Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні і просив припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в зв'язку з припиненням нею навчання, та стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що на підставі рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 28.02.2014 з нього були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на повнолітню дитину, яка навчається - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 січня 2014 року і до досягнення дитиною 23 років. В рішенні суду було вказано, що дочка досягла повноліття та навчається в Смілянському промислово - економічному коледжі ЧДТУ на денному відділенні. Згідно наданої коледжем довідки термін закінчення навчання 30.06.2015 року. Йому стало відомо, що дочка закінчила навчання в Смілянському промислово-економічному коледжі ЧДТУ 30 червня 2015 року, однак аліменти з нього стягуються щомісячно на підставі вищевказаного судового рішення. Таким чином, з липня 2015 року станом на 01 грудня 2015 року відповідачкою отримані аліменти в сумі 2811,01 грн., а з урахуванням переплати в сумі 549,69 грн. нею безпідставно отримано 3360,70 грн. Переплата утворилася в зв'язку з тим, що відповідачка неправильно вказала адресу його підприємства і виконавчий лист надійшов для стягнення лише в липні 2014 року, тому для погашення заборгованості з 28.01.2014 року з його заробітної плати утримувалося по 50% заробітку, незважаючи на те, що на його утриманні перебувало троє дітей і дружина - інвалід. Він вважає, що поскільки його дочка [PERSON] на даний час навчається на заочній формі навчання, вона має можливість працювати і заробляти кошти для оплати навчання. Він не в змозі надавати матеріальну допомогу дочці, поскільки має на утриманні трьох дітей і дружину - інваліда. Враховуючи вказані обставини, просив позов задоволити в повному обсязі. Відповідачка позов не визнала і пояснила, що її дочка [PERSON] навчається в навчально-науковому інституті економіки та бізнес - освіти Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини на заочній (контрактній) формі навчання. Вартість навчання за увесь період складає 9840 грн. Вона працює технічним працівником в школі і отримує невелику заробітну плату. Крім дочки [PERSON], вона має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], батько якого помер. Її доходу не вистачає на утримання двох дітей, тому вона вимушена брати кредити, щоб заплатити за навчання дочки. Вона вважає, що батько [PERSON] повинен також надавати дочці матеріальну допомогу, щоб вона мала змогу навчатися. Враховуючи вказані обставини, просила в задоволенні позову відмовити. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 28.02.2014 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 січня 2014 року і до досягнення дитиною 23 років. Дочка сторін [PERSON] з 01 вересня 2015 року навчається в навчально-науковому інституті економіки та бізнес - освіти Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини на заочній (контрактній) формі навчання, що підтверджується довідкою Уманського педагогічного університету імені Павла Тичини №56/11 від 12.01.2016. Термін навчання становить 1 рік 10 місяців, загальна вартість навчання складає 9840 грн., що підтверджується договором про навчання №203 від 19.08.2015. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених в ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідачкою в судовому засіданні було надано копію кредитного договору, згідно якого кредитна спілка «Добробут» надала [PERSON] кредит в сумі 4000 грн., сума кредиту використовується на цілі: навчання, що підтверджується п. 1.2 кредитного договору №1021 від 02 грудня 2015 року. Отже, відповідачка вживає всі можливі заходи для забезпечення процесу навчання дочки, однак обов'язок надавати матеріальну допомогу дитині до двадцяти трьох років, в зв'язку з продовженням навчання, покладено на обох батьків. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності та сукупності, враховуючи, що позивач є батьком повнолітньої дочки [PERSON], яка навчається на платній формі навчання і потребує матеріальної допомоги, позивач є працездатним, має постійне місце роботи та стабільний дохід, самостійних доходів відповідачки не вистачає на забезпечення процесу навчання дочки, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного ст. ст. 182, 199, 200 СК України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: dismissed