Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON]\~ звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В позові вказав, що 22 січня 2018 року надав відповідачу позику в розмірі 200 000 грн., які останній зобовязався повернути в строк до 22 березня 2018 року, що підтверджується власноручно написаною [PERSON] розпискою. Однак всупереч домовленостям відповідач ні до 22.03.2018 року ні до цього часу жодних коштів йому не повернув. На підставі вищевикладеного, позивач прохає суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 22.01.2018 року в загальному розмірі 200 000 грн. В судове засідання сторони не зявилися, направивши до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. При цьому, позивач на своїх позовних вимогах наполягає та прохає їх задовольнити, а відповідач позов визнав, проти його задоволення не заперечує (а.с.11,12). Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі,\~ суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 22 січня 2018 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача в борг кошти в сумі 200 000 грн. терміном до 22.03.2018 року,\~ що підтверджується відповідною розпискою (а.с.5). Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 527 ЦК України встановлює, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності\~ за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач покладені на нього обовязки в добровільному порядку не виконав, визнав позов безумовно, таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд вважає що позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи.

Outcome: approved