Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги заявленого позову мотивовано тим, що 19 грудня 1975 року помер дідо позивача [PERSON], а 11 листопада 1977 року померла баба [PERSON]. Після смерті діда та баби залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами по вулиці Ардовецькій, №132 \\колишня вул.Жданова\\ в м. Виноградів. Житловий будинок рахується за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого від 22 серпня 1949 року за № 143, правовстановлюючий документ втрачений . На дані правовідносини поширюються норми ЦК Української РСР 1963 року. Спадкоємцями першої черги згідно до ст. 529 ЦК Української РСР є їхні діти: двоє синів: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] є батьком позивача, який помер 31 грудня 1997 року, а його рідний брат [PERSON], помер 18 лютого 2015 року. Після смерті діда та баби позивача дядько позивача [PERSON] вступив у фактичне управління та володіння спадковим будинком, тому що постійно проживав і був зареєстрований у цьому будинку до дня своєї смерті. В нотаріальну контору на оформлення спадщини не звертався. У нього не було ні дітей, ні дружини. Спадкоємцями другої черги після його смерті згідно ст. 1262 ЦК України в редакції 2003 року є племінники: позивач, [PERSON] та рідна сестра позивача-відповідачка [PERSON]. В 6-ти місячний строк після смерті [PERSON], позивачзвернувся із заявою у Виноградівську державну нотаріальну контору на прийняття спадщини. Відповідачка [PERSON] спадщину не прийняла, спору за спадкове майно немає. Державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по тій причині, що для оформлення спадщини необхідно правовстановлюючий документ на будинок, який повинен бути зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач [PERSON], про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений своєчасно, в судове засідання не зявився, однак його представник [PERSON], подала письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та про те, що вимоги позову підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач [PERSON], про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлена своєчасно, в судове засідання не зявиласяся, однак до суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення заявленого позову. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В судовому засіданні встановлено, що 19 грудня 1975 року помер дідо позивача [PERSON], а 11 листопада 1977 року померла баба [PERSON]. Після смерті діда та баби залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами по вулиці Ардовецькій, №132 \\колишня вул.Жданова\\ в м. Виноградів. Вартість будинку становить 46308 гривень. Загальна корисна площа житлового будинку становить 55.2 кв.м., в тому числі житлова 35.8 кв.м. На земельній ділянці крім будинку розташовані сарай, вбиральня, ворота, огорожа та колонка. Житловий будинок рахується за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого від 22 серпня 1949 року за № 143, правовстановлюючий документ втрачений . На дані правовідносини поширюються норми ЦК Української РСР 1963 року. Спадкоємцями першої черги згідно до ст. 529 ЦК Української РСР є їхні діти: двоє синів: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] є батьком позивача, який помер 31 грудня 1997 року, а його рідний брат [PERSON], помер 18 лютого 2015 року. Після смерті діда та баби позивача дядько позивача [PERSON] вступив у фактичне управління та володіння спадковим будинком, тому що постійно проживав і був зареєстрований у цьому будинку до дня своєї смерті. В нотаріальну контору на оформлення спадщини не звертався. У нього не було ні дітей, ні дружини. Спадкоємцями другої черги після його смерті згідно ст. 1262 ЦК України в редакції 2003 року є племінники: позивач, [PERSON] та рідна сестра позивача-відповідачка [PERSON]. В 6-ти місячний строк після смерті [PERSON], позивач звернувся із заявою у Виноградівську державну нотаріальну контору на прийняття спадщини. Відповідачка [PERSON] спадщину не прийняла, спору за спадкове майно немає. Державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по тій причині, що для оформлення спадщини необхідно правовстановлюючий документ на будинок, який повинен бути зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У випадку відсутності документа звертатись до суду. Правовстановлюючий документ на будинок відсутній, у позивача є лише копія висновку про реєстрацію домоволодіння, видана Виноградівським міськвиконкомом від 22 серпня 1949 року за №143 про реєстрацію права власності задідом та бабою позивача, який видали у КП «Виноградівське інвентар бюро». У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, враховуючи те, що позивач [PERSON] прийняв спадщину, в порядку передбаченому законом, оскільки подав заяву в 6-ти місячний строк на прийняття спадщини , і не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки відсутній оригінал свідоцтва про право власності на нерухоме майно, тому змушений звернутись до суду. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: approved