиться з посиланням на відповідну норму закону, а якщо контракт розривається з ініціативи роботодавця з підстав установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення проводиться за п. 8 ст. 36 КЗпП, з урахуванням гарантій установлених чинним законодавством і контрактом. Така ж норма викладена у п.4.6 Контракту від 08.04.2011 року укладеного з [PERSON] Розпорядженням Київського міського Голови №2 від 16.01.2014 року [PERSON] поновлено на посаді директора ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» з 28.11.2013 року на термін дії контракту. [PERSON] звільнено з посади директора ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради ( КМДА) у зв»язку із закінченням 14.02.2012 року терміну дії контракту, укладеного 08.04.2011 року, п.8 ст. 36 КЗпП України. Виходячи із того, що контракт укладений із [PERSON] від 08.11.2011 року на визначений строк, т.б. є строковим, за ініціативою сторін контракту за два місяці до закінчення строку його дії не було порушено питанні про внесення змін та доповнень до цього контракту, роботодавець не мав на меті вносити зміни та доповнення до контракту, про що свідчать дії роботодавця, що ґрунтуються на підставі рішення Куйбишевського районного суду м. Києва м. Донецька від 02.10.2012 року, та видано розпорядження №2 від 16.01.2014 року згідно якого [PERSON] поновлено на посаді директора ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» з 28.11.2013 року на термін дії контракту. [PERSON] звільнено з посади директора ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради ( КМДА) у зв»язку із закінченням 14.02.2012 року терміну дії контракту, укладеного 08.04.2011 року, п.8 ст. 36 КЗпП України. Суд погоджується із позицією позивача, що у цьому випадку роботодавець порушив вимоги п. 4.6 Контракту від 08.11.2011 року та неправильно вказав підставу звільнення [PERSON] з займаної посади п. 8 ст. 36 КЗпП, оскільки у разі розірвання контракту з підстав передбачених законодавством, звільнення провадиться з посиланням на відповідну норму закону ( п.2 ст. 36 КЗпП - закінчення дії договору), а якщо контракт розривається з ініціативи роботодавця з підстав установлених в контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення проводиться за п. 8 ст. 36 КЗпП . У цьому випадку щодо звільнення [PERSON], то останнього було звільнено саме з підстав визначених у законі (п.2 ст. 36 КЗпП), що також відповідає п.4.2.1 Контракту, а не з підстав передбачених контрактом (п. 8 ст. 36 КЗпП), т.б. які не передбачені законом ( наприклад підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання договору), а тому застосування п. 8 ст. 36 КЗпП України щодо підстав звільнення [PERSON] є неправомірним, що порушує право позивача на зайняття ним посади на яку його було призначено згідно Розпорядження №3 від 16.01.2014 року, та невизнання цього розпорядження [PERSON], що оскаржується у Шевченківському районному суді м. Києва. Судом встановлено розпорядженням Київського міського голови №3 від 16.01.2014 року [PERSON] поновлено на посаді директора ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради (КМДА) з 18.10.2013 року на умовах контракту від 10.09.2012 року, т.б.10.09.2012 року з [PERSON] було укладено контракт відповідно до якого останній призначений на посаду директора з 31.07.2012 року по 31.07.2017 року т.б. строк дії контракту закінчиться 31.07.2017 року, та у разі зазначення правильного формулювання звільнення [PERSON] права позивача порушено не буде. Відповідно до ч.2 ст.213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Виходячи із тих правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачами, що ґрунтуються на підставі укладених контрактів від 10.09.2012 року, між відповідачем та третьою особою [PERSON], що відображено у контракті від 08.11.2011 року що було відображено у рішеннях відповідача, що були та є предметом розгляду у судах та предметом розгляду у цьому судовому засіданні, та не визнається третьою особою [PERSON], що підтверджено оскарженням рішень Київського міського голови суд дійшов висновку про можливість тлумачення правочинів. Куруючись ст. ст. 3,10,11,15,57-61,88,208-218,224,228,294 ЦПК України, ст.ст. 21,24КЗпП України, ст. 213 ЦК України, суд

Outcome: partial