Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу між подружжям. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він 16 липня 1994 року зареєстрував шлюб з відповідачем у Степанівській сільській раді Драбівського району Черкаської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 2. Останнім часом між сторонами почалися постійні суперечки та конфлікти, через що спільне життя стало неможливим та нестерпним і сторони з липня 2020 року почали проживати окремо. Кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Спільні діти проживають окремо та не потребують батьківського піклування. Спроби позивача врегулювати конфлікт результатів не дали. Шлюб носить формальний характер. Шлюб розривається вдруге, так як першого разу сторони примирились у судовому засіданні. За цих обставин, позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати, тому звернувся до суду з даною заявою. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 27.10.2020 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не надала, заяв та клопотань до суду не надсилала. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16 липня 1994 р. [PERSON] та [PERSON] 16 липня 1994р. уклали шлюб у Степанівській сільській раді Драбівського району Черкаської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 2, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, разом не проживають, як сім`я. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Враховуючи клопотання позивача, суд покладає на нього судові витрати.

Outcome: approved