Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати його таким, який не є батьком [PERSON] , шляхом виключення відомостей про батьківство [PERSON] з актового запису № 318 від 28.03.2015 року, здійсненому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач з відповідачем перебували в шлюбі з 28.03.2015 року, під час якого [INFO] народився син [PERSON] . Характер і спосіб проживання сторін завжди викликали у позивача сумнів щодо свого батьківства у відношенні до цієї дитини, але відповідачка добровільно не погодилась на проведення судово-медичної експертизи на батьківство, вимагаючи її провести у медичному центрі держави Ізраїль з оплатою позивачем трансферу її з дитиною, добових та самої процедури. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого права. Ухвалою суду від 12.11.2019 року відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідач не подавала до суду відзив на позовну заяву. Представник позивача будучи присутнім у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. В подальшому позивач та його представник надали до суду суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, в подальшому відповідач та його представник подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, направили до суду заяву про розгляд справи без участі представника за наявними документами та доказами, рішення ухвалити відповідно до вимог діючого законодавства.. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 136 Сімейного Кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб 28.03.2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ у м. Києві, а.з. 318. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . За клопотанням позивача судом була призначена судово-медична (генетична) експертиза, на вирішення якої було поставлено питання: Чи являється [PERSON] , [INFO] біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] , та якою є вірогідність такого батьківства? Відповідно до висновку експерта № 103-75-2020 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Отже, враховуючи, що молекулярно-генетичним дослідженням встановлено біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] на 99,9 %, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими на законі, а тому не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed