Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 червня 2010 року він уклав шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Шлюбні відносини між ними припинилися. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, втрачені всі духовні та фізичні зв'язки між ними. За його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, шлюб існує лише формально. У дружини та в нього немає наміру зберегти шлюб. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2018 відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. 17 квітня 2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. В підготовчому судовому засіданні представник відповідача заявила клопотання про надання подружжю строку на примирення посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі майже 10 років, за час спільного життя у сторін були різні стосунки, як сварки так і примирення. Сторони від шлюбу мають двох дітей, один з яких тяжко хворіє. Позивач, представник позивача в підготовчому судовому засіданні заперечували проти надання строку на примирення, вважали, що примирення є не можливим, оскільки позивач наміру зберегти сім'ю не має. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року, з урахуванням вимог ст. 111 Сімейного кодексу України, [PERSON] та [PERSON] було надано строк на примирення терміном у чотири місяці. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року підготовче провадження було закінчено та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.10.2018р. Позивач [PERSON] в судове засідання, не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Додатково зазначив, що з відповідачем він не проживає з жовтня 2017 року, спільне господарство не ведуть з цього ж періоду, спільного бюджету не мають. Додатково представником позивача [PERSON] було подано до суду відповідь на відзив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Додатково зазначила, що з позивачем вона не проживає з жовтня 2017 року, спільне господарство не ведуть з цього ж періоду, спільного бюджету не мають, також просила після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Вивчивши матеріали справи, доводи поданих сторонами заяв, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві 18 червня 2010 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 717 (а.с. 3). Сторони від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з жовтня 2017 року, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved