Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є уродженцем та жителем с.Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області. Його батьками є [PERSON] , 1934 року народження, який помер [INFO] та [PERSON] , 1941 року народження. При житті, 10 грудня 2003 року [PERSON] зробив письмове розпорядження на випадок смерті, яким все своє майно заповів позивачу. Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Семаківської сільської ради Городенківського району, зареєстрований в реєстрі за № 41, ніким не скасований та не оскаржений. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно: земельну частку (пай) та житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами в [ADDRESS] (перейменовано з [ADDRESS] ). Реалізуючи своє право на спадщину за заповітом, позивач вчасно звернувся в нотаріальну контору із відповідною заявою та представив оригінали документів, що підтверджують право власності померлого на майно (Державний Акт на право власності на земельну ділянку (пай) та свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння від 16.09.1989). Нотаріусом заведено спадкову справу та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння позивачу відмовлено. Причиною відмови стала реєстрація спадкового житла як колгоспного двору без визначення конкретної частки померлого в ньому. Спору щодо спадкового майна немає. З приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору не звертався ніхто. Позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом, фактично вступив в управління спадковим майном. На даний час [PERSON] виготовлено технічну документацію на будинок за власні кошти, він обробляє земельну ділянку, доглядає господарку тощо. Однак, позивач не може належним чином реалізувати своє спадкове право через обставини, вказані в постанові нотаріуса. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений. Представник позивача - адвокат Бундзяк У.М. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позові та просила їх задольнити. Відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі; позовні вимоги визнають в повному обсязі. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено та прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Копією свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 16 вересня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 9 серпня 1989 року, стверджено, що в цілому домоволодіння, яке складається з житлового будинку, службових будівель, споруд, що розташоване в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору головою якого є [PERSON] . Дане домоволодіння зареєстроване в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації і записано в реєстраційну книгу за № 187. Із довідки № 114, виданої 02.04.2020 виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області вбачається, що в [ADDRESS] змінена на [ADDRESS] . Згідно копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 16.03.2020 встановлено, що житловий будинок споруджено 1961 року, господарські будівлі та споруди - 1973, 1983 та 1991 роках. Копія висновку про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я» стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] станом на 12.05.2020 становить 122550 грн. Довідкою № 115, виданою 02.04.2020 виконавчим комітетом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що за господарством, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] закріплена земельна ділянка в розмірі 0,1160 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15.04.1991 року в господарстві, що в [ADDRESS], суспільна група господарства колгоспники, були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1934 р.н., член господарства записаний першим, голова двору; [PERSON] , 1941 р.н., дружина; [PERSON] , 1962 р.н., син; [PERSON] , 1968 р.н., невістка; [PERSON] , 1988 р.н., внук; [PERSON] , 1986 р.н., внука; [PERSON] , 1911 р.н., мама, що доводиться довідкою № 84, виданою 06.03.2020 виконавчим комітетом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Про те, що [PERSON] після державної реєстрації шлюбу 24.09.2005 (актовий запис № 5) присвоєно прізвище - « [PERSON] », стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12.03.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Член колгоспному двору [PERSON] померла [INFO] в с.Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 14 від [INFO], що доводиться копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого [INFO] Семаківською сільською радою. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. На момент смерті [PERSON] , 1911 р.н., яка померла [INFO] а/ з № 14,разом з нею в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1934 р.н., син; [PERSON] , 1941 р.н., невістка; [PERSON] , 1962 р.н., внук; [PERSON] , 1968 р.н., невістка; [PERSON] , 1988 р.н., правнук; [PERSON] , 1986 р.н., правнука, що доводиться довідкою № 111, виданою 02.04.2020 виконавчим комітетом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за закономпісля смерті [PERSON] є її син [PERSON] , 1934 р.н., який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та фактично вступив в управління спадковим майном, а саме частиною житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за вищевказаною адресою, що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, однак документи про спадкування не оформив. За заповітом, посвідченим 10.12.2003 секретарем виконавчого комітету Семаківської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 41, [PERSON] , житель с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської областіна випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 42146142 (номер в реєстрі нотаріальних дій 41), що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 59574514, виданою 25.02.2020 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, у зв`язку з відкриттям спадкової справи. Член колгоспного двору (голова колгоспного двору) [PERSON] помер [INFO] у віці 80 років в с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 липня 2014 року виконавчим комітетом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] та [PERSON] були подружжям, 16.11.1961 одружилися, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 16.11.1961 зроблено відповідний запис за № 20, що стверджено копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 16.11.1961. На момент смерті [PERSON] , 1934 р.н., який помер [INFO] а /з № 14 від 14.07.2014разом з ним в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1941 р.н., дружина; [PERSON] , 1962 р.н., син; [PERSON] , 1968 р.н., невістка; [PERSON] , 1988 р.н., внук, що доводиться довідкою № 112, виданою 02.04.2020 виконавчим комітетом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Згідно довідки № 113, виданої 02.04.2020 виконавчим комітетом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що позивач [PERSON] проводив похорон свого батька [PERSON] за власний рахунок; на день смерті батька проживали разом в одному жилому будинку за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] є його син [PERSON] (позивач), який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Із копії спадкової справи № 83/2020, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець за заповітом позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , так як він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та 25.02.2020 подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. [PERSON] (відповідач) відмовилася від одержання обов`язкової частки у спадщині після смерті чоловіка [PERSON] , що доводиться копією її заяви від 25.02.2020.Копією Витягу № 59574562 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 25.02.2020 Городенківською районною державною нотаріальною конторою підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 65576307 (номер у нотаріуса 83-2020), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO]. 12.03.2020 [PERSON] державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Капріян С.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 454, на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у спілці селян «Рідна земля», місцезнаходження с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області, розміром 65,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, належного [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 227771, спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав. Дане свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в Спадковому реєстрі за № 65576307, що доводиться копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59797433, наданого 12.03.2020. До складу спадщини [PERSON] входить частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору та частина даного житлового господарства, успадкована ним за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , однак не оформлено документи про спадкування. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 493/02-31 від 12 травня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок по [ADDRESS] , з посиланням на те, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті батька [PERSON] фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через його реєстрацію як колгоспного двору не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ., судом не встановлено, позов визнається відповідачами - колишніми членами колгоспного двору, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 525, 526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved