Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , який зареєстрований 08 червня 2019 року Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 41. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні характери, погляди на життя та сім`ю. Вони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо один від одного, примирення з відповідачкою неможливе, тому їхній шлюб існує лише формально та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов про розірвання шлюбу підтримує. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов про розірвання шлюбу визнає, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов [PERSON] про розірвання шлюбу задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08 червня 2019 року Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 41, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства і не мають спільного бюджету, примирення між ними стало неможливим, що видно із їхніх заяв, які вони подали до суду. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до статті 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved