Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в обґрунтування якого зазначив: На підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 11 червня 1992 року за № 11-875 та зареєстрованого в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 44, на сторінці 100, під реєстровим [ADDRESS] належала батькові позивача - [PERSON]. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке належало йому на праві власності, в тому числі й на квартиру [ADDRESS] 29 червня 1998 року мати позивача - [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON], в Другій Одеській державній нотаріальній конторі отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого успадкувала квартиру [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, яке належало їй на праві власності, в тому числі й на квартиру [ADDRESS] Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] - син померлої. Також, як зазначає позивач, у встановлений законодавством шестимісячний строк, він звернувся до державного нотаріуса Першої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO], ним були надані нотаріусу відповідні документи, які підтверджували його право на спадкування за заповітом, а також Свідоцтво про право на спадщину за законом від 29 червня 1998 року, видане державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Гуряновою Л.Г. 25 лютого 2016 року державним нотаріусом були внесені відомості до Спадкового реєстру та відкрита спадкова справа. 23 серпня 2016 року, [PERSON], як він зазначає в позовній заяві, отримав лист державного нотаріуса про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності матері на зазначену квартиру та рекомендовано звернутися до суду. Також позивач вважає, що право власності [PERSON], яка померла [INFO], на квартиру [ADDRESS] підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29 червня 1998 року, згідно з яким квартира належить [PERSON]. [PERSON] проживала у вказаній квартирі з 08 вересня 1993 року по день своєї смерті - до [INFO]. Позивач вважає, що оскільки [PERSON] була власницею квартири [ADDRESS], то він може претендувати на визнання за ним права власності на неї в порядку спадкування за заповітом. Відповідач [PERSON] є спадкоємцем п'ятої черги після смерті [PERSON], так як у встановлений законом шестимісячний строк, а саме 02 серпня 2016 року, звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] в місті Одесі. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримавши позовні вимоги . До судового засідання відповідач не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду письмову заяву 28.09.2016р. з проханням розглянути справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення . Згідно ст..169,174 ЦПК України суд вважає що дана заява відповідача не протирічить законодавству та не порушує прав сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав виходячи з наступного. Зазначені правовідносини регулюються нормами ст..ст. 1216-1218 ЦК України повязаня з набуттям права власності в порядку спадкування . У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 ЦК України). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Крім того, у відповідності до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» надані такі роз'яснення, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Частиною 1 статті 68 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] (а.с.9). Як вбачається з наданої суду копії свідоцтва про народження [PERSON], останній народився [INFO], його батьками у свідоцтві про народження у відповідних графах вказані (російською мовою) «[PERSON] » та «[PERSON]» (а.с.9). Відповідно до наданої суду копії Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29 червня 1998 року державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Гуряновою Л.Г., [PERSON], як спадкоємцю майна [PERSON], померлого [INFO], належить спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] та належало померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 11.06.1993 року, р. № 11-875 та зареєстрованого в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 44, на сторінці 100, під реєстровим № 376. Квартира 50, по вул. Катерининській, 25, в місті Одесі розташована на 1-му поверсі 4-поверхового будинку, складається з однієї житлової кімнати житловою площею 12,7 кв.м та кухні, площею 9,6 кв.м. Загальна площа квартири складає 22,3 кв.м, що відображено у технічному паспорті від 22 травня 1998 року. У відповідності до наданої суду копії свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції серія [NUMBER] від 12 лютого 2016 року, [PERSON] померла [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 1697 (а.с.8). Спадкоємцем за заповітом від 23.01.2003р. після смерті [PERSON] є її син - позивач [PERSON]. Як вбачається з наданої суду копії заповіту, посвідченого державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Дєордієвою І.В. 23 січня 2003 року та зареєстрованого в реєстрі за № 3-250, [PERSON] заповіла належну їй квартиру [ADDRESS], та предмети домашнього обіходу та вжитку [PERSON], [INFO] (а.с.10). У відповідності до наданої суду копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] його батьками у відповідних графах записані (російською мовою) «[PERSON]» та «[PERSON]» (а.с.21). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, виданої Державним підприємством «Центр обслуговування громадян», Одеської області за № 64966616 від 03.08.2016 року, вбачається відсутність будь-яких відомостей щодо прав власності, інших речових прав, іпотеки та обтяжень [PERSON] (а.с.16). З довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради за № 469175.67 від 18.03.2016 року вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради 11.06.1993 р., р. № 11-875. Дата реєстрації 13 жовтня 1993 року (а.с.15). Крім того, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 08.09.1993 року по день смерті [INFO] що підтверджується наданою суду довідкою від 01.08.2016 р., виданою ділянкою № 3 КП ЖКС «Порто-Франківський» (а.с.17-18). Як вбачається з копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43071998 від 25.02.2016 року, державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори була зареєстрована спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] за № 60/2016 (номер у нотаріуса) та № 58629290 (номер у Спадковому реєстрі) (а.с.19). Відповідно до наданої суду копії листа державного нотаріуса Першої Одеської державної нотаріальної контори Лебідь О.В. від 23 серпні 2016 року за вих. № 1713/02-31, державним нотаріусом було повідомлено позивачу про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з квартири [ADDRESS] після померлої [INFO] його матері [PERSON], у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності померлої на вищевказану квартиру (а.с.20). Як вбачається з наданої суду копії спадкової справи № 60/2016 Першої Одеської державної нотаріальної контори до майна померлої [INFO] [PERSON] , позивач [PERSON] звернувся 25.02.2016р. до Першої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] та складається з квартири [ADDRESS], вказавши, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, і крім нього інших спадкоємців згідно ст. 1241 ЦК України та пережившего подружжя немає. Також з матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], який відповідно до вимог чинного законодавства України, а саме відповідно до ст. 1265 ЦК України, є спадкоємцем п'ятої черги за законом, 02 серпня 2016 року теж звернувся до Першої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його бабусі [PERSON] та складається з квартири [ADDRESS], вказавши, що крім нього спадкоємцем за заповітом є син спадкодавця - [PERSON] та засвідчив, що інших спадкоємців за законом, передбачених ст. 1241 ЦК України, а також пережившого чоловіка немає. З матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] також вбачається, що остання за життя не залишала будь-яких інших заповітів, окрім заповіту від 23.01.2003р. а також не укладала спадкових договорів. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Таким чином судом встановлено, що єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], є її син [PERSON], інших спадкоємців за заповітом немає. Відповідач [PERSON] має право на спадкування за законом після смерті [PERSON], але як спадкоємиць п'ятої черги за законом, у зв'язку з чим він є належним відповідачем по справі. З урахуванням того, що [PERSON] після отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори 29 червня 1998 року, не зверталася до відповідних органів, які відають реєстрацією нерухомого майна, а тому її право приватної власності на квартиру [ADDRESS] у Реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстровано не зареєстровано, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання права власності на вищезазначену квартиру та на підтвердження своїх вимог надав суду низку письмових доказів, які підтверджують дійсність володіння померлою спірною квартирою, а саме: копію Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 червня 1998 року, довідку про проживання у вказаній квартирі, видану дільницею № 3 КП ЖКС «Порто-Франківський», копію заповіту від 23 січня 2003 року, тобто вбачається, що [PERSON] ставилася до квартири, як до своєї власності. Враховуючи той факт, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері подавши до нотаріуса відповідну заяву, і що відповідач [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, [PERSON], яка померла [INFO], є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved