Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про захист прав споживачів, просив суд відшкодувати позивачу моральну шкоду, заподіяну йому акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» його неправомірними діями та бездіяльністю, у розмірі, визначному судом на свій розсуд відповідно до норми ч. 3 ст. 23 ЦК України з врахуванням вимог розумності та справедливості; відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, заподіяну йому відповідачем неправомірними діями та бездіяльністю у розмірі 2306,74 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач є споживачем послуг акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», який є виконавцем послуг з постачання та розподілу газу. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року по справі № 199/8614/19 за позовом [PERSON] до АТ «Дніпрогаз», яке набрало законної сили, визнано припинення 30 серпня 2019 року газопостачання за адресою проживання позивача та пов`язане з цим пломбування газового обладнання - неправомірним. До тепер газопостачання до квартири відповідачем не відновлене. Позивач зазначає, що з 30.08.2019 у нього відсутня можливість готувати собі їжу на газовій плиті, тому у вересні 2019 року він купив собі електричну плиту, на якій готує їжу. Оскільки такі витрати позивача були вимушеними і саме у зв`язку з неправомірними діями відповідача, позивач вважає, що такі витрати мають бути йому відшкодовані в розмірі 279,00 грн. Також, в позовній заяві зазначено, що відповідач нараховував споживачам квартири, де він проживає, кожного місяця 21,56 куб.м газу згідно з нормами споживання та за відсутності гарячої води, вартість якого згідно встановлених тарифів у 8,55 грн. за 1 куб.м становить 21,56х8,55 грн.=184,34 грн. щомісячно - тобто відповідач щомісяця нараховував за свої послуги суму у 184,34 грн. Тож, за 11 місяців відсутності газу сума відшкодування майнової шкоди складає 184,34х11=2027,74 грн. Крім того, позивач стверджує, що вищезазначені неправомірні дії та бездіяльність відповідача порушили звичайний уклад життя позивача, що викликає у нього душевні стражданні та заподіює йому моральної шкоди. Ухвалою від 30 липня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Не погоджуючись з позовними вимогами в повному обсязі, відповідачем до суду надано відзив, в якому наголошено на тому, що позивачем не надано доказів на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, не доведено порушення прав позивача внаслідок дій АТ «Дніпрогаз», тому заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають. Разом з тим, відповідач зазначає, що АТ «Дніпрогаз» неодноразово намагалося виконати рішення суду та відновити газопостачання позивачу, проте стверджують, що позивач не надає доступу представникам Оператора ГРМ до газових приладів у квартирі, чим унеможливлює виконання робіт, намагаючись безпідставно стягнути нібито спричинену цим шкоду. Позивач у наданому до суду клопотанні зазначив, що не отримував жодних повідомлень про намагання відповідача. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд доходить до наступного. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Як передбачено ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість. Відповідно до ст.ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є споживачем природного газу, а відповідач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» є Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. Зазначені обставини сторонами не заперечувались. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року по справі № 199/8614/19, яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 березня 2020 року залишено без змін, позовні вимоги [PERSON] до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про зобов`язання вчинити певні дії були задоволені частково: зобов`язано акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» механічно поєднати газовий прилад (газову плиту) з газорозподільною системою в квартирі [ADDRESS] , що проходить через лічильник газу SАМGАZ-014-800 номер 25/2018-6425770, та відновити газопостачання до квартири [ADDRESS] . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 03 серпня 2020 року, 04 серпня 2020 року, 12 серпня 2020 року та 17 серпня 2020 року представником відповідача були здійснені виходи за адресою: [ADDRESS] , проте відновити газопостачання не виявилось можливим у зв`язку з відсутністю споживча вдома під час здійснення зазначених виходів, про що свідчать відповідні акти про неможливість відновлення газопостачання, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення. Так, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року по справі № 199/8614/19, яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 березня 2020 року залишено без змін, окрім іншого, було визнано припинення газопостачання за адресою проживання позивача та пов`язане з цим пломбування газового обладнання - неправомірним. Разом з тим, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження розміру понесеної позивачем шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій відповідача. Суд критично ставиться до долученої позивачем копії фіксального чеку, оскільки з такого доказу не можливо встановити покупця товару, а також те, що така купівля мала місце виключно у зв`язку з неправомірними діями відповідача. Інших доказів суду не надано, клопотань про витребування відповідних доказів на підтвердження розміру понесеної позивачем шкоди сторонами не заявлялось. Також, матеріали справи не містять доказів протиправної поведінки відповідача з виконання рішення суду по справі № 199/8614/19, оскільки на його виконання відповідачем вживались певні реальні дії щодо відновлення газопостачання до квартири позивача, які з огляду на надані відповідачем акти не були завершені не з їх вини. З огляду на викладене, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди задоволенню не підлягають. Також, суд вважає позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги є похідними від попередньої. Разом з тим, суд звертає увагу, що моральна шкода має деліктне походження, тобто виникає із цивільного правопорушення, а не з договору, тому якщо між сторонами спору існують договірні зобов`язання, стягнути моральну шкоди за їх порушення неможливо, вказана правова позиція висловлена в постанові ВСУ у справі №6-1575цс16 від 09.11.2016 року, якою визначено, що підставою для стягнення моральної шкоди є делікт, за порушення договору моральна шкода не стягується, в тому числі і за порушення прав споживачів. Враховуючи вищенаведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення позову. Питання судових витрат вирішено у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed