Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить встановити порядок користування житловим будинком № 60 по вул.Н.-Репкіна в м.Овруч Житомирської області та виділити в користування позивачу кімнату 1-7 площею 11,7 кв.м., кімнату 1-6 площею 17,3 кв.м., кладову 1-5 площею 3,7 кв.м., коридор 1-4 площею 6,0 кв.м., кухню 1-3 площею 5,9 кв.м., коридор 1-2 площею 7,4 кв.м., веранду 1-1 площею 4,5 кв.м., хлів В та 1/2 частину огорожі, у користуванні відповідача залишити кімнату 2-6 площею 11,1 кв.м., кімнату 2-5 площею 17,6 кв.м., санітарну кімнату 2-4 площею 4,4 кв.м., кухню 2-3 площею 6,7 кв.м., коридор 2-2 площею 6,9 кв.м., веранду 2-1 площею 3,5 кв.м., хлів Б, туалет та 1/2 огорожі, мотивуючи тим, що сторони є співвласниками вказаного житлового будинку в ідеальних частках по 1/2 частині кожен і між ними склався порядок користування житловим будинком в натурі, так як кожен має організовані окремі входи в будинок і фактично використовує різні частини будинку (квартири), що відповідає частці кожного у праві спільної власності; позивач має намір відчужити належне йому майно, однак, відповідач не бажає в нотаріальному порядку укласти договір про поділ житлового будинку в натурі, а тому позивач змушений звернутись до суду з вимогою встановити порядок користування належною йому часткою. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, погоджується на заочний розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи; про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Сторони є співвласниками житлового будинку по вул.Н.-Рєпкіна, 60 в м.Овруч Житомирської області, який належить їм на праві спільної часткової власності, а саме по 1/2 частину будинку - кожному. Вказана обставина встановлена рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 01.04.2013 року у справі № 286/778/13-ц, яке набрало законної сили 11.04.2013 року. Як вбачається із копії технічного паспорта, складеного 30.10.2015 року КП «Коростенське МБТІ ЖОР», спірний житловий будинок має загальну площу 106,3 кв.м., житлову площу 39,7 кв.м., допоміжну площу 66,6 кв.м., має організовані два окремі входи та фактично поділений на дві квартири, одна з яких складається із: двох житлових кімнат 1-7, 1-6 площею 11,7 кв.м., 17,3 кв.м., коридору 1-4 площею 6,0 кв.м., кладової 1-5 площею 3,7 кв.м., кухні (прибудова) площею 7,4 кв.м., санітарної кімнати (прибудова) площею 5,9 кв.м. та коридору (прибудова) площею 4,5 кв.м. (всього площею 56,1 кв.м.); друга з яких складається із: двох житлових кімнат 2-5, 2-6 площею 17,6 кв.м., 11,1 кв.м., коридору 2-2 площею 6,9 кв.м., кухні площею 6,7 кв.м., санітарної кімнати площею 4,4 кв.м. та веранди площею 3,5 кв.м. (всього площею 50,2 кв.м.) Крім того, до будинку належать два сараї (Б, В), туалет (Т) і огорожа. Прибудови до житлового будинку у вигляді кухні, санітарної кімнати та коридору були здійснені позивачем у 2015 році з дозволу відповідача, на підставі належним чином оформленої документації, що стверджується копією декларації про готовність до експлуатації обєкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта № 18422 від 24.12.2015 року. Згідно з ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. Отже, у зв'язку з тим, що кожному учаснику спільної власності належить обмежене право власності на спільну річ, змістом внутрішніх правовідносин спільної власності є право і обов'язок кожного співвласника узгоджувати свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільним майном з іншими власниками. Як випливає із змісту позовної заяви, позивач не має бажання та наміру виділяти свою 1/2 частину будинку в натурі в примусовому (судовому) порядку, а також отримувати від іншого співвласника будинку відповідача у справі матеріальну компенсацію за неї, оскільки між сторонами добровільно склався порядок користування різними частинами житлового будинку, що наближено до розміру часток кожного з них у спільній власності. Однак, незважаючи на наявність права спільної часткової власності сторін на житловий будинок та здійснення ними цього права у вигляді володіння та користування тими частинами спільного майна в натурі, які найбільш відповідають їх частці у праві спільної часткової власності, а також норми ст.317 ЦК України, відповідно до якої власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, відповідач добровільно не бажає закріпити порядок користування спільним майном та укласти з позивачем в нотаріальному порядку договір про поділ житлового будинку в натурі, що створює останньому перешкоди у розпорядженні, належним йому майном. Відтак, позивач просить суд встановити порядок користування приміщеннями житлового будинку, та виділити йому в користування житлові кімнати 1-7, 1-6 площею 11,7 кв.м., 17,3 кв.м., коридор 1-4 площею 6,0 кв.м., кладову 1-5 площею 3,7 кв.м., у користуванні відповідача залишити в кімнати 2-5, 2-6 площею 17,6 кв.м., 11,1 кв.м., коридор 2-2 площею 6,9 кв.м., хлів Б. Пункт 7 ст.92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов'язку, або іншим способом. Стаття 391 ЦК України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на викладене, виходячи із засад розумності і справедливості, суд дійшов висновку, що запропонований позивачем порядок користування спільним майном є найбільш оптимальним та зручним для сторін, оскільки є таким, що склався між ними добровільно, як найбільш наближений до розміру належних їм часток у спільній власності та передбачає виділення сторонам повноцінних житлових приміщень із окремо облаштованими входами до них (квартир). Вказане є підставою задоволення позову. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн. Тому

Outcome: approved