Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 13 квітня 2010 року Соколівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області на ім'я [PERSON] на земельну ділянку під [ADDRESS] площею 0,2500 гектара, зареєстрований реєстратором Кіровоградського районного відділу КРФ ДП «Центр ДЗК» 28 квітня 2010 року, кадастровий номер [NUMBER], скасувати державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 13 квітня 2010 року Соколівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області на ім'я [PERSON], на земельну ділянку під [ADDRESS] площею 0.2500 гектара, зареєстрований реєстратором Кіровоградського районного відділу КРФ ДП «Центр ДЗК» 28 квітня 2010 року, кадастровий номер [NUMBER]. Свій позов мотивував тим, що йому на підставі договору довічного утримання (догляду), укладеного з [PERSON], належить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS]. Зазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями розташований на земельній ділянці площею 0,2000 га., яка надавалась для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На момент оформлення договору довічного утримання, земельна ділянка приватизована не була, тобто була у користуванні відчужувачки. [INFO] [PERSON] померла. В квітні 2014 року він звернувся до Соколівської сільської ради з питання приватизації земельної ділянки, на якій розташований вказаний житловий будинок. Рішенням Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 1676 від 21 травня 2014 року йому був наданий дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості. Після отримання вказаного рішення сесії він звернувся до землевпорядних організацій з метою виготовлення технічної документації для подальшої приватизації земельної ділянки. В результаті було встановлено, що 13 квітня 2010 року Соколівською сільською радою на ім'я [PERSON] був виготовлений державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Згідно з цим Державним актом у власність [PERSON] перейшла земельна ділянка площею 0,2500 гектара під [ADDRESS]. Вказана земельна ділянка була передана [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вважає, що приватизація земельної ділянки відбулася без достатніх правових підстав, оскільки на момент приватизації він вже був власником будинку, а земельна ділянка знаходилася в його користуванні. Представник позивача [PERSON] просив задовольнити позов із підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідач Гончар Г.П. позов визнала. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, до суду не з'явилися. Відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, за допомогою належних та допустимих доказів. В ч. 3 ст. 61 ЦПК України зазначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 5). За життя на підставі договору довічного утримання [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під номером [ADDRESS] (а.с. 6-8). Згідно із рішенням Соколівської сільської ради від 13 квітня 2010 року [PERSON] була передана у власність земельна ділянка під [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 12-14). 28.04.2010 був виготовлений державний акт серії [NUMBER] на вказану земельну ділянку (а.с. 11). Рішенням сорок другої сесії шостого скликання Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 1676 від 21 травня 2014 року [PERSON] був наданий дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості (а.с.9). З листа Головного управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області № 32-1103-0.2-2284/2-15 від 22 травня 2015 року вбачається, що на ім'я [PERSON] було видано державний акт на право власності на землю [NUMBER], зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0110372005148 від 28.04.2010 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: с. Соколівське, вул. Леніна, 60, загальною площею 0,25 га (а.с. 79). Відповідно до спадкової справи № 39/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON] єдиним спадкоємцем за заповітом є [PERSON], яка успадкувала земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 4,0499 гектарів (а.с.34-78). Частиною 2 ст. 120 Земельного Кодексу України встановлено що, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. В частині 3 цієї ж статті врегульовано, що у разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу). Відповідно до ч. 3 ст. 415 Цивільного кодексу України особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди). Отже, земельна ділянка, на якій розташований жилий будинок, що за договором довічного утримання перейшов у власність [PERSON], на законних підставах перебувала у користуванні [PERSON], а тому саме він мав переважне право приватизувати цю земельну ділянку. Згідно із п. а) ч. 3 ст. 116 Земельного Кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Отже, земельна ділянка, на якій розташований жилий будинок, що за договором довічного утримання перейшов у власність [PERSON], на законних підставах перебувала у користуванні [PERSON], а тому саме він мав переважне право приватизувати цю земельну ділянку. Статтею 152 Земельного Кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно із ст. 155 Земельного Кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Статтею 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов та скасувати державну реєстрацію державного акту і визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку На підставі ст.ст. 15,16,21, 415 ЦК України, ст.116, 120, 152 155 ЗК України,

Outcome: approved