Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, що спричинені злочином, посилаючись на те, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.04.2015 року відповідачку визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 КК України. Позивач зазначає, що в ході судового допиту при розгляді кримінальної справи відповідачка пояснила, що 13.01.2015 року приблизно о 04 годині 00 хвилин за адресою: [ADDRESS] вона у звязку із раніше спричиненою образою та з метою помсти вийшла на вулицю та побачивши автомобіль ВАЗ-21093 чорного кольору, що належить позивачу [PERSON], взяла камінь та почала наносити удари по лобовому склу, капотові, даху та фарам автомобіля. Позивач вказує, що перевірені судом факти по вищевказаній кримінальній справі, де [PERSON] була визнана винною у скоєнні злочину щодо [PERSON], що були досліджені та встановлені судом, в подальшому згідно принципів судочинства та діючого законодавства України, більше не підлягають повторному встановленню та визнаються наперед правдивими. Крім того, згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 588 від 23.01.2015 року, вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля ВАЗ-21093 чорного кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER], складає 9657,89 грн., матеріальна шкода спричинена власнику автомобіля складає 7646,52 грн. Позивач також зазначає, що ним були понесені витрати на надання юридичної допомоги в сумі 300,00 грн. Виходячи з вищевикладеного, позивач просить стягнути на його користь вартість ремонтно-відновлюваних робіт його автомобіля ВАЗ-21093, державний реєстраційний номер [NUMBER] у сумі 9657, 89 грн., матеріальну шкоду, спричинену власнику автомобіля у сумі 7646,52 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 300,00 грн. та сплачений судовий збір у сумі 245,00 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Відповідачка позов не визнала, посилаючись на його необгрунтованість. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 1166 Цивільного Кодексу України\~передбачено , що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ст. 58 ЦПК України\~належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність\~\~конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля ВАЗ-21093, державний реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] ( а.с. 8). Відповідно довіреності від 08.11.2011 року [PERSON], діючий на підставі довіреності [PERSON] уповноважив позивача [PERSON] та [PERSON], які діють кожен самостійно незалежно один від одного продати, застрахувати належний [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АХС152144 зареєстрованого та виданого 22.11.2008 року ВРЕР № 1 ГУМВСУ Харків, автомобіль марки , моделі ВАЗ 21093, реєстраційний номер [NUMBER], керувати автомобілем, представляти інтереси власника в усіх судах з усіма правами, якими наділений законом позивач ( а.с. 10.). Отже, [PERSON] не є належним позивачем, він наділений повноваженнями звертатись з відповідним позовом до суду від імені [PERSON] , яка є власником пошкодженого транспортного засобу АХС152144, про що судом відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України було попереджено позивача про наслідки невчинення відповідних процесуальних дій, однак [PERSON] стверджував суду, що він є власником пошкодженого автомобіля ,реєстраційний номер [NUMBER] на підставі вказаної вище довіреності. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.04.2015 року встановлено обставини пошкодження відповідачем [PERSON] 13.01.2015 року автомобіля [NUMBER] та заподіяння власнику вказаного транспортного засобу матеріальної шкоди. Однак, позивач безпідставно посилається на нього як на підставу звільнення від доказування, оскільки з наданої [PERSON] копіїї вироку вбачається, що він не набрав законної сили ( а.с. 11-13). Суд забезпечив\~ сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи. Однак, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які [PERSON] посилався в обґрунтування своїх вимог. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог. Відмовляючи у задоволенні позову, суд на підставі\~ст.88 ЦПК України\~не стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: dismissed