Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що він перебував з відповідачем [PERSON] у шлюбі, від якого 23.06.2004 року в них народилася дочка [PERSON]. На підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.09.2010 року з нього щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] З 30.09.2011 року і по теперішній час він перебуває у шлюбі з [PERSON], від якого вони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.11.2014 року з нього щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на кожну дочку на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] Відповідно до зазначених рішень, загальний розмір усіх відрахувань за виконавчими документами складає 75 % заробітної плати, що суперечить вимогам ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.ч.1, 2 ст.128 Кодексу законів про працю України. Крім того, на його утриманні перебувають непрацездатні батьки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У звязку з вищевикладеним, позивач просить суд на підставі ст.ст.182, 192 Сімейного кодексу України зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача [PERSON] на утримання [PERSON] та на користь відповідача [PERSON] на утримання [PERSON] та [PERSON], з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні вирішення спору віднесла на розсуд суду. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою судом про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, проти позову заперечувала.Відповідно до вимог ст.169 Цивільного процесуального кодексу України неявка відповідача у судове засідання у даному випадку не перешкоджає розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що перебування на утриманні позивача батьків останнім доведено належними та допустимими доказами не було. Крім того, зменшення розміру аліментів є правом, а не обовязком суду, зменшення розміру аліментів грубо порушує права відповідача [PERSON] на належне утримання дитини [PERSON] Також після прийняття Хортицьким районним судом м.Запоріжжя рішення від 06.09.2010 року сімейний чи майновий стан позивача не змінився. Крім того, він не вбачає необхідності зменшувати розмір аліментів до 1/6 частини, зважаючи на те, що загальний розмір усіх відрахувань за виконавчими документами складає 75% заробітної плати позивача, що суперечить вимогам ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.ч.1, 2 ст.128 Кодексу законів про працю України, адже 1/6 частина буде становити 50%, при тому як 1/5 частина 60%. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, серії І-ЖС, №271427, виданого повторно 19.02.2015 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.6). Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.09.2010 року (а.с.7) з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17.06.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі свідоцтвом про шлюб, серії 1-ЖС, №102237, виданим 30.09.2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, 30.09.2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №941. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу Груба (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження, серії І-ЖС, №235454, виданого повторно 10.09.2013 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.10). На підставі свідоцтва про народження, серії І-ЖС, №192230, виданого повторно 21.02.2012 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.11). Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.11.2014 року (а.с.12) з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 07.10.2014 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження, серії ІІ-ЖС, №353643, виданого 15.09.1978 року Заводським районним відділом ЗАГС, копій паспортів, серії СВ 220780, виданим 27.05.2000 року Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області, копій паспортів, серії СВ №220780 та серії СВ №220781, виданих 27.05.2000 року Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками [PERSON] (а.с.14, 17, 18). Згідно з довідкою про доходи №16/3842 від 11.09.2015 року, виданої ЗМК «Запоріжсталь», [PERSON] є робітником ПТМ зазначеного підприємства, його заробіток за період з лютого 2015 року по липень 2015 року становить 46855,40 гривень, з них було відраховано аліменти у розмірі 25710,00 гривень (а.с.19). На підставі довідки-розрахунку заборгованості вих.№19732 від 30.09.2015 року, виданої державним виконавцем Заводського ВДВС Запорізького міського управління юстиції, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дітей станом 01.09.2015 року становить 7106,39 гривень. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однаковувідповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, вусіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Отже, розмір аліментів у кожному випадку визначає суд, беручи до уваги різні обставини, у тому числі й матеріальне становище платника аліментів. Закон не встановлює верхньої межі розміру аліментів на дитину, а називає лише мінімальний їх розмір (нижню межу). У ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України зазначено, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати пятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. Із зазначених норм закону випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов'язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Як встановлено судом, загальний розмір відрахувань при кожній виплаті заробітної плати позивача перевищує 70%, у звязку з чим у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, яка станом 01.09.2015 року становить 7106,39 гривень. З матеріалів справи випливає, що після ухвалення рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 06.09.2010 року, сімейний та матеріальний стан позивача змінився (30.09.2011 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], 14.02.2012 року у нього народилася ще одна дитина [PERSON], рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.11.2014 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 07.10.2014 року до досягнення дітьми повноліття). У звязку з чим, суд приходить до висновку про необхідність зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.09.2010 року. При цьому у справі відсутні докази, які б свідчили як про зміну матеріального чи сімейного стану позивача, так і про погіршення його стану здоров'я порівняно з тим періодом, коли було ухвалено рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.11.2014 року про стягненняз нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] Однак, суд вважає, що зменшення лише розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] призведе до нерівного становища цієї дитини порівняно з дітьми від другого шлюбу [PERSON], [PERSON], оскільки змінений розмір аліментів на утримання [PERSON] буде значно менший, ніж розмір аліментів на утримання [PERSON], [PERSON] У звязку з цим, суд приходить до висновку про необхідність зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.11.2014 року. При визначенні частки доходу відповідача, до якої необхідно зменшити розмір стягнутих за рішеннями суду аліментів, суд, враховуючи, що батьки несуть однаковувідповідальність за виховання і розвиток дитини, [PERSON] має трьох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утримані, постійний дохід у вигляді заробітної плати, виходячи з принципу розумності та справедливості, звертаючи увагу, що у разі зменшення розміру аліментів до 1/5 частини зі всіх видів заробітку на кожну дитину, розмір аліментів виходячи з розміру середньої заробітної плати позивача буде значно перевищувати 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що не порушить права останніх на утримання, та складатиме 60% заробітної плати позивача, що не суперечить вимогам ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», з метою якнайкращого забезпечення інтересів дітей, вважає за необхідне зменшити розмір стягнутих з [PERSON] аліментів до 1/5 частини зі всіх видів заробітку на кожну дитину. Посилання позивача, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, суд не приймає до уваги, так як [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного. Доказів того, що позивач не в змозі сплачувати на дітей аліменти у зазначеному розмірі, останній суду не надав. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при змінні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, матеріальний стан обох сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial