Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Профі-пак», Публічного акціонерного товариства «БТА Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Рокосброк» про визнання договору недійсним. Позивач у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представники Приватного акціонерного товариства «Профі-пак» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Рокосброк» у судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомили. Представник Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, у задоволенні позову просив суд відмовити у звязку з його необґрунтованістю. При вирішенні питання про поважність неявки в судове засідання позивача та представників Приватного акціонерного товариства «Профі-пак» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Рокосброк», суд керується наступним. Згідно з ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на один місяць. З матеріалів справи вбачається, що справа тривалий час не може знайти свого вирішення. Вказані сторони по справі про причини неявки суд не повідомляють та заяв про можливість розгляду справи у їх відсутність до суду не направили. Систематична неявка вказаних сторін у судові засідання без належного обґрунтування поважності їх причин свідчить про неналежне виконання ними процесуальних обов'язків, що є порушенням ч.3 ст.27 ЦПК України. Враховуючи конкретні обставини справи, встановлені ст.157 ЦПК України строки розгляду справи та те, що повторна неявка сторін без поважних причин згідно ст.169 ЦПК України не тягне відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання правочину недійсним (ст. 15-16 ЦК України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу (ст. 64 ЦПК України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи (ст. 66 ЦПК України). Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Як зазначено у позовній заяві, між позивачем та ПАТ «Профі-пак» 16 жовтня 2011 року був укладений договір про спільну діяльність. Договір про спільну діяльність укладений для досягнення спільних цілей в процесі виробництва господарської діяльності (п.1.1). Відповідно до п. 3.1. та п. 6.1. Договору позивач надала ПАТ «Профі-пак» грошові кошти в розмірі 1500000,00 грн. Згідно із п. 6.1. Договору частка позивачки складає 30% у спільній діяльності. Однак, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачем не надано жодних доказів, які би свідчили про укладення договору про спільну діяльність із ПАТ «Профі-пак» (матеріали справи не містять такого документу), а також про його реальне виконання, зокрема, передачу грошових коштів у розмірі 1,5 млн. грн. Також, як зазначено у позові, в травні 2014 року позивачу стало відомо, що ПАТ «Профі-пак» уклав з ПАТ «БТА Банк» \~по справі договір поручительства від 07 лютого 2012 року. Відповідно до п.1.1 Договору поруки №42-НВ/11-П/3 ПАТ «Профі-пак» відповідає перед ПАТ «БТА Банк» за виконання Боржником усіх його зобовязань в повному обсязі, що виникли за Договором на відновлюваної кредитної лінії №42-НВ/11 від 01 грудня 2011 року, як існуючих на момент укладання цього Договору, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Однак, жодним належним та допустимим доказом не підтверджуються і посилання позивача на те, що їй, нібито, у травні 2014 року стало відомо про укладення між ПАТ «Профі-пак» та Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» договору поручительства. Підстав звільнення від доказування зазначених позивачем обставин судом не встановлено. Натомість, у Договорі поруки № 42-НВ/11-П/3 від 07.02.2012 року (п. 6.1), укладеного між ПАТ «БТА Банк» та ПрАТ «Профі-Пак», ПАТ «Профі-пак», як Поручитель, підтверджував, що договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що є обов'язковими для нього та відсутні будь-які перешкоди для виконання даного договору на день його підписання. Подана позивачем у якості доказу копія договору оренди нежитлового приміщення від 15 січня 2014 року, укладеного між ПАТ «Профі-пак» і громадянином [PERSON], за своєю природою не є договором про спільну діяльність та не має жодного зв'язку із Позивачем по справі, а тому, з огляду на положення ст. ст. 57, 58 ЦПК України, є неналежним доказом по справі (оскільки взагалі не стосується предмета доказування). Під час розгляду позивачем не було надано належних та допустимих доказів, підтверджуючих існування обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог до відповідачів, що, у свою чергу, свідчить про їх незаконність та необґрунтованість та є підставою для відмови у задоволенні позову. Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір відноситься за рахунок позивача.

Outcome: dismissed