Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, за змістом якого просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що квартира [ADDRESS] належить на йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15.06.1998 року та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 05.08.2016 року. 30.07.2009 року шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач не проживала у квартирі, однак у період перебування у шлюбі була там зареєстрована. На даний час відповідач [PERSON] у зазначеній квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, квартирою не цікавиться, в квартирі не з`являється, а тому позивач звернувся з відповідним позовом до суду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.04.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. У підготовчі засідання сторони не з`явлись. Від позивача та його представника надходили заяви про проведення підготовчих засідань без їх участі та просили суд долучити до матеріалів справи додаткові докази, а саме: акт про не проживання особи за місцем реєстрації, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Від відповідача відзиву на позовну заяву, заяв або клопотань на адресу суду не надходило. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 20.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити, проти заочного рішення суду не заперечує. Крім того, просить суд долучити до матеріалів справи відповідь на адвокатський запит. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву або будь-яких заяв до суду не направив, а тому на підставі статей 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за згодою позивача. За таких обставин, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності від 15.06.1998 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.08.2016 року та договору дарування 1/3 частини квартири від 15.03.2017 року (а.с. 4-7). Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 30.07.2009 року, серії [NUMBER] , розірвано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). З копії довідки №02/08.00-960 від 04.03.2017 року виданої КК «Центр комунального сервісу» вбачається, що у квартирі [ADDRESS] прописані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с 12). Крім того, з акту від 17.01.2018 року складеного комісією у складі майстрів та двірника, зазначено, що [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] (а.с. 13). Додатково, позивач надав суду акт про не проживання особи за місцем реєстрації від 19.06.2019 року де також зазначено, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). Суд звертає увагу, що відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, прізвище відповідача по справі зазначено « [PERSON] » (а.с. 16). На запит суду, Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області повідомив, що у відділі наявний актовий запис про шлюб № 1523 від 04.11.2009 року на [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , складений відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 56). Частиною 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною 2 статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з статтею 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі вище викладеного, суд вважає вимоги позивача правомірними, оскільки відповідач у зазначеній квартирі не мешкає з 2009 року, домовленостей між сторонами щодо збереження права користування квартирою не було, відтак, суд вважає за доцільне визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме- квартирою [ADDRESS] . Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 768, 40 грн.

Outcome: approved