Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Старобільської міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування свого позову посилається на те, що він є власником будинку [ADDRESS]. В зазначеному будинку зареєстрована, але не проживає з 2013р. відповідач [PERSON], яка є його донькою, та її реєстрація створює позивачу труднощі у здійсненні свого права власності. У зв'язку з чим просив суд винести рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним будинком та зобов'язати Старобільську міськраду зняти її з реєстраційного обліку. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилась, у відділення поштового зв'язку за отриманням судових повісток не з'явилась, у зв'язку з чим суд на підставі ч.9 ст.130 ЦПК України вважає її повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, у зв'язку з чим суд на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності відповідачки. Позивач [PERSON], представник відповідача Старобільської міської ради у судове засідання не з'явились, до початку судового засідання позивач надав заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності, представник відповідача Старобільської міської ради до початку судового засідання надав заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим суд на підставі ч.3 ст.211 ЦПК України вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача, представника відповідача Старобільської міської ради. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Відповідно до ксерокопії договору забудови (а.с.6-8) будинок [ADDRESS] належить [PERSON]. Відповідно до акту обстеження,складеного депутатом Старобільської міської ради, від 06.08.2018р. (а.с.25) [PERSON] з 2013р. не проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно адресної довідки УДМС України в Луганській області від 12.06.2018р. (а.с.19) [PERSON] зареєстрована з 18.04.2003р. за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні із власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України, а згідно другого речення частини 2 ст.64 ЖК України членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 16.01.2012р., у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином у судовому засіданні з досліджених матеріалів справи було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON], яка є членом сім'ї позивача, не проживає за адресою реєстрації більше року та втратила право користування житлом, і своєю реєстрацією перешкоджає здійсненню власником - позивачем [PERSON] його права власності на будинок, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved