Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Черкаського академічного обласного Українського музично-драматичного театру ім. Т.Г. Шевченка про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що з 21.11.2010 р. він працює на посаді начальника освітлювального цеху Черкаського академічного обласного Українського музично-драматичного театру ім. Т.Г. Шевченка. В період роботи з 28.01.2009 року до 10.07.2015 р. обсяг, обумовлених трудовим договором та посадовими інструкціями, обов»язків не змінювався та не зменшувався. Порушень у виконанні своїх трудових обов»язків позивачем та порушень трудової дисципліни не було, а навпаки йому доводилось виконувати функції відсутніх в цеху і в театрі спеціалістів при незаповненості штату працівників. На підставі доповідних записок режисера [PERSON] від 13.06.2015 р. та головного художника театру [PERSON] від 13.06.2015 р., доповідної та службової записки [PERSON] від 16.06.2015 р. та службової записки [PERSON] від 16.06.2015 р, його було звільнено 10.07.2015 року, про що свідчить наказ №60-к. Наказом №58 від 27.11.2013 р. директор поклав на працівників освітлювального цеху виконання ними функцій по відео забезпеченню вистав, що не входило до функцій наявних, на той час в штаті працівників цеху. Начальник цеху не погодився з виданим наказом та з цього приводу зробив відповідний напис та подав відповідну записку директору театру. Відповідно до наказу № 95-к від 28.11.2013 р. з позивача було знято грошову надбавка за складність та напруженість праці в розмірі 50% від посадового окладу встановлену йому наказом №14-к від 28.01.2009 р. За захистом своїх прав позивач звернувся до Територіальної державної інспекції з питань праці в Черкаській обл.., яка підтвердила, що позивача позбавили грошової надбавки було здійснено адміністрацією без зазначення в наказі підстав для цього. Наказом про дисциплінарне стягнення № 3 від 20.10.2014 року, йому було оголошено догано. Рішенням комісії по трудовим спорам від 26.12.2014 р. було зроблено висновок, що рішення адміністрації про дисциплінарне стягнення неправомірне. Рішення комісії по трудовим спорам так і не виконане відповідачем. Незаконні дії відповідача призвели до моральних страждань позивача, він втратив душевний спокій, не має засобів для забезпечення належного рівня життя своєї родини, а тому вважає, що відповідач має відшкодувати йому моральну шкоду в сумі 2000 грн. Просить поновити його на посаді начальника освітлювального цеху Черкаського академічного обласного Українського музично-драматичного театру ім.. [PERSON]. Стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 2000 грн. Стягнути з відповідача судові витрати. В ході розгляду справи позивачем було збільшено позовні вимоги, а саме в частині стягнення моральної шкоди та просив стягнути 15000 грн. моральної шкоди, інші вимоги підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та просив в позові позивачу відмовити. Заслухавши пояснення сторін, третю особу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Судом встановлено, що з 21.11.2010 р. [PERSON] працював на посаді начальника освітлювального цеху Черкаського академічного обласного Українського музично-драматичного театру ім. Т.Г. Шевченка. Наказом № 60-к від 10.07.2015 року, виданий директором Черкаського академічного обласного Українського музично-драматичного театру ім. Т.Г. Шевченка [PERSON], позивач [PERSON] звільнений з посади начальника освітлювального цеху у зв»язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором і правила внутрішнього трудового розпорядку за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Підставою стала доповідна записка режисера [PERSON] від 13.06. 2015 року, доповідна записка головного художника [PERSON] від 13.06.2015 року, копія наказу від 21.10.2014 року про оголошення [PERSON] догани за порушення трудової дисципліни, пояснення [PERSON] від 16.06.2015 року, виписка з протоколу засідання профспілкового комітету від 28.06.2015 року. Відповідно до ст. 40 п. 3 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках : п.3 систематичного невиконання працівником без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Як зазначив в судовому засіданні представник відповідача, позивач і був звільнений з роботи в зв»язку з наявністю у нього догани від 20.10.2014 року. за невиконання виробничого завдання пов»язаного з випуском вистави «Сканінг». Відповідно до наказу № 3 від 20.10.2014 року «Про дисциплінарне стягнення [PERSON]Г.», за невиконання виробничого завдання пов»язаного з випуском вистави «Сканінг» начальнику освітлювального цеху [PERSON] оголошена догана. В судовому засіданні встановлено, що позивач, у відповідності до вимог ст. 221 КЗпП України звернувся до профспілкового комітету театру з заявою щодо незаконного винесення йому догани. Згідно виписки з протоколу засідання профспілкового комітету Черкаського академічного облмуздрамтеатру ім.. [PERSON], розглянувши заяву [PERSON] вважав неправомірним дисциплінарне стягнення відносно [PERSON] та просить відмінити догану винесену 21.10.2014 року. Зазначили, що рішення відносно дисциплінарного стягнення було прийнято в односторонньому порядку, а так як реакція на нього створила конфліктну реакцію, доцільно було б звернутись до комісії з розгляду трудових спорів. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт засідання профспілкового комітету на якому і було прийнято рішення щодо звернення до комісії по трудовим спорам. Згідно виписки з протоколу засідання комісії по трудовим спорам Черкаського академічного обласного Українського музично-драматичного театру ім. Т.Г. Шевченка від 26.12.2014 року, розглянувши рішення адміністрації театру, профспілкового комітету театру, проаналізувавши посадові обов»язки начальника електроцеху та норми колективного договору, комісія прийшла до висновку, що адміністрація театру прийняла рішення про дисциплінарне стягнення з начальника електроцеху [PERSON] неправомірно. Відповідно до ст. 224 КЗпП України, комісія по трудових спорах є обов»язковим первинним органом по розгляду трудових спорів, що виникають на підприємствах, в установах організаціях. Стататею 226 КЗпП України встановлено, що комісія по трудовим спорам зобов»язана розглянути трудовий спір у десятиденний строк з дня подання заяви. В судовому засіданні були допитані члени комісії по трудовим спорам [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили, що вони дійсно приймали рішення щодо неправомірності висновку адміністрації про дисциплінарне стягнення на начальника електроцеху [PERSON] Постільки дане засідання вони проводили вперше, тому і був написаний протокол засідання комісії назвавши його випискою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що рішення комісії було доведено до адміністрації театру. Директору про дане рішення було відомо. Посилання представника відповідача на те, що дана комісія не була створена згідно зі ст. 223КЗпП Україи , відсутня печатка, відсутній протокол, не обирався ні голова, ні секретар, а тому його рішення є неправомірним, суд оцінює критично. Відповідно до ст. 223 п.6 КЗпП України, організаційно-технічне забезпечення комісії по трудовим спорам здійснюється власником, або уповноваженим ним органом. Крім того, у відповідності ст. 228 КЗпП України, у разу незгоди з рішенням комісії по трудовим спорам працівник чи власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду . Як встановлено в судовому засіданні дане рішення ніким не оскаржувалось, а тому воно є чинним на даний час. Звільнення на підставі ст. 40 п.1 КЗпП України є дисциплінарним стягненням і допускається з додержанням правил їх застосування. Суд вважає, що звільнення позивача з роботи за ст. 40 п.1 КЗпП України відбулося з порушенням норм трудового законодавства, прийняте без законних на підставах, так як раніше заходи дисциплінарного впливу до позивача не застосовувались, враховуючи визнання комісією по трудовим спорам притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] неправомірним. Незважаючи на те, що позивач не ставив вимогою визнання незаконним наказу про його звільнення, суд приходить до висновку, що наказ про звільнення позивача з посади є незаконним та не може слугувати підставою для відмови позивачу у позові, а тому він повинен бути поновлений на посаді. У відповідності до ст.235 КЗпПУ, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Вимоги позивача щодо стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу не заявлялись. Суд відповідно до ст. 11 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих до суду доказів, що не позбавляє права позивача звернутись з даним позовом до суду. Як зазначено у ст.237-1 КЗпПУ, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що звільнення позивача відбулося не відповідно до вимог закону і підстави для поновлення позивача на роботі наявні. При цьому суд враховує, що позивач на протязі тривалого часу докладав певних зусиль для відновлення свого порушеного права, втрата душевного спокою, втрата роботи позначилися на загальному та психоемоційному стані позивача. Всі ці фактори негативного характеру суд розцінює саме як докази заподіяння позивачці моральної шкоди, а тому вважає стягнути на користь позивача 1500 гривень Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі. Судовий збір в сумі 1218 грн суд вважає стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial