Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати їх шлюб, який був зареєстрований 06.06.1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Трускавецького міськвиконкому Львівської області про що зроблено відповідний актовий запис № 48, від якого у них [INFO] року народився син [PERSON] В обґрунтування позовної заяви позивач покликається на те, що протягом останніх років їхні шлюбні відносини погіршились, у зв'язку з відсутністю між ними порозуміння та поваги, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, внаслідок чого він зрозумів, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Він проживає за кордоном та має намір створити іншу сім'ю, твердо переконаний, що їх шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо, а тому вирішив звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги повністю підтримує, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомленою про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила, заяви про можливість розгляду справи у її відсутності не надала. На підставі вище вказаного, суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи на підставі наявних у ній доказів, постановивши заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що позов слід задовольнити, оскільки є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, так як вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 06.06.1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Трускавецького міськвиконкому Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 48, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.06.1996 року. Від даного шлюбу у них [INFO] року народився син [PERSON], який на даний час є неповнолітнім та проживає з відповідачем. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беззаперечно встановлено той факт, що сім'я позивача та відповідача фактично розпалася, існує тільки формально, оскільки вони не підтримують шлюбних відносин, разом не проживають, позивач твердо переконаний, що міцної сім'ї у них не буде, примирення між ними неможливе, вони втратили один до одного почуття поваги та любові. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, інтересам їхньої неповнолітньої дитини, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved