Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 382\~500 грн., пені в розмірі 1\~396\~125 грн., сплати 3% річних в розмірі 27\~162,60 грн., а всього в розмірі 1\~805\~787,60 грн.\~\~\~ \~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений договір позики грошей, посвідчений 25.11.2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрований в реєстрі за № 523. Згідно з умовами договору позики позичальник отримав в борг від позикодавця грошові кошти в розмірі 160\~437 грн., що виходячи з курсу НБУ на 25.11.2011 року складало 15\~000 євро. Позичальник зобовязався повернути позику позивачу до 25 листопада 2012 року. В разі зміни курсу валют сума повернення повинна рівнятися сумі в гривні, еквівалентній 15\~000 євро за обмінним курсом НБУ. Заборгованість позичальника в сумі, еквівалентній 15\~000 євро, залишилась неповернутою, термін повернення позики сплинув 25.11.2012 року, у звязку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з позовом. Позивач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.\~ В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В подальшому до судового засідання не зявлялась та надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні та наданих до суду запереченнях зазначили, що позовні вимоги визнають частково, а саме не заперечує проти стягнення з відповідача: суми боргу в розмірі 15\~000 євро на час прийняття рішення, пені в розмірі 4263,29 євро, 3% річних у розмірі 1065,20 євро на час прийняття рішення. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що не заперечує проти отримання та неповернення зазначених в договорі позики коштів, але не погоджується з розрахунком пені та посилаючись на положення ч. 3 ст. 551 ЦК України просить зменшити розмір пені, посилаючись на своє скрутне матеріальне становище у звязку з накладенням арешту на належне йому майно. Окрім того, відповідач зазначив, що враховуючи положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» він вважає за можливе розрахувати пеню за позикою виходячи з подвійної облікової ставки НБУ. Таким чином, загальна сума пені складатиме 4263,29 євро. В подальшому відповідач та його представник до судового засідання не зявлялися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 26 червня 2015 року представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву про перенесення розгляду справи на інший час, у звязку з відсутністю можливості зявитися у судове засідання призначене на 30 червня 2015 року. Однак, будь-яких доказів на підтвердження поважності неявки в судове засідання та наявності обставин викладених у зазначеній вище заяві до суду не надано. У звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та їх представників. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений договір позики грошей, посвідчений 25.11.2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрований в реєстрі за № 523, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти в розмірі 160\~437,00 грн., що виходячи з курсу НБУ на 25.11.2011 року становить 15\~000 євро. Позичальник зобовязався повернути позику позивачу до 25 листопада 2012 року. У разі зміни курсу валют сума повернення повинна рівнятися сумі в гривні, еквівалентній 15\~000 євро, за обмінним курсом НБУ (а.с. 6). У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за договором позики у нього на час звернення позивача до суду з позовом виникла заборгованість в розмірі: позика в розмірі 15\~000 євро, пеня за період з 09.04.2014 року по 08.04.2015 року в розмірі 54\~750 євро, 3%річних за період з 26.11.2012 року по 08.04.2015 року в розмірі 1065,20 євро. В установлений термін відповідач боргу не повернув. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені\~родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму\~позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є\~ \~\~\~укладеним з\~ \~моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З приводу посилань відповідача на застосування норм Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» при розрахунку пені, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Рішенням Конституційного суду України № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року в справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, встановлено, що обмеження пені у грошових зобовязаннях подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, поширюється на правовідносини, субєктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи - субєкти підприємницької діяльності (підприємці). Як вбачається зі змісту договору позики від 25 листопада 2011 року відповідач [PERSON] при укладенні зазначеного договору діяв, як фізична особа, а не як фізична особа-підприємець, що не заперечувалося останнім у судовому засіданні, а тому норма Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, в частині обмеження пені у грошових зобовязаннях подвійною обліковою ставкою НБУ до спірних правовідносин застосування не підлягає. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно\~ перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідач в наданих до суду запереченнях посилаючись на положення ч. 3 ст. 551 ЦК України просив зменшити нараховану пеню, що суд розглядає, як клопотання про зменшення розміру нарахованої неустойки\~ за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. З урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку, про необхідність зменшення розміру неустойки (пені\~ та\~ штрафу)\~ на\~ підставі\~ ст. 551 ЦК України,\~ до розміру основного боргу у розмірі 15\~000 євро. Також згідно ч. 2\~ст. 625 Цивільного кодексу України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем пред'явлено до стягнення на підставі\~ст. 625 ЦК України\~за період з 26.11.2012 року по 08.04.2015 року 3% річних в розмірі 1065,20 євро. Слід зазначити, що положеннями ст.\~524 ЦК\~зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України\~гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з частинами\~1 та 2 ст.533 ЦК\~грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях,\~визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно розяснень, що містяться у п. 14\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з частиною першою\~статті 192 ЦК\~законним платіжним засобом,\~\~обов'язковим\~\~до\~\~приймання\~\~за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України\~на\~\~день\~\~ухвалення рішення. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які \~вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які \~беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які \~мають значення для \~ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь \~у справі, виникає спір. Доказування не може \~ґрунтуватися на припущеннях. \~ Суд постановляє\~ \~\~\~\~\~\~\~рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, в звязку з чим підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню позика в розмірі 15\~000 євро, що за курсом НБУ станом на 30.06.2015 року становить 353\~121 грн. (15000 євро*23,5414), пеня в розмірі 15\~000 євро, що за курсом НБУ станом на 30.06.2015 року становить 353\~121 грн. (15000 євро*23,5414), 3% річних в розмірі 1065,20 євро, що за курсом НБУ станом на 30.06.2015 року становить 25\~076,30 грн., а всього у розмірі 731\~318,30 грн. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial