Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В позові посилається на те, що 15 липня 2016 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики, який був підписаний відповідно обома сторонами. Згідно з умовами вказаного договору відповідач отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 5850 (п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят) гривень. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його підписом на договорі позики (займу) та власноруч написаною ним розпискою від 15 липня 2016 року. Зазначає, що кінцевий строк повернення позики 15 серпня 2016 року. Починаючи з 16 серпня 2016 року, позивач постійно в усній формі вимагав повернення боргу, але відповідач на це ніяк не реагував та уникав зустрічей. На день написання позивної заяви відповідач свої зобов'язання не виконав. Просить суд, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму основного боргу за договором позики у розмірі 5850 (п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят) гривень 00 коп. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, згідно квитанції. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму в розмірі 10 % від основного боргу за завдання моральних збитків. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що ніякі кошти від [PERSON] він не отримував, а розписку написав під тиском та шляхом обману. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона бачила як [PERSON] спілкувався в кабінеті фірми з [PERSON] і під час розмови на столі стояли гроші, а також через день після цього почула від співробітників, що [PERSON] позичив грошові кошти в останнього. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він бачив як [PERSON] знаходився у кабінеті [PERSON], після чого дізнався від колег, що останній позичив [PERSON] грошові кошти. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню частково. Згідно з договором позики від 15.07.2016 року, [PERSON], 18.04.1980 р. н. (позичальник) та [PERSON], 28.03.1963 р. н. (позикодавець), уклали цей договір про наступне: позикодавець передає у власність, а позичальник приймає 5850 грн. та зобовязується повернути зазначену грошову суму позикодавцеві готівкою в строк до 15.08.2016 року. (а.с. 24). У відповідності з розпискою від 15.07.2016 року, [PERSON], 18.04.1980 р. н., грошові кошти в сумі 5850 грн. за договором позики отримав від громадянина [PERSON] (а.с. 26). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу підлягають задоволенню, оскільки позикодавець з своєї сторони виконав всі умови договору, надав позичальнику грошові кошти, а тому має право вимагати їх повернення. Суд ставить під сумнів пояснення відповідача про те, що він не отримував кошти, оскільки вони суперечать договору позики та письмовій розписці останнього, а також показам свідків [PERSON] та [PERSON] Згідно з п. 5 Постанови Пленуму ВСУ про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральних збитків необхідно відмовити, оскільки позивач не довів факту заподіяння моральної шкоди та чому її необхідно стягнути саме в такому розмірі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial