Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , у якому просить змінити спосіб стягнення та зменшити розмір аліментів, що визначені, судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.04.2020 року у справі №607/5723/20; стягувати з позивача на користь відповідача на утримання спільної дитини - аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 10 000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття; припинити з дня звернення до суду стягнення аліментів із позивача на користь відповідача на підставі судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.04.2020 року у справі №607/5723/20 та виконавчого листа у справі №607/5723/20, виданого на його виконання, відкликавши виконавчий лист з виконання. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що на підставі судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2020 року він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Однак, визначений судом розмір аліментів, на його думку, значно перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та становить 22 180 грн. [PERSON] вважає, що таким чином на позивача покладено практично повне утримання дитини. Попри це, позивач постійно забезпечує дитину одягом, технічними засобами та іншими матеріалами. Зазначає, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, а тому повинна утримувати себе самостійно. Вважає, що визначення судом розміру аліментів в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), зводиться до утримання відповідача, а не їх спільної дитини. До винесення судом судового наказу від 22 квітня 2020 року про стягнення аліментів, позивач самостійно брав участь в утриманні своєї неповнолітньої доньки. Позивач вважає, що при визначенні розміру аліментів судом не було оцінено доходи сторін, не співставлений визначений розмір аліментів із прожитковим мінімумом, встановленим державою для дитини відповідного віку, а тому сплата позивачем аліментів у визначеному судом розмірі призводить до фактичного збагачення відповідача. Впродовж 2019 року зміцнення курсу гривні посилило конкурентний тиск на ринку, внаслідок чого [PERSON] , прагнучи збільшити свою частку у бізнесі та його масштаби, зіткнулась з потребою у додаткових ресурсах. Офіційно задекларована заробітна плата, сума сплаченого ПДФО та ЄСВ [PERSON] не співпадає з фактичними сумами заробітної плати. Тому, відповідач може утримувати себе самостійно, є працездатною та не потребує сторонньої грошової допомоги. Також позивач просить врахувати, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, які потребують постійного медичного догляду. Позивач погоджується сплачувати аліменти на утримання своєї доньки - [PERSON] в твердій грошовій сумі, у розмірі 10 000, 00 грн. щомісячно, але лише до зміни свого майнового стану та закінчення каденції на посаді члена Ради НБУ, а саме до 2023 року. Крім цього зазначив, що він працює членом Ради НБ України, а тому існує політична вразливість, яка впливає на доходи позивача. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, у якому вказує на те, що у позовній заяві позивач не зазначив обставин, та не подав жодного доказу, який би підтверджував те, що із моменту призначення судом аліментів (на підставі судового наказу, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 22.04.2020 р.) у нього змінився матеріальний чи сімейний стан, погіршився стан його здоров`я чи у членів його сім`ї. А тому, вважає, що позов не підлягає до задоволення. Відповідач, вважає, що додаткові обставини, що підлягають врахуванню під час визначення розміру аліментів, на які у позові посилається позивач, є по своїй суті припущеннями, на яких не може ґрунтуватися доказування, а саме: політична вразливість, яка впливає на доходи позивача. Позивач стверджує, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 (одної чверті) усіх його доходів (заробітку) зробить його політично вразливішим, а його дохід узагалі є мінливим, адже існує потенційна можливість обмеження зарплат для держслужбовців в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Також відповідач вважає, що таке твердження є не логічним та суперечливим до вимог позивача: якщо законом і будуть застосовані обмеження щодо розміру заробітної плати позивача, то наявний спосіб і розмір стягнення аліментів у вигляді частки від доходів, навпаки захистить майнові права позивача, адже зменшення розміру доходів позивача потягне зміну розміру аліментів. Також позивач стверджує, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, які потребують постійного медичного догляду. Однак вважає, що таке твердження не відповідає дійсності. Так, згідно довідки № 62148/02.20 від 24.06.2020, батько відповідача отримує пенсію за віком у розмірі 5 912.66 грн. - за червень 2020 року, та згідно довідки №0201-612 від 23.06.2020 - працює в ТОВ «Хмельницькенергозбут» та за період із 02.01.2019 по 31.05.2020 отримав дохід в розмірі 154 364, 34 грн. Тому, вважає, що батько відповідача отримає достатній дохід і не потребує утримання від свого сина. Позивач не надав суду жодних доказів нецільового використання відповідачем аліментів на утримання їх спільної доньки. Відповідач [PERSON] є найманим працівником, регулярно отримує дохід у вигляді заробітної плати, утримує себе самостійно, а тому твердження відповідача є необґрунтованим. У задоволенні позову просить відмовити. Позивач подав суду відповідь на відзив, у якій, серед іншого, вказує на те, що згідно презумпції рівності обов`язку батька та матері здійснювати утримання дитини, якщо позивач сплачуватиме аліменти у розмірі 10 прожиткових мінімумів на дитину, а це близько 22 180 гривень, витрати та потреби дитини повинні становити не менше - 22 180х2 = 44 360 гривень у місяць. Повне утримання дитини батьком на сплачені аліменти 22 180 гривень нівелює обов`язок батьків утримувати дитину у рівних частках. Вважає, що утримання дитини має здійснюватися двома батьками порівну Від сплати аліментів позивач не відмовляється, однак максимальний розмір аліментів, які сплачуються позивачем є великим, не відповідає закону та обставинам справи, а сплата аліментів у розмірі - 22 180 гривень фактично зводиться до повного утримання позивачем дитини та матері дитини. Крім того, зазначена сума грошей буде негативно впливати на неповнолітню дитину, яка не є обізнаною у фінансовій грамотності, а тому дитина буде витрачати кошти на непотрібні речі. Частиною 2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України чітко визначено загальний обов`язком батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття. Враховуючи те, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, вважає, що слід призначити позивачу сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи і вимогам закону. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Боднар О.В. подала суду заперечення на відповідь на відзив, у якому, зазначила, що відповідач не погоджується з тим, що сплата позивачем аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від його доходу порушуватиме презумпцію рівності обов`язку батька та матері здійснювати утримання дитини. Так, неповнолітня [PERSON] , хоча й отримує аліменти від позивача, проживає разом із матір`ю, а тому відповідач здійснює щоденне піклування та догляд за їх із позивачем дитиною, відповідно витрачає на це свій час та зусилля. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали повністю та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у його задоволенні просить відмовити, з підстав, зазначених у відзиві на позов. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тернопільський міський відділ Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, подавши заяву відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутності. Представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи, письмових пояснень щодо позову не подавав. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. [PERSON] та [PERSON] з 10 вересня 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25 травня 2020 року, яке набрало законної сили. В даному шлюбі [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 15.03.2017 року. Судовим наказом судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2020 року, який набрав законної сили, стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 квітня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається із довідки №2313, виданої Тернопільським національним економічним університетом, [PERSON] працює за основним місцем роботи та отримав з січня по грудень 2019 року включно дохід у розмірі 249 116,93 грн. Відповідно до довідки №2314, виданої Тернопільським національним економічним університетом, [PERSON] працює за основним місцем роботи та отримав з січня по квітень 2020 року включно дохід у розмірі 74742,06 грн. Як вбачається із відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] від 28.02.2020 року №397, останній з 1 кварталу по 4 квартал 2019 року, станом на 25.02.2020 року отримав доходи на загальну суму 1 763 579,3 грн. Головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 28.05.2020 року винесено постанову з приводу примусового виконання судового наказу Тернопільського міськрайонного суду, виданого 18.05.2020 року про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.04.2020 року, і до досягнення дитиною повноліття, постановами від 04.06.2020 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] . Як вбачається із копій пенсійних посвідчень № [NUMBER] , [NUMBER], наданих позивачем, батьки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] отримують пенсію за віком. Відповідно до довідки, виданої ТзОВ «Хмельницькенергозбут» від 23.06.2020 року, батько позивача - [PERSON] працює в ТОВ «Хмельницькенергозбут» з 02.01.2019 року, дохід за період з 02.01.2019 року по 31.05.2020 року склав 154 364,34 грн. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах від 20.08.2020 року №70031 складеного головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Гнатюк Н.В. при примусовому виконанні судового наказу №607/5723/20 від 18.05.2020 року, за [PERSON] станом на 01.08.2020 року числиться переплата у розмірі 14605,76 грн. У червні-липня 2020 року із [PERSON] було стягнуто аліментів на загальну суму 104325,76 за період з квітня по липень 2020 року із розрахунку ј частки усіх доходів боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, що складає 22 180 грн. платежів щомісячно. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України,розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що визначення судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду від 22 квітня 2020 року аліментів у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, для позивача зводиться до утримання відповідача, а не їх спільної дитини. Крім цього, при визначенні розміру аліментів на думку позивача не було у сукупності оцінено доходи сторін, не співставленні визначений розмір аліментів із прожитковим мінімумом, встановленим державою для дитини відповідного віку, а тому частка визначена судовим наказом від заробітку позивача, яка підлягає стягненню, є значною та призводить до фактичного збагачення відповідача. Додатковими обставинами, що підлягають врахуванню під час визначення розміру аліментів є політична вразливість, яка впливає на доходи позивача, корислива зацікавленість відповідача у розлученні та призначенні великого розміру аліментів, підприємницька діяльність відповідача, заснування нею компанії та масштаби її діяльності. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійна, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС України від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19. Разом з тим, відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2ст. 182 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, а також у їх сукупності вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Тернопільський міський відділ Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про зміну розміру аліментів не підлягає до задоволення. При цьому, суд зазначає, що позивачем не доведено підстав, визначених СК України для зміни розміру аліментів, а саме зміни способу стягнення та зменшення їх розміру, визначеним судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду від 22.04.2020 року. Суд зауважує, що ч.5 ст.183 СК України регламентує право особи звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, у тому числі на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а тому не вбачає підстав для зміни способу стягнення аліментів. Також, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б давали суду підстави, врахувавши вимоги ч.1 ст.192 СК України, змінити (зменшити) розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] у розмірі, визначених судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду від 22.04.2020 року. Так, позивач не подав суду належних та допустимих доказів про зміну свого матеріального та сімейного стану, погіршення свого стану здоров`я, які б були підставою для зменшення розміру аліментів. На думку суду, не заслуговують на увагу та є голослівними твердження позивача про те, що визначений судовим наказом розмір аліментів зводиться до утримання відповідача, а не їх спільної дитини, призводить до фактичного збагачення відповідача, політичної вразливості позивача, яка впливає на його доходи, корислива зацікавленість відповідача у розлученні та призначенні великого розміру аліментів, підприємницька діяльність відповідача, заснування нею компанії та масштаби її діяльності, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім цього, суд зазначає, що батьки відповідача які є пенсіонерами отримують пенсію, батько позивача працює та отримує доходи, відтак із вказаних підстав, не бере до уваги його твердження про їх утримання [PERSON] . Також, на думку суду, не є підставою для зміни розміру аліментів те, що позивач займає посаду члена Ради Національного банку України на якій отримує значні доходи, оскільки судовим наказом віл 22.04.2020 року визначений розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, тобто є обмеженим у вигляді 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed