Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом в якому просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] Вимоги позову обґрунтовані тим, що сторони з 19.07.1997 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що не зважаючи на досить тривалі подружні відносини спільне життя з відповідачем не склалося. На протязі останніх років сімейні стосунки між сторонами стали вкрай напруженими через протилежні погляди на шлюб та сімейне життя, на ведення спільного господарства, у зв'язку з чим з серпня 2006 року сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Ніяких почуттів між сторонами немає, спілкуються між собою тільки з питань спільної дитини. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спору щодо місця проживання дитини та поділу майна немає. Донька [PERSON], за згодою сторін, після розірвання шлюбу проживатиме з відповідачем. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі матеріалів справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 19.07.1997 року було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини та поділу майна на час розгляду справи у сторін немає. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачем не можливе, відповідач згодна з цим в повному обсязі. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 3, 7, 104, 105, 110,112, 114-115 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved