Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи який зазначила, що [INFO] року помер її рідний брат - [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, в тому числі і житловий будинок № 110, що згідно технічного паспорта значиться під літера А, який складається з 4-х житлових кімнат, площею по внутрішньому об'єму -78,6 кв.м; загальною площею - 67,9 кв. м; житловою -52,4 кв.м; підсобною -15,5 кв.м, по господарськими будівлями та спорудами: літня кухня/літера Б/, площею - 43 м. кв; сарай/літера В/, площею -12,6 кв.м; погріб /літера Г/, площею -16,3 кв.м; сарай/літера Е/, площею 14,7 кв. м; прибудова /літера Ж/, площею -17,3 кв. м; туалет/ літера Д/, площею -1,4 кв.м; ворота з хвірткою /літера ч 1/; огорожа /літера ч 2/, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Житловий будинок [PERSON] успадкував після смерті матері, якій він належав на підставі запису в по господарській книзі, а його будівництво було закінчене у 1976 році. Спадкодавець за життя не зміг оформити правовстановлюючі документи на будинок. Позивач, будучи єдиним спадкоємцем другої черги за законом успадкував після смерті свого брата все майно та отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, окрім свідоцтва на вказаний будинок. Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. відмовив позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності померлого. Позивач просить в судовому порядку визнати за ним право власності у порядку спадкування на спірний житловий будинок ,оскільки іншим чином захистити своє право не може. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача, Жуківцівської сільської ради Обухівського району Київської області, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду листа, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у його відсутність. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] від 01 січня 2016 року(а.с.8). [PERSON] є рідним братом [PERSON], а їхньою матір'ю являється [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження та свідоцтвом про укладення шлюбу позивачем (а.с. 5-6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на житловий будинок № 110, що в технічному паспорті зазначено, як /літера А/, який складається з 4-х житлових кімнат, площею по внутрішньому об'єму -78,6 кв.м; загальною площею - 67,9 кв. м; житловою -52,4 кв.м; підсобною -15,5 кв.м, по господарськими будівлями та спорудами: літня кухня/літера Б/, площею - 43 м. кв; сарай/літера В/, площею -12,6 кв.м; погріб /літера Г/, площею -16,3 кв.м; сарай/літера Е/, площею 14,7 кв. м; прибудова /літера Ж/, площею -17,3 кв. м; туалет/ літера Д/, площею -1,4 кв.м; ворота з хвірткою /літера ч 1/; огорожа /літера ч 2/, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який померлий успадкував після смерті 04 січня 1996 року своєї матері [PERSON], що належав померлій згідно запису в погосподарській книзі Жуківцівської сільської ради, договору купівлі-продажу жилого будинку від 01.02.1980 року та згідно архівної довідки № 949 від 17.11.2016 року зареєстрований за нею на праві власності. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідност. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. На момент смерті спадкодавця [PERSON] правовідносини щодо прийняття спадщини після її смерті підлягали регулюванню за нормами ЦК України в редакції, чинній на момент їх виникнення. Згідно ст. 529 ЦК України в редакції 1963 р., при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 533 ЦК України в редакції 1963 р. предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року. Статтею 548 ЦК України в редакції 1963 р. передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. За нормами ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом, згідно з нормами ст. 554 ЦК України в редакції 1963 р., його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] її син [PERSON] постійно мешкав за адресою: [ADDRESS] Відповідно до довідки Жуківцівської сільської ради № 351/02-33 від 20.11.2016 року, в зв'язку з упорядкуванням адресного господарства житловий будинок [ADDRESS] З огляду на викладене, [PERSON] спадщину після смерті матері прийняв, проживав з померлою на момент смерті та вступив у володіння та управління спадковим майном та набув право власності на вказаний об'єкт нерухомості, але правовстановлюючих документів на нього не отримав за життя. Згідно технічного паспорта вбачається, що спадковий будинок № 110 що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /літера А/, складається з 4-х житлових кімнат, площею по внутрішньому об'єму -78,6 кв.м; загальною площею - 67,9 кв. м; житловою -52,4 кв.м; підсобною -15,5 кв.м, по господарськими будівлями та спорудами: літня кухня/літера Б/, площею - 43 м. кв; сарай/літера В/, площею -12,6 кв.м; погріб /літера Г/, площею -16,3 кв.м; сарай/літера Е/, площею 14,7 кв. м; прибудова /літера Ж/, площею -17,3 кв. м; туалет/ літера Д/, площею -1,4 кв.м; ворота з хвірткою /літера ч 1/; огорожа /літера ч 2/, , та його було остаточно збудовано у 1976 році. Як вбачається з копії спадкової справи до майна померлого [PERSON], його сестра рідна сестра, [PERSON], як спадкоємець другої черги за законом, вчасно звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. своїм листом від 2.11.2016 року № 840/02-14 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 110, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], оскільки спадкоємцем не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с.28). Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач є належним спадкоємцем майна за законом після смерті свого рідного брата, [PERSON], померлого [INFO] року і вчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як видно із матеріалів справи, первинна реєстрація спадкового житлового будинку була проведена у відповідності із діючим на той час законодавством. Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин ), надає визначення термінів, які вживаються у цьому законі. Зокрема, в цій статті визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових права на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно із діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином з викладених вище обставин вбачається, що житловий будинок № 110 , що знаходяться за адресою: [ADDRESS], є об'єктом спадкування та входить до спадкової маси. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його дід, баба як з боку батька так і з боку матері. Судом встановлено та підтверджується матеріалами спадкової справи, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем другої черги за законом майна померлого [INFO] року її рідного брата [PERSON], інші спадкоємці які б вчасно звернулись заявами про прийняття спадщини відсутні. Спадкоємцями, згідно статті 1222 ЦК України, за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач по справі, в зв'язку з чим суд вважає, що його порушене право підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця підлягає захисту у судовому порядку, шляхом його визнання у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою на підставі ст. 392 ЦК України. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Частиною 2 цієї статті визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є визнання права. Як вбачається зі змісту ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved