Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача ПАТ СК «Альфа Страхування» про стягнення коштів, посилаючись на те, що 21 травня 2012 року між ними було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 046.0337105.116 за яким належний йому автомобіль був забезпечений. 04 жовтня 2012 року у м. Ланівці Тернопільської області його транспортний засіб було пошкоджено невстановленими особами, шляхом нанесення подряпин лакофарбовому покриттю. Після огляду страховим комісаром автомобіля та передачі необхідних матеріалів станцією технічного обслуговування, було нараховано збитки на суму 10'910 грн. Однак з них виплачено лише 5'500 грн. У подальшому, в ніч з 28 на 29 жовтня 2012 року мав місце другий страховий випадок - пошкодження належного йому автомобіля, в дворі будинку по вул. Чернівецькій, 63 в м. Тернопіль. 29 жовтня 2012 року працівники міліції і страховий комісар провели огляд та вартість відновлювальних робіт, за цим страховим випадком, була встановлена у розмірі 16'132 грн. 12 грудня 2012 року він, тобто позивач, отримав розрахунок відшкодування збитків лише на суму 3'532,46 грн., з яким не погодився, провів автотехнічне дослідження, котре вартувало 707,04 грн. та встановив реальну вартість пошкоджень на суму 26'021,33 грн., які відповідач відшкодовувати відмовляється. Окрім цього, враховуючи, що ПАТ СК «Альфа Страхування» прострочило виконання свого грошового зобов'язання по сплаті страхового відшкодування просить стягнути з нього 3% річних, що складає 630,82 грн., 2'461,53 грн. інфляційних витрат та 3'078,19 грн. неустойки. Також, в порядку ч. 4 ст. 997 ЦК України, вважає, що до відшкодування підлягають 5'613,36 грн. сплачених ним страхових внесків. 48,84 грн., котрі він затратив на належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи за допомогою телеграми, просить компенсувати за рахунок останнього. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з мотивів викладених у позовній заяві та просив його задовольнити. Представник відповідача ПАТ СК «Альфа Страхування» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив і зазначив, що посилання позивача на норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є безпідставними, оскільки договір № 046.0337105.053, котрий був укладений між сторонами, носить характер добровільного правочину. Також зазначає, що в результаті настання першого страхового випадку автомобілю позивача дійсно було заподіяно збитки в сумі 10'910 грн., однак відповідно до договору страхування, при розрахунку страхового відшкодування застосовувалась спрощена система врегулювання збитків, ліміт якої складає 8'000 грн. Також з цієї суми вирахована сума франшизи - 500 грн. Виплата цих грошей, а саме 7'500 грн., у відповідності до умов договору, повинно було бути здійснено у два транші, тобто 75 % від суми, зазначеної в рахунку СТО на першому етапі і 25 % на другому, після надання документів, що підтверджують факт виконання відновлювальних робіт та акту огляду відновлювального ТЗ. Перший транш, що складав 5'500 ними проведено, але оскільки позивач не надав відповідних документів, другого здійснено не було. Щож до другого страхового випадку то на підтвердження матеріального збитку за ним позивач надав рахунок СТО № 532 від 29 жовтня 2012 року і при його огляді виявлено, що він дублюється з розрахунком по першому страховому випадку № 483 від 09 жовтня 2012 року. Саме тому відповідач відмінусував пошкодження врегульовані по першому ДТП та здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 3'532,46 грн., що дорівнює сумі неоплачених пошкоджень по першому страховому випадку. Тому вважає обидва страхові випадки врегульованими належним чином і підстав для задоволення позову не вбачає. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити частково з огляду на таке. Позивач є власником автомобіля марки «Renault- Latitude», д.н.з. [NUMBER]. 21 травня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір добровільного страхування вказаного наземного транспорту № 046.0337105.116. За його умовами відповідач зобов'язався при настанні страхового випадку відшкодувати завданий збиток в межах страхової суми у порядку і на умовах, передбачених договором страхування, а [PERSON] зобов'язався своєчасно сплатити страховий платіж і виконати інші обов'язки, передбачені договором страхування. Предметом страхування, відповідно до п. 5 договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «Renaut- Latitude», д.н.з. [NUMBER], 2011 року випуску, який був придбаний в автосалоні ТОВ «ТерАвто Центр» 24 квітня 2012 року, без попередньої експлуатації (новий). При укладенні вказаного договору страхування за програмою «каско» був визначений об'єм відшкодування в сумі 200'000 грн. Одночасно були передбачені ризики, в тому числі: ДТП, протиправні дії третіх осіб, пожежа, стихійне лихо. 04 жовтня 2012 року у м. Ланівці, мав місце страховий випадок, а саме застрахований автомобіль було пошкоджено невстановленими особами, шляхом нанесення подряпин його лакофарбовому покриттю. Крім цього, в ніч з 28 на 29 жовтня 2012 року, застрахований автомобіль повторно був пошкоджений невстановленими особами. Машина підлягала відновлювальному ремонту. Вказані вище обставини визнані сторонами, і, в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Щож до розрахунку сум відшкодування то тут суд вважає за необхідне вказати наступне. 05 жовтня 2012 року позивач звернувся до ПАТ СК «Альфа - Страхування» стосовно розрахунку сум відшкодування за першим страховим випадком, було складено заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, акт огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) від 05 жовтня 2012 року. Згідно рахунку на оплату № 483 від 09 жовтня 2012 року, складеного ТзОВ «Терко Авто Інтернешнл», внаслідок вказаної події автомобілю позивача була завдана матеріальна шкода, котра оцінена в 10'910 грн. Однак фактично виплачено лише 5'500 грн. і ще 3'532,46 грн. повинно було бути перераховано після виконання робіт по ремонту авто. Однак ремонту не відбулось і виплати обмежились першою сумою. За даних обставин представник СК «Альфа Страхування» вважає страховий випадок врегульованим належним чином. В обґрунтування вказаних дій він посилається на умови договору страхування № 046.0337105.053 від 21 травня 2012 року, а саме на наявність там граничної суми відшкодування за спрощеною системою врегулювання збитків (ССВЗ), яка була застосована при розрахуванні сум відшкодування в даному випадку і складає 4 % від страхової суми, або 8'000 грн. Однак факту укладення між сторонами такого договору не встановлено, позаяк єдиним правочином, що підписали та з умовами якого погодились його учасники є договір № 046.0337105.116 від 21 травня 2012 року. Саме тому твердження представника «Альфа Страхування» про правомірність своїх дій до уваги судом не беруться. Окрім цього суд зазначає, що в п. 9 договору страхування № 046.0337105.116 від 21 травня 2012 року вказано, що максимальний ліміт відшкодування при використанні ССВЗ не може перевищувати 20'000 грн., тому позивач, отримавши пошкодження на 10'910 грн., мав право на їх повне відшкодування. Також заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, заяву про виплату страхового відшкодування (Авто КАСКО та ОСЦПВВНТЗ) та акт огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) було складено після настання другого страхового випадку. При розрахунку страхових виплат за ним, було взято до уваги рахунок на оплату № 532 від 29 жовтня 2012 року, складений ТзОВ «Терко Авто Інтернешнл», де зазначено, що відновлювальний ремонт транспортного засобу складатиме 16'132 грн. Однак, як стверджує представник відповідача, ця фактура була співставлена з розрахунком СТО за першим страховим випадком і встановлено, що вони дублюються і тому вирішено перерахувати [PERSON] ту суму коштів, яку він не доотримав при першому страховому випадку, а саме 3'532,46 грн. Ці гроші були перераховані на рахунок ТОВ «Терко Авто Інтернешнал», котре і повинно було здійснювати ремонт транспортного засобу, однак використані не були, оскільки авто у ремонт позивачем не надавалось. Це стверджується довідкою директора вказаної організації без номера та дати, котра міститься в матеріалах справи. Однак такі умовиводи представника відповідача не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтується на у мовах договору № 046.0337105.116 від 21 травня 2012 року та вимогах закону. Викладене ним поняття «дублюються» є оціночним і не зрозуміло з чого він виходив коли прийшов до такого переконання. Якщо річ в тому, що і в першому і в другому розрахунку зазначено проведення ряду аналогічних технічних операцій, то це не є підставою для відмови в здійснені страхової виплати, чи у зменшенні суми ремонтних робіт. Окрім цього не зрозуміло, чому відповідач вважав, що саме 3'532,46 грн. буде достатньо для повного відновлювального ремонту транспортного засобу позивача та якими документами це підтверджується. За таких обставин, при визначенні сум відшкодування суд виходить з даних, викладених у висновку еспертно-автотехнічного дослідження № 38/13-22 від 12 лютого 2013 року, оскільки він проведений кваліфікованим експертом, підстав сумніватись у його правдивості та достовірності немає. Отож даним висновком визначено вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля марки «Renault- Latitude», д.н.з. [NUMBER], внаслідок пошкодження автомобіля, станом на 12 лютого 2013 року, який становить 26'021,33 грн. Вартість даного висновку згідно акту здачі-приймання складає 707,04 грн., котрі позивач сплатив, що підтверджується копією квитанції № ПН2736 від 21 лютого 2013 року. Також з цього висновку, а саме з його додатку «ремонтная калькуляція запчастин № 26» вбачається, що «бампер З» повинен підлягати заміні і його вартість - 2'988 грн., включена до кінцевої суми відновлювального ремонту автомобіля. Однак як встановлено в судовому засіданні заміни даної запчастини позивач не здійснював, а тому її вартість слід виключити з загальної суми ремонтних робіт. Таким чином невідшкодована сума вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 17'533,33 грн. (26'021,33 - 5'500 (котрі він уже отримав від відповідача) - 2'988 (вартість «бампера З») = 17'533,33). Відповідно до вимог ст. 20. Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний: · ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; · протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; · при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом; · відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору; Згідно договору страхування № 046.0337105.116 від 21 травня 2012 року термін сплати страхового відшкодування становить 15 робочих днів. Враховуючи, що пакет документів був переданий страховику 30 жовтня 2012 року то кінцевою датою виплати цих коштів є 21 листопада 2012 року. Однак дана проплата не здійснена до цього часу. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Такі інфляційні збитки за період з 22 листопада 2012 року по 01 грудня 2013 року згідно наданого позивачем розрахунку становить - 3'495,14 грн. 3 % річних - 860,21 грн. Також відповідно до вимог статті 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Неустойка у даному випадку складає 4'301,05 грн. Статтею 997 ЦК України передбачено припинення договору страхування, зокрема якщо відмова страхувальника від договору обумовлена порушенням умов договору страховиком, страховик повертає страхувальникові сплачені ним страхові платежі повністю. Позивачем 21 травня 2012 року відповідно до рахунку фактури без номера, сплачено СК «Альфа Страхування» страховий платіж в сумі 2'806,68 грн., аналогічна сума була проплачена відповідно до квитанції № 62-201 К від 27 серпня 2012 року. Таким чином кошти, що підлягають поверненню відповідно до вимог зазначеної статті закону становлять - 5'613,36 грн. Згідно копії квитанції № 0039 від 03 січня 2013 року позивач оплатив телеграму для відповідача, надіслану з метою повідомлення його про дату, час та місце розгляду справи і цю суму слід також стягнути з останнього в користь [PERSON] Окрім цього з СК «Альфа Страхування» в корить позивача слід стягнути 707,04 грн., котрі він витратив при оплаті вартості висновку еспертно-автотехнічного дослідження № 38/13-22 від 12 лютого 2013 року. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог... Позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі п. 7 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-IV від 08 липня 2011 року. Отож, зважаючи на те, що загальна сума коштів, котра підлягає до стягнення з відповідача складає 32'558,97 грн. то з останнього в користь держави слід стягнути 325,58 грн. судового збору. Згідно з ремонтною калькуляцією запчастин для відновлювального ремонту автомобіля позивача, котра додається до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 38/13-22 від 12 лютого 2013 року, експертом визначено, що заміні підлягає «Решетка радиатора». Враховуючи, що суд прийшов до переконання про необхідність компенсації позивачу її вартості, останню слід передати відповідачу.

Outcome: partial