Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] та зняти його з реєстрації. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , в якому зареєстрований відповідач, який без поважних причин за місцем реєстрації не проживає з червня 2017 року, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймає, тому це є перешкодою для реалізації ним (позивачем) права користування і розпорядження своїм майном. Посилаючись на положення ст.ст. 321, 383, 405 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на вищевказані факти та докази. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив суду, що на даний час він разом із своєю сім`єю проживає за адресою [ADDRESS] та не має можливості змінити попереднє місце реєстрації, так як не може зареєструватись за новим місцем проживання. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, свідків та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією акта державної прийомки в експлуатацію особистого домоволодіння від 05 січня 1982 року, копією договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 28 березня 1977 року, на якому наявний реєстровий напис №2800 в реєстровій книзі №21, зроблений Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації від 25 березня 1982 року про те, що житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] . Відповідач [PERSON] зареєстрований в житловому будинку позивача, що підтверджується копією будинкової книги та довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області № 13806 від 29.11.2019. Згідно довідки комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславблагоустрій» № 2799 від 30.06.2017 [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , але не проживає. Актами обстеження житлово-побутових умов від 29 жовтня 2019 року та 13 листопада 2019 року, складеним комісією в складі депутата Богуславської міської ради Київської області та сусідів, підтверджується, що відповідач [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] не проживає із червня 2017 року, особисті речі відсутні. Крім того, вказаний факт підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Вирішуючи даний спір між сторонами суд керується наступними положеннями чинного законодавства України. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. В даній справі спір виник між позивачем [PERSON] , як власником будинку та його внуком [PERSON] , який зареєстрований в будинку позивача, але там не проживає більше одного року. Право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст. ст. 405, 406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім`ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не довів в судовому засіданні, що він з поважних причин відсутній у спірному приміщенні, чи йому чинить позивач перешкоди у користуванні житлом, чи була неправомірна поведінка позивача. Таких фактів в судовому засіданні не встановлено. Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача з червня 2017 року, ним не користується, витрати, пов`язані з утриманням будинку та оплатою комунальних послуг, відповідач не сплачує, а тому суд визнає його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В даному випадку рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved