Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення з приватного житлового будинку. Вимоги заявленого позову мотивовано тим, що позивач [PERSON], є власником житлового будинку по [ADDRESS], придбаного ним на підставі Акту про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), згідно до Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів за реєстровим №1876 від 02.08.2013 року та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Витяг від 02.08.2013 року, індексний номер 7496259) виданого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] На даний час в даному житловому будинку проживають відповідачі по справі- [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], У зв»язку з тим, що відповідачі- [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], створюють позивачу перешкоди, як власнику, у користуванні його майном, крім того договору найму житлового приміщення між сторономи не укладено, позивач вимушений звернутися до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні його власністю, шляхом виселення відповідачів по справі. Прохання добровільно перейти проживати в інше місце та знятись з реєстрації відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], не бажають, чим самим порушують право позивача як власника на володіння, користування та розпорядження майном, яке є непорушним. Вимога про виселення від 06.08.2013 року, яка отримана відповідачами 08.08.2013 року згідно до повідомлення про вручення відповідачем поштового відправлення, не була виконана, що порушує право власності на належне позивачу майно. За відсутності досягнення згоди між сторонами щодо іншого строку, аніж місячний строк для добровільного звільнення житлового будинку, відповідачі зобов'язані звільнити належний позивачу житловий будинок, який розташований в [ADDRESS], до 09.09.2013 року. З урахуванням вищенаведеного, а також того, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], фактично займають житлові приміщення позивача незаконно та небажають їх звільняти в добровільному порядку, позивач вважає за необхідне виселити відповідачів з займаних ними приміщень в судовому порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON], та його представник [PERSON], вимоги заявленого позову підтримали та просили суд такий задоволити повністю з підстав наведених у заявленому позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON], та їх представник [PERSON], заявлений до них позов не визнали та суду пояснили, що вони не мають іншого житла для проживання а тому просили суд у задоволенні заявленого позову відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомлені в судове засідання повторно не з»явилися, заяв, клопотань від них по справі не поступало. Суд розглядає справу на підставі наявних доказів. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], є власником житлового будинку по [ADDRESS], придбаного ним на підставі Акту про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), згідно до Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів за реєстровим №1876 від 02.08.2013 року та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Витяг від 02.08.2013 року, індексний номер 7496259) виданого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON].(а.с.8-9). Правомірність набуття права власності позивачем [PERSON], вищевказаного житлового будинку підтверджується Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 10.04.2014 року, якою залишено в силі Рішення Виноградівського районного суду від 18.10.2013 року яким було відмовлено [PERSON] у визнанні прилюдних торгів недійсними по реалізації нерухомого майна-житлового будинку, з надвірними спорудами, розташованого в м.Виноградів по вул.Достоєвського 94, Виноградівського району (а.с.31-32). На даний час в даному житловому будинку проживають відповідачі по справі- [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.14). У зв»язку з тим, що відповідачі- [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], створюють позивачу перешкоди, як власнику, у користуванні його майном, крім того договору найму житлового приміщення між сторономи не укладено, позивач вимушений звернутися до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні його власністю, шляхом виселення відповідачів по справі. Прохання добровільно перейти проживати в інше місце та знятись з реєстрації відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], не бажають, чим самим порушують право позивача як власника на володіння, користування та розпорядження майном, яке є непорушним. Вимога про виселення від 06.08.2013 року, яка отримана відповідачами 08.08.2013 року згідно до повідомлення про вручення відповідачем поштового відправлення. (а.с.10-11), не була виконана, що порушує право власності на належне позивачу майно. Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.2, 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку» законодавець встановлює певний порядок дій банку : після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або нежитлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч.3 ст.109 ЖК України. Оскільки законом передбачений вказаний порядок виселення позивач [PERSON] має право після звернення стягнення на будинок направити відповідачу, та особам, що мешкають у вказаному будинку письмову вимогу про їх добровільне виселення протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги. У разі відмови мешканців житлового будинку виселитися, їх виселення може бути проведено у судовому порядку. Пунктом 43 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року судам рекомендовано врахувати при розгляді таких справ те, що «Частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку»виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк». Отже, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, та лише після спливу одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. За відсутності досягнення згоди між сторонами щодо іншого строку, аніж місячний строк для добровільного звільнення житлового будинку, відповідачі зобов'язані звільнити належний позивачу житловий будинок, який розташований в [ADDRESS], до 09.09.2013 року. У позивача [PERSON] є всі підстави вважати таку відмову відповідачів незаконною та такою, що порушує ст.41 Конституції України, ст.ст.316, 319, 391 ЦК України. Так, проживати у власному житловому будинку із сім»єю позивач не може, поскільки в ньому проживають: відповідачі по справі. За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, зокрема і шляхом виселення, а власник сам визначає своє право володіння і розпорядження власністю. Так, відповідно до ч.1 ст.317 та ч.1 ст.321 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не має права бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке зона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 317 ЦК України гарантує, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, власник володіє, користується, розпоряджається своіїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як встановлено ст.16 ЦК України, кожна особа, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути усунення перешкод у здійсненні ним права користування (ст.391 ЦК України). Формою усунення перешкоди у здійсненні користування даних житлових приміщень може бути виселення особи, яка незаконно займає житлові приміщення позивача. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивачем [PERSON], надано суду належні докази вручення відповідачам письмової вимоги від 06.08.2013 року року (а.с.10) щодо добровільного виселення зі спірного будинку протягом 30 днів з дня отримання такої вимоги, яке позивачем було надіслано відповідачем за їхнім зареєстрованим місцем проживання та отримане відповідачами, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення 08.08.2013 року (а.с.11). Ця обставина є також підставою щодо задоволення вимог позову стосовно виселення відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З урахуванням вищенаведеного, а також того, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], фактично займають житлові приміщення позивача незаконно та небажають їх звільняти в добровільному порядку, позивач вважає за необхідне виселити відповідачів з займаних ними приміщень в судовому порядку.

Outcome: approved