Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Гнильченської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться по [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що [INFO] помер його дід [PERSON], [INFO] померла бабця [PERSON], які за життя заповіли [PERSON] все належне їм майно. Однак при зверненні до нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У зв'язку з цим просить суд визнати за [PERSON] право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Гнильченської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, згідно якої позов визнає. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно довідки, виданої Гнильченською сільською радою № 130 від 26.02.2014 року, житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], належав членам колгоспного двору [PERSON], [PERSON]. Житловий будинок 1971 року побудови. На вищевказаний житловий будинок Підгаєцьким районним БТІ 24.01.2014 року був виданий технічний паспорт та ім'я - [PERSON], [PERSON]. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] були членами колгоспного двору, тому суд приходить до висновку, що вони набули права власності на спірний житловий будинок. Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою. Однак при житті [PERSON] та [PERSON] не отримали правовстановлюючих документів на житловий будинок, тому на даний час реєстрація прав на зазначене нерухоме майно за позивачем неможлива. Згідно заповіту, посвідченого 05.05.2004 року секретарем Гнильченської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області та зареєстрованого у реєстрі за №4, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON]. Згідно заповіту, посвідченого 05.05.2004 року секретарем Гнильченської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області та зареєстрованого у реєстрі за №5 [PERSON] заповів все своє майно [PERSON]. [PERSON], помер [INFO], про що видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. [PERSON], померла [INFO], про що видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, має право на спадкування та прийняв спадщину відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Позивач у встановленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями, що вбачається з листа Підгаєцької державної нотаріальної контори від 27.03.2014 року № 155/01-16. Ніхто більше із спадкоємців із заявами про прийняття спадщини не звертався. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Тому з огляду на те, що спадкодавці [PERSON], [PERSON] на час своєї смерті були власниками по 1/2 частці спірного житлового будинку з господарськими будівлями, їх право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивача. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивача, яке підлягає захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], успадкований за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі наведеного,

Outcome: approved