Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі позивач знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області про що був складений відповідний актовий запис № 38 від 07 березня 2018 року. Мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу, а саме 03.07.2018 року сторонами було придбано квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за відповідачем [PERSON] .. Позивач зазначає, що на теперішній час між сторонами склалися напружені відносини, позивач бажає розділити зазначене майно, враховуючи те, що неповнолітні діти проживають з нею просить визнати за нею 2/3 частини спірного майна, однак відповідач в добровільному порядку відмовляється визнати за позивачем право власності на частку квартири, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь понесені витрати, які складаються зі сплати судового збору та витрат на адвокатські послуги. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 березня 2020 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання учасники справи не з`явилися, позивач надав до суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, підтримує позовні вимоги, які просить суд задовольнити. Відповідач надав заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. З`ясувавши думку сторін, дослідивши письмові докази судом встановлено наступне. Так, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області від 07.03.2018 року підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.03.2018 року про що складено відповідний актовий запис за № 38 від 07.03.2018 року. Учасники справи мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп`янську Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 21.09.2011 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп`янську реєстраційної служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області від 29.03.2014 року Копією договору купівлі - продажу від 03.07.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Литвиновою І.В. підтверджується, що [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , договір зареєстровано в реєстрі за № 1805. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 129574689 від 03.07.2018 року підтверджується, що право власності на житлову квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 4-12). Частиною першою ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ст. 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України). Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачено ст. 69 СК України. Так, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. При цьому, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ст. 70 СК України). Статтею 71 СК України визначено способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. В ході розгляду справи підтверджено та не заперечується сторонами у справі, що спірна квартира є спільним майном подружжя, щодо поділу якого сторони не досягли згоди у досудовому порядку. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, позивачем зазначено, а відповідачем не заперечувалося, що неповнолітні діти на теперішній час проживають та знаходяться на утриманні позивача, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню насамперед як спосіб захисту прав та інтересів позивача та неповнолітніх дітей та вбачає за можливе розділити зазначене майно, визнавши за позивачем право приватної власності на нерухоме майно - на 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України регламентує, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з тим, що суд задовольняє позовні вимоги, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а також витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved