Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 19 серпня 1989 року бюро ЗАГС Інгулецької міської ради Дніпропетровської області, актовий запис № 216. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Питання матеріального утримання дитини вирішено позивач надаватиме допомогу на утримання сина добровільно. Шлюбні стосунки з відповідачем припинено у червні 2016 року, з того часу проживають окремо, спільно господарство не ведуть, бюджет окремий. Причиною розірвання шлюбу стали відсутність взаєморозуміння, різні інтереси, що триває вже багато років. Коли він дізнався про подружню зраду відповідача, виник скандал, після якого він покинув сімю. За час, що минув, вони віддалилися один від одного, кожен живе окремим життям. Він втратив почуття любові, довіри та поваги до дружини, фактично створив носу сімю, тому вважає, що збереження шлюбу недоцільно. Зазначив, що питання про поділ спільного майна намагатимуться вирішити добровільно. Просить також стягнути з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір, оскільки вважає її винною у розпаді сімї. Позивач та відповідач про дату, місце та час розгляду справи повідомлені своєчасно, в установленому законом порядку, але в судове засідання не зявилися. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити /а.с. 16/. Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог /а.с. 17/. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч.2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.08.1989 року бюро ЗАГС Інгулецької міської ради Дніпропетровської області, актовий запис № 216 /а.с. 4/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] /а.с. 5/. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що дитина проживає з відповідачем, питання матеріального утримання дитини між сторонами вирішено, на час розгляду справи майновий спір між сторонами відсутній. При цьому суд враховує, що шлюбні стосунки подружжя не підтримує, разом тривалий час не мешкає, спільно господарство не веде, відповідач позовні вимоги визнала. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, позовні вимоги задовольняються. За таких обставин суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, продовження шлюбних стосунків порушує права сторін, і насамперед позивача. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved