overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 01.02.2014 р. в сумі 7600 грн. та судових витрат, посилаючись на те, що між ним та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого [PERSON] надав у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 7600 грн. зі строком повернення не пізніше 11.02.2014 р. , але у передбачений строк відповідач добровільно не виконав свої зобовязання, борг не повернув. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). 01.02.2014 р. між [PERSON] і [PERSON] укладено в письмовій формі та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського мііського нотаріального округу [PERSON] договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] надав відповідачу у борг 7600 грн. , які відповідач зобов'язався повернути до 11.02.2014 р. За правилами ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином та у строк відповідно до умов договору. За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.Оскільки , [PERSON] не виконав зобов'язання і не повернув борг, чим порушив вимоги договору, сума у розмірі 7600 грн. підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено при зверненні до суду з позовною заявою судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.Зазначені витрати суд вважає за можливе стягнути з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач- [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості за договором позики від 17.02.2014 р. у сумі 216 тис. грн., що на час укладання договору складало 18 тис. доларів США, посилаючись на те, що між ним та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого [PERSON] надав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 216000 грн. зі строком повернення не пізніше 17.04.2014 р., але свої зобов'язання не виконав, борг не повернув, зустрічів уникає, на дзвінки не відповідає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). 17.02.2014 р. між [PERSON] і [PERSON] укладено в письмовій формі договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] надав відповідачу у борг 216 тис. грн., що за згодою сторін на момент укладання договору еквівалентно сумі 18000 доларів США , які відповідач зобов'язався повернути до 17.04.2014 р. За правилами ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та у строк відповідно до умов договору. За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.Оскільки , [PERSON] не виконав зобов'язання і не повернув борг, чим порушив вимоги договору, сума 216000 грн.( в межах заявлених позовних вимог) підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатив при зверненні до суду з позовною заявою судовий збір у сумі 2160 грн. Зазначені витрати суд стягує з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, вказуючи, що він надав відповідачу кошти в сумі 90 000 доларів США, про що складено розписку від 28.04.2012 року, які зобов'язався повернути до 10.11.2012 року. На вимогу повернути кошти відповідач не реагує і на даний час відповідач свої зобов'язання не виконав, борг не повернув. А тому, він змушений звернутися до суду з вимогою про повернення боргу та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 13.11.2013 року (100 доларів США становить 799,30 грн) в сумі 90 000 доларів США, що еквівалентно 719 370 грн, судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явились, до початку надали заяву від 17.01.2014 року, в якій просили розглядати справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча і був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та доведенений, стверджується наданими суду письмовими матеріалами. Відповідно до розписки від 28.04.2012 року [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 90 000 доларів США, які зобов'язався повернути до 10 листопада 2012 року. Проте до цього часу кошти не повернуті. Відповідно до ст.. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. У відповідності зі ст.. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином відповідач повинен був повернути борг до 10.11.2012 року. Відповідно до ч.1 ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А тому позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, до стягнення з [PERSON] на користь позивача підлягає заборгованість в сумі 90 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13.11.2013 року еквівалентно 719 370 гривень. Крім того, з відповідача на користь позивача до стягнення підлягає сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 3441,00 грн. На підставі ст.ст.11, 60, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 6000 грн. 00 коп., вказавши в заяві, що 20.07.2012р. відповідач взяв у нього безпроцентну позику в сумі 6000 грн. В підтвердження факту укладання договору позики та одержання від нього грошей у зазначеній сумі, відповідач написав розписку. Кінцевий термін повернення коштів - 20.09.2012р. Відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором позики та не повернув у встановлений строк борг у зазначеній сумі. На його неодноразові вимоги відповідач не реагує, добровільно повернути борг не бажає, у зв'язку з чим він вимушений звернутися в суд з позовом. Просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 6000 грн., а також витрати по оплаті судового збору в сумі 230 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся, відповідно до ст.74 ЦПК України, у зв'язку із чим проведено заочний розгляд справи зі згоди позивача. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Згідно ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом встановлено, що 20.07.2012р. між сторонами був укладений безпроцентний договір позики на суму 6000 грн., що підтверджено розпискою відповідача [PERSON] від 20.07.2012 р. Сторонами, при укладенні договору було визначено строк повернення позики - 20.09.2012р. У відповідності зі ст.1049 ч.1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику - кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором між ними. Однак, у встановлений строк до 20.09.2012р. відповідач не виконав своїх зобов'язань по поверненню позики. Відповідач не спростував вказані обставини та не надав суду доказів повернення боргу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином та відповідно до умов договору чи закону. Відповідач же ухиляється від їх виконання. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошовий борг в сумі 6000 грн. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню і витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 230 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить стягнути з відповідача заборговану суму позики у розмірі 200000 грн. 00 коп., посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. Позивач в судове засідання не зявився, однак в матеріалах справи є заява про слухання справи у його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомивши суд про причини неявки. Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив наступне : 05 лютого 2013 року між позивачем [PERSON] Анатолієвичем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач передав, а відповідач зобовязався повернути до 05 серпня 2013 року позику у розмірі 200000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики підтверджено розпискою від 05 лютого 2013 року, яку надав відповідач [PERSON] позивачеві [PERSON], згідно якої відповідач зобовязався повернути позику до 05 серпня 2013 року. Так як, відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач у добровільному порядку заявлену позивачем суму заборгованості не сплатив. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд дійшов до переконання, що позов слід задовольнити, стягнувши з [PERSON] в користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 200000 грн. 00 коп. Стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 2000 грн. 00 коп. судовий збір, сплачений ним при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, де просить стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики в розмірі 5 167 014 (п`ять мільйонів сто шістдесят сім тисяч чотирнадцять) гри. 40 коп., з яких 2 636 000 грн.- \~ \~ \~ \~основна сума боргу; 2 268 014 грн. 40 коп. - відсотки; 263 000 грн. - штраф. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.05.2017 р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір позики № 26/05. За умовами цього договору, Відповідач взяв у Позивача в позику гроші в розмірі 2 636 000 (два мільйона шістсот тридцять шість тисяч) грн. 00 коп., що на той момент було еквівалентно 100 000 (сто тисяч) доларів США та був зобов`язаний повернути їх разом з процентами до 01.11.2017 р. (п.3 Договору). Згідно п.1 Договору, «Підписанням цього Договору Позичальник підтверджує факт отримання грошей в зазначеній сумі». Пунктом 2 Договору передбачено, що «Сторони,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики і свої вимоги мотивує тим, що 25.03.2017 року відповідач отримав від нього в якості позики 540 доларів США та зобовязувався повернути зазначену суму не пізніше 25 травня 2017 року, на підтвердження чого був укладений договір позики. Відповідач ухиляється від повернення боргу. Станом на 01.04.2018 року сума заборгованості складає 239280 грн. 60 коп.. А тому, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 25.03.2017 року у розмірі 239 280 грн. 60 коп.. та судові витрати. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] в судовому засідання позов визнав частково на суму 400 доларів США. Пояснив суду, що відповідач отримав від позивача лише 400 доларів США, а також вважає що позивач бажає стягнути з нього двічі неустойку. Повідомив суду, що відповідач намагався повернути частину боргу позивачу, але позивач не йшов на контакт, а тому просить суд позов задоволити частково на суму 400 доларів США. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01.06.2018 року справу призначено до розгляду на 19.07.2018 року, справа слухання відкладалася у звязку з неявкою відповідача та за клопотанням позивача. Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 25 березня 2017 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики (а.с.6) . Згідно п.1 договору позики позикодавець передає позичальникові у власність 540 доларів США на визначений нижче строк, а позичальник зобовязується повернути зазначену суму в обумовлений строк. Відповідно до п. 2 договору позики повернення зазначеної в даному договорі суми не пізніше 25 травня 2017 року. Відповідно п. 3 договору у випадку прострочення внеску останньої суми позичальник виплачує позикодавцеві штраф у розмірі 3% річних від суми заборгованості, яка залишилася, за кожен день прострочення. Також, згідно п. 8 договору сторони домовилися, що

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що між [PERSON] та [PERSON] 23.03.2012 року було укладено договір позики, згідно умов якого позивач надав відповідачу кошти у сумі 135756 грн. 09 коп., що на день укладення договору позики за курсом Національного банку України становило еквівалент у 17000,00 доларів США, а відповідач зобов'язувався повернути зазначені кошти у термін до 15.04.2012 року. Позивач виконав умови вказаного договору позики та надав відповідачу зазначені грошові кошти у повному обсязі, однак позичальник [PERSON] зобов'язання за вказаним договором не виконує, грошових коштів за позикою не повертає. Дарницьким районним судом м.Києва 25.10.2013 року ухвалено рішення, яким позовні вимоги позивача було задоволено частиково, а саме: стягнуто з відповідача загальну суму коштів в розмірі 142 119 грн. 02 коп. Проте станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи ту обставину, що відповідачем не було виконано свої зобов'язання та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. У відповідності до ч.3 ст.209 ЦПК України суд відкладає складання рішення в повному обсязі та вважає за можливе проголосити вступну та резолютивну частини рішення, повідомивши учасників процесу, що рішення в повному обсязі буде складено протягом п'яти днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення завданих матеріальних збитків. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у наведені доказів сторін та їх заперечення, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. З повним текстом судового рішення сторони можуть ознайомитись 29 грудня 2017 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків, завданих самовільним сінокосінням, та зобов»язати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні земельними ділянками, належними йому на праві приватної власності, посилаючись на те, що 25 лютого 1992 року йому надано в тимчасове користування земельну ділянку площею 1,00 га як колишньому члену колгоспу «Черемош». На підставі рішення сесії Мариничівської сільської ради від 25.02.1992 р. йому було видано сертифікат на право власності на земельну частку /пай/ на зазначену земельну ділянку серії ЧВ № 0082811 від 2.07.1997 р. З 1992 по 2012 рік він користувався цією земельною ділянкою, косив та заготовляв сіно. На початку серпня 2013 року він знову вирішив скосити сіно з цієї ділянки, однак відповідач [PERSON] повністю скосив траву з цієї земельної ділянки та присвоїв її. Позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача вартість самовільно скошеного сіна в серпні 2013 року в сумі 1980 грн., а також зобов»язати відповідача надалі не чинити перешкод у користуванні належними йому земельними ділянками. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що відповідач [PERSON] і в цьому, 2014 році самовільно скосив траву на сіно і забрав, позбавивши його права використати цю земельну ділянку для власних потреб. Разом з тим позивач частково відмовився від заявлених раніше вимог про стягнення збитків, завданих незаконним сінокосінням за 2013 рік на суму 1980 грн. і наполягає на подальшому зобов»язанні відповідача не чинити перешкод у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою. Відповідач [PERSON] жодного разу в судове засідання не з»явився, однак своєю заявою, поданою на адресу суду, позов не визнає і вважає спірну земельну ділянку своєю. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що згідно рішення УШ сесії ХХІ скликання Мариничівської сільської ради від 25 лютого 1992 року [PERSON] надано у володіння та користування земельну ділянку площею 1,0 га, на підставі якого позивач використовував цю ділянку і сплачував за неї обов»язкові страхові платежі. Однак відповідно до ст.125 ЗК України в редакції 2001 року право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду доказів про наявність у нього такого права на час самовільного сінокосіння відповідачем, тобто, на серпень 2013 року. Свідоцтва про право власності на нерухоме майно - земельні ділянки № 27324135 від 26.09.2014 року та № 27327751 від 26.09.2014 року для ведення особистого селянського господарства відповідно площею 0,7135 і 0,335 га видані 26.09.2014 року та зареєстровані в реєстраційній службі Путильського районного управління юстиції Чернівецької області. Тобто, саме з цього часу позивач набув права власності - на володіння та користування зазначеними земельними ділянками. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial