Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з дійсним позовом, в якому просив стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь регламентну виплату у розмірі 50 000 грн., а зі [PERSON] на його користь суму матеріального збитку у розмірі 29 887 грн., витрати на проведення експертного автотехнічного дослідження у розмірі 1532,50 грн. та стягнути пропорційно з відповідачів судовий збір у розмірі 814,20 грн., мотивуючи тим, що 06.07.2014р. у м. Дніпропетровську, по вул. Гаванській в Самарському районі (самооб'єднання Мічурінець), сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), за участю автомобіля «TOYOTA land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Понтіак Транс Спорт», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] У результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «TOYOTA land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] 19.07.2014 року відбувся огляд пошкодженого автомобіля «TOYOTA land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER], судовим експертом Крутінь В.І. Відповідно до висновку судового експерта Крутінь В.І. №2110 від 30.07.2014р., розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «TOYOTA land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER], без урахування ПДВ, склав 63 485,22 грн., а з врахуванням ПДВ - 76 182,26 грн. Відповідно до акту виконаних робіт ПП [PERSON], СТО «Пегас» №590 від 27.11.2014р., за відновлення пошкодженого автомобіля «TOYOTA land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER], позивачем було сплачено 79 887 грн. Згідно довідки ВДАІ з обслуговування м. Дніпропетровськ ГУМВС України в Дніпропетровській області №9408507, ДТП сталося внаслідок порушення правил маневрування [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована на момент ДТП. За фактом ДТП за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] було відкрите кримінальне провадження, але 31.12.2014р. старшим слідчим СВ по ДТП ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області майора міліції [PERSON] кримінальне провадження було закрите у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримати. 22.01.2015 року він звернувся до судового експерта експертного бюро по дослідженню обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод [PERSON] із заявою про призначення експертного автотехнічного дослідження. Згідно висновку експертного автотехнічного дослідження №02-15 від 28.01.2015р., в діях водія [PERSON] не вбачається порушення Правил дорожнього руху України, а дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. У відповідності зі ст. 990 ЦК України, він 24.11.2014р. звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою на отримання страхового відшкодування з повним пакетом документів, передбаченим ч 35.2 ст.35 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Виходячи з вищевикладеного, оскільки ним фактично були понесені витрати на відновлювальний ремонт в сумі 79 887,00 грн., то з Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь підлягає стягненню регламентна виплата в розмірі 50 000 грн. (ліміт відповідальності відповідно до п.9.2 ст. 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 29887 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, за викладених в позовній заяві обставин, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні додатково пояснила, що на наступний день після ДТП, позивач письмово повідомив про настання дорожньо-транспортної пригоди аварійного комісара Моторного (транспортного) страхового бюро України, однак якихось письмових підтверджень про вручення цього повідомлення він не має. Окрім того, цей аварійний комісар виїздив на огляд його пошкодженого автомобіля, складав звіт про пошкодження та вартість відновлювальних робіт. Надати цей звіт вони також не можуть, оскільки він знаходиться в МТСБУ, а він є їх власністю. Дані обставини позивач відразу не зазначив у позовній заяві, оскільки не має доказів на їх підтвердження. 24 листопада 2014 року, коли позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про отримання страхового відшкодування його автомобіль вже був практично відремонтований, оскільки останній ремонт був здійснений 27 листопада 2014 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення у пресі, заперечень проти позову не надав. Відповідач Моторне (транспортне) страхове бюро України явку свого представника в судове засідання не забезпечило, надало письмові заперечення в яких зазначило, що особа, яка бажає отримати відшкодування за рахунок МТСБУ повинна чітко дотримуватися порядку визначеного ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є імперативним до даних правовідносин та чітко і однозначно визначає порядок та умови отримання страхового відшкодування, підстави для відмови в отриманні страхового відшкодування. Однак, позивачем був порушений передбачений цим Законом порядок, оскільки на момент звернення позивача до них, пошкоджений транспортний засіб вже був ним відремонтований, про що свідчить акт виконаних робіт від 27.11.2014р. Посилання позивач на те, що він самостійно провів визначення розміру шкоди, не дає йому право стверджувати, що ним дотримано порядку визначеного законом, оскільки позивач повинен був зберігати майно у пошкодженому стані до моменту його огляду аварійним комісаром, призначеним МТСБУ, та лише в разі нез'явлення аварійного комісара в три денний строк мав право самостійно провести визначення розміру шкоди. Крім того, зазначеним Законом (ст.33-1), чітко визначено, що саме МТСБУ проводить розслідування причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а не позивач самостійно, як ним це було вчинено за межами закону. Просили розглядати справу за їх відсутності. Заслухавши доводи позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, та давши їх оцінку в сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 06 липня 2014 року, близько 15 години 40 хвилин, по вул. Гаванській в Самарському районі м. Дніпропетровська сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «TOYOTA land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Понтіак Транс Спорт», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Автомобіль «Понтіак Транс Спорт», реєстраційний номер [NUMBER], належить на праві власності [PERSON] Автомобіль «TOYOTA land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER], належить позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію (а.с.6). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність на транспортний засіб «Понтіак Транс Спорт», реєстраційний номер [NUMBER] застрахована не була. 07.07.2014 року за фактом ДТП за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] було відкрите кримінальне провадження. 19.07.2014 року відбувся огляд пошкодженого автомобіля «TOYOTA land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER], судовим експертом Крутінь В.І. та складено висновок №2110 від 30.07.2014р., розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «TOYOTA land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER], без урахування ПДВ, склав 63 485,22 грн., з урахуванням ПДВ - 76 182,26 грн. Відповідно до копії акту виконаних робіт ПП [PERSON], СТО «Пегас» №590 від 27.11.2014р., за відновлення пошкодженого автомобіля «TOYOTA land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER], позивачем було сплачено 79 887 грн. 24 листопада 2014 року позивач направив поштою до МТСБУ заяву про отримання страхового відшкодування, яка була отримана страховим бюро відповідно до поштового повідомлення 28 листопада 2014 року (а.с. 9). На його заяву Моторне (транспортне) страхове бюро України надало письмову відповідь №3/1-05/33201 від 02.12.2014р. в якій зазначило, що надані [PERSON] документи не встановлюють особу, винну у скоєнні ДТП 06.07.2014р., на даний час у МТСБУ відсутні докази того, що відповідальним за нанесення йому шкоди є громадянин [PERSON], який не зареєстрував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду на зазначене вище, на даний час у них не має правових підстав для виплати позивачу відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки вина іншого учасника ДТП не підтверджена документально. 31.12.2014р. старшим слідчим СВ по ДТП ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області майора міліції [PERSON] кримінальне провадження за фактом ДТП за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] було закрите, у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримати. Згідно довідки ВДАІ з обслуговування м. Дніпропетровськ ГУМВС України в Дніпропетровській області №9408507, автомобіль «TOYOTA land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження: передня ліва частина. ДТП сталося внаслідок порушення правил маневрування [PERSON]. Згідно висновку експертного автотехнічного дослідження №02-15 від 28.01.2015р., в діях водія [PERSON] не вбачається порушення Правил дорожнього руху України, а дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. Таким чином, оскільки висновок експертного автотехнічного дослідження ніким не оспорюється, суд приходить до висновкук, що є всі підстави вважати, що з вини відповідача [PERSON], внаслідок порушення ним ПДР і сталося ДТП. Так, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст. 1188 ЦК України. Статтею 398 ЦК України передбачено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Відповідно до частин 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п. 2.2 Правил дорожнього руху України). Як вбачається з довідки про дорожньо-транспортну пригоду №9408507 - [PERSON] мав на момент ДТП посвідчення водія №ОІА230976 і реєстраційний документ на транспортний засіб, тому саме він повинен нести відповідальність за завдану шкоду. Відповідно до пп. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п.п. 33.1, 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний : невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-трансполртної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язковго страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Пунктами 34.2, 34.4 ст. 34 Закону визначено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Таким чином, можливість страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»пов'язує із участю їх представника (працівника, аварійного комісара або експерта). Відповідно до пп. