Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] померла його бабуся, а відповідача [PERSON] мати [PERSON] , яка проживала в с. Заруддя Іванківського району Київської області. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, посвідчений 03 жовтня 2017 року [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Заруддянської сільської Іванківського району Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 6, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла йому, [PERSON] , [INFO]. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв протягом шести місяців з дня її смерті, подавши 17 серпня 2019 року до Іванківської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (спадкова справа № 342 за 2019 рік). 21 грудня 2019 року він звернувся до Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належав [PERSON] - чоловіку спадкодавиці, який помер [INFO] , спадкоємицею якого була його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно позивачу було відмовлено в зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності на нього. Спадковий житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] було побудовано в 1947 році, а пізніше - решту наявних біля нього господарських будівель і споруд, але ніяких правовстановлюючих документів на вказане майно не було оформлено. Чинними на момент закінчення будівництва зазначеного житлового будинку законодавчими і нормативними актами не було передбачено документального оформлення і реєстрації права власності громадян на житлові будинки та господарські будівлі в сільських населених пунктах, тобто в селах. Відповідно до існуючих тоді і в наступні періоди норм і правил державна реєстрація нерухомого майна в сільській місцевості не проводилась, а дані такі жилі будинки записувались в погосподарські книги сільських рад. Але за життя [PERSON] ніяких правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок не оформив, тому єдиним документом, що підтверджує приналежність йому цього майна, є виписка з погосподарської книги у формі довідки, виданої Виконкомом Заруддянської сільської ради Іванківського району Київської області 23 липня 2019 року за № 02-17-471 про те, що згідно запису в погосподарській книзі № 3 Заруддянської сільської ради на 2016-2020 pp. за особовим рахунком № [NUMBER] зареєстровано будинок в [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Земельна ділянка для будівництва і обслуговування спадкового житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не приватизована. 02 квітня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0,3995 і 1,2508 га, які розташовані на території Заруддянської сільської ради Іванківського району Київської області та належали [PERSON] - чоловіку спадкодавиці, який помер [INFO] , спадкоємицею якого була його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, оскільки не встановлено належність документів померлому (розбіжність прізвища у державних актах Перев`язко - Перевязко), що підтверджується постановою державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області Воробей Т.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 336-02-31 від 02.04.2020 року. Після смерті спадкодавиці державні акти на право власності на зазначені вище земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва він знайти не зміг. Це дає підстави вважати їх втраченими. При зверненні у відділ в Іванківському районі Головного управління Держгеокадастру Київській області позивачу було видано копії архівних примірників державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 240706, зареєстрованого 17.04.2006 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за № 498, і державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 300257, зареєстрованого 17.04.2006 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за № 499, якими посвідчено право власності [PERSON] на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3995 га і площею 1,2508 га відповідно, що розташовані на території Заруддянської сільської ради Іванківського району Київської області. Відповідно до пункту 4 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» у зв`язку із зміною методів підрахунку округлення) виправлено площу належної [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 300257 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Заруддянської сільської ради Іванківського району Київської області, з 1,2508 га на 1,2509 га. Вказана обставина підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3216836582019 від 21.10.2019 року. Також цим же витягом та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3216836502019 від 21.10.2019 року посвідчується, що право власності на зазначені спадкові земельні ділянки зареєстроване в Державному земельному кадастрі за [PERSON] . Отримати дублікат правовстановлюючого документа, яким посвідчується право власності [PERSON] на описані вище спадкові земельні ділянки, позивач не може, оскільки Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 року № 325 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.08.2009 року за № 735/16751, яка передбачала можливість і порядок видачі нових державних актів на ім`я спадкодавця взамін зіпсованого, тобто в разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок, або взамін втраченого (пошкодженого), втратила чинність 15.10.2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики і продовольства України від 09.09.2013 року № 537. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є він, [PERSON] . Інших спадкоємців немає. Вказані обставини підтверджені державним нотаріусом Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області Воробей Т.П. у постановах про відмову у вчиненні нотаріальної дії 1399/02-31 від 21.12.2019 року та №336-02-31 від 02.04.2020 року. Син спадкодавиці, а його батько, він же відповідач, [PERSON] на час відкриття спадщини постійно разом із спадкодавицею не проживав, заяву про спадкування ним обов`язкової частки у спадщині його матері [PERSON] в Іванківську районну державну нотаріальну контору Київської області не подав. Позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно його бабусі, [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на: - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку кадастровий номер 3222081300:04:002:0009 площею 1,2509 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована: Заруддянська сільська рада Іванківського району Київської області; - земельну ділянку кадастровий номер 3222081300:04:001:0127 площею 0,3995 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована: Заруддянська сільська рада Іванківського району Київської області», які належали [PERSON] чоловіку спадкодавиці, який помер [INFO] , спадкоємицею якого була його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. 24 квітня 2020 року Іванківським районний судом Київської області відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання на 26 травня 2020 року на 08 год. 30 хв., де було явку позивача визнано обов`язковою. 26 травня 2020 року підготовче судове засідання було відкладено на 24 червня 2020 року , у зв`язку з неявкою позивача та винесено ухвалу. Ухвалою суду від 24 червня 2020 року закрито підготовче провадженнЯ та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 серпня 2020 року на 13 год., з повідомленням сторін. 14 серпня 2020 року у судовому засіданні позивач просив оголосити перерву для уточнення позовних вимог. Розгляд справи відкладено на 15 вересня 2020 року на 08 год. 30 хв. 31 серпня 2020 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, а саме: встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] : встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] : - житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - земельної ділянки кадастровий номер 3222081300:04:002:0009 площею 1,2509 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована: Заруддянська сільська рада Іванківського району Київської області; - земельної ділянки кадастровий номер 3222081300:04:001:0127 площею 0,3995 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована: Заруддянська сільська рада Іванківського району Київської області». У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у своїх позовних вимогах просив справу розглянути без його участі; судові витрати залишити за ним. Відповідач, [PERSON] надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Позов визнає повністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Позивач надав суду належні докази спадкоємця: копію свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] ; копію свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] ; витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , копію заповіту, посвідченого 03 жовтня 2-17 року [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Заруддянської сільської ради Іванківського району Київської області та зареєстрований в реєстрі за №6, яким [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] ,[INFO] Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з постанови [PERSON] , державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори від 21.12.2019р. Вих. № 1399/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, Після [PERSON] , спадщину прийняла [PERSON] - дружина. Інших спадкоємців немає. За даними нотаріальної контори після [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину прийняв [PERSON] заявою від 17 серпня 2019 року. Інших спадкоємців немає. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись , якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до постанови [PERSON] , державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори від 21.12.2019р. Вих. № 1399/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на будинок. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.392 ЦК України). Згідно з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім.»я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Діючий нині Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553), передбачає проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, реєстрацію якої проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв`язку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою на підставі його копії. Але наявна відмінність в написанні прізвища спадкодавця « [PERSON] » в свідоцтві про смерть і « [PERSON] » в державному акті на право власності на земельну ділянку унеможливлює проведення державної реєстрації права власності спадкодавця на спадкові земельні ділянки відповідно до норм чинного нині законодавства. Виправлення ж орфографічних або технічних помилок у документах, які посвідчують право власності на земельні ділянки, реєстрація яких проведена до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, чинними нині законодавчими та нормативно-правовими актами України не передбачене. Відповідно до постанови 02 квітня 2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0,3995 га і 1,2508 га, які розташовані на території Заруддянської сільської ради Іванківського району Київської області та належали [PERSON] - чоловіку спадкодавиці, який помер [INFO] , спадкоємицею якого була його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, оскільки не встановлено належність документів померлому (розбіжність прізвища у державних актах Перев`язко - Перевязко), що підтверджується постановою державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області Воробей Т.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 336-02-31 від 02.04.2020 року. Частиною другою ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з правовою позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною в п. 2 постанови № 7 Пленуму від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягає задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, маються підстави для задоволення позову. Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved