Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить виключити відомості про нього як про батька з актового запису про народження дитини, [PERSON] , [INFO] . Свою позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано в судовому порядку. Від даного шлюбу у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] . Батьком народженої дитини, згідно ч.1 ст.122 Сімейного кодексу України, був записаний [PERSON] . Однак на даний час позивач з цим не згоден у зв`язку з тим, що дізнався про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною, крім того, відповідачка вказану обставину не заперечує. Посилаючись на вимоги, передбачені ст.136 СК України, позивач просив виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження [PERSON] . Позивач, [PERSON] , та його представник в судове засідання не з`явились, проте подали до суду заяву, в якій просять справу розглянути без їх участі та зазначають, що позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити. Відповідачка, [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та зазначила, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Третя особа, Ямпільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), свого представника в судове засідання не направив, надавши суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі свого представника, проти позову не заперечує. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України і разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З копії рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 13.10.2020 вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.09.2006, який на підставі вказаного рішення був розірваний /а.с.147/. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Середино-Будського районного управління юстиції Сумської області від 13.10.2006, позивач, [PERSON] , записаний батьком, а відповідачка, [PERSON] , записана матір`ю дитини, [PERSON] , [INFO] /а.с.8/. Ухвалою Середино-Будського районного суду Сумської області від 25.03.2021 за клопотанням представника позивача було призначено у даній справі судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу методом ДНК, на вирішення якої поставлено питання, чи є [PERSON] , [INFO] , батьком дитини, [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] . Проведення експертизи доручено експертам відділення судово-медичної генетичної ідентифікації судово-медичного лабораторного відділу Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Департаменту охорони здоров`я /а.с.103-105/. Від експертів на адресу суду 13.07.2021 надійшов лист, в якому зазначено, що відповідачка, незважаючи на неодноразові призначення дати відбору, на відбір зразків крові не з`явилась, у зв`язку з чим, ухвала суду про призначення експертизи повернута до суду без виконання /а.с.127, 128/. Частиною 1 ст.136 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Частиною 2 ст.136 СК України встановлено, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Підставою для категоричного висновку для оспорювання батьківства є висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Судом встановлено, що відповідачка, будучи належним чином повідомлена експертною установою про дату, час та місце проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи методом ДНК, не з`явилася для забору біологічних зразків разом із дитиною, про наявність поважних причин пропуску експертизи не повідомила ні суд, ні експертну установу. Нез`явлення відповідачки разом із дитиною до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-медичної експертизи свідчить про її небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство щодо дитини, та розцінюється судом як ухилення від встановлення істини у справі. Така поведінка відповідачки, що призвела до неможливості проведення експертизи, надає суду можливість визнати факт, для з`ясування якого дана експертиза і була призначена. Вказана правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №478/690/18. Таким чином, суд вважає за можливе визнати факт відсутності кровного споріднення між [PERSON] та дитиною, [PERSON] , батьком якого від записаний. Суд також бере до уваги той факт, що відповідачка подала до суду письмову заяву, в якій позов [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини визнала та не заперечувала проти його задоволення. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи ст.122, 136 СК України та те, що відповідачка беззаперечно визнала позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачкою позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини. З вищевикладеного суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідачки від проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи методом ДНК для встановлення наявності чи відсутності кровної спорідненості між [PERSON] та [PERSON] , а також не заперечення останньою проти задоволення позовних вимог свідчить про те, що зазначені особи дійсно не є між собою рідними, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також визначено ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідачкою позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 420,00 грн. За ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 420,00 грн. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved