Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 12 лютого 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області між ним та відповідачем [PERSON] з тих підстав, що спільне життя не склалося з причин несумісності характерів, розбіжностей у поглядах на життєві явища і на стосунки між подружжям, у звязку з чим постійно виникали сварки, що призвело до відчуження, втрати почуття любові та поваги один до одного, через що подружжя не змогло створити кріпку та здорову родину. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. В заяві адресованій суду просить справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, місце та час слухання справи повідомлявся належним чином шляхом оголошення на офіційному сайті Біловодського районного суду Луганської області. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. 12 квітня 2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб, що було видане повторно 03 січня 2019 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 12 лютого 2010 року, актовий запис № 35 (а.с.8). Від цього шлюбу мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження, яке було видано 24 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області (а.с.9). З позовної заяви встановлено, що фактично шлюбні відносини припинились з 2012 року, подружжя більш ніж сім років мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують, кожен дбає про себе окремо. Протягом тривалого часу сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. [PERSON] постійно нехтувала сімейними цінностями, з її ініціативи постійно виникали сварки, свідком яких нерідко була спільна дитина, що тяжким чином впливало на її психічний стан та кожен раз спричиняло душевні страждання. [PERSON] не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Відповідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно статті 112 СК України судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими, сторони наполягають на розірванні шлюбу. В порядку статті 113 СК України, після розірвання шлюбу, залишити [PERSON] прізвище [PERSON]. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на сторони порівну. На підставі викладеного та

Outcome: approved