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), зокрема, є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, станом на день відправлення позивачем поштою (24 листопада 2014 року) заяви про страхове відшкодування до МТСБУ, належний йому автомобіль вже був практично відремонтований, що підтверджується квитанціями про сплату вартості ремонтних робіт - №12 від 17.11.2014р., №13 від 18.11.2014р., №14 від 19.11.2014р., №15 від 21.11.2014р., №16 від 24.11.2014р., №17 від 25.11.2014р., №19 від 26.11.2014р., №21 від 27.11.2014р., а на момент отримання МТСБУ цієї заяви (28 листопада 2014 року), автомобіль був вже повністю відремонтований, що підтверджується копією акту виконаних робіт №590 від 27 листопада 2014 року (а.с.25). Окрім цього, в матеріалах справи є копія повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке як стверджує позивача, передав аварійному комісару МТСБУ наступного дня після ДТП, однак, суд не може прийняти його як належний доказ, оскільки з нього не вбачається ким і про яку дорожньо-транспортну пригоду в ньому повідомляється, хто були учасниками цієї пригоди, які автомобілі постраждали внаслідок ДТП, а на другому аркуші відсутня дата його складання. Позивачем відповідно до ст. 11 ЦПК України не було надано жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що дане повідомлення отримав аварійний комісар МТСБУ і що ним проводився огляд транспортного засобу позивача постраждалого, внаслідок ДТП. Судом було роз'яснено представнику позивача положення ст. 60 ЦПК України в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд запропонував в судовому засіданні представнику позивача зробити запити до МТСБУ для підтвердження тих обставин, коли аварійним комісаром МТСБУ було отримано від позивача повідомлення про ДТП від 06.07.2015р. та коли призначеним працівником МТСБУ був здійснений огляд постраждалого автомобіля позивача, якщо він дійсно проводився, оскільки це суду відомо лише з показів представника позивача, однак остання не побажала робити ніякі запити, оскільки вважає, що з матеріалів справи і так вбачається, що МТСБУ все отримувала і відкрила страхову справу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] передбаченого п.п. 33.1.4, 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язку не виконав своєчасно не повідомив про настання дорожньо-транспортної пригоди та не вчинив дій на зберігання пошкодженого майна (транспортного засобу) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також не забезпечив йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів), що, на думку суду, призвело до неможливості МТСБУ встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Враховуючи викладене, суд вважає, що не має правових підстав для стягнення з МТСБУ на користь позивача страхового відшкодування (регламентної виплати) в розмірі 50 000 грн., оскільки позивачем не виконані обов'язкові вимоги, якій мав здійснити він відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, майнова шкода, завдана позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06 липня 2014 року має бути відшкодована за рахунок винної особи на загальних підставах. Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Так, за змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. При визначенні розміру завданої позивачу шкоди, суд виходив із сум зазначених у висновку №2110 від 30.07.2014 року де матеріальний збиток складає - 63 485,22 грн., а з урахуванням ПДВ - 76 182,26 грн., оскільки згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Таким чином, сума фактичних витрат понесених на відновлювальний ремонт автомобіля, яку зазначив позивач у позові в розмірі 79 887 грн., застосована бути не може, оскільки вона визначена без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ. Такі ж висновки викладені у Постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-49цс14 від 04.06.2014 року, яка є обов'язковою для застосування судами в силу ст. 360-7 ЦПК України. В абзаці 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суму податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Зазначена норма статті 36 Закону також узгоджується з приписами п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.п. «а» п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України та з позицією Державної податкової адміністрації України, яка викладена в листі від 31.08.2009 року за вих. № 10143/5/16-1816. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума матеріального збитку завданого автомобілю позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 76 182,26 грн., з урахуванням ПДВ, оскільки [PERSON] надав копію акту №590 від 27.11.2014р., який підтверджує факт оплати проведеного ремонту ПП [PERSON] СТО «Пегас», який є платником ПДВ. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми матеріального збитку в розмірі 26 182,26 грн., оскільки, позивач чітко визначив суми, які кожний відповідач повинен був сплатити на його користь, та в ході судових засідань не побажав змінити межі заявлених позовних вимог. В даному випадку позивач не позбавлений можливості пред'явити позов на повну суму матеріального збитку до виновної особи на загальних підставах ст.1188 ЦК України. Позовні вимоги підлягають частковму задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на проведення експертного автотехнічного дослідження в розмірі 1342 грн. 47 коп. та судовий збір у розмірі 261 грн. 82 коп.

Outcome: partial