Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що йому на праві власності належить будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У будинку зареєстрований - [PERSON] , однак не проживає за місцем реєстрації більше року. Ураховуючи викладене просив визнати [PERSON] , таким що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття його з реєстрації у вищевказаному житловому приміщенні. 22 серпня 2019 року по справі прийнято заочне рішення. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2019 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа: Ковалівська сільська рада Полтавського району Полтавської області - задоволено, скасовано заочне рішення від 22 серпня 2019 року, призначено підготовче засідання на 20 листопада 2019 року. Надалі слухання справи відкладалися на 11 грудня 2019 року, 13 січня 2020 року, 06 лютого 2020 року, 05 березня 2020 року , 26 березня 2020 року, 23 квітня 2020 року, 21 травня 2020 року, 04 червня 2020 року , 30 червня 2020 року, 20 липня 2020 року, 07 серпня 2020 року - через неявку відповідача, його представника. 07 серпня 2020 року по справі закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті. У судове засідання позивач не з`явився, повідомлений належним чином, доручив представляти інтереси своєму представнику адвокату - Костенку В.О. Від представника позивача - адвоката Костенко В.О. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі, у разі наявності підстав прийняти по справі заочне рішення. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи: Ковалівської сілльської ради Полтавського району Полтавської області направив до суду заяву про розгляд справи без його участі при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Відповідач та його представник неодноразово не з`являлись в судові засідання, надсилали заяви про відкладення, представник позивача проти винесення заочного рішення не заперечував, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у її відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,2454 га, про що свідчать договори купівлі - продажу (а.с. 6-7, 8-9), витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 11). Відповідач - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Актом про встановлення факту, складеного депутатом Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, затвердженого сільським головою Ковалівської сільської ради, встановлено, що [PERSON] з 2011 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але більше року не проживає за вказаною адресою (а.с.12). Відповідно до ст. 41 Конституції України «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.1 ст. 321 ЦК України). У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майномвідсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Щодо позовних вимог про примусове зняття [PERSON] з реєстраційного обліку в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»передбачає процедуру реєстрації місця проживання особи, зокрема ч. 1ст. 6 цього Законупередбачає, що «Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів післязняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобовязані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державноїреєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органомреєстрації з одночаснимзняттям з попереднього місця проживання». Окрім того, згідно із статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Функції реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб покладено виключно на органи реєстрації. При відмові відповідача знятися з реєстрації добровільно, його зняття з реєстрації можливе за остаточного рішення суду. Питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом і не входить до компетенції суду, тобто, рішення суду є лише підставою для зняття з реєстрації. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial