Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача, просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі згідно представленої ним довідки від 12.08.2016 року № ТП000000033 в розмірі 7370,78 грн. Позов мотивує тим, що з 02 лютого 2015 року по 06 жовтня 2015 року перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Теплоенергопроект», працював на посаді керівника групи у відділ електротехнічний та автоматизації. З березня 2015 року та з липня 2015 року по жовтень 2015 року відповідач не виплачував йому у повному обсязі заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 7370,78 грн., яку просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Від позивача у судове засідання надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти увалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, про день та час судововго розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що з 02 лютого 2015 року по 06 жовтня 2015 року позивач перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Теплоенергопроект», працював на посаді керівника групи у відділ електротехнічний та автоматизації, що підтверджується записами в його трудовій книжці (а.с.4). Як вбачається з довідки ТзОВ «Теплоенергопроект» від 12.08.2016 року № ТП000000033 загальна заборгованість з виплати зарплати складає 7370,78 грн. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочимднем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Вказана правова норма зобов'язує власника або уповноваженого ним органу виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як роз'яснив Пленум ВСУ у п. 20 Постанови № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. В силу вимог ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи не представив суду доказів про проведення розрахунку з позивачем, а згідно довідки № ТП000000033 від 12.08.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 7370,78 грн., тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved