Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся в суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення процентів за користування коштами, свої вимоги мотивує тим, що згідно розписки позичив відповідачу гроші в розмірі 1900 Євро і 500 Доларів США терміном до 15.04.2013року. Оскільки тривалий час відповідач не повертав позичені кошти, позивач звернувся за захистом свого права у суд. Рішенням Сокальського районного суду від 26.09.2013року вирішено стягнути з відповідача в користь позивача суму заборгованості в сумі 24474грн. Вищевказана сума заборгованості відповідачем повернута лише 24.03.2015р., що стверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Оскільки з вимогою про стягнення процентів за користування коштами, згідно розписки позивач не заявляв, так як надіявся на своєчасне повернення суми позики та враховуючи те, що позику відповідач повернув лише 24.03.2015р., тобто через більш ніж два роки, вважає за необхідне нарахувати проценти за користування коштами виходячи із позичених сум, починаючи з наступного дня після спливу терміну позичених коштів, а саме з 16.04.2013р.. На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача відсотки за користування коштами в розмірі 720,38Євро, що еквівалентно на день подання позову 16640,77грн. та 189,57 доларів США, що еквівалентно 3901,35грн., а також та судові витрати. Заочним рішенням від 18.06.2015р. позовні вимоги задоволено, вирішено питання щодо судових витрат. Ухвалою від 23.11.2015р. заяву відповідача [PERSON] задоволено, заочне рішення скасовано та справу призначено до судового розгляду. В заяві про збільшення позовних вимог з покликанням на ч.2 ст. 625 ЦК України просить стягнути із [PERSON] відсотки за користування коштами згідно розписки в розмірі 740,69Євро за період з 16.04.2013р. по 23.03.2015р., що еквівалентно 22062,33грн., відсотки за користування коштами згідно розписки в розмірі 184,91дол. США, за період з 16.04.2013р. по 23.03.2015р., що еквівалентно 5265,39грн., 3% річних згідно розписки в розмірі 110,41 Євро за період з 16.04.2013р. по 23.03.2015р., що еквівалентно 3288,69грн, 3% річних згідно розписки в розмірі 29,05 дол. США за період з 16.04.2013р. по 23.03.2015р., що еквівалентно 784,77грн. та судові витрати. В поясненнях на позовну заяву відповідач заперечив обґрунтування позивача щодо стягнення вказаних процентів із розрахунку від валюти, так як розмір його заборгованості перед позивачем вже визначено рішенням районного суду від 26.09.2013р. яке набрало законної сили та становить 24474,53грн. Крім цього, оскільки сторонами не було встановлено порядку виплати процентів, відповідно періодом для обчислення необхідно вважати період з 16.04.2013р. по 23.03.2015р., із врахуванням облікової ставки НБУ. З покликанням на ст. 533, 1048 ЦК України просить у задоволенні позову відмовити. У заяві про зменшення позовних вимог позивач зазначив, що оскільки відповідачем повернення коштів здійснено 23.03.2015р. то нарахування процентів та 3% річних нараховано по цей же день з розрахунку застосування курсу валют НБУ на цей день. Просить стягнути із [PERSON] відсотки за користування коштами згідно розписки в розмірі 740,69Євро за період з 16.04.2013р. по 23.03.2015р., що еквівалентно 18477,47грн., відсотки за користування коштами згідно розписки в розмірі 194,91дол. США, за період з 16.04.2013р. по 23.03.2015р., що еквівалентно 4512,14грн., 3% річних згідно розписки в розмірі 110,41 Євро за період з 16.04.2013р. по 23.03.2015р., що еквівалентно 2754,32грн, 3% річних згідно розписки в розмірі 29,05 дол. США за період з 16.04.2013р. по 23.03.2015р., що еквівалентно 672,50грн., а також судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] зменшені позовні вимоги підтримали, в обґрунтування зіслалися на доводи аналогічні викладеним у позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, повністю підтримав доводи викладені у письмових поясненнях. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно копії розписки [PERSON], встановлено, що останній позичив у [PERSON] кошти в сумі 1900 Євро та 500 дол. США, які зобов'язується повернути до 15.04.2013року. Із копії заочного рішення Сокальського районного суду від 26.09.2012р., встановлено, що таким позов [PERSON] задоволено, вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 24474грн. 53коп. суми заборгованості за договором позики. Згідно копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.03.2015р., винесеної державним виконавцем ВДВС Сокальського РУЮ Крупчак О.С., встановлено, що такою закінчено виконання виконавчого листа виданого 31.12.2013р. Сокальським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 24474,53грн. заборгованості за договором позики, у зв'язку з фактичним виконанням виконавчого документу. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що позивач для здійснення розрахунку процентів за користування коштами та 3% річних від простроченої суми враховує 1900 Євро та 500 дол. США згідно розписки, а не суму в розмірі 24474,53грн. заборгованості за договором позики, що визначена рішенням суду яке набрало законної сили. Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Крім цього, згідно ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно, рішенням районного суду від 26.09.2012р. із відповідача в користь позивача стягнуто заборгованість за договором позики у національній валюті в сумі 24474грн. 53коп. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання, передбачені зокрема у ст. 1048 ЦК України та при застосуванні ст. 625 ЦК України. В свою чергу, що стосується періоду розрахунку процентів за користування коштами та 3% річних від простроченої суми, такий слід обчислювати із дня невиконання зобов'язання за договором позики - 16.04.2013р. по день фактичного перерахунку коштів позивачу - 23.03.2015р. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Оскільки у розписці не встановлювалось процентів за користування коштами, до розрахунку слід обрати проценти на рівні облікової ставки НБУ. Таким чином, сума процентів за користування коштами позивача в розмірі 24474,53грн. за період 16.04.2013р. по 23.03.2015р. включно із врахуванням облікових ставок НБУ становить - 9581,28грн. Разом з тим, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи період заборгованості з 16.04.2013р. по 23.03.2015р., її суму в розмірі 24474,53грн. та кількість днів прострочення, сума трьох процентів річних від простроченої суми становить - 1422,20грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення із відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] відсотків за користування коштами та трьох відсотків річних підлягають до задоволення частково, а саме відсотки згідно ст. 1048ЦК України в розмірі 9581,28грн. та 3% річних від простроченої суми 1422,20грн. Крім цього, згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із дослідженої квитанції №80 від 19.05.2015р. встановлено, що позивачем при зверненні в суд із даним позовом сплачено 243,60грн. судового збору та згідно квитанції від 10.06.2015р. затрачено кошти в сумі 100грн. для розміщення оголошення у пресі про виклик відповідача в судове засідання, при постановленні судом заочного рішення, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають до стягнення із відповідача.

Outcome: partial