Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», Комунального концерну «Центр комунального сервісу» про визнання протиправними дії, зобов`язання надати достовірну інформацію, стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 01 квітня 2020 року позивач звернувся до Комунального концерну «Центр комунального сервісу» із заявою про здійснення перерахунку сум за комунальні послуги, однак позитивної відповіді не отримав. Як зазначає позивач, він є особою з інвалідністю 3 групи внаслідок війни, тому відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» має право на 100 % знижку на комунальні послуги. Однак, відповідач - 1 та відповідач - 2 систематично порушують права позивача, виставляють рахунки на оплату за неспожиту електроенергію, фальсифікують показання електролічильника. Також в рахунках - повідомленнях відповідачі не зазначають і не застосовують пільги щодо вивезення побутових відходів, утримання будинків та прибудинкової території, спожитої електроенергії та газу. Такі дії відповідачів призвели до моральних страждань позивача, у зв`язку з чим також просить стягнути з відповідачів моральну шкоду. Представником відповідача Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» було подано відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Так, позивач перебуває на обліку, як особа яка користується 100 % знижкою з оплати ЖКП. Станом на 01 червня 2015 року, на момент передачі будинку [ADDRESS] заборгованість по квартирі № 123 складала 763,43 грн. З 01 червня 2015 року по 01 жовтня 2019 року позивач отримував 100 % пільгу на послуги з утримання будинку та прибудинкової території. З 01 жовтня 2019 року нарахуванням пільгових сум займаються УПСЗН. З 01 жовтня 2019 року по 31 травня 2020 року була відсутня пільгова компенсація по особовому рахунку, що призвело до виникнення заборгованості у позивача перед підприємством. З 01 червня 2020 року по 31 грудня 2020 року відповідач-1 отримував часткову пільгову компенсацію на оплату за утримання будинків, споруд і прибудинкових територій, що призвело до наявності у позивача заборгованості. Таким чином, загальна сума за період з 01 жовтня 2019 року по 31 грудня 2020 року складає 2 219,54 грн. Представник відповідача-1 також зазначив, що підприємством не здійснюється нарахування оплат за спожитий природній газ та вивезення побутових відходів. Стосовно наявності заборгованості по електроенергії представник відповідача зазначила, що станом на 31 грудня 2020 року заборгованість складає 12 284,16 гривень. Так, станом на сьогодні, позивач не уклав окремого договору з постачальником електричної енергії. Підприємство уклало додаткову угоду про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії від 26 грудня 2018 року у тому числі на будинок [ADDRESS] (загальнобудинковий лічильник № 0132917 знаходиться на балансі підприємства). Вищезазначена сума заборгованості була сплачена підприємством згідно актів виконаних робіт. Щодо наданих фотокопій лічильника позивача, представник відповідача зазначив, що даний лічильник повірку не пройшов, не опломбований та не зареєстрований у постачальника даної комунальної послуги. Щодо моральної шкоди представник відповідача також заперечила в повному обсязі у зв`язку із її безпідставністю. Представником відповідача Комунального концерну «Центр комунального сервісу» було подано відзив в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та по суті позовних вимог пояснив наступне. Так, відповідач КК «ЦКС» не є належним відповідачем по даній справі, оскільки за своїми функціональними обов`язками не здійснює забезпечення та постачання позивача електричним носієм, не знімає показники з електролічильників, не здійснює друк та надсилання платіжних документів та інші вимоги, зазначені в позові. Щодо надання завірених копій платіжних документів, то представник в своєму відзиві зазначила, що такі документи надсилались щомісяця на адресу позивача. Також примірники надавались на звернення позивача до листа від 29 травня 2020 № 02/рц-10437 та на інші звернення. Разом з тим, представник зазначив, що платіжні документи не потребують додаткового посвідчення або завірення, є оригіналами та чинним законодавством України не передбачено таке посвідчення/завірення. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, вивчивши надані документи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є споживачем комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наданої копії посвідчення серії [NUMBER] від 07 квітня 2003 року, [PERSON] є інвалідом 3 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Даний факт не заперечується відповідачами по справі. Підставою звернення до суду стало те, що позивачу безпідставно з боку відповідачів почалося нарахування заборгованості за прибудинкову територію, електричну енергію, тому позивач фактично просить визнати незаконним та безпідставним нарахування за електропостачання, фальсифікації показань електролічильника, встановлення відсутності боргу за електропостачання та зобов`язання вчинення перерахунку сум. Так, позивач звернувся з позовом до відповідачів КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» та Комунального концерну «ЦКС». Однак суд вважає, що відповідач КК «ЦКС» не є належним відповідачем по справі з огляду на наступне. Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» є комунальним господарським об`єднанням піжприємтсв, утвореним рішенням КМР від 14 травня 2015 року за № 467/1331. Відповідно до положень п. 2.2 статуту напрямками діяльності КК «ЦКС» є: Забезпечення ведення централізованого обліку дебіторської та кредиторської заборгованості учасників концерну з метою забезпечення погашення дебіторської заборгованості та розрахунків по зобов`язаннях, які виникли перед кредиторами; відкриття сервісних центрів обслуговування з надання житлово-комунальних послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) житлових та нежитлових приміщень; забезпечення збору платежів від споживачів житлово-комунальних послуг на користь їх виконавців (виробників) відповідно до укладених договорів; забезпечення проведення претензійно-позовної роботи учасниками концерну за єдиною правовою позицією; надання платних послуг у галузі житлово-комунального господарства фізичним та юридичним особам; здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення; прийом споживачів, проведення систематичної інформаційно-роз`яснювальної роботи щодо порядку надання житлово-комунальних послуг; участь в організації та проведенні конференцій та інших науково-практичних заходів за участю фахівців учасників концерну; підготовка, публікація та розповсюдження навчальної, методичної та довідкової літератури; забезпечення супроводження фонду для фінансування заходів по впровадженню енергозбереження та реінновації окремих житлових будинків; створення та забезпечення роботи єдиної бази кадрових документів працівників учасників концерну; забезпечення здійснення компенсаційних виплат спеціальних пільгових пенсій для окремої категорії працівників учасників концерну; проведення енергоаудиту будівель з метою підвищення енергоефективності будівель міста Києва; на договірних засадах надання послуг по монтажу, демонтажу, опломбуванню, розпломбуванню квартирних засобів обліку, на умовах підряду. Пунктом 3.6 статут Конценру зазначено, що взаємовідносини концерну з його учасниками будуються на договірній основі між ними і делегованих концерну управлінських функцій, в яких обумовлюються відсоткові внески учасників на утримання концерну і обов`язки концерну перед учасниками по виконанню своїх зобов`язань перед ними і тих функцій, виконання яких учасники делегують концерну. Відповідно до своєї статутної діяльності до складу відповідача КК «ЦКС» на правах участників не включегл комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва. Виходячи зі статутних завдань відповідача КК «ЦКС», останній не втручається в фінасуво-господарську діяльність своїх участників та не відповідача за їх зобов`язаннями. Крім того, відповідач - 2 за своїми функціональними обов`язаками не дійснює забезпечення по постачання електричним носієм, в даному випадку позивача, не знімає показники з електролічильників, не здійснює друк та надсилання платіжних документів. Враховуючи вище викладене, відповідач-2 не є участником відносин з надання житлово-комунальних послуг, оскільки між позивачем, як споживачем, та надавачем послуг з електропостачання існують договірні відносини, а отже КК «ЦКС» не є належним відповідчем у справі. Окремо суд вважає за необхідне зазначити щодо позовної вимоги про визнання протиправними дії щодо ненадання відповідачем КК «ЦКС» завірені копії розрахунків-повідомлень за період з 01 травня 2018 року та непроведення перерахунку за достовірними даними елетролічильника у відповідності до пільг. Так, в своєму позові, позивач зазначає, що він звертався до відповідача-2 з листом щодо надання завірених копій рахунків-повідомлень з 01 травня 2018 року, однак такий лист залишися без позитивної відповіді. Як вбачається з листа № 965-П від 17 серпня 2020 року на звернення позивача, КК «ЦКС» повідомило, що у зв'язку із введенням в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними особами-підприємцями№ від 23 березня 2017 № 1982-VIII було внесено ряд змін, зокрема статтю 58і Господарського кодексу України, яка регламентує використання печатки суб`єктами господарювання, було доповнено ч. 1 та 3 в наступного змісту - суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків. КК «ЦКС» також зазначено, що для рахунків-повідомлень на сплату за житлово-комунальні послуги не передбачено спеціальних правил складання (типові форми яких не затверджено), які б передбачали обов`язковість наявності печатки. Та в якості додатка, відповідачем 2 було надіслано незавірені копії рахунків-повідомлень для сплати за житлово-комунальні послуги за період з 01 травня 2018 року до 01 серпня 2020 року включно. Так, пільги на оплату житво-комунальних послуг надаються підприємствами та організаціями в межах встановлених соціальних норм споживання, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» від 06.08.2014 № 409 (далі - Постанов № 409), а саме: -послуга з управління багатоквартирним будинком - 21 м2 загальної площі на одну особу та додатково 10,5 м2 на сімю (пп.2 п. 2 Постанови № 409); -послуга з постачання теплової енергії - у разі використання теплової енергії для централізованого або автономного опалення абонентам, житлові будинки яких обладнані вузлами комерційного обліку; -інші види послуг. Як зазначає відповідач-2, Згідно із даними програмних комплексів по особовим рахункам, що закріплені за адресою: [ADDRESS] до 30.06.2019 нарахування плати за житлово-комунальні послуги здійснювалися з врахуванням пільги «Особа з інвалідністю в наслідок війни» в розмірі 100% на 1 особу. Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі» від 17.04.2019 № 373, починаючи з 01.10.2019 впроваджено виплату пільг у грошовій безготівковій та грошовій готівковій формах. Згідно зазначеного Порядку, виплата розрахованої суми пільги здійснюється у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Мінсоцполітики в AT «Ощадбанк» на підставі укладеного між Мінсоцполітики та AT «Ощадбанк» договору. За заявою пільговика, поданою структурному підрозділу з питань соціального захисту населення до 15 жовтня (15 травня), у якій зазначаються виплатні реквізити, виплата пільги здійснюється у грошовій готівковій формі з початку опалювального (неопалювального) сезону. Та відповідно до наявної у Концерні інформації позивач отримує розраховану суму пільги у безготівковій формі, у зв`язку з чим перерахування коштів за послуги (витрати) здійснюється у такій послідовності: постачання теплової енергії, постачання та розподіл природного газу або постачання та розподіл електричної енергії за наявності відповідного виду індивідуального опалення, інших послуг. На підставі вище зазначено, суд не вбачає з боку відповідача-2 порушень прав позивача, оскільки останніми було надано відповідь щодо ненадання КК «ЦКС» належним чином завірених копій рахунків-повідомлень за період з 01 травня 2018 року по 01 серпня 2020 року включно. Більше того, відповідачем - 2 було надіслано на поштову адресу позивача дані копії рахунків-повідомлень. Не зважаючи на те, що позивач щомісяця отримує їх. А також, з боку відповідача КК «ЦКС» було роз`яснено механізм надання пільг та їх перерахунок. У зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги позивача [PERSON] про визнання протиправними дії відповіадча - 2 КК «ЦКС» щодо ненадання відповідачем КК «ЦКС» завірені копії розрахунків-повідомлень за період з 01 травня 2018 року та непроведення перерахунку за достовірними даними елетролічильника у відповідності до пільг. Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії відповідачів в частині систематичної фальсифікації показань електролічильника, ігнорування пільг, безпідставного формування сум неіснуючого боргу та визнання такими, що не відповідають дійсності показання електролічильника слід зазначити наступне, встановлення відсутності боргу та визнання суми боргу за електроенергію в сумі 12 284,16 гривень неіснуючою, недостовірною та такою, що ґрунтується на недостовірних показаннях електролічильника суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ст. 77 ЦПК України). Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивач, звертаючись з даними позовними вимогами надає суду фотокопію квартирного засобу обліку електричної енергії. Як зазначив, представник відповідача-1 в своєму відзиві, що на даний час між позивачем та постачальником електричної енергії (ПАТ «ДТЕК Київські електромережі») не укладений окремий договір, не відкритий особовий рахунок та лічильники в їх квартирах не повірені та не опломбовані. Дана обставина також підтверджується листом ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» від 03 травня 2018 року № 1/3/09/13/17575. На даний час, між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» та ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» укладено додаткову угоду про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії від 26 грудня 2018 року, у тому числі на будинок [ADDRESS] (загальнобудинковий лічильник № 0132917 знаходиться на балансі відповідача-1). Інших доказів на підтвердження своїх доводів, викладених в позовній заяві, позивачем надано не було. Крім того, з наданої бухгалтерської довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 01 липня 2018 року по 01 квітня 2021 року за позивачем [PERSON] станом на 31 грудня 2020 року наявна заборгованість по електроенергії в розмірі 12 284,16 гривень. Позивачем дана сума заборгованості не спростована та не надано доказів того на її спростування. У зв`язку з чим, встановити факт систематичного порушення з боку відповідачів та як наслідок їх протиправні дії щодо фальсифікації показань лічильника, встановлення відсутності боргу та визнання такого боргу не існуючого суду не вдається можливим, оскільки доказів, як могли б підтвердити дані обставини суду не були надані. З тих документів, наданих до позовної заяви та відзиву на позовну заяву, навпаки, вбачається наявність заборгованості у вказаному розмірі та фотокопія надана позивачем в якості доказу, не підтверджує того факту, що показання використаної електроенергії, зазначеної в рахунках, є недостовірними. Позивачем не було надано суду доказів того, що такий лічильник взятий на баланс надавачем послуг, проходив повірку та вважається справним. Такимч чином, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні позовних вимог позивача по визнання протиправними дії відповідачів в частині систематичної фальсифікації показань електролічильника, ігнорування пільг, безпідставного формування сум неіснуючого боргу та визнання такими, що не відповідають дійсності показання електролічильника слід зазначити наступне, встановлення відсутності боргу та визнання суми боргу за електроенергію в сумі 12 284,16 гривень неіснуючою, недостовірною та такою, що ґрунтується на недостовірних показаннях електролічильника у зв`язку із їх недоведеністю та не обґрунтованістю. Щодо позовної вимоги про зобов`язання вчинити перерахунок сум за спожиті комунальні послуги із зазначенням та урахуванням обсягу пільг [PERSON] в частині утримання будинків та прибудинкової території, спожитої електроенергії, вивезення побутових відходів та спожитого газу суд зазначає наступне. Як було зазначено судом, відповідач КК «ЦКС» не є належним відповідачем по даній справі, тому в частині пред`явлення позовної вимоги до даного відповідача суд приходить до висновку про відмову в задоволенні такої вимоги. Так, як було встановлено судом та не заперечується відповідачем -1, позивач є особою з інвалідністю 3 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Також позивач перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та користується 100 % відсотковою знижкою з оплати житлово-комунальних послуг. На підставі розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.02.2015 року № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» будинок [ADDRESS] з 01.06.2015 року був переданий на праві господарського відання Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» згідно з Актом приймання-передачі. На даний час, будинок [ADDRESS] перебуває на балансі відповідача - 1 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» та відповідно утримання будинку та прибудинкової території покладається на відповідача-1. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги зокрема 100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю)(Пункт 4 частини першої статті 13 із змінами, внесеними згідно із Законом № 488/95-ВР від 22.12.95, в редакції Закону № 52-IV від 04.07.2002). Оскільки судом було встановлено той факт, що позивач з 2003 року має посвідчення серії [NUMBER] від 07 квітня 2003 року, [PERSON] є інвалідом 3 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни то відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на встановлені пільги. Однак, як вбачається з рахунків-повідомлень, які приходять позивачу за адресою кв. [ADDRESS] , відповідач-1 здійснює нарахування коштів на утримання будинку та прибудинкової території без урахування відповідної пільги для інвалідів війни у розмірі 100-процентної знижки плати за користування житлом (квартирної плати), що підтверджується розрахунком заборгованості. Таким чином, суд вважає за доцільне зобов`язати відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» вчинити перерахунок за спожиті комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] з урахуванням обсягу пільг передбаченими ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Щодо зобов`язання відповідача - 1 вчинити перерахунок щодо спожитої електричної енергії, вивезення побутових відходів та спожитого газу, то суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даної позовної вимоги, оскільки Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» не нараховує споживачам за отримані послуги по вивезенню побутових відходів та використання природного газу. Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача. Відповідно до рішення Київської міської ради від 17.04.2018 № 479/4543 «Про визначення послуги з вивезення побутових відходів окремою комунальною послугою, право на здійснення якої виборюється на конкурсних засадах», послуги з вивезення побутових відходів на території міста Києва надає комунальне підприємство «Київкомунсервіс». Відповідно до вимог ч. 2 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» (із змінами станом на 19.12.2019) постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, укладеного з постачальником природного газу. Щодо позовної вимоги про попередження відповідача-1 про недопустимість фальсифікації даних електролічильника позивача з метою отримання у незаконний спосіб коштів на свою користь суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги, оскільки цивільним процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє. Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди в розмірі 200 000,00 гривень суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до загальних підстав деліктної відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправна поведінка заподіювана; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювана; вина Відсутність навіть однієї із умов свідчить про відсутність підстав для притягнення будь-якої особи до цивільно-правової відповідальності. Згідно п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивачем в рамках розгляду даної справи не надано доказів, які в б вказували на моральні чи фізичні страждання, або інші негативні явища, заподіяні [PERSON] незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, судом було встановлено, що відповіадч-2 не є належним відповідачем по даній справі, а з боку відповідача -1 не було вчинено будь-яких протиправних дій, що призвели до додаткових зусиль для організації життя позивача по спростування недостовірної інформації, як про те зазначає позивач в своєму позові. Таким чином, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні позовної вимоги позивача про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як передбачено ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial