Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну частку (пай) із земель переданих до резервного фонду при розпаюванні колективного сільськогосподарського підприємства «Медвинське» села Медвин Богуславського району Київської області, у розмірі 1,9 умовних кадастрових гектарів, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області, яка належала його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] всі її права та обов`язки в порядку спадкування за законом перейшли до нього (позивача), що підтверджується спадковою справою за №225/1998. За життя спадкодавець [PERSON] була членом КСП «Медвинське», як колгоспник, який припинив роботу по старості, однак не була включена до списку громадян-членів сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серія КВ від 20.12.1996 року, який видано КСП «Медвинське» на підставі рішення Медвинської сільської Ради народних депутатів від 13.12.1995 року 4 сесія 22 скликання та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №18, а тому сертифікат на земельну частку (пай) не отримала, хоча мала на це право. Відсутність сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я спадкодавця [PERSON] перешкоджає йому, як спадкоємцю за законом після смерті [PERSON] , оформити в нотаріальному порядку право на спадкове майно. Вказана обставина підтверджується архівною довідкою комунальної установи «Богуславський трудовий архів» №04.13/561 від 23.12.2019 року, довідкою комунальної установи «Богуславський трудовий архів» №04.29/562 від 23.12.2019 року та довідкою відділу у Богуславському районі головного управління Держгеокадастру у Київській області №03-02/114 від 12.10.2020 року, Державним актом на право колективної власності на землю серія КВ від 20.12.1996 року. Згідно довідки відділу у Богуславському районі головного управління Держгеокадастру у Київській області від 12.10.2020 року за вих.№03-02/114, розмір земельної частки (паю), який припадав при розпаюванні на одну особу в КСП «Медвинське» складає 1,9 умовних кадастрових гектарів та нормативно-грошова оцінка земельної частки (паю) КСП «Медвинське» станом на 2020 рік, з урахуванням коефіцієнтів індексації, складає 35838,26 гривні. Позивач зазначає, що до нього в порядку спадкування за законом перейшли всі права та обов`язки спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , у тому числі право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Медвинське» села Медвин Богуславського району Київської області розміром 1,9 умовних кадастрових гектарів. Однак, при зверненні до державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно, постановою державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Полковнікової Т.А. від 10.07.2020 року №02-31/704 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) КСП «Медвинське», що знаходиться на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області, яка належала [PERSON] , померлій [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказану земельну частку (пай) КСП «Медвинське». Оскільки позивач в нотаріальному порядку не може оформити право власності на спадкову земельну ділянку, тому просить вирішити дане питання в судовому порядку. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивача, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач - Медвинська сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] від 08.06.1998 року. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця, копією свідоцтва про народження позивача та матеріалами спадкової справи за №225/1998. За життя спадкодавець [PERSON] була членом КСП «Медвинське», як колгоспник, який припинив роботу по старості, однак не була включена до списку громадян-членів сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серія КВ від 20.12.1996 року, який видано КСП «Медвинське» на підставі рішення Медвинської сільської Ради народних депутатів від 13.12.1995 року 4 сесія 22 скликання та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №18, а тому сертифікат на земельну частку (пай) не отримала, хоча мала на це право. Вказана обставина підтверджується архівною довідкою комунальної установи «Богуславський трудовий архів» №04.13/561 від 23.12.2019 року, довідкою комунальної установи «Богуславський трудовий архів» №04.29/562 від 23.12.2019 року та довідкою відділу у Богуславському районі головного управління Держгеокадастру у Київській області №03-02/114 від 12.10.2020 року, Державним актом на право колективної власності на землю серія КВ від 20.12.1996 року. Згідно довідки відділу у Богуславському районі головного управління Держгеокадастру у Київській області від 12.10.2020 року за вих. №03-02/114 розмір земельної частки (паю), який припадав при розпаюванні на одну особу в КСП «Медвинське» складає 1,9 умовних кадастрових гектарів та нормативно-грошова оцінка земельної частки (паю) КСП «Медвинське» станом на 2020 рік, з урахуванням коефіцієнтів індексації, складає 35838,26 гривні. Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, який діяв на час розпаювання земель колективної власності, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право. Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю». Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно роз`яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Оскільки спадкодавець [PERSON] на час одержання колективним сільськогосподарським підприємством «Медвинське» с. Медвин Богуславського району Київської області державного акта на право колективної власності на землю станом на 20 грудня 1996 року була членом даного КСП як пенсіонер, то вона мала право на земельний пай, і на її ім`я помилково не видали сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, яка була чинною на час відкриття спадщини після померлої [PERSON] , для придбання спадщини необхідно було, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнавалася належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За змістом п. 1, 2 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно повідомлення державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 10.07.2020 року, виданого державним нотаріусом Богуславської державної нотаріальної контори Полковніковою Т.А. підтверджується факт, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину за законом прийняв [PERSON] , в тому числі і право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Медвинське» села Медвин Богуславського району Київської області розміром 1,9 умовних кадастрових гектарів, яке належало спадкодавцю. Загальновідомим є факт, що колишні члени КСП «Медвинське» вже отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) та в послідуючому державні акти на земельну частку (пай). Згідно довідки відділу у Богуславському районі головного управління Держгеокадастру у Київській області від 12.10.2020 року за вих.№03-02/114 розмір земельної частки (паю), який припадав при розпаюванні на одну особу в КСП «Медвинське» складає 1,9 умовних кадастрових гектарів та нормативно-грошова оцінка земельної частки (паю) КСП «Медвинське» станом на 2020 рік, з урахуванням коефіцієнтів індексації, складає 35838,26 гривень. Із постанови державного нотаріуса Богуславської державної нотаріальної контори від 10 липня 2020 року вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) КСП «Медвинське», що знаходиться на території Медвинської сільської ради, Богуславського району, Київської області, яка належала [PERSON] , померлій [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказану земельну частку (пай) КСП «Медвинське». Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав ( п. а ч. 3 ст. 152 ЗК України). Оскільки [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , в тому числі і право на земельну частку (пай), але не може в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадкове майно в зв`язку з відсутністю оригінального примірника сертифікату на право на земельну частку (пай), тому для захисту його прав на землю даний позов необхідно задовольнити. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки, відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420 гривень 40 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved