Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до[PERSON] \~про \~стягнення боргу\~за розпискою.\~ В обґрунтування позову зазначив, що 23.11.2017 року він надав у борг [PERSON] кошти в розмірі 27000,00 грн. строком на 10 днів, тобто до 03.12.2017 року, про що була написана відповідна розписка від 23.11.2017 року. Факт передачі обумовлених коштів відповідачеві підтверджується платіжним дорученням № 96513616414486241574 від 23.11.2017 року. Відповідач [PERSON] у визначений термін кошти позивачу не повернув. Оскільки в добровільному порядку дане питання вирішити неможливо, позивач з позовом вимушений звернутися до суду, в якому просить стягнути з відповідача основну суму боргу: 3% річних за незаконне використання коштів; втрати від інфляції; витрати по сплаті судового збору та витрату на правову допомогу. Ухвалою судді у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями. Станом на 01 серпня 2019 року відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 23.11.2017 року надав у борг [PERSON] кошти в розмірі 27000,00 грн. строком на 10 днів, тобто до 03.12.2017 року, про що ним була написана відповідна розписка від 23.11.2017 року. Факт передачі обумовлених коштів відповідачеві підтверджується платіжним дорученням № 96513616414486241574 від 23.11.2017 року. Відповідач [PERSON] у визначений термін кошти позивачу [PERSON] не повернув. На час розгляду справи в суді борг позивачу\~відповідачем не\~повернутий,\~про що\~свідчитьненадання відповідачем документів, які б підтверджували повернення боргу позивачу. Відповідно \~до результатів\~розрахунків,\~відповідно до\~вимог ст.\~ 625\~ЦК України,\~ сума 3% річних за незаконне використання коштів відповідачем [PERSON] склала 1112 (одна тисяча сто дванадцять) грн. 00 коп. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до частин 1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтями 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 1050 України передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, на підставі встановлених в судовому засіданні фактичних обставин справи, суд приходить до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню повністю, оскільки між сторонами виникли договірні відносини з приводу позики коштів, умови яких щодо своєчасного повернення грошових коштів відповідачем на час розгляду справи в суді не виконані. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~понесені позивачем\~судові витрати\~підлягають стягненню\~з відповідача. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст. 526,527,530,610,612,625,1046,1049,1047,1050 ЦК України,

Outcome: approved