Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Служба у справах дітей Черкаської міської ради про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.09.1999, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.07.2016 було розірвано. Після розірвання відповідачці відновлено дошлюбне прізвище «Манжула». В шлюбі народилася дитина син [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю та перебуває на їх спільному утриманні та вихованні. Питання щодо розподілу майна подружжя, набутого за час шлюбу, при розгляді цивільної справи про розірвання шлюбу ними не ставилося та не вирішувалося. У серпні 2002 року під час спільного проживання у шлюбі, ведення спільного господарства, за спільні кошти, ними, як подружжям, на підставі договору купівлі-продажу було набуто частину жилого будинку, який розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Падпільна, б. 135, зареєстрований 16.08.2002 в Черкаському обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] На сьогодні, позивач та відповідач не дійшли згоди з приводу поділу вищевказаного спільного сумісного майна, що є об'єктом права їх спільної сумісної власності. За таких обставин, він змушений звеонутися до суду з даним позовом. Просить суд визнати об»єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] 1/3 частину жилого будинку за адресою: м. Черкаси, вул. Надпільна, буд. 135. Виділити йому та визначити за ним право власності на 1/6 частину жилого будинку, жилою площею 44.9 кв.м.. літ. «А-І». у тому числі, з відповідними частинам надвірних споруд: сарай літ. «Б,. погріб літ. «В», вбиральня літ. «Г». огорожа № 1, водоколонка № 2, що розташовано за адресою: м. Черкаси, вул. Надпільпа, б. 135; виділити [PERSON], та визначити за нею право власності на 1/6 частину жилого будинку, жилою площею 44,9 кв.м., літ. «А-І», у тому числі з відповідними частинами надвірних споруд: сарай літ. «Б», погріб літ. «В», вбиральня літ. «Г». огорожа № 1. водоколонка № 2. Також, просить суд стягнути з відповідачки на його користь сплачений судовий збір. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.09.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив суд позов задоволити та поділити спільно набуте подружжям майно, оскільки вирішення даного питання у досудовому порядку неможливе через те, що відповідач припинила будь-яке спілкування з позивачем. Незважаючи на це, будинок № 135 по вул. Надпільна, що в м. Черкаси, був придбаний у період, коли сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і тому, та є об»єктом спільної сумісної власністі подружжя В судовому засіданні представник відповідачки адвокат [PERSON] позов визнав та не заперечував проти поділу майна подружжя, що є їх спільною сумісною власністю. Представник третьої особи служба у справах дітей Черкаської міської ради за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні вказав, що визнання будинку № 135 по вул. Надпільна, що в м. Черкаси спільною сумісною власністю сторін, не зачепить інтереси неповнолітнього [PERSON] сина позивача та відповідачки. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 02.09.1999 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.07.2016 розірвано. Відповідачці [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище «Манжула». В шлюбі народилася дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю син [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю та перебуває на їх спільному утриманні та вихованні. Так, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.07.2016 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.05.2016 до досягнення дитиною повноліття. Під час спільного проживання у шлюбі, ведення спільного господарства, за спільні кошти, сторонами, як подружжям, на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 03.08.2002, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 13888, набуто частину жилого будинку, жилою площею 44.9 кв.м., літ. «А-І», у тому числі з відповідними частинами надвірних споруд: сарай літ. «Б», погріб літ. «В», вбиральня літ. «Г», огорожа № 1, водоколонка № 2, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Надпільна (Ільїна), буд. 135. В подальшому, 16.08.2002 даний будинок зареєстровано в Черкаському обласному об»єднаному бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашньою господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуальною користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частиною 1 ст. 190 ЦК України визначено, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім»ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше на встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно з роз»ясень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя «вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч.2,3 ст. 325 ЦК України можуть будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків передбачених\~ст. 82 ЦПК України. Враховуючи викладене, аналізуючи докази в їх сукупності, беручи до уваги той факт, що відповідачка визнала позов, майно придбано у період спільного життя подружжя, суд вважає за можливе позов задовольнити та визнати дане майно спільною сумісною власністю, що не порушує прав та законних інтересів будь-яких осіб. Також, до стягнення з відповідачки в силу вимог ст.141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 704,80 грн., оскільки зазначені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально.

Outcome: approved