Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому просить зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення наступних способів участі батька у вихованні дітей у вигляді побачень: щотижня у вівторок та четвер з 17.00 год. до 20.00 год., кожної неділі з 10 год. до 19 год.; для спільного відпочинку у першій половині літніх канікул - безперервно 3 тижні; під час зимових канікул - безперервно 1 тиждень, дату для спільного відпочинку з ді\-тьми під час канікул батьки визначають попередньо за спільною домовленістю; усі побачення повинні відбуватися без присутності матері; у день побачень з дітьми [PERSON] має право забирати дітей з дому, школи, гуртків, тощо та проводити час в інтересах дітей, а після закінчення встановлених годин побачень привозити до місця їхнього проживання. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 січня 2018 року, розірвано. У даному шлюбі народилося двоє дітей. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з відповідачкою. [PERSON] щомісячно надає матеріальну допомогу на утримання дітей та, у разі необхідності, забезпечує їх всіх необхідним. Позивач намагається підтримувати хороший зв`язок із дітьми, приймати участь у їх вихованні та утриманні, однак [PERSON] , чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з доньками. Зокрема, відповідачка не дозволяє дітям зустрічатися з батьком, заблокувала номер телефону, щоб він не зміг з нею домовитися про зустріч з дітьми, вимагає від нього результатів аналізів на негативний результат коронавірусної інфекції, не допускаючи зустрічі з дітьми. Зазначив, що відповідач безпідставно скасовувала зустрічі позивача з дітьми. Вважає, що дії відповідачки суперечать інтересам дітей на повноцінне сімейне виховання та порушують право на особисте спілкування з батьком. [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву, у якому вказує на те, що будь-яких прав позивача на спілкування із їхніми дітьми не порушувала та не порушує і не чинить будь-яких перешкод у їх спілкуванні. Позивач належно не повідомляв її про заплановану зустріч з нотаріусом для узгодження та посвідчення графіку побачень із дітьми. Крім того просить врахувати, що позивач просить встановити графік побачень у той час, коли у їх дітей проходять гуртки та виконання домашнього завдання шкільної програми, а узгоджувати графік побачень з дітьми щотижня, позивач відмовляється. Також зазначає, що заняття їх доньки [PERSON] проходять у школі сучасного танцю за графіком вівторок 18-19 год., п`ятниця 16-17 год., що не враховано позивачем у запропонованому ним графіку побачень з дітьми. В подальшому, відповідач у підготовчому судовому засіданні позов визнала та погодилась на встановлення графіку побачень. В силу вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Крім цього суду уточнив, що він погоджується із графіком зустрічі з дітьми, який був запропонований органом опіки та піклування, оскільки у ньому максимально враховано зайнятість дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала вважає, що при ухваленні рішення слід, в першу чергу. Крім цього, вважає, що запропонований графік побачень органом опіки та піклування, позивача із дітьми буде відповідати інтересам дітей. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, підтримала висновок органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 січня 2018 року, розірвано. У даному шлюбі народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 22.03.2011 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області) та донька - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 06 лютого 2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області). [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом із матір`ю [PERSON] . Позивач у проданій суду заяві вказав, що відповідач [PERSON] чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з доньками, які полягають у тому, що відповідач не дозволяє дітям зустрічатися з батьком, заблокувала номер телефону, щоб він не зміг з нею домовитися про зустріч з дітьми, безпідставно скасовувала зустрічі з дітьми, що не заперечується відповідачем у судовому засіданні, а тому в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України зазначені обставини не потребують доведенню. Згідно висновку органу опіки та піклування Тернопільської міської ради щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та встановлення способу участі у їх вихованні, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON] в такі дні: кожна середа з 15:00 год. до 21:00 год.; кожна неділя з 10:00 год. до 19:00 год. Літні канікули - один місяць з батьком, зимові канікули - один тиждень з батьком. Інші дні та години за домовленістю між батьками та за бажанням дітей. Рекомендувати матері [PERSON] поважати батьківські права [PERSON] , не чинити перешкод у спілкуванні батька з дітьми. Згідно з ч.ч. 2, 6, 7, 8, 9 ст.7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Положеннями ст.153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1- 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Частинами 1, 2 ст. 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином, при вирішенні даного спору та визначенні відповідності способу захисту права вимогам закону, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та положення ст.159 СК України, згідно яких право на звернення до суду для усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні має той з батьків, хто проживає окремо у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди. Відповідно до положень ст.12 ч.1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифіковану Україною 27 лютого 1991 року), держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Також Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»). Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. Суд, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, врахувавши інтереси неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. Визначаючи графік участі позивача у спілкуванні та вихованні неповнолітніх дітей, суд враховує висновок органу опіки та піклування Тернопільської міської ради, пояснення матері та батька дітей, бажання батька більше часу проводити із своїми доньками, а також якнайкращі інтереси та права дітей та приходить до висновку, що побачення дитини із батьком слід проводити в такі дні: щосереди з 15.00 год. до 21.00 год.; щонеділі з 10.00 год. до 19.00 год. Побачення та спілкування з дітьми батька проводити самостійно без присутності матері, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання батька. В період шкільних канікул відпочинок та оздоровлення [PERSON] своїх неповнолітніх дітей проводити за таким графіком: літні канікули - один місяць, зимові канікули - один тиждень. В усі інші дні, проводити побачення батька з неповнолітніми дітьми за домовленістю із матір`ю та за бажанням самих дітей. При цьому, встановлюючи зазначений графік участі позивача у спілкуванні з дітьми, суд вважає, що такий графік спілкування позивача із доньками буде найкраще враховувати інтереси самих дітей, їх життя, зайнятість у процесі здобуття шкільної освіти, дозвіллі та відпочинку. Також, суд вважає, що позовні вимоги позивача у частині зобов`язання відповідача не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні та проведення побачень із неповнолітніми дітьми слід задовольнити, оскільки відповідач визнала позов та погодилась з усіма доводами позивача, у тому числі із вчиненням останньому перешкод у проведенні побачень із неповнолітніми дітьми сторін. В силу вимог ст..141 ЦПК України, суд ухвалює стягнути із [PERSON] у користь [PERSON] сплачений ним судовий збір у розмірі 600 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial