Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування збитків, мотивуючи його тим, що йому належала корова «Ласуня». Між позивачем та відповідачами була укладена усна угода про випас корів у спільній череді почергово. 24 вересня 2014 року відповідно до визначеної черговості, випас череди здійснювали відповідачі. 24 вересня 2014 року близько 14 год. позивачу стало відомо про те, що належна йому корова зникла, пізніше з'ясувалось, що корова застрягла в болоті. Позивач врятував корову самостійно та транспортував її додому. Відповідачі жодних дій щодо порятунку корови не вчиняли. Внаслідок неналежного виконання своїх обов'язків відповідачами, 25.09.2014 року, близько 2 год. корова загинула. У відповідності до результату розтину, корова загинула внаслідок переохолодження. Позивач вважає, що корова загинула внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх зобов'язань, тому йому було завдано матеріальної шкоди та моральної шкоди. Позивач прохав стягнути солідарно із відповідачів вартість корови в сумі 12 000грн. та моральну шкоду в сумі 5 000 грн., а також витрати на отримання правової допомоги. У відкритому судовому засіданні [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі вказав, що бездіяльність відповідачів спричинила смерть належної йому корови. Повідомив суду, що смерть корови завдала йому душевних страждань та моральної шкоди, яку оцінює в 5 000грн. Прохав стягнути із відповідачів 12000 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди. Його представник, [PERSON] , що діє на підставі доручення, позовні вимоги підтримав та прохав позов задовольнити в повному обсязі, оскільки в результаті неналежного виконання зобов'язання відповідачами, позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі вказавши, що дійсно, зранку 24.09.2014р. здійснював випас корів у спільній череді, почергово. В череді випасалася корова належна позивачу. Протягом дня, внаслідок випадання великої кількості опадів у вигляді дощу, створилися несприятливі погодні умови. Корови в череді розходилися по пасовищу, і він, разом із іншими пастухами, старалися стримувати їх в одному місці. Корова, належна [PERSON], зайшла у балку, де впала, та застрягла задніми ногами в розмоклій від дощу землі. Виявивши це [PERSON] діставшись до села, повідомила господаря корови, який організував відправку корови з пасовища додому. Відповідач [PERSON] пояснення [PERSON] підтвердила, пояснюючи суду, що 24.09.2014р. випала їх черга випасати сільських корів. В цей день створилися несприятливі погодні умови, і коли вони виявили корову, належну [PERSON], яка відбилася від череди, у балці, вони негайно відіслали [PERSON] до села, щоб повідомити про це позивачу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, прохала відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, так як вважає, що вона одразу ж повідомила про це господаря, котрий вжив заходів для того, щоб забрати корову з пасовища та відвезти додому. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснивши суду, що в той день, разом із іншими відповідачами випасав корів до обіду та не був присутнім коли розшукали корову позивача. Також відповідачі пояснювали суду, що самі намагалися допомогти корові, проте їхні зусилля були марними. Відповідачі одразу ж повідомили власнику про те, що корова впала, вважають, що їхньої вини в смерті корови немає. В судовому засіданні представник відповідачів, [PERSON], що діє на підставі доручення, повідомила суду, що відповідачі дійсно здійснювали випас належної позивачу корови. Жодного договору між позивачем та відповідачами не укладалося, тому відповідачі не можуть нести відповідальності перед позивачем. Вказала, що проблеми зі здоров'ям корови могли бути викликані складними погодними умовами в той день. Відповідачі жодних дій, які б спричинили шкоду здоров'ю корови, не вчиняли. Корова була живою коли позивач забирав її із пасовища, та померла в подвір'ї позивача через 12 годин. Прохала відмовити в задоволенні позову в повному обсязі оскільки вина відповідачів в смерті корови відсутня. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачів та їх представника, допитавши свідків, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного. Судом по справі встановлено, що згідно копії паспорту великої рогатої худоби серії ВВ № 089582, корова «Ласуня» № UA5300129868 належала [PERSON], жителю с. Василівка Семенівського району Полтавської області. Згідно довідки виданої 25.09.2014р. Семенівською РДЛВМ Полтавської області, корова «Ласуня» № UA5300129868, о 02год. 00хв 25.09.20014р. загинула. Тварина загинула від : 1) запалення шлунково-кишкового тракту, попадання з кормом невідомої ентомології бактеріологічної інфекції, 2) можливого переохолодження. 24.09.2014р. відповідачі здійснювали випас череди корів, зокрема і належної позивачу корови «Ласуня». Під час випасу корова зайшла у балку, де впала, та застрягла задніми ногами в розмоклій від дощу землі. Відповідачі намагалися самотужки допомогти корові вибратися, а потім повідомили [PERSON] про те, що корова впала на ноги та не може вибратися. Позивач самостійно забрав корову з пасовища додому. Під час цього корова була живою. Корова загинула через 12-13 годин після того як [PERSON] забрав її з пасовища, у нього на подвір'ї. Судом встановлено, що, відповідно до довідки № 33-03-23/434 від 09.12.2014р., виданої Полтавським обласним центром з гідрометеорології, на території Семенівського району Полтавської області 24.09.2014р. спостерігалися складні погодні умови (хмарно, сильний дощ, пориви вітру до 20м/сек. низька температура). Суд вважає, що такі погодні умови могли сприяти переохолодженню корови «Ласуня», як в період перебування її на пасовищі, коли вона застрягла так і в той час, коли вона лежала на подвір'ї в господарстві [PERSON] та узгоджуються із однією із причин загибелі тварини (можливе переохолодження). Судом також встановлено, що [PERSON] забрав корову з пасовища по обіді 24.09.2014р. Під час того як позивач забирав корову вона була живою, [PERSON] до господарства ветеринарних лікарів не викликав. В матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що позивач надав корові належну медичну допомогу та вжив всіх, залежних від нього заходів, для порятунку худоби. Відповідно до ч.1 ст.627 Цивільного Кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Відповідно до ч.1 ст.629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.614 Цивільного Кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Суд вважає, що наявна в матеріалах справи довідка про загибель тварини не свідчить про те, що саме дії (бездіяльність) відповідачів спричинили загибель тварини. Жодних доказів наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями (бездіяльністю) відповідачів та загибеллю корови «Ласуня» № UA5300129868 в судовому засіданні не встановлено. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 57 Цивільного процесуального Кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 57 Цивільного процесуального Кодексу України, ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального Кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 22 Цивільного Кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування . Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про відсутність порушень відповідачами своїх зобов'язань за договором, а тому вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.2 ст. 23 Цивільного Кодексу України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В ході судового засідання судом не встановлено, обставин , які б свідчили про неналежне виконання договору про випас корів, і суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема,повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення, тому в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України судові витрати підлягають залишенню за позивачем. На підставі ст.ст. 15, 16, 22, 23, 614, 627, 629 ЦК України,

Outcome: dismissed