Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частку квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що він, як власник ? частки квартири [ADDRESS] не має жодного документу, який би підтверджував його право власності на квартиру, так як свідоцтво про право власності на житло від 22.06.1998 року, знаходиться у інших співвласників. Позивач просить визнати за [PERSON] право власності на ? частку квартири № 13, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явились, судом вжиті всі можливі заходи для забезпечення їх явки. Причини неявки суду не повідомили. Суд, з'ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що у задоволенні вимог [PERSON] необхідно відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого ВО «Київський радіозавод», згідно розпорядження від 22.06.1998 року № 402, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] по ? частці кожен. [PERSON] у позовній заяві зазначає, що на день звернення до суду, між власниками спір щодо права власності на дану квартиру відсутній. Відповідно до ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вказані норми законодавства, позивач та відповідачі є співвласниками по ? частці квартири [ADDRESS], що чітко вказано у свідоцтві про право власності на житло та позивач сам зазначив, що не має жодного спору з відповідачами щодо його права власності, що свідчить про відсутність спору між сторонами та підстав для задоволення вимог позивача, так як він є власником ? частки квартири [ADDRESS] та його право ніким не оспорюється. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмова у прийнятті. Стаття 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованими. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed