Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом зазначивши, що 22.06.2009 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки «ЗАЗ -DAEWOO», модель Т13110 легковий седан, 2007 року випуску,зеленого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], який належав [PERSON] на праві власності, але на момент укладання договору автомобіль знаходився у заставі у ПАТ «Родовід Банк». Про укладання договору купівлі-продажу автомобіля сторони повідомили ПАТ «Родовід Банк», після чого банк став приймати від [PERSON] кошти в оплату за куплений автомобіль, які надалі спрямовував на погашення боргу [PERSON] за кредитним договором. З 22.06.2009 року автомобіль знаходиться у володінні і користуванні [PERSON] Позивач 01.09.2009 року повністю сплатив вартість автомобіля, зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №Д098/АА-209.07.2 від 26 жовтня 2007 року таким чином були виконані повністю. Незважаючи на те, що кредитні зобов`язання виконані у повному обсязі, відповідач ПАТ «Родовід Банк» по теперішній час не виключив обтяження на вказаний автомобіль з Реєстру обтяжень рухомого майна, ухиляється від надання довідки про погашення кредиту до МРЕВ м.Маріуполя, тому МРЕВ відмовило [PERSON] в перереєстрації автомобіля на його ім`я. Від працівників МРЕВ [PERSON] також дізнався про те, що на його автомобіль накладено арешт Жовтневим відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції. Арешт та вилучення у нього автомобіля порушує його права на вільне володіння, користування та розпорядження майном, яке він придбав на законних підставах, і він змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивач, та його представник в судове засідання не з`явилися, надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. [PERSON] - представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Представник відповідача ПАТ «Родовід Банк» в судове засідання не з'явився, про час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про відмову у задоволені позову. Представник третьої особи - Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області в судове засідання не з'явився, про час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. На думку суду неявка в судове засідання вказаних осіб не є перешкодою для розгляду справи, оскільки наявні в матеріалах справи докази дозволяють по суті вирішити спірні правові відносини. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.10.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Д098/АА-209.07.2, згідно якого наданий кредит в сумі 7145,50 доларів США на строк до 26.10.2010 року на купівлю автомобіля марки «ЗАЗ DAEWOO», моделі «Т13110». Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого РЕВ 5-го МРВ м.Маріуполя, автомобіль ЗАЗ DAEWOO, модель Т13110 легковий седан, 2007 року випуску,зеленого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], 23.10.2007 року був зареєстрований на ім`я [PERSON]. (а.с.9-12) Згідно договору застави від 26.10.2007 року №Д098/АА-209.1.07.2 автомобіль марки «ЗАЗ -DAEWOO», державний реєстраційний номер [NUMBER] переданий в заставу ВАТ «Родовід Банк» в забезпечення зобов'язань за кредитним договором №Д098/АА-209.07.2 від 26.10.2007 року. (а.с.43-45) Відповідно до листа ПАТ «Родовід Банк» від 23.04.2013 року адресованого [PERSON] вбачається, що за кредитним договором №Д098/АА-209.07.2 від 26.10.2007 року зобов`язання виконані повністю, разом з тим обтяження з заставного автомобіля не знято (а.с.18) Позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2009 року придбав у відповідача [PERSON] на оплатній основі автомобіль марки «ЗАЗ -DAEWOO», модель «Т13110», легковий седан, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та виконав всі умови договору про сплату вартості автомобіля. (а.с.15,19) Сплачені [PERSON] кошти були прийняти ПАТ «Родовід Банк» саме в рахунок погашення боргу за вказаним кредитним договором, що підтверджується банківськими квитанціями. (а.с.17) Одночасно з укладанням договору купівлі-продажу автомобіля 22.06.2009 року позивачу було передано у володіння та користування вказаний автомобіль. (а.с.16) 30.08.2014 року вказаний автомобіль у позивача було вилучено з підстав того, що постановою від 05.03.2014 року Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського МУЮ було оголошено розшук цього автомобіля при примусовому виконанні рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя про стягнення боргу з боржника [PERSON] за іншими кредитними договорами. (а.с.36) Таким чином звернуто стягнення та вилучено майно, яке належить позивачу, що порушує його законні майнові права на вказаний автомобіль. Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Вимогами пункту 3 ч. 1 статті 208 ЦК України передбачена необхідність вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передачі відповідного майна або вчинення певної дії. Наявність застави автомобіля станом 22.06.2009 року не є перешкодою для укладання договору купівлі-продажу, не позбавляла ПАТ «РодовідБанк» права застави, так як згідно вимог ч.1 ст. 27 ЗУ «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Згідно умов договору купівлі-продажу Продавець попередив Покупця про наявність застави. Сторонами договору купівлі-продажу від 22.06.2009 року визнається і не заперечується, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх умов договору, автомобіль 22.06.2009 року передано у володіння позивача [PERSON], обидві сторони договору купівлі-продажу виконали його умови ще у 2009 році. Згідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач правомірно, на підставі письмового правочину придбав право власності на автомобіль марки «ЗАЗ DAEWOO», модель «Т13110» легковий седан, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст.593 ЦК України, право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Частиною 3 ст.3 Закону України «Про заставу» передбачено, що застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання і є дійсною до припинення забезпеченого заставою зобов`язання. Згідно ст.28 ЗУ «Про заставу» право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов`язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов`язаний негайно повернути його заставодавцеві ( ч.3 ст.593 ЦК України). Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено: обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п'ятирічний строк.; після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Відповідач ПАТ «Родовід Банк» не надав до суду доказів , які б спростовували факт припинення дії кредитного договору №Д098/АА-209.07.2 від 26.10.2007 року та договору застави транспортного засобу №Д098/АА-209/1.07.2 від 26.10.2007 року. Також відповідачем ПАТ «Родовід Банк» не надано суду доказів того, що спірний автомобіль виступав предметом застави і за іншими кредитними договорами, які були укладені між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] На підставі вищенаведеного суд вважає, що у зв`язку з погашенням заборгованості за кредитним договором №Д098/АА-209.07.2 від 26.10.2007 року припинив дію договір застави транспортного засобу №Д098/АА-209/1.07.2 від 26.10.2007 року, у зв`язку з чим ПАТ «Родовід Банк» зобов`язаний подати реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і вилучення відповідного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року N 1371 ( 1371-2009-п ) затверджено «Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, конструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» пунктом 41 якого встановлено: 41. Забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова державного виконавця про накладення арешту. Забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, що: придбані у розстрочку без надання відповідних документів про остаточний розрахунок. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявність постанови державного виконавця порушує права Позивача і позбавляє його можливості здійснити перереєстрацію транспортного засобу на своє ім`я. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Враховуючи вищевикладені правовідносини у їх сукупності та аналізуючи надані сторонами документи, які містяться у матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність захисту порушених прав та законних інтересів позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно частині 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при звернені до суду з позовом сплатив судовий збір у розмірі 328,39 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів сплачений судовий збір в рівних частках, з кожного по 164,19 грн.

Outcome: approved