Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15.02.1979 року він є власником житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS]. По сусідству з ним на одному подвір'ї по [ADDRESS], проживала [PERSON] З метою переоформлення належної позивачу нерухомості, він звернувся в Гусятинський РКБП з метою поновлення інвентарної справи і дізнався, що відповідно до договору дарування від 22.04.1997 року [PERSON] подарувала належний їй житловий будинок, в тому числі і належну господарську споруду відповідачу [PERSON]. Вважає зазначений правочин недійсним в частині дарування господарської споруди, оскільки, дарувальнику не належала на праві власності зазначене майно і вона не мала права ним розпоряджатись. Відповідач [PERSON] пред'явила зустрічний позов, посилаючись на те, що відповідно до договору дарування від 22.04.1997 року вона є власником 17/25 частини житлового будинку і ? частини господарських будівель за адресою: [ADDRESS], смт. Гусятин. Просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 15.02.1979 року, укладений між Гусятинською селищною радою народних депутатів та [PERSON], визнати за нею право власності на ? частину господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS], в селищі Гусятин згідно договору дарування від 22.04.1997 року. В судовому засіданні позивач [PERSON], представники позивача [PERSON], адвокат [PERSON] позов підтримали, зустрічний позов [PERSON] не визнали, посилаючись на його безпідставність. Відповідач [PERSON] первісного позову не визнала, зустрічний позов поданий нею підтримала повністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази прийшов до наступного. Згідно договору купівлі-продажу від 15.02.1979 року, посвідченого державним нотаріусом державної нотаріальної контори Щебиволк Е.О., позивач [PERSON] є власником житлового будинку, загальною площею 52,40 кв.м., та господарських будівель - двох сараїв та вбиральні, за адресою: [ADDRESS] розташована на земельній ділянці, площею 900 кв.м. (а.с. 4-5). Як слідує із пояснень сторін, підтверджується матеріалами справи, на момент купівлі зазначеного будинку, [PERSON] проживала на підставі договору найму в будинку за адресою: [ADDRESS] Як встановлено при розгляді справи, між [PERSON] та [PERSON] в 1992 році виник спір з приводу користування господарською будівлею, а саме сараєм, який врегульований судом. Так, згідно рішення Гусятинського районного суду від 11.05.1994 року, ухваленого в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], виконкому Гусятинського селищної Ради народних депутатів про визнання свідоцтва про право особистої власності частково недійсним, [PERSON] відмовлено в задоволенні позову про визнання свідоцтва про право особистої власності частково недійсним, укладеного між виконкомом Гусятинської селищної Ради народних депутатів і [PERSON] за безпідставністю позовних вимог. Визнано частково недійсним свідоцтво про право власності, видане [PERSON] на підставі рішення виконкому Гусятинської селищної Ради народних депутатів №28 від 17 лютого 1992 року, в частині передачі їй у власність ? частини сараю [PERSON] (а.с. 11) Ухвалою судової палати в цивільних справах Тернопільською обласного суду від 07.06.1994 року, касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Гусятинського районного суду від 11 травня 1994 року - без зміни. (а.с. 13-14) Як слідує із змісту мотивувальної частини рішення Гусятинського районного суду від 11.05.1994 року, яке набрало законної сили, судом встановлено, що виконком Гусятинської селищної Ради народних депутатів в порушення ст. 55 Закону України «Про власність» передав [PERSON] частину сараю, яка не належала виконкому, чим позбавив [PERSON] права власності на частину майна. Згідно актового запису про смерть №25 від 16.07.1997 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 29) Відповідно до договору дарування, укладеного 22.04.1997 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого Гусятинською державною нотаріальною конторою Юзвою Г.З., [PERSON] є власником 17/25 частин житлового будинку з частиною господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS], селище Гусятин, зокрема, сараю «Б» цегляного, площею 24 кв.м. (а.с. 97-102). Як слідує із зазначеного договору дарування вказане нерухоме майно належало [PERSON] на момент дарування на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Гусятинської селищної сільської ради народних депутатів 19.05.1992 року, зареєстрованого в Чортківському МБТІ 21.05.1992 року №320. Як встановлено при розгляді справи, зазначене свідоцтво про право власності рішенням суду визнано недійсним, в частині передачі [PERSON] ? частини сараю. Рішення Гусятинського районного суду від 11.05.1994 року набрало законної сили, не скасоване та не змінене. Відповідно до ч.1 ст.60, ч.3 ст. 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.ст. 215, 217 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі викладеного позов [PERSON] підлягає до задоволення і слід визнати частково недійсним договір дарування серії ААІ № 516310 від 22 квітня 1997 року, посвідчений завідувачем Гусятинської державної нотаріальної контори Юзвою Г.З. в частині дарування господарської будівлі - сараю. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] дізнався про порушення свого права в квітні 2014 року, після звернення в Гусятинське РКБТІ, Гусятинську державну нотаріальну контору. (а.с. 15). З мотивів та підстав, зазначених вище в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на майно слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved