Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з цивільним позовом до [PERSON], уточнені вимоги які підтримав при судовому розгляді у якому просить змінити розмір аліментів та стягувати з нього позивача на користь відповідача на утримання дочки [PERSON] [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що він із відповідачем є батьками [PERSON] [INFO], котра проживає разом із матірю, відповідачем.. Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області ухвалено стягувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку, до досягнення дитиною повноліття. Стверджує, що він на даний час не має постійного місця праці, доходи його також не відомі, у зв'язку із скрутним матеріальним становищем,він немає змоги сплачувати аліменти по рішенню суду,у зв'язку з цим змушений звернутися в суд із цією позовною заявою про зміну розміру аліментів. Позивач в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеному, заявлені вимоги підтримав, просить позов задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві при цьому вказав. що згідний щомісячно сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. Відповідач в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 05 березня 2010 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 09.02.2010 року і до досягнення нею повноліття. На виконання вказаного рішення 05.03.2010 року було видано виконавчий лист. Встановлено, дочка [PERSON] проживає разом із своєю матір'ю [PERSON] Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до довідок -розрахунків відділу ДВС Підгаєцького РУЮ від27 травня 2014 року розмір нарахованих до стягнення з позивача аліментів державним виконавцем визначається із середньомісячної заробітної плати по Підгаєцькому районі Тернопільській області, й відповідно щомісячно нараховуються до сплати аліменти в розмірі 717 грн. 00 коп., однак відповідачем сплачується по 300 грн. щомісячно, а також рахується заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на27 травня 2014 року становить 9061,64 грн.. Так, ч.1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов'язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182- 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Таким чином, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Крім того, згідно із положеннями ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей СК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вказаною нормою суд не може самостійно визначити або змінити підстави позову. Так, звертаючись до суду із позовом про зміну розміру аліментів, позивач як на підставу позовних вимог посилається посилався на те, що після постановлення судом рішення про стягнення аліментів значно погіршився його майновий стан, при цьому матеріальний стан відповідача поліпшився. Разом з тим, ураховуючи те, що доходи позивача мають нерегулярний та мінливий, спосіб стягнення аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, має бути змінений й відповідно підлягає визначенню у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідно до довідки №302 від 23.052014 року, виданої виконкомом Вербіської сільської ради , [PERSON] не працює, що також не заперечується й відповідно визнається позивачем (а.с. 7).Щодо позивача, то як встановлено судом, на даний час він офіційного місця роботи не має, й відповідно його доходи мають нерегулярний, мінливий характер.При цьому, доказів наявності у відповідачу боргових зобов'язань та погіршення його стану здоров'я судом не встановлено й відповідно суду не надано на підтвердження вказаного належних та допустимих доказів. За таких обставин, суд на підставі викладеного, виходячи з наведених норм матеріального права, а також положень ст. 182 СК України, враховуючи те, що обов'язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, а також виходячи з майнового та сімейного стану позивача,як платника аліментів, який має нерегулярний, мінливий дохід, з часу присудження аліментів змінився його сімейний стан, на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, будь-яких договірних та кредитних зобов'язань не має, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню шляхом зміни способу присудження аліментів, стягнутих рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно шляхом визначення розміру стягнення аліментів у твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст.ст. 180- 184, 191, 192 Сімейного Кодекса України ,

Outcome: approved