Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору №04.07.20А від 24.07.2020 року та стягнути з відповідача на його користь заподіяні відповідачем збитки у розмірі 56 000,00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 24.07.2020 року був укладений договір №04.07.20А, відповідно до умов якого відповідач був зобов`язаний виготовити та поставити на адресу в м.Шостка, Сумської області меблі загальною вартістю 80 000,00 грн. Як вказує позивач, оплата відповідно до п.3 вказаного Договору здійснюється в два етапи в безготівковому або в готівковому виді. 1-й етап 70 % вартості протягом трьох днів з дати підписання договору. Позивач стверджує, що в день укладення Договору ним було здійснено 1-й етап оплати в розмірі 70 % від вартості меблів згідно договору, а саме 56 000,00 грн, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 01040720А від 24.07.2020 року. Відповідно до п.4 Договору, поставка повинна бути здійснена у строк 50 робочих днів з моменту оплати позивачем 70 % вартості, тобто з 24.07.2020 року. Відповідно до п.4 та п.5 Договору, меблі за даним договором приймаються на підставі акта приймання -передачі. . . Однак, як зазначає позивач, в порушення умов Договору відповідач не здійснив поставку меблів ні в обумовлений договором строк, ні до цього часу, і акта приймання- передачі також складено не було. Сплачену за Договором 70% вартості суму у розмірі 56000 грн йому не повернута, а направлена відповідачу претензія, залишена без відповіді. Ухвалою судді Голосіївського районного суд у м. Києва Кахно І.А. від 31.05.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. 11.10.2021 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , у якому відповідач вказує, що за умовами спірного договору він як постачальник був зобовязаний виготовити меблі загальною вартістю 80 000,00 грн. Вказує, що домовленості про поставку не було, про що свідчить відсутність в додатку до договору пунктів «доставка» та «монтаж». Стверджує, що сторонами усно було погоджено, що замовник сам буде проводити доставку та монтаж. Відповідачем факт сплати позивачем авансового внеску не оспорюється. Також відповідач зазначає, що замовниками багаторазово змінювались габаритні розміри, що підтверджується відповідним листуванням між сторонами. Процес узгодження проекту, в зв`язку з вказівками замовників продовжувався до 07.10.2020 року, що робить неможливим виготовлення меблі в строки зазначені в договорі. Відповідач також зазначає, що 25-27 грудня 2020 року ним було проведено доставку та монтаж кухні. На місці монтажу виявилась невідповідність вказаних замовниками габаритних розмірів та фактичних розмірів кімнати. Стверджує, що вказана невідповідність була спричинена самими замовниками, а тому відповідач не може нести відповідальність за вказану невідповідність. В обґрунтування заперечень відповідач також вказує, що сторонами було прийнято спільне рішення про виготовлення відповідачем додаткових деталей для завершення кухні, а замовники повинні оплатити вартість понесених відповідачем додаткових затрат. Таким чином, відповідач стверджує, що позивач має перед відповідачем заборгованість у сумі 23 700,00 грн, а підписувати акт прийому-передачі позивач відмовився. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2021 року справу передано на розгляд судді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіної О.О. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіної О.О. від 29.10.2021 року справу прийнято до свого провадження, розгляд якої призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.07.2020 року між ФОП [PERSON] , як постачальником, та [PERSON] , як замовником, було укладено договір №04.07.20А, відповідно до якого, постачальник зобов`язується виготовити та поставити, а замовник прийняти та оплатити предмети інтер`єру, а саме меблі, що вказана в додатку, який є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до п.3 вказаного договору, сума договору складається із загальної вартості «Меблів», що поставляється за цим договором. Вартість «Меблів» зазначається в додатку до договору. Оплата за «Меблі» здійснюється готівкою, або за безготівковим розрахунком, в 2 етапи: етап 1 - 70% - в термін 3 банківських дня з дати підписання договору, та додатку до договору; етап 2 - 30% - остаточна оплата за «Меблі» здійснюється в термін 3 банківських дня з дати отримання меблів замовником та підписання сторонами акту прийому-передачі. Відповідно до п.4 вказаного договору, постачальник поставляє та проводить монтаж «Меблів» замовнику за адресою: Сумська область, м. Шостка. Перехід права власності і ризик випадкової загибелі або пошкодження «Меблів» переходить від постачальника до замовника в момент отримання «Меблів» замовником згідно умов цього договору та підписання сторонами акту прийому-передачі. Строк поставки «Меблів» становить 50 робочих днів з дати отримання попередньої оплати в розмірі 70% від загальної вартості «Меблів». Пунктом 5 договору передбачено, що передача замовнику «Меблів» здійснюється за адресою Сумська область, м. Шостка. Меблі приймаються якістю на підставі акту-прийому-передачі. Згідно з п.7 договору, сторони несуть відповідальність за невиконання, або не повне виконання обов`язків по цьому договору, та зобов`язуються відшкодувати заподіяну шкоду у повному обсязі. У разі прострочення здійснення платежу за поставлені меблі згідно цього договору замовник несе відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми простроченого платежу. У разі недотримання строку постачання згідно цього договору постачальник несе відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від вартості недопоставлених меблів. У випадку поставки неякісних (неналежних) меблів, постачальник зобов`язується за вимогою замовника в строк 15 робочих днів виправити недоліки (виконати зобов`язання належним чином, якісно), або замінити неякісні/неналежні меблі якісними/належними. Відповідно до п.8 договору, даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. На підставі п.10 договору, додатки до договору повинні бути обов`язково підписані сторонами. Розірвання цього договору не звільняє сторін від виконання усіх зобов`язань, передбачених цим договором, які не були виконані до дати розірвання, а також не звільняє постачальника від відповідальності, що виникає внаслідок невиконання будь-яких зобов`язань. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється відповідачем, відповідно до прибуткового касового ордера №01040720А від 24.07.2020 року позивач здійснив оплату за договором №04.07.20А від 24.07.2020 року на суму 56 000,00 грн. Положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін ще бути досягнуто згоди. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.901 ЦК України). Положеннями ст. 615 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Частиною 2 статті 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У відповідності до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Судом встановлено, що відповідач не виконав умови договору від 24.07.2020 р. № 04.07.20А та не здійснив виготовлення і поставку меблів позивачу. Посилання відповідача, що він не зобов`язаний здійснювати поставку меблів спростовуються умовами самого договору, а саме п.п.1.4, які передбачають предмет договору та умови поставки. Суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на зміну позивачем умов виконання замовлення, а саме зміну розміру меблів, оскільки будь-які зміни до договору не вносились. Також суд критично відсноситься до тверджень відповідача про відмову позивача підписати акт-прийому передачі товару, оскільки належних доказів такої відмови матеріали справи не містять, крім того, спеціальним законом, який регулює даний вид правовідносин регламентовані дії виконавця у разі відмови замовника підписати акт прийому-передачі робіт (послуг). Такі дії не були вчинені відповідачем. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд вважає, що позо є обгрунтованим і підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України, а тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved