Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом право власності на спадкове нерухоме майно - житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по [ADDRESS] , з такими технічними характеристиками: будинок житловий 1950 року забудови, загальною площею - 55,10 кв.м., жилою площею - 22,40 кв.м., допоміжною (підсобною площею) - 32,70 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: погріб, сарай-літню кухню, убиральню, колодязь, хвіртку та огорожу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] та якій належав вказаний спадковий будинок, однак він (позивач) позбавлений можливості в нотаріальному порядку встановити за собою право власності на вищевказане нерухоме майно, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та без участі позивача, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач - Медвинська сільська рада Білоцерківського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] у відповідності до ст. 1223 ч. 1 ЦК України є спадкоємцем за заповітом після смерті матері та спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця серії [NUMBER] , виданого 15.03.2019 року Виконавчим комітетом Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області та копією заповіту, посвідченого 14 лютого 2018 року секретарем виконкому Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області за реєстровим №24. (а.с. 19). Згідно положень ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, [PERSON] прийняв спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки після відкриття спадщини протягом шести місяців подав заяву про прийняття спадщини до Богуславської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса від 26.06.2021 року та матеріалами спадкової справи № 185/2019 (а.с. 22). Із копії постанови державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори від 11 листопада 2020 року вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок спадкоємцю [PERSON] не може бути видано, так як відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок (а.с. 21). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю [PERSON] з дня смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , належить спадкове майно померлої, в тому числі спадковий житловий будинок. Той факт, що спадкодавець [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , підтверджується довідкою №773 від 13.11.2020 року, виданою виконавчим комітетом Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області (а.с. 25). За даними технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] вбачається, що у господарстві спадкодавця [PERSON] є житловий будинок 1950 року забудови, загальною площею - 55,10 кв.м., жилою площею - 22,40 кв.м., допоміжною (підсобною площею) - 32,70 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: погріб, сарай-літня кухня, убиральня, колодязь, хвіртка та огорожа. (а.с. 38-42). Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості. Також слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року. Таким чином, спадкодавець [PERSON] після реєстрації житлового будинку в погосподарській книзі Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області, набула право власності на вказаний будинок, що підтверджується довідкою №773 від 13.11.2020 року та матеріалами спадкової справи № 185/2019. Висновком за № 5 від 28.04.2021 року спеціаліста з технічного нагляду за будівництвом будівель та споруд - [PERSON] підтверджується, що будинок [ADDRESS] , 1950 року забудови, зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати (а.с. 27) Також вказаний будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено експертним висновком «СПД [PERSON] » № 1 від 05.04.2021 року (а.с. 33). Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачем права власності на спадковий будинок, що залишився після смерті спадкодавця [PERSON] під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454 гривні 00 копійок. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved