Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в загальному розмірі 41061,36 грн. (сорок одна тисяча шістдесят одна гривня тридцять шість копійок). В обґрунтування позову зазначив, що з 01.08.2016 року по 01.11.2019 року працював слюсарем електромонтажником у відділі випробувань в товаристві з обмеженою відповідальністю «Укрелектромаш». Наказом № 134-к від 01.11.2019 року його було звільнено з роботи за власним бажанням. На день звільнення позивача, відповідачем нарахована, але не виплачена заробітна плата за період часу з серпня 2019 року по листопад 2019 року включно та компенсація за невикористану відпустку у загальному розмірі 13584,96 грн. Вказані дій відповідача є незаконними, так як згідно з вимогами ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 116 КЗпП України, виплата усіх сум, що належать працівнику від підприємства чи установи, проводяться у день звільнення. Крім того, з відповідача на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку з 01.11.2019 року по 03.04.2020 року в загальному розмірі 27476,40 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19.12.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. В подальшому надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ТОВ «СКБ Укрелектромаш» в судові засідання 23.01.2020 року, 11.03.2020 року, 03.04.2020 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов, в тому числі заперечень проти доказів і розрахунків позивача, не надав, заяви про розгляд справи у його відсутність також не надав. За таких обставин, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Позивач працював в ТОВ «СКБ Укрелектромаш» на посаді слюсаря електромонтажника у відділі випробувань в період з 01.08.2016 року по 01.11.2019 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 23), наказу № 134-к (а.с. 21). Згідно копій розрахункових листів, наданих позивачем (а.с. 22), а також наданих позивачем розрахунків, сума заборгованості відповідача з виплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку за період з 01.08.2019 року по 01.11.2019 року складає 13584,96 грн. грн. Згідно ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За таких обставин, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку щодо їх обґрунтованості та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку в загальному розмірі 13584,96\~грн.\~ Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В абзаці першому п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Пунктом 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. За таких обставин суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 01.11.2019 року по день ухвалення рішення, тобто по 03.04.2020 року, який згідно наданих позивачем доказів та розрахунків складає 27476,40 грн., виходячи з середньоденної заробітної плати в розмірі 261,68 грн. та затримки розрахунку на 105 днів. Враховуючи наведене та розглядаючи справу на підставі наданих позивачем доказів, суд задовольняє позов в повному обсязі та стягує з відповідача на користь позивача грошові кошти в загальному розмірі 41061,36 грн. (13584,96 грн. плюс 27476,40 грн.). Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5\~Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved