Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву обґрунтовує тим, що він 04 грудня 1993 року зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони перестали розуміти один одного, ведуть різні бюджети, фактично припинили шлюбні відносини, разом не проживають з 2014 року. [PERSON] вважає, що збереження шлюбу є недоречним і неможливим, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним. Позивач [PERSON] просить суд шлюб між ним та відповідачем [PERSON] розірвати, без надання строку для примирення. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явився. В позовній заяві [PERSON] просить суд шлюб між ним та відповідачем розірвати, а також просить справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання 06 лютого 2018 року не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Просить суд справу розглядати за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 04 грудня 1993 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Бзівської сільської ради Баришівського району Київської області (актовий запис № 8). Від спільного подружнього проживання сторони мають трьох синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у позивача та відповідача не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя. Шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо з 2014 року, спільного господарства не ведуть, наміру зберегти сім'ю не мають. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2). Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. А тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого звільнений [PERSON], в розмірі передбаченому ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.. Встановлені судом обставини підтверджуються: -ксерокопією паспорта [PERSON], серії [NUMBER] від 13 серпня 1997 року; -ксерокопією паспорта [PERSON], серії [NUMBER] від 1997 року; -ксерокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (видане повторно) від 09 січня 2018 року; -ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] від 04 грудня 2003 року; -іншими матеріалами справи.

Outcome: approved