Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Луцька міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов обґрунтовує тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 17.08.2016 року № 496-1 є наймачем двохкімнатної квартири [ADDRESS] . Крім нього, в квартирі зареєстровані: його сини - [PERSON] та [PERSON] , його дружина - [PERSON] . Протягом десяти років за вказаною адресою відповідач [PERSON] не проживає, будь-які його речі в квартирі відсутні, оскільки разом із своєю матір`ю [PERSON] виїхав на постійне місце проживання в Німеччину. Вказує, що інтересу до житла відповідач не проявляє, обов`язків по його утриманню не виконує. Посилаючись на те, що реєстрація відповідача в квартирі впливає на вартість комунальних послуг, отримання субсидій та інших соціальних пільг, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад встановлений законом сторок. Представник позивача в письмовій заяві просить розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`являється, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи. Клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи - Луцької міської ради в письмовому клопотанні просить розгляд справи провести у його відсутності. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 17.08.2016 року № 496-1 позивач [PERSON] є наймачем двохкімнатної квартири [ADDRESS] . Як вбачається з копії картки прописки, картки реєстрації громадян (а.с. 5, 7), крім позивача, в даній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З доводів позивача, відповідач - [PERSON] , який є його сином, протягом останніх десяти років за вказаною адресою не проживає, будь-які його речі в квартирі відсутні, оскільки разом із своєю матір`ю [PERSON] виїхав на постійне місце проживання в Німеччину. Дана обставина підтверджується і повідомленням Луцького відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Волинській області № 6468/58/04-20 від 26.02.2020 року; копією картки прописки, виданою 26.02.2020 року Відділом реєстрації житлового фонду Департаменту ЖКГ Луцької міської ради; копією заяви від 04.10.2006 року на зміну малолітньому сину прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » без відмови від батьківства та без зміни ім`я та по-батькові дитини; копією довідки про несення прізвища від 01.10.2005 року (а.с. 7, 8, 12, 13). Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Житло - одна з основних матеріальних умов життя людини. Відповідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира інші приміщення, які призначені та придатні для постійного проживання в них. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів, що йому чинились перешкоди у користуванні спірним житлом та доказів, що причини, у зв`язку з якими він був відсутній за місцем своєї реєстрації є поважними. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS] - слід задовольнити.

Outcome: approved