Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 1\\2 частину домоволодіння у складі: житлового будинку, житлового будинку літ. «Е» загальною площею приміщень 141, 2 кв. м., житловою площею 58, 7 кв. м., сарай літ. «Ж», альтанка літ. « 3», № 1 - огорожа, № 2 - ворота, II - замощення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , іншу Ѕ частину домоволодіння визнати за [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, [INFO] померла його [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка, площею 0, 1000 га, цільове призначення якої, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) кадастровий номер: 1211000000:03:319:0006, за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері, у встановлений законом строк та порядку, він звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом у вигляді вказаного вище спадкового майна, після спливу шестимісячного строку. 30 липня 2021 року державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстровим номером 798, на земельну ділянку, площею 0,1000 га, цільове призначення якої, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) кадастровий номер: 1211000000:03:319:0006, за адресою: [ADDRESS] Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок було відмовлено, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.07.2021 року, у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутній належним чином оформлений правовстановлюючий документ на спадкове майно, при цьому, нотаріус вказує в постанові, що згідно до технічного паспорту та відомостей про стан нерухомого майна, виданих КП ДОР « Криворізьке БТІ» за вищевказаною адресою знаходяться: житловий будинок « Е», загальною площею 141, 2 кв. м., житловою площею 58, 7 кв. м., сарай « Ж», альтанка « З», огорожа № 1, ворота № 2, замощення II. Таким чином, беручи до уваги відмову нотаріуса у видачі спадщини, єдиний спосіб оформити спадщину після смерті своєї матері це звернення до суду з даним позовом. У зв`язку з чим, просив суд позовну заяву задовольнити. В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: позивач [PERSON] на позовних вимогах наполягає, відповідач [PERSON] проти позовних вимог не заперечує. Суд, враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до даних архівної справи, станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване в КП ДОР «Криворізьке БТІ» за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 14.05.1999 року Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1661 ( а.с. 11 - копія довогору, а.с. 19 - копія довідки). [INFO] [PERSON] померла ( а.с. 10). За життя [PERSON] усе належне їй майно заповіла [PERSON] . З метою прийняття спадщини [PERSON] звернувся до Четвертої Криворізької державної нотраільаної контори з заявою про прийняття спадини. Державним нотаріус Четвенртої криворізької державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,1000 га., цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житвлого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . В задоволенні заяви у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на будинок під номером [ADDRESS] , відмовлено, у зв`язку з тим, відсутні правовстановлюючі документи на новостворене нерухоме майно на імя померлої, згідно правовстановлюючого документу об`єктом нерухомості є житловий будинок, що в цілому складається з будинку А-1 житловою площею 10,2 кв.м., загальною площею 25,7 кв.м., літньої кухні В., сараю Б, І водо колонки, ІІ замощення, № 1 паркану, але згідно технічного паспорту та відомості про технічний стан нерухомого майна, виданих КП Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за вище вказаною адресою знаходяться: житловий будинок «Е», загальною площею 141,2 кв.м., житловою площею 58,7 кв.м., сарай «Ж», альтанка «З», огорожа № 1, ворота № 2, замощення ІІ. Крім того, в вищевказаних документах є примітка: житловий будинок літ. А11 загальною площею приміщень 25,7 кв.в., житловою площею 10,2 кв.м., літня кухня В, сарай «Б», водо колонка І - знесено та заявником не надано дозвільних документів на будівництво ( копія спадкової справи). Згідно зст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно дост. 1269 ЦК Україниспадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Частина 1 статті 316 ЦК України передбачає, що правом власності єправо особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на ново строєне нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. До завершення будівництва ( створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва ( створення майна). За змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва ( реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Наведений висновок узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах: від 27 травня 2015 року у справі№ 6-159цс15, від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1328цс15, а також висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 04 червня2018 року у справі № 640/13030/16-ц (провадження № 61-1073св17) та від 18 лютого 2019 року у справі № 308/5988/17 (провадження № 61-39346св18). Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практикузастосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей186,381 ЦКє приналежністю головної речі (будинку). У зв`язку із цим положення частини п`ятоїстатті 376 ЦК Українине є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди. Прийняття в експлуатацію таких об`єктів нерухомості має здійснюватися органами державного архітектурно-будівельного контролю. Окрім того, суд вважає за необхідним зазначити , що згідно Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що закласом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів знезначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт,затвердженого Наказом Міністерства Регіонального розвитку будівництвата житлово-комунального господарства України 03.07.2018 року за№ 158, зареєстрованого в МЮ України 28.08.2018 року за № 976/32428 -для об`єктів збудованих (без оформлення дозвільних документів) у періодз 05.08.1992 року до 09.04.2015 року, право власності оформляється за спрощеною процедурою шляхом реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Отже самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності. Верховний Суд України у постанові від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13 сформулював правову позицію згідно з якою у розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. При цьому в постанові від 06 березня 2019 року у справі № 361/4685/17 Верховний Суд зауважив, що норма частини першоїстатті 376 ЦК України застосовується також і до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик. Верховним Судом у постанові від 15квітня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц звернуто увагу на те, що внаслідок самочинного будівництва у вигляді реконструкції об`єкт нерухомого майна втрачає тотожність із тим, на який власником було отримано право власності. Відповідно до пункту 3 Державних будівельних норм України В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва Українивід 22 липня 2009 року № 295, які були чинними в Україні із 01 січня 2010 року: -реконструкція житлового будинку- перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у зв`язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників; -прибудова- вид реконструкції, при якій збільшується площа забудови житлового будинку шляхом створення нових приміщень, що безпосередньо прилягають до зовнішніх стін будинку. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на майно, яке залишилось після смерті його матері [PERSON] на житловий будинок А-1 житловою площею 10,2 кв.м., загальною площею 25,7 кв.м., літньої кухні В., сараю Б, І водо колонки, ІІ замощення, № 1 паркану. Згідно технічного паспорту, який було виготовлено 20 травня 2021 року здійснено таке будівництво без дозвільних документів: житловий будинок «Е», загальною площею 141,2 кв.м., житловою площею 58,7 кв.м., сарай «Ж», альтанка «З», огорожа № 1, ворота № 2, замощення ІІ ( а.с. 13-18). Отже, в даному випадку змінився без дозвільних документів були збудовані житловий будинок «Е», загальною площею 141,2 кв.м., житловою площею 58,7 кв.м., сарай «Ж», альтанка «З», огорожа № 1, ворота № 2, замощення ІІ Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали справи не містять даних на підтвердження факту звернення спадкодавця до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю для набуття права власності та введення об`єкту до експлуатації у встановленому законом порядку. Інформація про наявність у спадкодавця дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об`єкту та вводу його до експлуатації у встановленому законодавством порядку відсутні. У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись в порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, в то в разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язкияк забудовника входять до складу спадщини. Отже, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Отже, вищезазначеними нормами права встановлено, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що спірне спадкове домоволодіння зазнало реконструкції внаслідок здійснення прибудови до будинку, будівництва нового будинку, споруджень, які істотним чином вплинули на його технічні характеристики, зокрема змінився статус будівель, їх розмір, створено нове житлове приміщення. Таким чином, внаслідок самочинного будівництва у вигляді реконструкції, будівництва нового об`єкту, житловий будинок втратив тотожність із тим домоволодінням, на який [PERSON] було отримано право власності за договором купівлі-продаж житлового будинку у 1999 року. За таких обставин, враховуючи той факт, що позивачем не доведено узаконення будівель спадкового домоволодіння, а суд не може підміняти орган, який наділений саме такими повноваженнями , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Проте зазначає, що в даному випадку, приймаючи до уваги факт здійснення спадкодавцем самочинного будівництва на належній їй земельній ділянці, що, в свою чергу призвело до зміни житлової площі будинку, втрати тотожності з житловим будинком, який спадкодавець набув у власність, позивач не позбавлений права звернутись до суду з позовом про визнання прав забудовника після смерті спадкодавця при наявності певних умов, передбачених нормами діючого права, що в подальшому є підставою для узаконення ним будівництва. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed