Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить визнати за ним право власності на житловий будинок № 19-б по вул. Набережній в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що з листопада 2005 року він проживає у домоволодінні № 19-б по вул. Набережній в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Позивач зазначає, що з листопада 2005 року він відкрито, постійно та безперервно користується домоволодінням і просить визнати право власності на це домоволодіння на підставі ст. 344 ЦК України за набувальною давністю. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи від відповідача надійшла заява, відповідно до якої він просить справу розглянути у відсутність їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до виписки з по господарської книги № 12, власник будинку № 19-б по вул. Набережна в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області є померла [PERSON] (а.с. 7). 14.01.2005р. [PERSON] померла, про що свідчить повторне свідоцтво про смерть від 19.05.2017р. серії І-КИ № 752632 (а.с. 10). Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 22.09.2017р. № 1989 за померлою [PERSON] значиться земельна ділянка розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,10 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Набережна, 19-б (а.с. 8). Згідно довідки Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 17.05.2017р. померла 14.01.2005р. [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована одна за адресою: с. Миколаївка, вул. Набережна, 19-б (а.с. 9). Згідно акту депутата Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 08.12.2017р. [PERSON] з листопада 2005 року і до цього часу мешкає без реєстрації за адресою: вул. Набережна, 19-б в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, який добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується вказаним домоволодінням, підтримує всі будівлі та споруди у належному стані, проводить необхідні поточні та капітальні ремонти, утримує та обробляє земельну ділянку (0,25 га) та має 0,1 га землі для ведення особистого селянського господарства за вказаною вище адресою (а.с. 12). Позивач посилається на обставини володіння і користування з листопада 2005 року домоволодінням № 19-б по вул. Набережна в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, що на його думку є підставою для визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України за набувальною давністю, що і є причиною спору. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, спірне домоволодіння належить на праві власності [PERSON] на законних підставах. За життя [PERSON] заповіту не складала. Як зазначено вище, [PERSON] з листопада 2005 року і до цього часу мешкає без реєстрації за адресою: вул. Набережна, 19-б в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, який добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується вказаним домоволодінням, підтримує всі будівлі та споруди у належному стані, проводить необхідні поточні та капітальні ремонти, утримує та обробляє земельну ділянку (0,25 га) та має 0,1 га землі для ведення особистого селянського господарства за вказаною вище адресою (а.с. 12). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ст. 41 Конституція України). Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Отже, позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на приписи ст. 344 ЦК України. Так, згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України). Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи (ст. 58 Конституції України). Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. За загальним правилом Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила ст. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (п.п. 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Таким чином, оскільки Цивільний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року, то строк в десять років почав обчислюватися з 01 січня 2001 року, отже на час подання цього позову строк володіння позивачем спірним домоволодінням, складає десять років. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на викладене є правомірними та підлягають задоволенню заявлені позивачем позовні вимоги щодо визнання за ним права власності на житловий будинок № 19-б по вул. Набережна в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, що належав померлій [PERSON]. Оскільки суд не вбачає винних дій відповідача у виникненні спору, згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати відносяться на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved