Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 11 жовтня 2002 року померла його мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилась спадщина на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0554 га, надану для ведення садівництва, яка знаходиться на території Боярської міської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області. Позивач у визначений ст. 1270 ЦК України прийняв спадщину, але державний нотаріус відмовив позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, оскільки спадкодавцем не було проведено реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно, та процедуру оформлення такого права не було завершено належним чином. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 липня 1998 року померла [PERSON] купила спадкову земельну ділянку у [PERSON]. Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю виданого виконкомом Боярської міської ради народних депутатів 18.08.1995 року на підставі рішення виконавчого комітету Боярської міської ради народних депутатів від 17.04.1995 року за № 152/18. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 324. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак оформити своє право на частину спадкової земельної ділянки не може з тих підстав, що не було проведено реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно, та процедуру оформлення такого права не було завершено належним чином. Тому з врахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0554 га, надану для ведення садівництва, яка знаходиться на території Боярської міської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області, в порядку спадкування після померлої 11 жовтня 2002 року [PERSON]. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти вимог позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 11 жовтня 2002 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом Серія І-БК № 262698. Після смерті [PERSON] до її майна Третьою київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 385 за 2002 р. До складу спадкового майна померлої увійшла земельна ділянка площею 0,0554 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка знаходиться на території Боярської міської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області. Спадщину після померлої, прийняли її сини [PERSON], [PERSON]. 06.06.2014 р. державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0554 га, надану для ведення садівництва, що знаходиться на території Боярської міської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області, у звязку з тим що спадкодавцем не було проведено реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 липня 1998 року померла [PERSON] купила спадкову земельну ділянку у [PERSON]. Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю виданого виконкомом Боярської міської ради народних депутатів 18.08.1995 року на підставі рішення виконавчого комітету Боярської міської ради народних депутатів від 17.04.1995 року за № 152/18. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 324. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи встановлені судом обставини, суд знаходить повністю обґрунтованими вимоги позивача, як спадкоємця першої черги, що належним чином прийняв спадщину, та має право на відповідне частку майна що увійшло до спадкової маси. На підставі викладеного та

Outcome: approved