Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Арцизької міської ради Одеської області, в якому просить визнати за ним право власності у порядку спадкування на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по [ADDRESS] Одеської області, що належала його померлій матері [PERSON], на підставі рішення народного суду Новоіванівського району Одеської області від 13.12.1962 року, яке було зареєстровано в Арцизькому БТІ 14.04.1972 року. В поданому до суду позові позивач посилається на те, що він є сином [PERSON], яка померла [INFO] року. Після її смерті він прийняв спадщину подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. Інших спадкоємців немає. Однак, нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що [PERSON] згідно рішення суду виділено 1/2 частина будинку, а Арцизьке БТІ зареєструвало на праві особистої власності за [PERSON] на підставі рішення суду цілу домобудівлю, не здійснивши перерахунок часток, що позбавляє позивача можливості оформити спадщину відносно цього майна в нотаріальному порядку, що зумовило звернення позивача до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити, з підстав, що зазначені у позові. Представники відповідача Станкова А.В., Афанасьєв А.О. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги,заявлені позивачем не визнали, зазначивши, що для задоволення позову відсутні законні підстави, оскільки позивач має оформити свої спадкові права у встановленому законом порядку, зокрема у нотаріальній конторі. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с. 5) позивач народився [INFO] року і його матір'ю значиться [PERSON], яка 02.08.1953 року уклала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 7). Мати позивача [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с. 8). На підставі рішення народного суду Новоіванівського району Одеської області від 13.12.1962 року мати позивача стала власницею 1/2 частини будинку у вигляді: кімнати № 3 загальною площею 22 кв.м, половини кухні № 4, площею 5,5 кв.м, половини коридору, площею 3,5 кв.м, половини сараю з господарськими спорудами по [ADDRESS] Одеської області, та її право власності було зареєстровано в Арцизькому БТІ 14.04.1972 року, що підтверджено відповідним штампом за вказаному рішенні суду (а.с. 9-10). Відповідно до повідомлення КП «Арцизьке БТІ» від 03.12.2013 року, 14.02.1972 року за рішенням суду від 13.12.1962 року було проведено реєстрацію (книга 4-4) за [PERSON] на 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Інша частина домоволодіння 24.01.1986 року на підставі договору купівлі-продажу від 20.04.1972 року зареєстрована (книга 4-4) за [PERSON] (а.с. 11). Як вбачається з копії довідки виконавчого комітету Арцизької міської ради від 15.05.2014 року, домоволодіння під [ADDRESS] Згідно копії договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області 20 квітня 1972 року, [PERSON] продала, а [PERSON] купив 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та складається з однієї кімнати, жилою площею 17 кв.м (а.с. 16-17). Відповідно до листів державних нотаріусів, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку [ADDRESS] що належала [PERSON], померлій [INFO] року, не має можливості, в зв'язку з тим, що у наданому [PERSON] правовстановлюючому документі на вищезазначену частину спадкового житлового будинку, а саме рішенні суді від 13.12.1962 року, зареєстрованого Арцизьким МБТІ 14.04.1972 року у реєстрову книгу № 4-4, є розбіжності, згідно рішення суду [PERSON] суд виділив в домобудівні, розташованої в [ADDRESS] наступне майно: кімнату № 3 загальною площею 22 кв.м, половину кухні № 4, площею 5,5 кв.м, половину коридору, площею 3,5 кв.м, всього в будинку площею 31,00 кв.м, половину сараю, а зареєструвало Арцизьке БТІ на праві особистої власності за [PERSON] на підставі рішення суду цілу домобудівлю, не здійснив перерахунок часток (а.с. 18-19). Як вбачається з копії спадкової справи № 151/2013, відкритої Арцизькою районною державною нотаріальною конторою Одеської області після смерті [PERSON], померлої [INFO] року (а.с. 36), [PERSON] звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с. 37), що залишилась після смерті його матері [PERSON], померлої [INFO] року, яка на момент своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Арцизької міської ради від 06.06.2013 року (а.с. 39). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 10.11.2014 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], відомості відсутні (а.с. 74). Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадко-давцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином судом встановлено, що позивач виконав покладений на нього законодавством обов'язок та звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його матері, тому в наявний час позивач має звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, яку він успадкував після смерті своєї матері [PERSON] Однак, як вбачається з відповідей Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 25.11.2013 р. № 1511/02-14 (а.с. 18) та Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 24.04.2014 року № 202/02-14 (а.с. 19) позивачу не має можливості надати свідоцтво про спадщину за законом на майно, яке належало померлій [PERSON], у зв'язку з тим, що в порушення п. 1 глави 8 розділу І Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства, які мають підчистки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення. Суд вважає помилковими висновки державних нотаріусів, що викладені у листах, адресованих позивачу у справі, про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку [ADDRESS] що належав [PERSON], померлій [INFO] року, не має можливості, в зв'язку з тим, що у наданому [PERSON] правовстановлюючому документі на вищезазначену частину спадкового житлового будинку, а саме рішенні суду від 13.12.1962 року, зареєстрованого Арцизьким МБТІ 14.04.1972 року у реєстрову книгу № 4-4, є розбіжності, згідно рішення суду [PERSON] суд виділив в домобудівні, розташованої в [ADDRESS] наступне майно: кімнату № 3 загальною площею 22 кв.м, половину кухні № 4, площею 5,5 кв.м, половину коридору, площею 3,5 кв.м, всього в будинку площею 31,00 кв.м, половину сараю, а зареєструвало Арцизьке БТІ на праві особистої власності за [PERSON] на підставі рішення суду цілу домобудівлю, не здійснивши перерахунок часток, оскільки такі висновки спростовуються дослідженими судом доказами, зокрема повідомленням КП «Арцизьке БТІ» від 03.12.2013 року, про те, що 14.02.1972 року за рішенням суду від 13.12.1962 року було проведено реєстрацію (книга 4-4) за [PERSON] на 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Інша частина домоволодіння 24.01.1986 року на підставі договору купівлі-продажу від 20.04.1972 року зареєстрована (книга 4-4) за [PERSON], з чого слідує, що [PERSON] та його спадкодавець [PERSON] були власниками 1/2 частини кожен, житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Право на звернення до суду за захистом своїх по-рушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосеред-ньо у Конституції України (ст. 55). Іншими словами право на позов має особа, права, сво-боди або інтереси якої порушені, а в разі відсутності порушення або невизнання права, відсутня і необхідність його захисту в судовому порядку. Тому при зверненні до суду позивач повинен доводити свою юридичну заінтересованість у справі. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу, відповідно до якого кожна особа самостійно вирішує: звертатися їй до суду чи ні. Судом встановлено, що в позивач [PERSON] у встановленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилася по смерті його матері. Проте, судом в судовому засіданні не було встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про невизнання або порушення відповідачем права позивача на спадкування, що вказує на відсутність спору щодо спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON], отже право позивача ніким не оспорюється, а тому не потребує захисту судом у спосіб, обраний позивачем. Відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. №20/5 (далі - Інструкція), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину. Крім того абз. 3 п. 210 зазначеної інструкції передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Таким чином, нотаріат є органом, на який відповідно до норм чинного законодавства України покладений обов'язок видавати свідоцтва про право на спадщину, перевіряти при цьому коло спадкоємців, закликати до спадкоємства у необхідних випадках спадкоємців, перевіряти обтяження спадкового майна, так як спадкування це не тільки перехід прав померлої особи але й перехід до спадкоємців її обов'язків. У разі виникнення спору між спадкоємцями про розподіл спадкового майна, такий спір підлягає розгляду в судовому порядку, а як зазначалося вище, судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність спору щодо майна, яке залишилося після смерті [PERSON] Згідно ст. 47 ЗУ «Про нотаріат», нотаріусами не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, які мають підчистки, закреслені слова чи інші застережні виправлення. Згідно із п. 32 Інструкції ненадання відомостей або документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення нотаріальної дії або відмови в її вчиненні. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус має право витребувати від підприємств, установ і організацій відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Судом з достовірністю встановлено, що КП «Арцизьке БТІ» повідомило нотаріусу про зареєстроване право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], по 1/2 частині за [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] нотаріусу було надано відповідні правовстановлюючі документи, які відповідали вимогам законодавства, тому підстави для відмови вчинення нотаріальної дії відсутні. З оглянутих в судовому засіданні відповідей Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 25.11.2013 р. № 1511/02-14 (а.с. 18) та Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 24.04.2014 р. № 202/02-14 (а.с. 19) вбачається, що позивачу не має можливості надати свідоцтво про спадщину за законом на майно, яке належало померлій [PERSON], у зв'язку з тим, що в порушення п. 1 глави 8 розділу І Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у наданому [PERSON] правовстановлюючому документі на 1/2 частину спадкового житлового будинку, а саме рішенні суді від 13.12.1962 року, зареєстрованого Арцизьким МБТІ 14.04.1972 року у реєстрову книгу № 4-4, є розбіжності, згідно рішення суду [PERSON] суд виділив в домобудівні, розташованої в [ADDRESS] наступне майно: кімнату № 3 загальною площею 22 кв.м, половину кухні № 4, площею 5,5 кв.м, половину коридору, площею 3,5 кв.м, всього в будинку площею 31,00 кв.м, половину сараю, а зареєструвало Арцизьке БТІ на праві особистої власності за [PERSON] на підставі рішення суду цілу домобудівлю, не здійснив перерахунок часток. При таких обставинах зазначені листи нотаріусів про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, не можна вважати відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Дані листи нотаріусів можуть свідчити і свідчать лише про відкладення видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Отже, видача свідоцтва про право на спадщину має здійснюватися нотаріусом з дотриманням ЗУ «Про нотаріат» та вимог Інструкції. Таким чином, суд вважає, що після прийняття спадщини після смерті своєї матері, позивач в наявний час має виконати обов'язок, покладений на нього положеннями ч. 1 ст. 1297 ЦК України та звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та інше майно, що він успадкував. В разі ж незгоди з рішенням нотаріуса на підставі ч. 2 ст. 124 Конституції України в порядку Кодексу адміністративного судочинства України позивач може звернутися за захистом свого права в суд, але не з позовною заявою про визнання за спадкоємцем права власності на спадкове майно, а з адміністративним позовом до нотаріальної контори про оскарження дій (бездіяльності) або рішення державного нотаріуса. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в зв'язку з відсутністю спору і необхідністю лише оформлення права на спадщину [PERSON] у встановленому законом порядку, в судовому засіданні були встановлені усі підстави, які надають суду прийти до однозначного висновку щодо відмови у задоволенні позову. На підставі ст. ст. 1266 - 1270, 1297 ЦК України,

Outcome: dismissed