Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся 31 грудня 2020 року до суду з позовом, в якому зазначив, що він працював начальником бюро оплати праці та заробітної плати (565) Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» та був звільнений з роботи 20.08.2020р. на підставі ст. 38 КЗпІІ України за наказом від 19.08.2020р. №246к. У день звільнення з ним не було проведено розрахунок. Згідно з копією розрахункового листа відповідача за червень 2020р. про нарахування та утримання зарплати йому належить до виплати 6 159,97 грн. за 16 робочих дні. Згідно з копією розрахункового листа відповідача за липень 2020р. про нарахування та утримання зарплати йому належить до виплати 5356,49 грн. за 16 робочих дні. Згідно з копією розрахункового листа відповідача за серпень 2020р. про нарахування та утримання зарплати йому належить до виплати 17 895,40 грн. за 12 робочих дні та разом з компенсацією за 55 дні невикористаних відпусток. Середньоденний заробіток за період з 01.06.2020р. по 31.07.2020р. становить 447,07 грн. Згідно виробничого табеля-календаря обліку робочого часу відповідача з 20.08.2020р. по 31.12.2020р. - 94 робочих дні. Таким чином, його середній заробіток з 20.08.2020р. по 31.12.2020р. становить 42024,58грн. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь не виплачену заробітну плату в сумі 17 895,40 грн., з урахуванням обов`язкових податків та зборів, середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 20.08.2020р. по день прийняття рішення та сплачений ним судовий збір. На підставу своїх вимог позивач у якості доказів надав копію трудової книжки, розрахункові листки за червень, липень, серпень 2020року, поточну виписку з філії АТ «Державний експортно-імпортний банк «Україна». Ухвалою суду визначено здійснювати судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач на позовну заяву надав відзив, яким зазначив, що частково погоджується з позовом, зазначив, що заборгована заробітна плата виплачена позивачу в повному обсязі у розмірі 16895,40грн., середньоденна заробітна плата позивача становить 359,89грн., за 94 дні затримки виплати заробітної плати середній заробіток становить 33829,66 грн. без урахування податків і зборів. Саме таку суму просить визначити як середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши всі\~обставини по\~справі та\~перевіривши їх\~доказами,\~суд дійшов\~до наступних\~висновків.\~ Згідно із ст.\~2\~КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Відповідно до статті 116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117\~КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117\~КЗпП України відповідальність. Відповідно до ст.5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до\~ст..81\~ч.1\~ЦПК кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. За ст..79 ЦПК достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За ч.4 ст.82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з копії трудової книжки позивача та не заперечувалось відповідачем, [PERSON] знаходився з відповідачем у трудових відносинах, працював начальником бюро оплати праці та заробітної плати (565) Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» та був звільнений з\~роботи 20.08.2020р.\~напідставі ст. 38 КЗпІІ України за наказом від 19.08.2020р. №246к. Згідно наданих відповідачем відомостям за №183 від 6.01.2021 року розмір заборгованості заробітної плати при звільненні становить 16895,40 грн., та сплачена шляхом нарахування на банківську картку позивача через банк «Укрексімбанк». Згідно довідки №110 від 12.02.2021 року наданої відповідачем ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 359 грн. без урахування податків та зборів . Таким чином, за 94 дні затримки виплати заробітної плати середній заробіток становить 33829, 66 грн. без урахування податків і зборів. Оскільки відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх доводів, та до розгляду справи по суті виплатив позивачу заборгованість, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 33829, 66 грн. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial