Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 4,69 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, права на яку належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0218797, який зареєстровано 18.11.1996 року за № 1876 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Новосанжарською РДА по ксп ім. Ілліча, як за спадкоємцем за законом після померлої [INFO] [PERSON] . В обгрунтування позову зазначив, що [INFO] померла його баба [PERSON] , яка мешкала в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 4,69 умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. Право на зазначену земельну частку (пай) належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0218797 , який зареєстровано 18.11.1996 року за № 1876 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Новосанжарською РДА по ксп. ім. Ілліча. Зазначений сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений, що свідчить оголошення в Новосанжарській районній газеті «Світлиця» від 10 травня 2019 року. У встановленому законом порядку позивач звернувся до Новосанжарської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, але постановою від 26.04.2019 року № 598/02-31 завідувачем Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманцем М.В. йому відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи тим, що спадкоємцем для оформлення спадщини не надано оригінал правовстановлюючих документів на земельну частку (пай). З цих підстав, позивач змушений звернутися до суду для визнання за ним права на земельну частку (пай) площею 4,69 умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, що залишилась по смерті баби [PERSON] . Ухвалою суду від 15.05.2019 року відкрито провадження у справі (а.с.17). Ухвалою суду від 08.07.2019 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті на 16.09.2019 року (а.с.34). В судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.40). Представник відповідача Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність. Позов визнають в повному обсязі (а.с.39). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Нехворощанською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 20 червня 1997 року, померла [INFO] (а.с.7). [PERSON] є бабою позивача, що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5), свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.24). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) площею 4,69 умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) в тому числі мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Статтею другою вказаного вище закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 24 ППВСУ №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з листом від 24.04.2019 року №185/173-19 Відділу у Новосанжарському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, на імя [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0218797 , який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Новосанжарською РДА по ксп ім.Ілліча 18.11.1996 року за №1876. Відповідно до Розпорядження Новосанжарської РДА №315 від 30.06.2000 року розмір земельної частки (паю) на території Нехворощанської сільської ради становить 4,69 в умовних кадастрових гектарах (а.с.8). Таким чином, за життя [PERSON] мала право на земельну частку (пай) в КСП ім.Ілліча, площею 4,69 в умовних кадастрових гектарах, що є спадковим майном. Відповідно до роз`яснень Пленуму ВСУ, які містяться в п.п.1,2 Постанови №7 від 30.08.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1.01.2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Правовідносини, що є предметом розгляду у цій справі, виникли до набрання чинності ЦК України, отже для вирішення даної справи підлягають застосуванню норми ЦК Української РСР. Відповідно до положень статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Стаття 548 ЦК Української РСР визначає для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно з статтею 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої, другої статті 549 цього Кодексу спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Згідно з відповідю Новосанжарської Державної нотаріальної контори від 14.06.2019 року (а.с.31) після померлої [PERSON] заведена спадкова справа №164/1997 року. Подана заява про прийняття спадщини від [PERSON] Заяви від інших спадкоємців, що претендують на спадщину або відмовляються від неї до нотарфальної контори не надходили. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно з довідки № 02-34/410 від 24.04.2019 року (а.с.14), померла [PERSON] , проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] разом з онуком [PERSON] . Таким чином, позивач є єдином спадкожмцем, який прийняв спадщину після смерті своєї бабусі [PERSON] . У видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] завідувачем Новосанжарською державною нотаріальною конторою від 26.04.2019 року (а.с.11) було відмовлено, оскільки позивач не надав оригінал правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Зважаючи на те, що позивач прийняв спадщину після своєї померлої бабусі [PERSON] , якій за життя на підставі сертифікату серії ПЛ №0218797 належало право на земельну частку (пай), розміром 4,69 в умовних кадастрових гектарах на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, слід задовольнити позовні вимоги. На підставі ст.ст. 524, 525, 529, 548, 549 ЦК УРСР та,

Outcome: approved