Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] Хусама, третя особа: [PERSON] про встановлення батьківства. В обґрунтування заяви вказує, що з 25.09.2012 року відповідачі перебували у зареєстрованому шлюбі. Однак, фактично вони проживали окремо з початку 2013 року. У січні 2017 року [PERSON] звернулася до Красноармійського суду Донецької області з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що з початку 2014 року він почав зустрічатися с [PERSON], а у січні 2015 року вони почали жити разом, однією родиною. Зареєструвати шлюб вони не мали можливості, оскільки відповідачі перебували у шлюбі, а через проведення АТО державні органи було переведено до інших міст та вони не мали змоги розірвати шлюб. 02.07.2016 року в них з [PERSON] народився їх син - [PERSON]. Однак, у звязку з тим, що відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з матірю [PERSON] - [PERSON], батьком дитини було записано [PERSON] Хусама, тому і відомості про дитину було записано у свідоцтві про народження як - [PERSON] [PERSON] Хусамович, що не відповідає дійсності, оскільки біологічним батьком дитини є він. З огляду на вищенаведене, просить суд ухвалити рішення, яким визнати його батьком [PERSON] [PERSON] Хусамовича, виключити з актового запису відомості про батька [PERSON], громадянин [PERSON] Арабської Республіки, внести до актового запису про народження відомості про батька: «[PERSON], громадянин України», змінити прізвище та по батькові дитини - [PERSON] [PERSON] Хусамович на [PERSON]. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд заяви у його відсутності, наполягає на задоволені позову. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд заяви у її відсутність, просить позов задовольнити (а.с. 26). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст.15, ч. 1 ст.3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст.10,\~11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи та розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.. Відповідно до ч.2\~ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини Відповідно до ст.128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 129 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа. котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ст.\~213,\~215 ЦПК\~України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, Судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку, 20.09.2012 року зареєстровано шлюб між [PERSON] Хусамом та [PERSON] (прізвище змінено на [PERSON]), актовий запис № 383 (а.с. 7). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] [PERSON] Хусамовича, [INFO], у графі «батько» зазначено [PERSON], оскільки мати [PERSON] перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6). Згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.01.2017 року, яке набрало законної сили 24.03.2017 року, розірвано шлюб між [PERSON] Хусамом та [PERSON] Дарєю Ігорівною, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку, 20.09.2012 року, актовий запис № 383. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27.03.2017 року за клопотанням позивача у справі було призначено судово-медичну генетичну експертизу. Згідно висновку експерта № 191 від 23.05.2017 року, [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, вірогідність цього за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%. (а.с. 48-49). Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р.«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини народженої після 01.01.2004 року, суд має вирішувати відповідно до вимог ч.2 ст. 128 СК України. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявленя необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та журналами судових засідань. Судом надана оцінка кожному доказу, щодо їх належності, допустимості та достовірності. Таким чином, суд вважає підтвердженим факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] [PERSON] Хусамовича та приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання батьківства є обґрунтовані та підставні, та як наслідок внесення змін до актового запису про народження дитини, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved