Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищеозначеним позовом до Громівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, вказуючи на те, що [INFO] помер [PERSON] . На час смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповів йому сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Новотроїцьке», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС №0069141 зареєстрований у Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 650 від 18.05.2000 року, що розташована на території Новомиколаївської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, що підтверджується заповітом, посвідчений 20.12.2006 року Магазинівською сільською радою Красноперекопського району АР Крим. Він прийняв спадщину після [PERSON] подавши до Красноперекопської державної нотаріальної контори АР Крим заяву про прийняття спадщини. В березні 2019 року звернувшись до Красноперекопської нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після [PERSON] , йому було відмовлено в усній формі у прийнятті документів, так як спадкове майно знаходиться на території України, порекомендувавши оформити спадщину на території України. Після чого він звернувся до Новотроїцької ДНК, де його повідомили про неможливість такого оформлення, так як спадкова справа була заведена в іншій нотаріальній конторі. Отже, ситуація, в якій він опинився свідчить про неможливість оформлення спадщини через нотаріальну контору, а тому змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Крім того, під час попереднього збирання документів, необхідних для оформлення спадщини, з`ясувалося, що у вищевказаному сертифікаті, який було видано спадкодавцю невірно зазначене його ім`я « [PERSON] », замість правильного [PERSON] . Просить встановити факт, що має юридичне значення та визнати за ним право на земельну частку (пай), із земель бувшого КСП «Новотроїцьке», розміром 7,34 ум.к.га, розташованої на території Новомиколаївської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, в порядку спадкування, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Позивач в судове засідання надав заяву, з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача надав до суду заяву про слухання справи у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 12.03.2010 року [PERSON] помер [INFO] , на ім`я [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС №0069141 із земель колишнього КСП «Новотроїцьке» зареєстрований у Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 650 від 18.05.2000 року,копії заповіту посвідченого 20.12.2006 року Магазинівською сільською радою Красноперекопського району АР Крим, [PERSON] заповів [PERSON] належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС №0069141 (а.с.3,4,7). Із довідки Новотроїцького відділу Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області вбачається, що на ім`я [PERSON] було видано сертифікат серії ХС № 0069141 площею 7,34 ум.к.га та зареєстрований за №650 від 18.05.2000 року, відомості щодо видачі державного акту на право приватної власності на ім`я [PERSON] відсутні. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24.03.2010 року Красноперекопською районною держнотконторою заведено спадкову справу, спадкодавець [PERSON] (а.с.8) Згідно архівної довідки трудового архіву Новотроїцького району херсонської області від 17.07.2020 року, при перегляді книг обліку нарахування заробітної плати по Радгоспу «Новотроїцький» с.Новомиколаївка в списках працівників значиться [PERSON] , прізвище [PERSON] не значиться. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у сертифікаті на право на земельну частку (пай), допущено помилку у написанні імені, усунення якої є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту належності вказаного документу для позивача має юридичне значення, оскільки наявність такої розбіжності позбавляє його можливості оформити спадщину. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у 2 та 3 абзацах пункту 23 постанови від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.3.5 абз. 17 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво на право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до ст. 1 Протоколу до конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом,тому суд вважає, що є всі підстави для визнання права на земельну частку (пай), в порядку спадкування, за позивачем.

Outcome: approved