Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР-СВІТ «КОМПАНІ» про стягнення спричиненої матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.10.2015 року між ним та [PERSON] «СТАР-СВІТ «КОМПАНІ» було укладено договір за № 30/21.10.2015 про надання візових послуг, відповідно до якого відповідач зобовязався надати позивачу за плату інформаційні (консультативні) послуги з оформлення візи до країни Німеччина з 21.10.2015 року по 21.06.2016 року. Однак у встановлений строк відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, хоча в день укладення договору позивач передав відповідачу усі необхідні документи та оплатив вартість послуг 5 382 грн., тобто виконав свою частину зобовязань за договором. Кінцевим результатом виконання договору мало би бути отримання позивачем закордонного паспорту із відповідною візою та підписання акту прийому-передачі, проте за допомогою доставки «Нова пошта» відповідач повернув [PERSON] закордонний паспорт без візи та взагалі без будь-яких відміток та пояснення причини повернення, чим порушив умови договору. Внаслідок таких дій відповідача позивач вважає, що йому було завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних переживаннях, повязаних з неотриманням робочої візи, позбавленням його сімї запланованих доходів як засобів до існування, нервових потрясіннях, викликаних пошуком нових варіантів виїзду за кордон на роботу. Просить суд стягнути з відповідача по справі на його користь завдану йому матеріальну шкоду - сплачені ним кошти відповідачу у розмірі 5 382 грн. за договором про надання візових послуг від 21.10.2015 року та 3000 грн. моральної шкоди. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, надіслали заяву про слухання справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують та просять їх задоволити, не заперечують щодо винесення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] «СТАР-СВІТ «КОМПАНІ» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи у відсутності їх представника до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.10.2015 року між [PERSON] «СТАР-СВІТ «КОМПАНІ» та [PERSON] було укладено договір №30/21.10.2015 про надання візових послуг, відповідно до п. 5.4 якого фактом отримання послуг за даним договором є отримання замовником документів, а саме: паспорта з візою (Німеччина), щодо яких надавались інформаційно-консультаційні послуги чи підписаний акт прийому-передачі, замовник (позивач) сплачує вартість послуг 5 382 грн. Бажаний термін дії візи 21.10.2015 21.06.2016 року (а.с. 3-8). Згідно із квитанцією № [NUMBER] від 21.10.2015 року позивачем [PERSON] було оплачено вартість послуг за вищевказаним договором 5 382 грн. (а.с. 10-11). [PERSON] «СТАР-СВІТ «КОМПАНІ» було повернуто позивачу його закордонний паспорт без візи (чи будь-якої іншої відмітки) через службу доставки «Нова пошта», про що свідчить копія експрес-накладної (а.с. 9). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, тобто належним виконанням зобовязання з боку відповідача є отримання позивачем візи до Німеччини (або відмова в її наданні, про що повинна бути відмітка у закордонному паспорті), як це було визначено договором про надання послуг. Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Ст. 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідачем не надано доказів, підтверджуючих, що невиконання або неналежне виконання умов договору про надання візових послуг від 21.10.2015 року було зумовлено непереборною силою. Шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між неправомірними діями і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Разом з тим, частиною 1 ст. 1167 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що позивачу внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань була заподіяна моральна шкода, яка полягала у моральних переживаннях, втраті часу та фізичних сил, порушення нормального ритму життя, пошуку інших засобів до існування, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3000 гривень. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму завданої матеріальної та моральної шкоди. Згідно з ст. 88 ЦПК України оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved