Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Золочівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просив: визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,7783 гектарів, кадастровий номер 6322683000:02:004:0099, в межах згідно з планом розташованої на території Жовтневої сільської ради Золочівського району Харківської області, що належав їй на праві приватної власності згідно з державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 06 грудня 2002 року на підстави розпорядження Золочівської райдержадміністрації від 18 листопада 2002 року №302; визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] на залишок земельної частки (паю) загальною площею 0,94 в умовних кадастрових гектарах, що належав їй згідно з сертифікатом серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності ВАТ «Жовтневе» Золочівського району Харківської області, виданого на її ім`я та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за №282 від 14 грудня 2000 року. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] в м. Вовчанськ Вовчанського району Харківської області померла його матір [PERSON] , [INFO] , яка мала реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , хоча останнім часом проживала разом із позивачем, так як вона через хворобу була у безпорадному стані. Позивач доглядав її, лікував та надавав необхідну допомогу. [PERSON] 24.01.2017 склала заповіт, яким заповіла [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,7783 гектарів, кадастровий номер 6322683000:02:004:00099, в межах згідно з планом розташованої на території Жовтневої сільської ради Золочівського району Харківської області, що належав їй на праві приватної власності згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Батько відповідача - [PERSON] , який перебував з матір`ю у шлюбі, зареєстрованому від 18 листопада 1975 року в Жовтневій сільській раді Золочівського району Харківської області, хоча й мав реєстрацію місця проживання зі своєю дружиною за однією адресою в с. Гатище Вовчанського району Харківської області, однак він не прийняв спадщину після неї, так як фактично не проживав постійно разом із померлою на день її смерті та не звернувся із заявою про прийняття спадщини у встановленому порядку і строки до Вовчанської державної нотаріальної контори. Окрім згаданої земельної ділянки до складу спадщини входить залишок земельної частки (паю) загальною площею 0,94 в умовних кадастрових гектарах, що належав померлій [PERSON] згідно з сертифікатом серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності ВАТ «Жовтневе» Золочівського району Харківської області, виданого на її ім`я та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за №282 від 14 грудня 2000 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач є таким, що прийняв спадщину, так як на час відкриття спадщини він постійно проживав разом з матір`ю, а також 11 жовтня 2017 року звернувся із заявою про прийняття спадщини до Вовчанської державної нотаріальної контори. Він не відмовився від спадщини протягом встановленого процесуального строку. У Вовчанській державній нотаріальній конторі Харківської області була відкрита спадкова справа за №492/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 17 квітня 2019 року позивач, як спадкоємець, який прийняв спадщину, звернувся до державного нотаріуса Вовчанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після його матері [PERSON] . Для вчинення нотаріальної дії, а саме оформлення спадщини нотаріусу було надано документи, що підтверджують факт родинних відносин, смерті спадкодавця, час та місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, документи на спадкове майно, крім сертифікату серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності ВАТ «Жовтневе» Золочівського району Харківської області. Державний нотаріус Ворона Г.В. постановою від 17 квітня 2019 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері, так як було встановлено, що крім позивача - заявника, спадкоємця по заповіту, є спадкоємець - чоловік померлої [PERSON] , [INFO] , що має право на обов`язкову частку, згідно з статтею 1241 ЦК України, який начебто спадщину прийняв фактично, постійно проживаючи зі спадкодавцем. Крім того нотаріус зазначила, що до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) в ВАТ «Жовтневе» Золочівського району Харківської області, але сертифікат, який є документом, що посвідчує право власності на право на земельну частку (пай), вважається загубленим. В судове засідання 10 вересня 2019 року позивач [PERSON] з`явився та пояснив, що його матір [PERSON] до 2006 року проживала разом із його батьком [PERSON] . У 2012 році він забрав проживати мати до себе у с. Чорноглазівку. У вересні 2017 року його матері необхідно було провести операцію, задля чого її повезли до м. Вовчанськ, оскільки вона там була зареєстрована. Після операції вона померла у лікарні. Він здійснив її поховання у селі Чорноглазівка Золочівського району. Нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину. У зв`язку із цим він звернувся до суду із позовом. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. За станом здоров`я не може бути присутнім у судовому засіданні (а.с.70). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, [PERSON] в судовому засіданні 10.09.2019 проти позову не заперечував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її бабуся [PERSON] в 2006 році переїхала разом із дідом жити в с. Готище. Проте з 2012 року вона проживала разом із нею та її батьками. Померла [PERSON] в 2017 році в лікарні в м. Вовчанськ, де їй робили операцію. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дружить із [PERSON] із школи. З 2012 року у будинку [PERSON] в с. Чорноглазівка Золочівського району проживала його матір [PERSON] . Після смерті вона була похована [PERSON] у с. Чорноглазівка. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). Факт родинних відносин підтверджується доказами наявними в матеріалах справи (а.с. 11). На випадок своєї смерті [PERSON] 24.01.2017 заповіла земельну ділянку площею 5,7883 гектарів своєму синові [PERSON] (а.с.12). Згідно із довідкою Калиновецької сільської ради Золочівського району Харківської області [PERSON] дійсно на власні кошти, на території Калиновецької сільської ради поховав [PERSON] , вів спільно з нею домашнє господарство, здійснював за нею догляд на день смерті (а.с. 17). 11.10.2017 Вовчанською нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 492/2017 після смерті [PERSON] (а.с.19). Постановою державного нотаріуса Вовчанської державної нотаріальної контори Харківської області Тютюннику С.О. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (а.с.30). З копії спадкової справи №492/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] 11.10.2017 подана заява про прийняття спадщини після смерті матері. [PERSON] подана до заява, в якій він зазначив, що ним на користь свого старшого сина продане своє домоволодіння, вони з дружиною вирішили передати земельну ділянку - пай, який був зареєстрований на його дружину, яка в свою чергу оформила заповіт в Гатищенській сільській раді на користь молодшого сина [PERSON] , [INFO] , з яким він цілком і повністю погоджується. Тепер після її смерті він заявляє, що ні на яку частку від цього паю він не претендував, не претендує і не буде претендувати. Тому просить зареєструвати всю ділянку на його молодшого сина згідно із заповітом (а.с. 47, 51). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 5,7883 гектарів, кадастровий номер 6322683000:02:004:0099, що знаходиться на території Жовтневої сільради Золочівського району Харківської області, яку вона заповіла своєму сину [PERSON] (а.с.20). З витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку вказаної земельної ділянки вбачається, що вартість вказаної земельної ділянки 165 563,11 грн (а.с.27). Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) вбачається, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай), яка перебуває у власності ВАТ «Жовтневе» розміром 7,03 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.29). З відповіді відділу у Золочівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області вбачається, що на ім`я [PERSON] був виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай) по ВАТ «Жовтневе» серії [NUMBER], який 14.12.2000 зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів за № 282. Відповідно до Книг реєстрації державних актів на право власності на землю, державних актів на право постійного користування землею та договорів оренди на право користування землі станом на 01.01.2013 на ім`я [PERSON] із земель колишнього ВАТ «Жовтневе» був виготовлений та виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] для ведення сільськогосподарського виробництва реєстраційний номер 44 від 06.12.2002. Відповідно до книг реєстрації сертифікатів залишок земельної частки (паю) загальною площею 0,94 в умовних кадастрових гектарах по ВАТ «Жовтневе» не відчужувався, залишився за гр. [PERSON] , станом на 01.01.2019 вартість становить 4261,61 грн (а.с.85). Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і може бути прийнято, а тому, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). З статті 1218 ЦК України слідує, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В ч.1 ст. 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В ч. 3 цієї статті зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В ч. 1 ст. 1241 ЦК України зазначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Зважаючи на докази, які досліджені в судовому засіданні, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] з 2012 року проживала разом із своїм сином [PERSON] в с. Чорноглазівка Золочівського району. Як вбачається із матеріалів спадкової справи [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] .. В свою чергу його батько [PERSON] написав нотаріусу відмову від своєї обов`язкової частки, а також надіслав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги свого сина [PERSON] в повному обсязі. Отже, фактично після смерті [PERSON] спадщину за заповітом і за законом прийняв її син [PERSON] .. Аналізуючи положення ст.. 1241 ЦК України про право на обов`язкову частку, суд доходить до висновку, що спадкування обов`язкової частки є правом, а не обов`язком спадкоємця і може бути реалізоване лише в разі прийняття останнім спадщини. Зважаючи на вік чоловіка померлої - [PERSON] , останній мав право успадкувати половину спадкового майна, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою. Проте [PERSON] фактично не проживав разом із померлою, крім того, написав нотаріусу та суду заяви, в яких відмовився від належної йому частки. Вказані дії відповідача суд розцінює як відмову від прийняття спадщини. Отже, єдиним спадкоємцем, який вчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] .. Враховуючи вищевикладене, та те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, який бажає прийняти спадщину, однак позбавлений можливості оформити своє право на спадкове майно в нотаріальному порядку, його право підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 5,7883 гектарів в порядку спадкування за заповітом. Щодо спадкування [PERSON] права власності на залишок земельної частки (паю) загальною площею 0,94 в умовних кадастрових гектарах по ВАТ «Жовтневе», то суд виходить із наступного. Вказана земельна частка (пай) не була виділена в натурі спадкодавцю [PERSON] і в неї не виникло право власності на конкретну земельну ділянку, тобто позивач не може в такому випадку успадкувати право власності, якого не було у спадкодавця. У зв`язку із цим, враховуючи те, що позивач є єдиним спадкоємцем, який подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері, суд вважає за можливе задовольнити в цій частині позовні вимоги частково, а саме - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] право на залишок земельної частки (пая). На підставі ст.ст. 15, 16, 1218, 1268 ЦК України,

Outcome: partial