Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням майна. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що в лютому місяці 2020 року відповідач під час вчинення щодо нього та матері протиправних дій за адресою: [ADDRESS] , що містять ознаки домашнього насилля, умисно пошкодив (порізав ножем) чотири колеса на автомобілі, який належить [PERSON] на праві приватної власності. Позивач звернувся із заявою відносно неправомірних дій [PERSON] до Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області, та за наслідками розгляду звернення останнім стосовно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, який направлено для розгляду до Радомишльського районного суду Житомирської області. Позивач вважає, що діями відповідача йому заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 4444,00 грн., яка складається з: вартості чотирьох покришок 175/70R13-82H - 3400,00 грн., вартості чотирьох камер - 684,00 грн., що підтверджено товарним чеком від 15.11.2019, вартості робіт з бортування чотирьох колес - 200,00 грн.; вартості робіт з балансування чотирьох колес - 160,00 грн., що підтверджено товарним чеком від 20.12.2019, однак, відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду відмовляється, тому позивач за захистом своїх прав змушений звернутися до суду. Ухвалою від 02.06.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 14.09.2020. Копії вказаної ухвали направлено сторонам по справі, а відповідачу окрім того й копії позовної заяви з додатками, направлену судом кореспонденцію останній отримав 10.06.2020 (а.с.20). Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, будь-яких заяв чи клопотань не надходило. Ухвалою від 14.09.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.10.2020 (а.с.23). 12.10.2020 відкладено розгляд справи у зв`язку з неявкою відповідача. В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить суд не допитувати в якості свідка [PERSON] , оскільки остання за станом здоров`я не може з`явитись до суду. Судом застосовувалися всі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи шляхом направлення повістки за зареєстрованою адресою проживання відповідача, однак, конверт повернувся до суду не врученим адресату із зазначенням причини невручення: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.36), шляхом розміщення на офіційному вебсайті судової влади України оголошення про виклик відповідача в судове засідання, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача (а.с.39). Таким чином, враховуючи вжиття судом всіх передбачених законом заходів для сповіщення відповідача, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про розгляд справи. З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст. 280, 287, 288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Право на подання заяви про перегляд ухваленого заочного рішення відповідачем урівноважує його права з позивачем. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, із матеріалів справи вбачається, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником автомобіля марки ВАЗ 2105, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] (а.с.6). Відповідно до копії товарного чеку від 15.11.2019, вартість чотирьох покришок R13 становить 3400,00 грн., вартість чотирьох камер R13 становить 684,00 грн., які придбані в ПП [PERSON] м-н «Автолідер» (а.с.4). Вартість робіт з бортування чотирьох колес становить 200,00 грн., вартість робіт з балансування чотирьох колес становить 160,00 грн. (а.с.5). Згідно листа Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області від 05.03.2020, звернення [PERSON] щодо неправомірних дій [PERSON] уважно розглянуто та відносно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, який направлено до Радомишльського районного суду Житомирської області (а.с.3). З матеріалів справи № 289/387/20 встановлено, що 08.02.2020 близько 22 год. 00 хв. громадянин [PERSON] по [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство відносно батька [PERSON] , а саме: ображав останнього словами нецензурної лайки, кидався битись, чим завдав шкоди його психічному здоров`ю. Під час конфлікту [PERSON] умисно пошкодив чотири колеса на автомобілі, який належить [PERSON] (справа № 289/387/20 а.с.3,4,5,6,7). Окрім того в судовому засіданні [PERSON] факт вчинення правопорушення при обставинах зазначених в протоколі визнав, розкаявся у скоєному. Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.03.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді 170,00 гривень штрафу та стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 гривень на користь держави (справа № 289/387/20 а.с.13). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З поданих до суду письмових пояснень свідка [PERSON] вбачається, що 08.02.2020 близько 22.00 год. [PERSON] разом зі своєю співмешканкою прийшли до брата свідка - [PERSON] , щоб останній зареєстрував місце проживання [PERSON] в своєму будинку в с. Лутівка, однак, [PERSON] відмовився. Після цього [PERSON] почав бити та душити [PERSON] , потім вийшла матір останнього і закрила брата свідка в кімнаті. В подальшому [PERSON] вдарив матір [PERSON] по голові і вибіг на вулицю, де порізав чотири колеса машини, яка стояла в подвір`ї. Статтею 16 ЦК України регламентовано, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 22 ЦКУкраїни особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною третьою даної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для настання деліктної відповідальності відповідно до ст. 1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Виходячи з цього, особа, яка вимагає відшкодування збитків (як грошової оцінки матеріальної шкоди), повинна довести факт заподіяння збитків (шкоди), розмір понесених збитків (шкоди), безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями особи, яка спричинила збитки (шкоду), та самими збитками (шкодою), а відповідач має довести, що такі збитки (шкода) завдані не з його вини. Натомість відповідачем [PERSON] не надано письмових доказів спростування його вини у заподіянні шкоди позивачу. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що позивачем доведений факт заподіяння відповідачем збитків (шкоди), розмір понесених збитків (шкоди), безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями особи, яка спричинила збитки (шкоду), та самими збитками (шкодою), тому заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved