Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сімєю та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги аргументує тим, що з 2004 року проживав з [PERSON] однією сімєю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Проживали в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належала померлій та були повязані спільним побутом, вели господарство, вирішували побутові питання. [PERSON] тривалий час хворіла, позивач здійснював догляд за нею. 18.01.2011 року [PERSON] померла. Всі дії, повязані з поховання останньої були здійснені позивачем. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Позивач вважав, що оскільки правовстановлюючі документи знаходились у нього та він проживає в даній квартирі, то він вступив у володіння і управління майном померлої, а отже, потреба у зверненні до нотаріальної контори з відповідною заявою відсутня. При зверненні до державного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про спадщину позивачу було відмовлено та розяснено, що прийняття спадщини в порядку спадкування за законом четвертої черги здійснюється на підставі рішення суду. Але на даний час це зробити неможливо, оскільки пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. За даних обставин позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, пославшись на обставини та докази, що їх стверджують. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши доводи позивача та його представника, зясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку Із свідоцтва про смерть ( а.с.9) встановлено, що [PERSON] померла 18 січня 2011 року. Відповідно до договору купівлі-продажу (а.с.10) квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] Відповідно до довідки ( а.с.13) виданої керівником ОСББ «Приморський фонтан» [PERSON] була зареєстрована та проживала у вищевказаній квартирі з 27.11.2001 року по 18.01.2011 року. Згідно акту від 14.09.2016 року ( а.с 14), складеного за підписом сусідів [PERSON] проживав але не був зареєстрований у вказаній квартирі з 2004 року. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] проживав однією сімєю з [PERSON] з 2001 по 2011 рік, вели спільне господарство, робили ремонт, але остання захворіла та була направлена на лікування до психіатричної лікарні в с. Нове. Позивач неодноразово її відвідував, забирав періодично додому. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] у частині встановлення факту проживання однією сімєю із [PERSON], яка померла 18.01.2011 року підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3, ст. 1272 ЦК, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини Для прийняття спадщини ( ч.1, ст. 1270 ЦК України) встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини, згідно ч. 2, ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, тому часом відкриття спадщини [PERSON], є день її смерті, а саме 18.01.2011 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть 19.01.2011 року зроблено відповідний запис № 05 ( а.с.9). Тобто, позивач повинен був подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини у строк до 18.07.2011 року, що ним не було зроблено. В позовній заяві позивач посилається на те, що не звернувся вчасно до нотаріальної контори через необізнаність, оскільки вважав, що фактично є власником спадкового майна. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування, зазначено, що суди вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, повинні досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, суд вважає, що вимога позивача є законною, він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини із поважних причин, за об'єктивних обставин, які ним зазначались, він не мав змоги реалізувати своє право на подачу заяви про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч. 4, ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставини суд вважає що визнання позову відповідачем не суперечить закону не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та ст. ст. 1261, 1264, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved