Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 21 жовтня 2013 року у виконавчому комітеті Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, за актовим записом № 2. Від шлюбу у них дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося, причиною цього стало те, що у них різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між ними припинено , вони проживають окремо. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, однак до суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи . В судове засідання двічі без поважних причин не з'явився відповідач, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце слухання справи , шляхом розміщення оголошення на веб - порталі Судова влада України. Суд не повідомив про причини неявки в судове засідання та не подав заяви про слухання справи у його відсутності. За таких підстав суд проводить в даному провадженні заочний судовий розгляд, що передбачено ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши письмові докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 жовтня 2013 у виконавчому комітеті Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, за актовим записом № 2. Від шлюбу у сторін дітей немає. Спільне життя сторін не склалося, причиною цього стало те, що у сторін різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між ними припинено та вони проживають окремо. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно дост. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України , документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом доведено, що шлюб носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Outcome: approved