Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини - сина [PERSON],[INFO] з батьком [PERSON],[INFO] за адресою [ADDRESS], посилаючись на те, що після розлучення із відповідачем, син проживає разом із ним та перебуває на його утриманні. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з»явились. Представником подано суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд позов задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач в судове засідання не з'явилась, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. При розгляді справи судом встановлено. [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом РАГС Тернопільської міської ради. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, 05.01.2005року, шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22.02.2006року визначено місце проживання дитини [PERSON],[INFO] разом із мамою [PERSON] за адресою [ADDRESS], відібрано дитину в [PERSON]. З висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 50 від 20.01.2016 року, щодо відсутності підстав вирішення питання визначення місця проживання дитини [PERSON],[INFO] разом з батьком [PERSON] вбачається, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини з неповнолітнім [PERSON] проведено бесіду, під час якої з»ясовано, що [PERSON] зручно та комфортно проживати з батьком за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] пояснив, що його мати перебуває за кордоном. Але підтримує з ним зв»язок, і не заперечує щодо його проживання разом з батьком. Відповідно до вимог ст.157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.3 ст.160 Сімейного Кодексу України, якщо батьки проживають окремо, то місце проживання дитини, якій виповнилось 14 років, визначається нею самою. Враховуючи викладені обставини та те, що дитині виповнилось 15 років, дитина виявила бажання проживати разом із батьком, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом визначення місця проживання дитини - сина [PERSON],[INFO] разом із батьком [PERSON] за місцем його проживання в [ADDRESS].

Outcome: approved