Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому просить усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання відповідачів, такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 13 липня 2018 року вона уклала іпотечний договір із [PERSON] , за яким останній передав їй в якості забезпечення своєчасного та повного виконання умов основного договору, квартиру по [ADDRESS] . Оскільки, боржник ухилився від виконання умов основного договору та не виконав взяті на себе зобов`язання, 10.12.2019 р. позивач зареєструвала за собою право власності на іпотечне майно. Однак, згодом їй стало відомо, що колишній власник квартири [PERSON] з метою вчинення перешкод їй, як іпотекодержателю, 25.11.2019 року прописав у квартирі двох невідомих їй осіб, хоча згідно Закону України «Про іпотеку» та Іпотечного договору (п. 3.4) він зобов`язаний був такі дії погодити з нею у письмовому порядку, і про протиправність таких дій йому було відомо заздалегідь. Відповідачі фактично ніколи не проживали та не проживають у спірній квартирі, там немає їх особистих речей, спірним житлом вони не цікавляться. Реєстрація відповідачів за даною адресою зумовлює для позивача додаткові матеріальні затрати та порушує її законні права, як власника житла. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] відзиву на позов не подавали. 13 липня 2020 року у даній справі проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судовому засіданні вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач [PERSON] забезпечена житлом, а саме є власником чотирикімнатної квартирою [ADDRESS] . Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №192407122 від 10.12.2019 р., 10 грудня 2019 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір І.Т. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.12.2019 р., за [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру [PERSON] набула за Іпотечним договором від 13 липня 2018 року, укладеним між [PERSON] (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець), який забезпечував вимоги, що випливали з договору позики, посвідченого 13 липня 2018 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір І.Т., зареєстрований в реєстрі №4957. Згідно інформації із відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради №7/28-03 від 02 січня 2020 року, згідно облікових записів та переданої картотеки за період із 01.08.2012 р. по 31.03.2016 р. та за період виконання повноважень з 04.04.2016 р. по 27.12.2019 р. встановлено, що за адресою [ADDRESS] із 25.11.2019 року зареєстровані: [PERSON] , 1983 р.н. та [PERSON] , 2010 р.н. Як встановлено в судовому засіданні з акту обстеження від 29.09.2020 року, складених комісією ОСББ « Злуки, 8», у спірній квартирі зареєстровані, але не проживають - [PERSON] , 1983 р.н. та [PERSON] , 2010 року народження. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що відповідачі [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] у родинних стосунках із позивачем не перебувають, у квартирі за адресою: [ADDRESS] ніколи не проживали. За змістом статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обираючи спосіб захисту прав, позивач [PERSON] вважає, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є шляхом усунення перешкод у користуванні належним позивачу майном. Право користування житловим приміщенням охоплюється статтею 47 Конституції України та статтею 379 ЦК України та визнає право особи використовувати житлове приміщення для проживання та забезпечення її потреб. Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Місцем проживання особи визнається житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, у тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з підстав набуття прав власності позивачем [PERSON] на квартиру по [ADDRESS] , вимоги про визнання особи, зареєстрованої за адресою вказаної квартири, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мають наслідком позбавлення житла для відповідачів. Конституція України в статті 47 гарантує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За п. 34 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №229714174 від 26.10.2020 р., 09.08.2011 р. за [PERSON] на праві приватної власності зареєстрована чотирикімнатна квартира [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов проживання від 14.01.2021 р., складеного комісією Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , ознак щодо проживання дітей з матір`ю відсутні. Разом з тим, на даний час відповідачі, не знялись із реєстраційного обліку із належної [PERSON] квартири за адресою [ADDRESS] , що створює перешкоди позивачу в користуванні вказаним житлом. Судом також встановлено, що [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] , не входять до кола членів сім`ї власника спірної квартири - позивача [PERSON] , забезпечені житлом, мають постійне місце проживання. В той же час, будь-яких угод щодо користування відповідачами житлом позивача між сторонами, відповідно до ч.1 ст. 810 ЦК України, не укладалось. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача зі сторони відповідачів [PERSON] та її неповнолітньої доньки [PERSON] , які залишаються зареєстрованими у квартирі по [ADDRESS] і які підлягають захисту, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування вказаним житловим приміщенням. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved