Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування завданої йому майнової шкоди кошти в розмірі 115190 грн. 10 коп. та стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати в розмірі 8651 грн. 20 коп., які складаються з витрат, пов»язаних із сплатою судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., витрат, пов»язаних з проведенням судової автотоварознавчої експертизи в сумі 3500 грн., витрат, пов»язаних з проведенням автотоварознавчого дослідження в сумі 600 грн. та витрат понесених з наданням правової допомоги у розмірі 4000 грн. На обґрунтування позовної заяви зазначив, що 31.08.2014 року о 16 год. 40 хв. в м. Кременчуці по вул. 60 років Жовтня на зупинці «Водоканал» водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] допустив зіткнення з мотоциклом Suzuki SV 100, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував його син [PERSON]. Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.06.2015 року винним в скоєнні ДТП було визнано відповідача. Зазначив, що в результаті ДТП було суттєво пошкоджено належний йому мотоцикл. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Після набрання чинності постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.06.2015 року він (позивач) як власник пошкодженого транспортного засобу, звернувся до страхової компанії з вимогою про відшкодування завданої йому майнової шкоди за рахунок передбаченої договором суми страхового відшкодування. До заяви про здійснення страхової виплати, окрім всіх необхідних документів, ним було додано висновок експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 23.07.2015 року експертом [PERSON], згідно до якого визначена вартість матеріальної шкоди , що була завдана йому як власнику транспортного засобу станом на 22.07.2015 року, тобто на дату фактичного звернення для відшкодування майнової шкоди , оскільки жодні виплати на його користь ані відповідачем, ані страховою компанією до того часу не проводилися. Вказав, що з висновку експертного автотоварознавчого дослідження вартість матеріальної шкоди , завданої йому як власнику мотоцикла, станом на 22.07.2015 року дорівнювала вартості мотоциклу на момент ДТП і склала 121933 грн. 05 коп. ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснила на його користь страхове відшкодування в розмірі 21831 грн. 83 коп., мотивуючи саме такий розмір відшкодування вимогами ст. 30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначив, що під час розгляду справи в суді за ухвалою суду була проведена судова автотоварознавча експертиза , за висновками якої експертом визначена вартість матеріальної шкоди , що завдана належному йому мотоциклу складає 115190 грн. 10 коп. З урахуванням викладеного, просив позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON]Ю, та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково , надав письмові пояснення, в яких зазначив, що 31.07.2014 року о 16 год. 40 хв. по вул. 60 років Жовтня в м. Кременчуці в районі зупинки громадського транспорту «Водоканал» сталося ДТП за участю мотоцикла Suzuki SV 100 під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], яким керував він (відповідач). В результаті ДТП відбулося зіткнення транспортних засобів, водій мотоцикла [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Вказав, що позивачем не заперечується, що мотоцикл в результаті ДТП був фізично знищений, але він за власні кошти його не відновив . Під час дослідження страхового випадку страхова компанія визначила утилізаційну вартість транспортного засобу на рівні 69768 грн. 57 коп., що підтверджується звітом № 2770/2221 від 28.08.2015 року . Згідно Закону України «Про обов»язкове страхування відповідальності наземних транспортних засобів , якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди . Зазначив, що позивач від продажу не придатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням транспортного засобу для альтернативного використання його справних і приданих до експлуатації складників мав отримати 69768 грн. 57 коп. Проте, позивач , маючи на руках автотоварознавче дослідження і визначений розмір утилізаційної вартості , всупереч думки спеціалістів відновлює власним коштом транспортний засіб, а тепер бажає отримати від нього у відшкодування матеріальної шкоди, витрати, понесені ним на його відновлення . Окрім того, вказав на те, позивач не використав, передбачені Законом України «Про обов»язкове страхування цивільної відповідальності наземних транспортних засобів» способи та методи захисту свого порушеного права, оскільки не спромігся виконання страховою компанією її обов»язків щодо відшкодування страхової суми в межах встановленого ліміту. Окрім того вказав, що експерт у висновку від 09.09.2016 року прийшов до висновку , що мотоцикл фактично знищений і не може використовуватися за призначенням і проведення його ремонту є недоцільним, а тому задовольнити матеріальні вимоги позивача можливо шляхом відшкодування збитків у повному обсязі відповідно до реальної вартості майна, що на даний момент становить 115190 грн. 10 коп. Тобто, відновлення попереднього стану мотоциклу є особистою ініціативою позивача і зроблено до пред»явлення позову до нього. Щодо витрат , які позивач просить стягнути з нього , вказав, що позивачем до долучена до матеріалів справи квитанція про фактичну сплату позивачем адвокату грошових коштів . 600 грн, які сплачені позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження не являються витратами по справі, оскільки таке дослідження не визнане судом належним та допустим і сам позивач звернувся до суду з клопотанням про призначення судової експертизи. Також, зазначив, що витрати на проведення експертизи понесені позивачем у зв»язку з тим, що від самого початку він обрав невірний спосіб захисту свого порушеного права. З урахуванням викладеного, просив зобов»язати позивача передати йому після відшкодування збитків на користь позивача у розмірі відповідно до рішення суду мотоцикл Suzuki SV 100. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заперечення проти позову, надані позивачем. Представник третьої особи ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. 26.01.2016 року на адресу суду від третьої особи надійшли пояснення , в яких зазначено, що 13.09.2013 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] укладено Поліс № АС/176993 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до укладеного полісу транспортний засіб Volkswagen Transporter реєстраційний номер [NUMBER] є забезпеченим. Страхова сума за шкоду життю і здоров»ю складає 10000 грн. , за шкоду, заподіяну майну 50000 грн, франшиза 500 грн. 31.08.2014 року водій транспортного засобу Volkswagen Transporter реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] допустив зіткнення з мотоциклом [NUMBER] під керуванням [PERSON] Зазначив, що відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 180-14 від 10.11.2014 року вартість транспортного засобу мотоциклу Suzuki SV 100 д.н.з. ВІ 2283 до ДТП складала 92100 грн. 40 коп., вартість відновлювального ремонту 98387 грн. 80 коп. Оскільки відновлення автомобіля було економічно необгрунтованим, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулась до ФОП «Козолій Любові Семенівни» для виконання товарознавчого дослідження встановлення утилізаційної вартості залишків мотоциклу Suzuki SV 100. Згідно висновку звіт № 2770/2221 від 28.08.2015 року утилізаційна вартість залишків мотоциклу складає 69768 грн.57 коп. Тому, до відшкодуванняю підлягала виплата суми у розмірі 21831 грн. 83 коп. ( 92100 грн. 40 коп. 69768 грн. 57 коп. 500 грн. (франшиза). Страховим актом № ОЦ/036/015/15/1178 позивачу була виплачено страхове відшкодування. З урахуванням викладеного третя особа просила справу розглядати у відсутності представника ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Судом встановлено, що 31.08.2014 року о 16 год. 40 хв. в м. Кременчуці по вул. 60 років Жовтня на зупинці «Водоканал» водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не переконався в безпеці та допустив зіткнення з мотоциклом [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.06.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та адміністративна справа відносно [PERSON] була закрита у зв»язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] [PERSON] , була застрахована ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що вбачається зі страхового полісу АС/1769937. За даним полісом страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров»ю становить 100\~000 грн., за шкоду, заподіяну майну 50\~000 грн. та франшиза 500 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про страхове відшкодування. Приймаючи рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виходило з наступного. Так, згідно висновку експертного автотоваровідчого дослідження № 180-14 , складеного 10.11.2014 року експертом-автотоваровідом [PERSON] вартість матеріальної шкоди , спричиненої власнику мотоциклу Suzuki SV 100, реєстраційний номер [NUMBER] дорівнює вартості мотоциклу на момент ДТП та складає величину 92100 грн. 40 коп. Зі звіту № 2770/2221 , складеного 28.08.2015 року ФОП «Козолій Любов Семенівна» за заявою ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на виконання товарознавчого дослідження вбачається, що проведення відновлювального ремонту мотоциклу є недоцільним з економічної точки зору та за висновком даного звіту утилізаційна вартість автомобіля складає 69768 грн. 57 коп. З урахуванням експертного автотоваровідчого дослідження № 180-14 від 10.11.2014 року , звіту № 2770/2221 від 28.08.2015 року та розміру франшизи за полісом № АС/1769937 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивачу було сплачено страхове відшкодування у розмірі 21831 грн. 83 коп. на підстав страхового акту № ОЦ/036/015/15/1178 від 15.09.2015 року . Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Пунктом 22.1 Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому\~\~цим\~\~Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди заподіяної життю, здоров'ю та /або майну потерпілих внаслідок дорожньо -транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 29 вказаного Закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з\~\~урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством,\~\~включаючи\~\~витрати\~\~на\~\~усунення пошкоджень, зроблених\~\~навмисно\~\~з\~\~метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував\~\~транспортним\~\~засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до пункту 1 статті 1188 ЦК України шкода,\~\~завдана\~\~внаслідок\~\~взаємодії\~\~кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода,\~\~завдана\~\~одній\~\~особі\~\~з\~\~вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вирішуючи питання щодо визначення розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу в результат вчинення правопорушення, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З аналізу вказаної норми ЦК вбачається, що законодавством передбачено два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, за вибором останнього : або відшкодувати її в натурі , або відшкодувати збитки у повному обсязі. При цьому, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт необхідних для відновлення пошкодженої речі. У своїй заяві позивач прохає стягнути з відповідача суму завданої майнової шкоди. Фактично позивачем вибрано другий спосіб відшкодування шкоди, тобто відшкодування завданих збитків, а не відшкодування її в натурі. На підтвердження завданих збитків сторона позивача посилається на висновок судової автотоварознавчої експертизи № 566, складеної Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Бокаріуса М.С. 09.09.2016 року , відповідно до якої вартість матеріальної шкоди , завданої мотоциклу [NUMBER], 2003 року випуску, в результаті ДТП, що мало місце 31.07.2014 року станом на 1 травня 2016 року з урахуванням проведеного відновлювального ремонту транспортного засобу становила 115190,10 грн. При цьому, згідно описової частини експертизи визначено також ринкову вартість мотоцикла [NUMBER], яка склала 115190, 10 грн. Таким чином, з даного висновку вбачається, що вартість матеріальної шкоди і ринкова вартість мотоцикла складає одну суму 115190,10 грн. При цьому, як встановлено у судовому засіданні, з пояснень сторони позивача та з описової частини автотоварознавчої експертизи на час її проведення мотоцикл було відновлено позивачем. Однак, у висновках автотоварознавчої експертизи не визначено (не виділено) вартість проведеного відновлювального ремонту, а натомість розраховано теоретично вартість відновлювального ремонту у сумі 203688,88 грн., яка значно перевищує суму зазначеної експертом матеріальної шкоди 115190,10 грн. і не може братися судом при визначенні розміру завданої шкоди, оскільки мотоцикл на час проведення ескпертизи вже самостійно відновлено позивачем. За даних обставин суд вважає, що висновок автотоварознавчої експертизи про визначення матеріальної шкоди не відповідає положенням ст. 1192 ЦК України щодо визначення розміру збитків або вартості втраченого майна або вартості виконаних відновлювальних робіт. Також, експертом зазначено ринкову вартість мотоциклу і розмір матеріальної шкоди станом на 01.05.2016 року в однаковій сумі. При цьому вартість матеріальної шкоди розрахована з урахуванням реально проведеного відновлювального ремонту транспортного засобу , який за визначенням ст. 1192 ЦК України і є розміром завданої позивачу шкоди. Тобто, вказаний висновок автотоварознавчої експертизи не містить розрахунку вартості виконаних позивачем відновлювальних робіт і не може визнаватись належним доказом щодо розміру шкоди завданої позивачу. При цьому, у відповідності до ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта не є обов»язковим для суду та не має переваги перед іншими доказами і оцінюється в їх сукупності . Тому, суд вважає належним доказом та віддає перевагу наявному у справі звіту № 2770/2221 від 28.08.2015 року за заявою ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про утилізаційну вартість транспортного засобу, як єдиного наданого сторонами документу, згідно якого можливо встановити різницю між ринковою вартістю транспортного засобу та залишковою вартістю мотоциклу після ДТП, що в результаті складає реальну вартість відновлювального ремонту, проведеного позивачем. Окрім того, суд приймає до уваги , що під час дослідження страхового випадку була визначена утилізаційна вартість транспортного засобу у розмірі 69768 грн. 57 коп., що підтверджується вищезазначеним звітом , складеним ФОП «Козолій Любов Семенівна». Згідно вищевказаного звіту проведення відновлювального ремонту транспортного засобу є недоцільним з економічної точки зору . У відповідності до п.2.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спеціальним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України за № 1074/8395 від 24.11.2003 року утилізаційна вартість КТЗ визначається як грошова сума, яку передбачається одержати від продажу не придатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням КТЗ для альтернативного використання його справних і придатних до експлуатації складників. Тобто, від продажу не придатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням транспортного засобу для альтернативного використання його справних і придатних складників позивач мав отримати 69768 грн. 57 коп. Також , суд звертає увагу на те, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 21831 грн. 83 коп. З урахуванням того, що страховою компанією було виплачено страхове відшкодування позивачу в розмірі 21831 грн. 83 коп., з урахуванням звіту № 2770/2221 від 28.08.2015 року , за яким утилізаційна вартість транспортного засобу визначена у розмірі 69768 грн. 57 коп. , суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди , завданої в результаті вчинення правопорушення підлягають частковому задоволенню , а саме підлягає стягненню з відповідача на користь позивача різницю між ринковою вартістю транспортного засобу у розмірі 115190 грн. 10 коп. , утилізаційної вартістю транспортного засобу у розмірі 69768 грн. 57 коп. та сумою страхового відшкодування у розмірі 21831 грн. 83 коп. , що становить : 115\~190 грн. 10 коп. 69768 грн. 57 коп. -21831 грн. 83 коп. = 23589 грн.70 коп. Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову про відшкодування завданої шкоди в частині вартості відновлювального ремонту , проведеного позивачем ,суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про застосування положень п.11 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року щодо вирішення питання про передачу майна , в даному випадку мотоцикла [NUMBER], відповідачу, після відшкодування збитків згідно принципу диспозитивності . Також, суд визнає неналежним посиланням сторони відповідача про відсутність у нього обов»язку по сплаті матеріальної шкоди позивачу з підстав того, що останній в повній мірі не використав передбачені Законом України «Про обов»язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.ст. 990,1194 ЦК України, способи та методи захисту свого порушеного права шляхом повного відшкодування страхової суми страховою компанією. При цьому суд виходить з наступних положень судової практики. Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-49цс14 від 04.06.2014 року про відшкодування майнової та моральної шкоди у справі зазначено, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, зокрема й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала цю шкоду, у загальному порядку. В рішенні Верховного Суду України про відшкодування шкоди у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року судом зробилено правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. За вказаних обставин суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від відповідальності за спричинену майнову шкоду позивачеві і вважає за необхідне частково задовольнити позов [PERSON] В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав, зазначених вище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст. 88 ЦПК України та враховуючи часткове задоволення позовних вимог , судові витрати позивача підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд також вважає за необхідне додатково стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, який не було сплачено позивачем при подачі заяви про збільшення позовних вимог.

Outcome: partial