Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог Реєстраційа служба Дніпродзержинського міського управління юстиції, про визнання договору купівлі-продажу дійсним. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 2 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу магазину (вбудовано-прибудованого приміщення №2) розташованого за адресою: Дніпропетровська область м. Дніпродзержинськ вул. Інтернаціоналістів буд.№1а, який складається із приміщень магазину (вбудовано-прибудованого приміщення №2) загальною площею 96,9 кв.м.. Вартість магазину складала 90000 гривень, які позивач [PERSON] передала в день укладання договору. Нерухоме майно належало відповідачу на підставі договору купівлі продажу квартири, укладеному між [PERSON] та [PERSON], посвідченим нотаріально. Рішенням виконкому Дніпродзержинської міської ради №204 від 2 вересня 2014 року жиле приміщення квартири було переведено у нежиле для подальшого використання під магазин непродовольчих товарів. Та рекомендовано унести відповідні зміни до документації та реєстрації права власності на нежиле приміщення. Але в звязку з тим, що [PERSON] не вніс відповідні зміни в документацію згідно рішення виконкому та не зареєстрував його належним чином сторони не мали можливості посвідчити договір нотаріально. Після отримання грошових коштів за магазин [PERSON] почав ухилятися від виконання взятих на себе обовязків щодо оформлення документів. 30 липня 2015 року після неодноразових звернень позивача відповідач все ж таки отримав технічний паспорт на магазин але відмовляється від подальшого виконання зобовязань. Оскільки на момент укладання договору сторони досягли усіх умов договору та виконали його умови просить визнати дійсним договір купівлі продажу магазину (вбудовано-прибудованого приміщення №2) розташованого за адресою: Дніпропетровська область м. Дніпродзержинськ вул. Інтернаціоналістів буд.№1а, який складається із приміщень магазину (вбудовано-прибудованого приміщення №2) загальною площею 96,9 кв.м.. між ним та відповідачем та визнати за ним право власності на спірне майно. Позивач в судове засідання незявився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі просить його задовольнити. Відповідач в судове засіданні незявився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Реєстраційа служба Дніпродзержинського міського управління юстиціїв судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення не надходило заперечень проти позовів також не надано. Суд вивчивши матеріали справи вважає, що необхідність вислуховування особистих пояснень сторін по справі відсутня, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження правовідносин сторін. Судом досліджені докази по справі: Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: - договір купівлі-продажу квартири витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно \\а.с. 6, 18\\, згідно якого підтверджується придбання відповідачем спірного приміщення; - технічний паспорт на магазин /а.с. 11-13/, згідно якого підтверджується технічна характеристика приміщення; - копія паспорту позивача /а.с. 14/, згідно якого підтверджується особа позивача та його місце проживання; - рішення виконкому Дніпродзержинської міської ради №204 від 2 вересня 2014 року /а.с. 16/, згідно якого жиле приміщення квартири було переведено у нежиле для подальшого використання під магазин непродовольчих товарів та рекомендовано унести відповідні зміни до документації та реєстрації права власності на нежиле приміщення; - копія паспорту відповідача /а.с. 17/, згідно якого підтверджується особа відповідача та його місце проживання; - технічний висновок №128/тз від 12.05.2014 /а.с. 19-26/, згідно якого підтверджується, що реконструкція виконана технічно правильно та придатна лдля подальшої експлуатації; Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини: 2 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу магазину (вбудовано-прибудованого приміщення №2) розташованого за адресою: Дніпропетровська область м. Дніпродзержинськ вул. Інтернаціоналістів буд.№1а, який складається із приміщень магазину (вбудовано-прибудованого приміщення №2) загальною площею 96,9 кв.м.. Вартість магазину складала 90000 гривень, які позивач [PERSON] передала в день укладання договору. Нерухоме майно належало відповідачу на підставі договору купівлі продажу квартири, укладеному між [PERSON] та [PERSON], посвідченим нотаріально. Рішенням виконкому Дніпродзержинської міської ради №204 від 2 вересня 2014 року жиле приміщення квартири було переведено у нежиле для подальшого використання під магазин непродовольчих товарів. Та рекомендовано унести відповідні зміни до документації та реєстрації права власності на нежиле приміщення. Але в звязку з тим, що [PERSON] не вніс відповідні зміни в документацію згідно рішення виконкому та не зареєстрував його належним чином сторони не мали можливості посвідчити договір нотаріально. Після отримання грошових коштів за магазин [PERSON] почав ухилятися від виконання взятих на себе обовязків щодо оформлення документів. 30 липня 2015 року після неодноразових звернень позивача відповідач все ж таки отримав технічний паспорт на магазин але відмовляється від подальшого виконання зобовязань. На момент укладання договору сторони досягли усіх умов договору та виконали його умови. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, у тому числі є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Чинним законодавством України встановлено вимоги до форм деяких договорів купівлі-продажу. Так, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається \~ у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі ( ст. 657 ЦК України). Згідно вимог ст. 207 ЦК України, передбачено спрощену форму укладення правочинів, де правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Згідно ст. 209 ЦК України /Нотаріальне посвідчення правочину/, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом, або домовленістю сторін. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. ст. 227, 242 Цивільного кодексу України для договорів купівлі - продажу, міни нерухомості, у разі, якщо хоча б однією стороною є громадянин, встановлено обов'язкову нотаріальну форму договору. Згідно ст. 220 ЦК України Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. За статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власністьдругій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін... допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів... Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, суд приходить до наступного, судом встановлено, що між сторонами під час укладення договору, було повне взаєморозуміння, всі умови договору покупцем були виконані, продавець на мав претензії до покупця. І хоча під час укладання договору не було дотримано обовязкову нотаріальну форму договору, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення і така можливість внаслідок невиконання своїх зобовязань відповідачем, як однієї із сторін договору втрачена. З 01 січня 2013р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~та інших законодавчих актів», яким ч. 3 ст. 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з ч. 2 ст. 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». З цього часу не передбачено державної реєстрації правочину про відчуження нерухомого майна, що співпадає з думкою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеною у своєму листі «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» від 28.01.2013 р. № 24-150/0/4-13. Таким чином, із зазначеної дати скасовується обовязок здійснювати державну реєстрацію відповідного договору купівлі-продажу після його нотаріального посвідчення, а тому розглядаючи питання про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, суд виходить з положень ч. 2 ст. 220 ЦК України. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не\~посвідченого\~нотаріально, дійсним. /ст. 334 ЦК України/. У судовому засіданні встановлено, що існувала домовленість між сторонами договору про укладення договору купівлі-продажу спірного майна, але належним чином оформити документи вони не встигли. Позивач за позовом безперешкодно користується вказаним майном. Склалася ситуація, коли власник, після придбання майна, не має належних правовстановлюючих документів, що підтверджували б його право приватної власності нанерухоме майно, та немає можливості розпорядитися ним. Є необхідність судового захисту прав власності позивача. Суд приходить висновку, що вимоги позивача за позовом законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. ст.\~18, 19\~Закону України «Про\~державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV, підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до п. 10 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна, Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, рішення суду про визнання права власності\~є\~правовстановлюючим\~документом і підлягає реєстрації державній реєстраційній службі Дніпродзержинського\~міського\~управління юстиції\~в Дніпропетровській\~області. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. 11, 16, 202, 220, 227, 242, 321, 328, 392, 526 ЦК України,

Outcome: approved