Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 29.09.2020р. в 00:10 екіпаж №252 патрульної поліції Ткаченко Д.В. та Горб Є.Г. безпідставно зупинили транспортний засіб - автомобіль «Ніссан» державний номерний знак [NUMBER] , яким він керував та супроводили його до Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради на огляд, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Причиною зупинки було: нібито повідомлення на лінію «102» про те, що він перебуває у стані сп`яніння. 29.09.2020р. прибувши до КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» було з`ясовано, що жодних препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у нього не виявлено, у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння він не перебував, на підтвердження йому було надано відповідний сертифікат. Вважає, що поліцейські вийшли за межі наданих їм повноважень, діяли у непередбачений законом спосіб - завдали позивачу, як громадянину України, посадовій особі Вільної профспілки залізничників України, помічнику народного депутата України моральної шкоди. Про факт зловживання службовим становищем посадових осіб патрульної поліції позивач повідомив Довгинцівське відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровської області.Крім того, зазначив, що він працює машиністом електровоза в структурному підрозділі «Криворізьке локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», професія зобов`язує безпечного руху потягів, тому він ніколи не вживав і не вживаю алкогольних та наркотичних речовин. Позивач є керівником Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України «Криворізького локомотивного депо», заступником керівника Територіальної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України «Придніпровської залізниці», а також є помічником народного депутата України Волинця М.Я. Вважає, що телефонне повідомлення на лінію «102» про те, що він перебуває у стані сп`яніння є провокацією, аби зганьбити його в очах оточуючих, як профспілкового лідера та помічника народного депутата України. Вказує, що від проведення огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, пропонував поліцейським здійснити його огляд на стан сп`яніння одразу на місці в присутності двох свідків та скласти відповідний акт. Зазначив, що відповідно до ст. 266 КУпАП, п.п. 6, 7 Розділу 1, Розділів П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735, передбачені порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду. Відповідно до вказаних нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Вважає, що відповідачі повинні були провести огляд на встановлення наркотичного сп`яніння на місці з застосуванням спеціальних засобів. Крім того, відповідачі проігнорували заяву, що позивач є виборним органом і посадовою особою, головою комісії з охорони праці, головою ППО ВПЗУ КЛД, який прямує до СП «Криворізьке локомотивне депо» за викликом члена профспілки. Вважає, що таким чином відповідачі перешкоджають у діяльності професійної спілки з метою було, виконати замовлення третіх осіб. Позивач зазначає, відповідачі здійснили адміністративне затримання позивача, яке продовжувалося більше трьох годин, що є порушенням вимог ст.263 КУпАП, непропорційним і невиправданим втручанням в охоронювані законом права на свободу та особисту недоторканість. Всі ці обставини завдали позивачеві велику моральну шкоду, яка виразилася у протиправній поведінці з боку патрульного поліцейського щодо нього особисто під час зупинки та складання направлення на огляд до лікарні. Сильні душевні хвилювання були підсилені тією обставиною, що його, законослухняного громадянина, який ніколи в, житті не вживав наркотичних засобів, фактично обізвали наркоманом, який ще при цьому у стані наркотичного сп`яніння керує автомобілем, ставлячи під загрозу життя оточуючих. Дана обставина також спричинила позивачеві додаткові сильні душевні переживання та страждання. Переживання позивача супроводжувались інтенсивними негативними почуттями: обурення через безпідставність звинувачень, власну безправність і приниження. Посилається на те, що Дніпропетровською обласною прокуратурою 27.10.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про злочин та розпочато досудове розслідування у кримінальному проваджені № 42020040000000753 за фактом умисного перешкоджання діяльності професійних спілок, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 170 КК України. В позові зазначає, що встановлено, що працівники патрульної поліції м. Кривого Рогу Ткаченко Д.В. та Горб Є.Г. 29.09.2020 вчинили ряд дій направлених на умисне перешкоджання діяльності професійної спілки, де він [PERSON] , як голова первинної профспілкової організації є потерпілим. Крім того, в провадженні Довгинцівського відділу поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, також здійснюється кримінальне провадження за заявою [PERSON] щодо відповідачівТкаченко Д.В. та Горб Є.Г. , є достатні дані про те, що їх дії підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.Як обґрунтування позову посилається наст. 56 Конституції України, 16 ЦК України,ч.1 ст. 1166 1167, 1174 ЦК України, ст.128 КПК України, ч. 1 ст. 1166 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України. Враховуючи характер, обсяг та глибину моральних страждань, їх тривалість, ступінь зниження репутації (позивач є помічником народного депутата України, профспілковим лідером), час та зусилля для відновлення попереднього стану, виходячи з засад розумності і справедливості, просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн. Від відповідача №1 інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП ТкаченкаД.В., відповідача №2 поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП Горба Є.Г. до суду надійшли відзиви на позов. Відповідачі, кожен окремо, у відзиві просять повністю відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Вважають, що посилання позивача на те, що нібито 27.10.2020 до ЄРДР було внесено відомості про злочин, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 170КК України, та начебто встановлено, що відповідачі 29.09.2020 вчинили ряд дій направлених на умисне перешкоджання діяльності професійної спілки, доводи позивача, що в матеріалах кримінальної справи є у наявності достатні дані про те, що дії Ткаченко Д.В та Горб Є.Г. підпадають під ознаки злочину, передбаченого ст. 364 КК України є лише припущенням позивача. Відповідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Саме направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди та не вказує жодним чином на неправомірність дій посадових чи службових осіб органів державної влади. Виходячи з положень ст.ст. 19,20 ЦПК України та ст. 19 КАС України, вирішення питання щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності службових або посадових осіб органів державної влади віднесено до компетенції адміністративних судів, а тому суд в порядку цивільного судочинства не може визнати правомірними чи неправомірними дії або бездіяльність службових або посадових осіб органів державної влади. Оскільки рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб вважаються правомірними, поки не встановлено протилежного, а такий факт може бути встановлено лише в порядку адміністративного судочинства то суд загальної юрисдикції не може робити висновків щодо неправомірності дій органів державної влади стосовно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що принижують увагу та швидкість реакції. Вважають, що позивач не додав до позову, належних та допустимих доказів про незаконність рішення, дій відповідачів. Ухвалою суду від 14.12.2020р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, із викликом сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, відповідно до обставин, викладених в позовній заяві, та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачів Кушнір О.В. у судовому засіданні заперечувала проти позову, з підстав викладених у відзивах відповідачів, зауваживши, що позовні вимоги позивача є безпідставними та тому не підлягають задоволенню. Заслухавши думку та пояснення сторін, свідків, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити повністю виходячи з наступного. Положеннями ст.89ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.76ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст.78ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що вночі з 28.09.2020р. на 29.09.2020р., позивач - водій [PERSON] керував транспортним засобом автомобілем «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER] , та рухався в напрямку вул. Дніпропетровське шосе в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області. 28.09.2020 о 20.57 з абонентського номеру телефону [NUMBER] на спецлінію «102» УОАЗОГГУНП в Дніпропетровській області від [PERSON] , [INFO] надійшло повідомлення про те, що біля кафе «Абсолют» по вул. Водоп`янова в м. Кривий Ріг, невідомі переходили дорогу. Біля них зупинилося авто «Ніссан Кашкай» реєстраційний номер [NUMBER] , водій якого був у стані наркотичного сп`яніння, зчинив конфлікт та грубив (а.с.83). 29.09.2020 о 00.02 нарядом ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП «Буран-0252» у складі інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №2 - Ткаченко Д.В. та поліцейського взводу № 2 роти №1 батальйону № 2 -Горб Є.Г. було виявлено даний автомобіль та зупинено, водієві було повідомлено про причину зупинки та застосування відео фіксації, висловлено вимогу пред`явити документи. З наданого посвідчення водія, було встановлено, що вказаним автомобілем керував позивач [PERSON] . Під час спілкування з водієм [PERSON] поліцейські вбачили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, тому йому було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я - КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, на що останній погодився, проте висловив прохання проїхати до медичного закладу самостійно за кермом свого автомобіля. [PERSON] разом з екіпажем патрульних поліцейських прибув до КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради для проходження перевірки на стан наркотичного сп`яніння. За результатами огляду у [PERSON] наркотичного, алкогольного сп`яніння виявлено не було, що підтверджується Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.09.2020(а.с.11). Враховуючи, що факт перебування [PERSON] в стані наркотичного сп`яніння не підтвердився, відповідачі Горб Є.В. та Ткаченко Д.В. вибачились перед [PERSON] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] . [PERSON] , кожен окремо пояснили, що вони колеги [PERSON] разом працюють. В ніч з 28.09.2020 на 29.09.2020 приблизно о 00:00 годин їм зателефонував [PERSON] та повідомив, що на вул. Дніпровське шосе в м.Кривий Ріг був зупинений поліцією, поліція має намір забрати його на огляд на стан сп`яніння, тому треба у його відсутність охороняти автомобіль. Пояснили, що вони поїхали допомагати [PERSON] . Коли під`їхали, то побачили що по вул.Дніпровське шосе в м.Кривий Ріг біля АЗС стоїть автомобіль [PERSON] і три автомобіля патрульних поліцейських, при цьому один автомобіль поліцейських стояв біля автомобіля [PERSON] два інших подалі. Свідок чув як поліцейські пропонували [PERSON] проїхати до ПНД для проходження освідування, на що останній не відмовлявся, але пропонував їм провести огляд на місці та скласти відповідний акт, вони виявили ініціативу стати свідками при складанні акту огляду, але поліцейські огляд на місці не провели, [PERSON] просив у поліцейських газоаналізатор аби на місті довести що не вживав алкоголь, проте поліцейські пояснили, що підозрюють у [PERSON] стан наркотичного сп`яніння, тому треба для перевірки їхати саме до медичного закладу. [PERSON] хотів їхати на своєму автомобілі проте поліцейські наполягали що він повинен їхати з ними в автомобілі, так як він може перебувати у стані наркотичного сп`яніння,тому йому неможна керувати автомобілем до проходження перевірки. Пояснили, що [PERSON] поїхав до медичного закладу в автомобілі поліцейських, [PERSON] , [PERSON] , поїхали до медичного закладу в автомобілі [PERSON] , також з ними був [PERSON] . Коли приїхали до психо-неврологічного диспансеру, то довго, приблизно три години, чекали поки лікарі приймуть [PERSON] , потім чекали результати освідування. Приблизно в 3.50 годині вийшов [PERSON] та повідомив, що наркотичне сп`яніння не підтвердилось і що поліцейські вибачились. Відмовляючи у позові суд виходить з наступного. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст.1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 ЦК України). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають обов`язковому з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1167, 1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Суд не погоджується з доводами позивача [PERSON] про наявність підстав для відшкодування йому моральної шкоди в зв`язку із направленням його до медичного закладу - КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, виходячи з наступного. Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлені основні повноваження поліції, яка відповідно до покладених на поліцію завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про адміністративні правопорушення або події; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Згідно ст.30 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом. У відповідності до вимог ч.4 ст.37 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може тимчасово обмежити фактичне володіння річчю або пересування транспортного засобу для запобігання небезпеці, якщо є достатні підстави вважати, що річ або транспортний засіб можуть бути використані особою з метою посягання на своє життя і здоров`я або на життя чи здоров`я іншої людини, або пошкодження чужої речі. На вимогу особи поліцейський зобов`язаний повідомити про причини застосування ним відповідних заходів. Обмеження фактичного володіння річчю здійснюється на підставах та в порядку, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до частин 1 та 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. У частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом було встановлено, що при зупиненні транспортного засобу - автомобіля «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] працівники поліції діяли в межах наданих їм повноважень. Факт направлення працівниками поліції для огляду до медичного закладу позивача [PERSON] не є порушенням прав громадянина. Суд зазначає, що за результатами огляду протокол про адміністративне правопорушення не складався, поліцейські висловили вибачення [PERSON] . В судовому засіданні як на доказ протиправність та неправомірність дій працівників поліції позивач посилається на Талон-повідомлення єдиного обліку №19129 від 30.09.2020р. про прийняття та реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с.9), протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення/або таке що готується (а.с.12-13), Пояснення [PERSON] надані начальникові Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.14-15), відповіддю з Дніпропетровської обласної прокуратури про внесення за результатами розгляду звернення [PERSON] відомостей про злочин та початок досудового розслідування за фактом умисного перешкоджання діяльності професійних спілок, за ознаками кримінального правопорушення за ст.170 КК України (а.с.10), Витяг з ЄРДР від 27.10.2020, згідно якого відповідно до заяви голови Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо Федоренко В.Г. встановлено, що працівники патрульної поліції м. Кривого Рогу Ткаченко Д.В. та Горб Є.Г. 29.09.2020 вчинили ряд дій направлених на умисне перешкоджання діяльності професійної спілки (а.с. 20). Проаналізувавши вказані докази суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Вказані документи не є доказом неправомірності дій відповідачів та не являються доказом вчинення ними злочину, а підтверджують лише факт того, що позивач [PERSON] звертався до правоохоронних органів з заявами про вчинення щодо нього злочину відповідачами Ткаченко Д.В. та Горб Є.Г . На момент розгляду в суді цивільної справи про стягнення з відповідачів моральної шкоди відсутній вирок про визнання відповідачів винними за вчинення кримінального правопорушення за ст.170 КК України чи будь-якого іншого кримінального правопорушення. Таким чином, посилання позивача на ст.128 КПК України в даному цивільному провадженні є безпідставним, так як відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Враховуючи, що позивач [PERSON] подав позов в порядку цивільного законодавства, вирок по справі відсутній, норми ст.128 КПК України на дані правовідносини не розповсюджуються. Слід зазначити, що [PERSON] не позбавлений права в подальшому подати відповідний позов в рамках кримінального провадження, відповідно до ст.128 КПК України. Крім того, суд зазначає, що жодним рішенням у цивільній або адміністративній справі дії відповідачів не були визнані незаконними, неправомірними, всі дії на місці зупинки транспортного засобу були виконані у суворій відповідності до норм чинного законодавства. В матеріалах справи наявний висновок службового розслідування від 20.10.2020, проведеного дисциплінарною комісією за фактами, викладеними у депутатському зверненні народних депутатів України Волинця М. та інших від 07.10.2020 № 150нд (а.с.32-42). Згідно з вказаним висновком, відомості щодо протиправних дій працівників ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпровській області ДПП (відповідачів по справі Горб Є.Г. та Ткаченко Д.В. ), які відбулися 29.09.2020р. у відношенні [PERSON] , викладені у депутатському зверненні народних депутатів України Волинця М.Я. та інших від 07.10.2020р. не підтвердилися. В судовому засідання позивач зазначає, що працівники поліції безпідставно не провели його огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, суд відхиляє вказані аргументи позивача та зазначає, що відповідно до п.12 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Таким чином, враховуючи що поліцейські вбачили у водія [PERSON] ознаки саме наркотичного сп`яніння його і було направлено до найближчого закладу охорони здоров`я. В позовній заяві та в судових засіданнях позивач та представник неодноразово вказують, що 29.09.2020р. відбулось затримання позивача, яке продовжувалось більше 3-х годин. Суд відхиляє вказаний аргумент виходячи з наступного. В судовому засіданні було переглянуто записи з бодікамер поліцейських, які були надані до матеріалів справи відповідачами. Згідно вказаних записів автомобіль під керуванням [PERSON] було зупинено працівниками поліції 00.02 годин, встановлено особу водія, роз`яснено причини зупинки, роз`яснено права, перевірено ознаки тощо. В 01.06 годин [PERSON] разом з патрульними поліцейськими, колегами по роботі [PERSON] , [PERSON] прибули до КП «КБЛНПД`ДОР, для проведення огляду. В 01.08годин працівник КП «КБЛНПД» ДОР, повідомила, що викличе лікаря та попросила присутніх почекати, в 03.01годин було розпочато медичний огляд [PERSON] , в 03.23 годин по завершенні медичного огляду лікар повідомила, що ознак сп`яніння в [PERSON] не встановлено, поліцейські висловили своє вибачення [PERSON] . Вказані обставини були встановлені у судовому засіданні та визнані сторонами по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні особисто підтвердив, час коли він прибув до медичного закладу та коли було здійснено огляд, відповідачі також не заперечували що перебували у медичному закладі у встановлений період часу. Таким чином, переглядаючи відеозапис як доказ у судовому засіданні,вивчивши матеріали справи було встановлено, що поліцейські адміністративне затримання не здійснювали, заходи примусу не застосовували, порушень прав людини, образливого, погрозливого або іншого неналежного спілкування та поводження не допускали. Судом встановлено, та визнано сторонами у судовому засіданні, що дійсно [PERSON] разом з поліцейськими чекали в черзі в медичному закладі КП «КБЛНПД» ДОР з 01.08 годин по 03.23 проте, вказане очікування відбулося не з вини поліцейських, а було пов`язане з роботою КП «КБЛНПД» ДОР. Посилання позивача на те, що працівники поліції зупинили його з метою перешкодити у діяльності професійної спілки виконуючи замовлення третіх осіб є лише припущеннями та не підтверджені жодними доказами. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed