Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з вказаним вище позовом до наведених відповідачів. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і пояснив,що він як приватний підприємець займався орендою ставка та виловом на реалізацію риби. Найманим працівником був [PERSON] та [PERSON] Одним з купівельників риби був мешканець м.Суми [PERSON], який приїздив купували рибу на автомобілі ГАЗ. З розмов довідався,що [PERSON] бажає продати цей автомобіль. Оскільки була потреба в купівлі автомобілю для потреб роботи,в квітні 2009 року домовився з [PERSON] через Демидко купити автомобіль за 24 000 гривень, та оплату провести виловленою рибою.Він надав відповідне розпорядження [PERSON] Владіславу,який домовився з [PERSON]. [PERSON] передав автомобіль [PERSON] та документи на нього.Машина була поставлена в гараж і потребувала ремонту. Він довіряв [PERSON] і не цікавився процесом оформлення автомобілю та його зберіганням, експлуатації. В 2010 році скінчився договір оренди ставка і тому він припинив займатися підприємницькою діяльністю на ставку. Придбаний автомобіль залишився в гаражі рибного господарства, тому що був не відремонтований. В 2016 році знову почав займатися підприємницькою діяльністю, прийшов на роботу і побачив,що автомобіль ще перебуває в гаражі ставку і вирішив його забрати,що і виконав. Однак [PERSON] подав заяву до правоохоронних органів про те,що у нього викрадено автомобіль. З заяви стало відомо, що автомобіль оформлено на [PERSON]. Виник спір. Просив визнати за ним право власності на автомобіль і витребувати його від незаконного власника. Відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив,що був знайомий з [PERSON], тому що працював з ним по розведенню та вилову риби. Під час роботи [PERSON] запропонував придбати автомобіль.Він хотів, щоб син розпочав свою якусь підприємницьку діяльність і передав пропозицію [PERSON] сину. Син купив у [PERSON] запропонований автомобіль за 22 тисячі гривень у 2010 році. [PERSON] передав йому автомобіль, документи на нього. Через деякий час автомобіль зареєстрували на сина в органах реєстрації автомобілів.В 2016 році право на цей автомобіль став оспорювати [PERSON].Оскільки син купив автомобіль, зареєстрував його на своє ім»я, він є власником. В задоволенні позову просив відмовити. Відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив,що з 2008 року його батько працював з [PERSON] на ставку по розведенню та продажу риби і повідомив,що його знайомий з м.Суми продає автомобіль ГАЗ. Він погодився, [PERSON] перегнав в Новотроїцький район автомобіль,його було оглянуто. В 2010 році у вересні передав готівкою [PERSON] 22000 гривень в якості вартості проданого автомобілю, [PERSON] передав автомобіль,технічний паспорт, біржовий договір, довідку-рахунок і через деякий час він зареєстрував на себе придбаний автомобіль. До 2016 року ніхто, в тому числі і [PERSON] про право на автомобіль не заявляв. Власником являється він, а [PERSON], якщо мав якійсь претензії до [PERSON] з приводу купівлі-продажу йому автомобілю, пропустив строк позовної давності, адже на протязі шести років автомобілем не цікавився.В задоволенні позову просив відмовити. Аналогічну позицію висловила представник відповідача [PERSON] - [PERSON],яка також просила в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] позов, фактично, не визнав, хоча і заявив,що його визнає. [PERSON] пояснив,що на праві власності мав автомобіль ГАЗ для перевезення вантажів. По роду підприємницької діяльності, купував та перевозив рибу з Новотроїцького району Херсонської області, де працював [PERSON], який керував цим бізнесом. На ставку разом з ним працював [PERSON] В процессі спілкування було домовлено про те,що він може продати їм свій автомобіль. Було домовлено,що він передає автомобіль та документи на нього [PERSON], а в якості продажу передає йому певну кількість риби господарство [PERSON]. В 2009 році він перегнав свій автомобіль у Новотроїцький район і передав його та документи на нього [PERSON].На автомобілі були транзитні номери. Він спостерігав,що транзитні номери ще на автомобілі були на протязі, приблизно, року. А потім вже зареєстрували його в відповідному органі, так як до нього звертався [PERSON] для отримання довідки -рахунку, яку він привозив [PERSON]. Він вважає,що продав автомобіль на рибне господарство для роботи на ньому, кому саме не пам»ятає, тому що продав близько 10 автомобілів і пройшов тривалий час. Готівкових коштів ні від кого не отримував. Не знав, що між [PERSON] і [PERSON] виник судовий спір стосовно прав на автомобіль, тому на прохання [PERSON] написав у 2016 році розписку про ніби-то отримані кошти у 2008 році та підписав копію договора купівлі-продажу. Свідок [PERSON] суду показав,що він працював в ПП [PERSON] рибалкою у 2008 році. З ним працював [PERSON]Йому відомо,що [PERSON] у 2008 році пригнав із Сум свій автомобіль ГАЗ та продав на господарство. Розрахунок був проведений за натуральну оплату-рибою. Автомобіль стояв в ангарі. Приблизно в середені 2016 року йому стало відомо,що виник спір між [PERSON] та [PERSON] з приводу права власності на автомобіль. Свідок [PERSON] суду пояснив,що в 2010 році до нього звернувся [PERSON] і попросив у борг 5000 гривень та допомогу в перегоні придбаного ним у [PERSON] вантажного автомобілю за 22000 гривень. Вони приїхали на територію ставка, де перебував автомобіль і [PERSON] передав [PERSON] 22000 гривень.[PERSON] передав [PERSON] документи на автомобіль- технічний паспорт, довідку-розрахунок та автомобіль, який залишили в гаражі,тому що він громіздкий і забирати за місцем помешкання [PERSON] не став. Вислухавши пояснення сторін, представника, свідків, дослідивши матеріали справи слід прийти до висновку, що виниклі правові відносини є цивільними, регулюються норами цивільного права і предметом спору є вимога про визнання права власності на вантажний автомобіль, та повернення його власнику з відшкодуванням моральної шкоди. Як встановлено судом, не заперечується сторонами та вбачається з матеріалів справи/а.с.60/ згідно бази даних автомобіль ГАЗ 53 номерний знак [NUMBER] 08.02.2011 року зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу №60/358 від 23.04.2010 року за [PERSON] [INFO]. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду належними допустимими доказами,свою позицію. Позивач [PERSON] заявив,що у 2009 році придбав даний автомобіль у [PERSON] за договором купівлі-продажу і просив визнати цю угоду дійсною.В обґрунтування своїх вимог надав суду копію розписки, копію договору від 03.04.2009 року, що [PERSON]/господар проданого автомобілю/ отримав від нього 24000 гривень готівкою. Однак в суді [PERSON] повідомив,що оплата проведена рибою, а [PERSON] пояснив,що як розписка так і договір є фіктивним документом,складеним у 2016 році на прохання [PERSON]. Вказані документи він написав, оскільки не знав, що з проводу відчудження його власності у 2009 році,наразі виник спір. Як передбачено вимогами ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона продавець передає або зобов»язується передати майно/ товар/ у власність другій стороні/покупцеві/ а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно/товар/ і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ст. 57-64 ЦПК України, доказами являються будь які фактичні дані,що стосуються предмету доказування. Як встановив суд, законний власник майна на час 2009-2010 року автомобілю ГАЗ-53 був [PERSON] З показів позивача [PERSON] вбачається, що він з ним уклав договір купівлі-продажу майна, а з показів батька і сина [PERSON] - що - з ними. Сам [PERSON] суду пояснив,що вважав їх обох власниками риби, за яку продав свій автомобіль, сторони, свідки надали суду протиричиві пояснення з приводу форми оплати за покупку -натуральна- за вироблений товар/рибу/,інша сторона - за готівкові кошти у суму 22000 гривень. За таких встановлених обставин слід прийти до висновку,що між означеними сторонами було укладено в усній формі договір купівлі-продажу автомобілю,однак відповідно до вимог ст.257 ЦК України строк позовної давності встановлюється у 3 роки. Враховуючи те,що за позовом [PERSON] сплив строк позовної давності/купив у 2009 році, а до суду звернувся у 2016 році/ слід задовольнити заяву [PERSON] про відмову в задоволенні позову [PERSON] за спливом строку позовної давності.Пояснення [PERSON] про те,що йому стало відомо, що його право на автомобіль порушене тільки у 2016 році суд сприймає як голослівне, оскільки доказів цим обставинам позивач не надав. З 2009 року станом придбаного автомобілю він не цікавився, коштів в його зберігання та утримання не вкладав. Отже в задоволенні позову в частині визнання договору купівлі-продажу автомобілю дійсним, права власності на автомобіль,витребування майна,скасування його державної реєстрації слід відмовити. Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її прав.Підлягають відхиленню вимоги про стягнення моральної шкоди у сумі 50000 гривень, оскільки доказів її завдання не надано,крім того, як встановлено судом під час укладення договору купівлі-продажу автомобілю сторони не домовлялися про правові наслідки порушення зобов»язання у виді відшкодування моральної шкоди. Судовий збір слід сплатити 2880 гривень/ 1600 гривень за вимогу про стягнення моральної шкоди по 640 гривень за вимоги про визнання угоди дійсною та визнання права власності на майно/, сплатив лише 551.20 грн. за дві вимоги немайнового характеру-скасування державної реєстрації та повернення майна з чужого незаконного володіння/. На підставі викладеного,

Outcome: approved