Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, в обґрунтування якого вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка постійно проживала в м.Покровськ Донецької області, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , спадкоємцями першої черги якої є він та відповідач [PERSON] , який з питання оформлення спадщини до нотаріуса не звертався. Зазначаючи на те, що у зв`язку з тяжкою хворобою дружини, яка вимагала від нього супроводження її до медичних закладів з метою встановлення остаточного діагнозу та лікування, він пропустив встановлений законом строк на прийняття спадщини, про що дізнався в 2019році, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, позивач просить суд, визнавши цю причину поважною, встановити йому додатковий строк в три місяці для прийняття спадщини. Судовий розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, які в судове засідання не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Згідно письмової заяви відповідача, позовні вимоги ним визнаються повністю. Надавши оцінку виниклим правовідносинам, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним Кодексом України, Законами України «Про нотаріат», Законом «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. При розгляді справ про спадкування суди мають встановити: - місце відкриття спадщини; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є сином [PERSON] , яка постійно проживала в [ADDRESS] та померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народженням позивача та свідоцтвом про смерть його матері (а.с.7,8). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.03.2012року та інформації про державну реєстрацію прав, наданої Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м.Красноармійськ (в теперішній час м.Покровськ), померлій на підставі приватної спільної сумісної власності належала 1/3 частина квартири, розташованої в [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки Першої покровської державної нотаріальної контори зі спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , станом на 18.11.2019року не відкривалася, заповіти від її імені не посвідчувалися, коло спадкоємців невідоме. Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області від 15 лютого 2019 року, позивач [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері вперше звернувся до нотаріуса 15.02.2019року. Цією ж постановою у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законом строку на прийняття спадщини (а.с.13). Згідно статті 216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до загальних положень статей 1220,1222,1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, до прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття. Згідно із частиною першою ст.1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За положеннями частини третьої ст.1272 Цивільного Кодексу за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, у судовому порядку захищаються порушені, невизнані або оспорювані права позивача. Відповідно до ч.2 ст.48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки (ст.ст.32,50 ЦПК України). За правилами частин першої, другої суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який здійснюється під час розгляду справи. Отже, визначення відповідача у справі за процесуальним законом покладено саме на позивача. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення інших співвідповідачів, суд відмовляє у задоволенні позову. Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеному в постанові від 27 червня 2019 року у справі №344/123/17, провадження №61-30194св18, та висновком Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] відповідно до встановлених судом обставин не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , що, окрім витягу зі спадкового реєстру та інформації нотаріальної контори, підтверджується і його письмовою заявою, надісланою на адресу суду, він не може бути належним відповідачем у справі, а суд без відповідної заяви або клопотання позивача про заміну відповідача чи залучення співвідповідача не вправі залучати до участі у справі інших осіб як відповідачів, які не визначені у такому процесуальному статусі позивачем. Отже, з цієї підстави у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки суд дійшов висновку, що [PERSON] не є належним відповідачем у справі, він не надає оцінку доводам позивача щодо поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини, так як це може бути покладено в обґрунтування рішення лише у разі, якщо у справі приймає участь належний відповідач. При цьому суд звертає увагу позивача на те, що у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців належним відповідачем по виниклим правовідносинам в силу ст.1277 ЦК України може бути Покровська міська рада, що не позбавляє позивача права звернутися до суду з аналогічним позовом.

Outcome: dismissed