Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просив визнати заповіт, складений [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лупіновою Н.Є. 07.08.2012 року за реєстровим № 1221, недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , [INFO] . Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, у зв`язку із чим звернувся до Першої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У нотаріуса позивач дізнався про наявність заповіту, який батько склав за життя та яким заповів [PERSON] 1/3 частку квартири [ADDRESS] . При цьому справжня воля померлого батька полягала у тому, що його частку у квартирі, після його смерті повинна була залишитись позивачу, як старшому сину, в порядку спадкування за законом. Також зазначає, що спірний заповіт не був підписаний батьком, оскільки він разом з батьком тривалий час проживали в іншій місцевості та вели спільно господарство. На підставі викладеного, просив визнати заповіт недійсним. Відповідач приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лупінова Н.Є. надала до суду заперечення на позовну заяву в яких зазначила, що [PERSON] самостійно звернувся до неї для складання заповіту. Вона встановила особу за паспортом, роз`яснила наслідки посвідчення заповіту, порядок його зміна або скасування, після чого [PERSON] власноруч підписав заповіт у її присутності. У зв`язку із викладеним, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Третя особа Перша Маріупольська державна нотаріальна контора своїм правом на подання письмових пояснення щодо позовну не скористалась. Позивач [PERSON] своїм правом на подання відповіді на відзив приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лупінової Н.Є. не скористався. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2018 року вирішено проводити судове засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 січня 2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 квітня 2019 року задоволено клопотання представника позивача, справу передано на розгляд за підсудністю до Куйбишевського районного суду Запорізької області. Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 12 червня 2019 року цивільну справу прийнято до провадження. Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 26 червня 2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2019 року цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Шатілової Л.Г. від 12 вересня 2019 року цивільну справу прийнято до свого провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2019 року вирішено проводити судове засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 листопада 2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2020 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2020 року по справі призначено почеркознавчу експертизу, провадження по справі зупинено. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 квітня 2020 року поновлено провадження по справі та витребувано докази. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 травня 2020 року витребувано додаткові докази. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 липня 2020 року по справі призначено почеркознавчу експертизу, провадження по справі зупинено. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 листопада 2020 року відновлено провадження по справі, у зв`язку із надходженням висновку експерта. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження по справі. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 грудня 2020 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача. Відповідач приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лупінова Н.Є. надала до суду заяву про розгляд у її відсутності, підтримала свої письмові заперечення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зьявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник третьої особи Першої Маріупольської державної нотаріальної контори надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вирішення справи залишила на розсуд суду. Дослідивши докази по справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правові відносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , місце смерті с. Новоукраїнка, Більмацького району Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.06.2018 року (том 1, а.с.141). За життя [PERSON] склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лупіновою Н.Є. 07.08.2012 року за реєстровим № 1221, та згідно якого спадкодавець заповів належну йому на праві власності 1/3 частину квартири [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] (том 1, а.с.143, зворот). Позивач зазначає, що підпис у зазначеному заповіті виконаний не [PERSON] а іншою особою, у зв`язку із чим по справі було призначено почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експерта Київського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України № 17-3/1529 від 22 жовтня 2020 року, підпис в графі «Підпис» у заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лупіновою Н.Є. 07.08.2012 року за реєстровим № 1221 - виконаний [PERSON] (том 2, а.с.42-46). Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Вимоги щодо форми та змісту заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України. Так, цією нормою Кодексу визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4. ст. 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Крім того, згідно з положеннями статті 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Спеціальною нормою, яка передбачає підстави недійсності заповіту є ст. 1257 ЦК України. Так, за приписами ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Таким чином, слід прийти до висновку, що заповіт, як односторонній правочин, підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. При цьому, недійсним заповіт може бути визнаний у випадках, у яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Позивач в якості підстав для визнання заповіту недійсним посилається на те, що справжня воля померлого батька полягала у тому, що його частку у квартирі, після його смерті повинна була залишитись позивачу, як старшому сину, в порядку спадкування за законом. Крім цього посилається на те, що заповіт був підписаний іншою особою, а не його батьком [PERSON] . За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено з висновку експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи, підпис у заповіті виконаний [PERSON] , у зв`язку із чим зазначена обставина недійсності заповіту, на яку посилається позивач, не знайшла свого підтвердження. Щодо твердження позивача про те, що спірний заповіт не відповідав справжній волі померлого, то позивачем не надано до суду будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин. Крім цього твердження позивача про те, що згідно волі батька частка у квартирі, після його смерті, повинна була залишитись позивачу, як старшому сину в порядку спадкування за законом, є нелогічними, оскільки відповідно до норм Книги шостої Цивільного кодексу, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Оскільки відповідач [PERSON] також є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, то в разі спадкування за законом мав би рівні права з позивачем щодо спадкового майна. Отже в разі наявності волі спадкодавця поділити спадкове майно між спадкоємцями одної черги, таке можливо шляхом складення заповіту, що і було зроблено за життя [PERSON] . З огляду на викладене, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги щодо визнання заповіту недійсним, та такі не були встановлені судом, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст. 203, 207, 1233, 1247, 1248, 1257 ЦК України,

Outcome: dismissed