Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: зняти арешт та розшук з транспортного засобу марки RENAULT модель SYMBOL, тип: загальний легковий Седан-В, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , категорії: В, рік випуску 2005 року, об`єм двигуна 1390 накладений відповідно до: - постанови Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ВП № 41681886 від 01.07.2015 року. - постанови Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ВП № 41681886 від 29.09.2015 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.12.2014 р. він придбав у відповідача вказаний автомобіль та цього ж дня він зареєстрував своє право власності на нього у центра ДАІ 3206, в результаті чого отримав на своє ім`я свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також - отримав новий номер державної реєстрації на вказаний автомобіль - [NUMBER] . У вересні 2019 року, у зв`язку з наміром позивача продати власний автомобіль, його представником, [PERSON] , було отримано електронний витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 09.09.2019 р. № Р10446, з якого встановлено, що вказаний автомобіль перебуває під арештом та оголошено заборону на його відчуження, на підставі постанови Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 01.07.2015 р. по виконавчому провадженню № 41681886 щодо боржника [PERSON] . Таким чином вказаний автомобіль був придбаний позивачем до накладенні на нього арешту та оголошення в розшук. Накладення арешту та заборони відчуження на вказаний автомобіль, а також - оголошення його в розшук порушує майнові права позивача, що є підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Астахової О.О. від 27.02.2020 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Бориспільській міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України в м. Києві про зняття арешту з транспортного засобу передана на розгляд до Бориспільського міськрайонного суду Київської області за підсудністю. Постановою Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. від 27.07.2020 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем, [PERSON] , отримано не було, а конверт зі вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання». Третя особа по справі, Бориспільській міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України в м. Києві, копію ухвали суду з копією позовної заяви з додатками отримав 20.08.2020 р. Позивач, [PERSON] , копію ухвали суду отримав 11.09.2020 р. Сторонами до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, 02 грудня 2014 року [PERSON] зареєстрував своє право власності на транспортний засіб марки RENAULT модель SYMBOL, тип: загальний легковий Седан-В, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , категорії: В, рік випуску 2005 року, об`єм двигуна 1390, реєстраційний номер: [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія та номер [NUMBER] . Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 09.09.2019 року №Р10446 відносно об`єкта рухомого майна: автомобіль легковий, RENAULT SYMBOL, тип D.3, легковий седан - В, колір - жовтий, рік випуску - 2005, Номер об`єкта: [NUMBER] , номер державної реєстрації: [NUMBER] , на підставі постанови Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 01.07.2015 року у виконавчому провадженні №41681886, боржником у якому є [PERSON] , [INFO] було зареєстровано обтяження рухомого майна за №15411950 у вигляді арешту та оголошення заборону на його відчуження. Згідно з відповіддю вих. 31/10-4866 від 29.10.2019 року Регіонального сервісного центру МВС в Київській області на адвокатський запит вказаний автомобіль станом на 28.10.2019 року зареєстрований за [PERSON] на підставі довідки-рахунку ВІА 631247 від 02.12.2014 року. Постанова про накладення арешту на автомобіль до РСЦ МВС в Київській області не надходила. Територіальні органи з надання сервісних послуг мали право проводити реєстрацію (перереєстрацію) вищевказаного транспортного засобу. Згідно з відповіддю Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області вих. №47197 від 18.11.2019 р. на адвокатський запит на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №41681886 по примусовому виконанню виконавчого напису № 28 від 13.01.2014 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія» Інвест Кредит Груп» боргу у розмірі 64 811,42 грн. 28.01.2014 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. 01.07.2015 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна Відповідача та оголошення заборони на його відчуження, а саме автомобіля марки RENAULT модель SYMBOL, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , жовтого кольору, випуск 2005 року, д.н.з. [NUMBER] . 29.09.2015 року державним виконавцем винесена постанова про розшук майна [PERSON] , а саме автомобіль марки RENAULT модель SYMBOL, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , жовтого кольору, випуск 2005 року, д.н.з. [NUMBER] . 17.11.2016 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 18.11.2019 року повторно на примусове виконання вищезазначеного виконавчий документ до відділу не надходив. Згідно зі ст. 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За нормою ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України). За приписами ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до абз. 3 п.8 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), знятгя з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою Кабінетів міністрів України від 07.09.1998 р. №1388 (чинна редакція станом дату перереєстрації вказаного автомобіля), до документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин відносяться: довідка-рахунок видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Судом встановлено, що на час придбання позивачем, [PERSON] , на праві власності автомобіля марки RENAULT модель SYMBOL, тип: загальний легковий Седан-В, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , категорії: В, рік випуску 2005 року, об`єм двигуна 1390, вказаний автомобіль не перебував під арештом та забороною на його відчуження, у зв`язку з чим уповноважений органом - центр ДАІ 3206 було проведено його державну реєстрацію за номером [NUMBER] . Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першої та другої статті 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно з ч. 1 ст. 589 Цивільного кодексу України, в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів і а реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13 та від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14. Тобто, у разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача, обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Положеннями ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Так, у справі №348/1897/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», встановивши, що на час відчуження спірного автомобіля відповідачу у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав вважати збереження сили застави для нового власника майна - правова позиція висловлена також у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 333/6700/15-ц та у постановах Верховного Суду від 12.12.2018, справа № 0503/6754/2012, від 01.11.2018, справа № 348/1897/16-ц. Відповідно до Витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № Р10446 від 09.09.2019 року та № Р22060 від 20.01.2020 року судом встановлено, що відсутній запис застави рухомого майна, а саме автомобіля марки «RENAULT SYMBOL», жовтого кольору, тип: СЕДАН-В, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , категорії: В, випуск 2005 року, об`єм двигуна 1390. У справі «Спорррінг і Льонрот проти Швеції» Європейський суд з прав людини звернув увагу, що принцип мирного володіння майном для держави означає не лише обов`язок утримуватися від дій, що можуть призвести до втручання у право особи на мирне володіння майном, а і певних позитивних дій, які необхідні та є умовами мирного володіння, що випливає з того, що держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І Конвенції. За правилом ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У відповідності до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку, що через наявність накладено арешту та заборони на відчуження автомобіля, що належить позивачу на праві власності, відбувається порушення його прав на володіння, користування та розпорядження вказаним рухомим майном, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved