Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та просить суд зняти арешт з належного йому на праві власності всього рухомого та нерухомого майна посилаючись на те, що арешт був накладений з метою виконання виконавчого листа, вимоги за яким задоволено, виконавче провадження закрито. В обґрунтування позову зазначив, що на виконанні Довгинцівського відділу ДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-21 від 30.10.2009 р., виданого Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з нього боргу в сумі 10214,00 грн. на користь [PERSON] . 15 лютого 2010 року ним було внесено кошти в рахунок погашення вищезазначеної заборгованості в повному обсязі. Однак при зверненні до нотаріальної контори у 2018 році виявилося, що на все майно постановою державного виконавця від 08.02.2010 р. накладено арешт, що чинить йому перешкоди у здійсненні права володіння,користування та розпорядження майном. Листом виконавчої служби йому повідомлено про відсутність відкритого виконавчого провадження, виконавче провадження закрите та знищено. Рішенням суду від 06.03.2019 р. знято арешт з Ѕ частини земельної ділянки та Ѕ частки домоволодіння по [ADDRESS] та домоволодіння по [ADDRESS] . Разом з тим, при зверненні до нотаріальної контори для здійснення правочину щодо відчуження належної йому нерухомості виявилося, що він не має змоги вчинити жодних правочинів по розпорядженню нею, допоки не буде знято арешт з належного йому всього нерухомого та рухомого майна, тому просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 02 жовтня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08 листопада 2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України. Позивач звернувся до суду про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача відзиву на позов не надав. Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Як встановлено судом, згідно постановою державного виконавця Довгинцівського відділу Державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, від 29 січня 2010 року, відкрито виконавче провадження № 16963483 з виконання виконавчого листа № 2-21 виданого 30 жовтня 2009 року про стягнення з [PERSON] компенсації за різницю у вартості частин в сумі 10214,00 грн. на користь [PERSON] (а.с. 6 - копія постанови). В межах вказаного виконавчого провадження на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] накладено арешт. За повідомленням Довгинцівського відділу Державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 08.01.2019 р., згідно даних АСВП «ВП-Спецрозділ», виконавче провадження з з виконання виконавчого листа № 2-21 виданого 30 жовтня 2009 року було завершено у 2010 році, зазначене виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 8 - копія повідомлення). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року, знято арешт, накладений на підставі постанови державного виконавця від 08.02.2010 р. з належного [PERSON] нерухомого майна: Ѕ частки земельної ділянки площею 0,0637 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] та житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-13 - копія рішення). Згідно абзаців першого та другого пункту 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 (далі Постанова № 5), у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Згідно абзацу першого пункту другого Постанови № 5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктом 13 Постанови № 5 роз`яснено, що при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог. Підстави та порядок зняття арешту при виконанні рішень суду визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII). Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 1404-VIII). Згідно частин першої, другої статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином порушене право власника підлягає захисту шляхом звільнення з-під арешту спірного майна. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи наявність заяви представника відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку до наявність підстав для задоволення заявлених вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved