Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: зняти арешт з квартири [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . У її власності знаходилась Ѕ частина квартири [ADDRESS] . При зверненні до органів нотаріату позивачем було виявлено, що спадкове майно перебуває під арештом. Позивачем було отримано рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 24.02.2003 про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «Охорона-комплекс» 330 грн і 51 грн державного мита. Мати позивача не знала про вказане рішення, а також не знала про наявність заборгованості перед ЗАТ «Охорона-комплекс». Постановою ВДВС № 135 від 25.12.2003 на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт. 28.01.2020 позивач надіслав заяву на ім`я начальника Дніпровського РВДВС у м. Києві з проханням зняти арешт з вищевказаного майна та в подальшому отримав відповідь про те, що відносно [PERSON] виконавчих проваджень у Дніпровському РВДВС не перебувало, при цьому відповідно до постанови ВДВС № 135 серія АА № 384537 від 25.12.2003 на вказану квартиру було накладено арешт. Однак надати більш детальну інформацію Дніпровський РВДВС у м. Києві надати не може, у зв`язку зі знищенням матеріалів справи. ЗАТ «Охорона-комплекс» припинило свою господарську діяльність та визначити його правонаступників не є можливим. У зв`язку з тим, що виконавча справа знищена, неможливо з`ясувати за яких умов було чи не було завершене виконавче провадження, а також неможливо з`ясувати, по якій причині не був знятий арешт з майна. Накладений арешт на майно позивача, за відсутності незавершених виконавчих проваджень, порушує право власності позивача на належне йому майно. 14 лютого 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні строки подачі заяв по суті справи. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем було отримано 26 лютого 2020 року, позивачем копію ухвали суду про відкриття провадження у справі було отримано 29 лютого 2020 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] та його матері [PERSON] на праві спільної часткової власності належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 09.12.1999. Як убачається з матеріалів справи, 09 грудня 1999 року Відділом приватизації комунального житлового фонду Дарницької райдержадміністрації [PERSON] та його матері [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] . Відповідно до вказаного свідоцтва квартира зареєстрована БТІ на права приватної, спільної часткової власності. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. В подальшому, позивач, як син померлої, звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Нечитайло І.В. та нею 05.09.2019 у Спадковому реєстрі було зареєстровано спадкову справу № 64696957 відносно спадкового майна [PERSON] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт на підставі постанови, АА № 384537, 25.12.2003, ВДВС, заборона № 135 (реєстраційний номер обтяження № 13480). Так, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.02.2003 у справі № 2-457/1/03 було задоволено позов ЗАТ «Охорона - комплекс» до [PERSON] про стягнення заборгованості та стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ «Охорона - комплекс» 330 грн суми боргу та сплачене державне мито у сумі 51 грн. Станом на 25.03.2003 вказане рішення суду набрало законної сили. Відповідно до листа-відповіді Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 31.01.2020 № 17/13 згідно даних АСВП виконавчих проваджень стосовно боржника [PERSON] на виконанні у Відділ не перебувало. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , накладено арешт згідно постанови АА № 384537 від 25.12.2003 ВДВС заборона № 135. Надати копії та більш детальну інформацію щодо перебування вищезазначеного виконавчого документу Відділ не має можливості, так як документація відділу до 2016 року знищена відповідно до правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.07.2017 за № 699/30567. Убачається, що ЗАТ «Охорона-комплекс», ідентифікаційний код юридичної особи 24523145, припинене 27.11.2007. Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За правилом ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У відповідності до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції про зняття арешту з майна. Враховуючи наведене та

Outcome: approved