Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що і8 грудня 2008 року між мною, [PERSON] та [PERSON] були укладені договори довічного утримання (догляду). Договір 1 посвідчено державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Романенко О.М. та зареєстровано у реєстрі за № 4-3801. Пізніше 17 листопада 2009 року між позивачем та Відповідачем був укладений договір довічного утримання (догляду). Договір 2 посвідчено державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Романенко О.М. та зареєстровано за № 6-1027. За змовами вказаних договорів я, Позивач зобов`язалась забезпечувати Відповідача харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, в тому числі медичною (забезпечення необхідних ліків та надання необхідної медичної допомоги),зберігати частину житлового будинку та квартиру в їх безкоштовному довічному утриманні, сплачувати комунальні та інші платежі, забезпечити здійснення ритуальних послуг та за домовленістю сторін щомісячно виділяти матеріальне забезпечення (харчування, одяг, догляд і необхідна допомога) у розмірі 500 гривень по кожному договору. У випадку інфляції передбачено збільшення такої суми на визначений державою коефіцієнт індексації прибутку населення (п.7 та 8 Договорів). Позивач здійснювала свої зобов`язання за Договорами більше ніж 10 років. Але протягом останніх років у зв`язку із нестабільною економічною ситуацією, за сімейні обставинами та за станом здоров`я позивачу стало важко виконувати зобов`язання за вищевказаними Договорами. Відтак, договір довічного утримання являє собою не лише здійснення матеріального забезпечення, а й догляду за особою, яка його потребує, на сьогоднішній день у зв`язку із введенням у країні карантину ситуація ще більше ускладнилась, становище не дає змоги виконувати належним чином зобов`язання за Договором 1 та Договором 2. Тому позивач просила розірвати договір довічного утримання (догляду) від 18 грудня 2008 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Романенко О.М., який зареєстровано в реєстрі за № 4-3801. Розірвати договір довічного утримання (догляду) від 17 листопада 2009 року укладений між [PERSON] та [PERSON] посвідчений державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Романенко О.М., який зареєстровано в реєстрі за № 6-1027. Повернути [PERSON] на праві власності 1/2 частину житлової будинку по [ADDRESS] . Повернути [PERSON] на праві власності квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,9 кв.м., житловою площею 18,40 кв.м. Скасувати заборону на відчуження 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] ,що накладена 18.12.2008 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Романенко О.М., зареєстровану в реєстрі 4-3802 зареєстровано в реєстрі заборон за реєстровим №1388. Скасувати заборону на відчуження квартири [ADDRESS] , загальною площею 34,9 кв.м., житловою площею 18,40 кв.м., що накладена 17.09.2009 року державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Романенко О.М., зареєстровану в реєстрі №6-1028 по Книзі заборон. Ухвалою судді від 31.07.2020 було відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 26.10.2020 було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Позивач в судове засідання 26.10.2020 не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позивач подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання 26.10.2020 не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Направила до суду заяву про визнання вимог позову та просила позов задоволити. Третя особа [PERSON] в судове засідання 26.10.2020 не з`явився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав. В судове засідання 26.10.2020 представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві не з`явився. Направив до суду пояснення згідно яких просив розгляд справи проводити у відсутності представника, прийняти по справі рішення відповідно до вимог закону. Третя особа Перша Київська державна нотаріальна контора та П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора в судове засідання 26.10.2020 своїх представників не направила. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 18 грудня 2008 року між [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач майна) було укладено договір довічного утримання (догляду). Даний договір посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 4-3802. За п. 1 даного договору [PERSON] передає у власність [PERSON] 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , взамін чого, [PERSON] зобов`язалась забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно. На підставі даного договору довічного утримання за [PERSON] було зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності 1/2 житлового будинку, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. 17 листопада 2009 року між [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач майна) було укладено договір довічного утримання (догляду). Даний договір посвідчений державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 6-1027. За п. 1 даного договору [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , взамін чого, [PERSON] зобов`язалась забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно. На підставі даного договору довічного утримання за [PERSON] було зареєстровано на праві приватної власності відповідна квартира, що підтверджується реєстраційним посвідченням № 0017049. Позивач зазначила що не може виконувати умови договорів, з підстав, що мають істотне значення, у зв`язку з чим просила їх розірвати. Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України, також встановлено свободу договору, з посиланням на ст. 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також всі види догляду (опікуання), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Стаття 755 ЦК України визначає що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Згідно статті 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. У разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов`язки за договором. У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Стаття 206 ЦПК України визначає що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У зв`язку з неможливістю подальшого виконання набувачем [PERSON] умов договорів утримання з підстав, що мають істотне значення, та визнання вимог позову відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову щодо розірвання договорів довічного утримання (догляду), та інших похідних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved