Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 17.05.2012 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, згідно якого [PERSON] як позикодавець надав, а [PERSON], що виступив позичальником, отримав грошові кошти в сумі 18 000 грн. з терміном повернення до 31.12.2012 року. Вказуючи на те, що відповідачем порушено умови договору щодо строку повернення коштів, просить стягнути суму основного боргу в розмірі 18 000 грн., а також передбачені ст. 625 ЦК України три відсотки річних за період прострочення виконання грошового зобов»язання з 01.01.2013 року по 25.07.2014 року в сумі 843,29 грн. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що ґрунтуються на договорі позики. 17.05.2012 року між сторонами укладено договір позики, згідно якого [PERSON], що виступив позикодавцем, передав [PERSON] - позичальник, 18 000,00 грн., які останній зобов»язався повернути в термін до 31.12.2012 року. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В порушення умов договору щодо строків повернення коштів відповідач вказану суму позики не повернув. У відповідності до ч. 2 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. В матеріалах справи наявний оригінал розписки, виданої позичальником. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача 18 000,00 грн. суми позики. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на визначений та погоджений сторонами під час укладення договору остаточний строк виконання зобов»язання - 31.12.2012 року, період, з якого виконання зобов»язання необхідно вважати простроченим, починає відлік з 01.01.2013 року. Оскільки статтею 625 ЦК України передбачено відповідальність саме за порушення строків виконання зобов»язання, розмір встановлених даною нормою компенсаційних витрат також слід здійснювати з вищезазначеного часу. За таких умов сума, що становить три відсотки річних від простроченої, дорівнює (за період з 01.01.2013 року по 25.07.2014 року): 3%/365/100*570(дні прострочення)*18 000,00 грн. = 843,29 грн. Вказана сума підлягає до стягнення з відповідача.

Outcome: approved