Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги вмотивовані наступним. З 08.08.2003 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від дня реєстрації шлюбу сторони проживали в родині батьків позивача за адресою: [ADDRESS]. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який і на даний час проживає у родині позивача. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.07.2009 року, виданого відділом приватизації Деснянської в м. Києві РДА, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності позивачу [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. В жовтні 2014 року позивач зареєстрував відповідача за місцем свого проживання по [ADDRESS], де вона перебуває бути зареєстрованою по теперішній час. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15.10.2015 року у справі №754/12349/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як зазначає позивач, усі витрати по житлово-комунальних послугах з 2014 року несе він та його родина, а відповідач фактично не проживає у зазначеній квартирі. З огляду на викладене, позивач вимушений був звернутись до суду з даною позовною заявою, відповідно до вимог якої просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою за адресою: [ADDRESS], та зобов'язати третю особу Деснянську в м. Києві РДА зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS].. Ухвалою суду від 04.05.2018 року було залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, відповідно до змісту якої позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відзив на позовну заяву та будь-які заяви, клопотання відповідача [PERSON] до суду не надходили. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, однак, конверти із судовими повістками та копією позовної заяви з додатками повернулись до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». За даних обставин суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Від представника третьої особи Деснянської в м. Києві РДА до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, а також письмові пояснення, які вмотивовані наступним. Позивачем заявлена вимога до третьої особи щодо зобов'язання зняти відповідача з реєстрації місця проживання. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за заявою особи, запиту органу реєстрації, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Таким чином, представник Деснянської в м. Києві РДА зазначає про те, що прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчиняти ці дії не має потреби. Крім того, заявлення позовних вимог до третьої особи не передбачено нормами ЦПК України. З огляду на викладене, представник Деснянської в м. Києві РДА просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання Деснянської в м. Києві РДА зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання. Від третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, відповідно до змісту яких позовні вимоги підтримали. Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 20.07.2009 року, виданого Відділом приватизації Деснянської в м. Києві РДА, квартира [ADDRESS], загальною площею 66,4 кв.м., належить на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 10). Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.08.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 15). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який і на даний час проживає у родині позивача Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15.10.2015 року у справі №754/12349/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 16-17). Судом встановлено, що [PERSON] не проживає в спірній квартири з 2014 року, крім того, даний факт підтверджується відповідними актами від 03.07.2015 року, 27.01.2016 року, 05.04.2017 року. Згідно ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Виходячи зі змісту ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї. Таким чином, враховуючи те, що відповідач не є членом сім'ї позивача, не проживає у вищезазначеному житловому приміщенні понад встановлений законом строк без поважних причин, а саме більше одного року, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В той же час, суд приймає до уваги доводи представника третьої особи - Деснянської в м. Києві РДА стосовно того, що пред'явлення позовних вимог до третьої особи не передбачено приписами ЦПК України. Крім того, у відповідності до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за заявою особи, запиту органу реєстрації, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до переконання про відмову в задоволенні позову в частині пред'явлених до Деснянської в м. Києві РДА вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial