Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позову мотивовано тим, що 03 червня 2006 року померла мати позивача [PERSON], а 15 жовтня 2015 року помер батько - [PERSON]. Після смерті матері залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по вулиці Л.Толстого, №13 в смт. Королево, який належав померлій матері позивача [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 128. Також до спадкового майна відноситься земельна ділянка пл.0.13 га для обслуговування житлового будинку по вулиці Л.Толстого, №13 в смт. Королево, яка належала також [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 022170, виданого Королівським селищним головою 25 жовтня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 560. Житловий будинок по вулиці Л.Толстого в смт. Королево має загальну корисну площу 95.8 кв.м., в тому числі житлову пл.18.5 кв.м. Спадкоємцями першої черги до майна померлої [PERSON] відповідно до ст..1261 ЦК України є її діти: син [PERSON] , дочка [PERSON]. В 6-ти місячний строк після смерті матері ніхто із спадкоємців не подали заяву до нотаріуса на прийняття спадщини. Позивач прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України так як із спадкодавцем [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований у спадковому будинку, що підтверджується будинковою книгою, штампом про реєстрацію за вказаною адресою. Відповідачка [PERSON] спадщину не прийняла, претензій до спадкового майна не має. Позивач [PERSON] звернувся у Виноградівську державну нотаріальну контору, щоб оформити спадщину після померлої матері, але 31 січня 2017 року державний нотаріус відмовив в оформленні спадщини, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом із-за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений належним чином своєчасно, в судове засідання не зявився, однак його представник [PERSON], подала до до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та про те, що вимоги позову підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення вимог заявленого позову. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10,11,59,60,61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В судовому засіданні встановлено, що 03 червня 2006 року померла мати позивача [PERSON], а 15 жовтня 2015 року помер батько - [PERSON]. Після смерті матері залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по вулиці Л.Толстого, №13 в смт. Королево, який належав померлій матері позивача [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 128. Також до спадкового майна відноситься земельна ділянка пл.0.13 га для обслуговування житлового будинку по вулиці Л.Толстого, №13 в смт. Королево, яка належала також [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 022170, виданого Королівським селищним головою 25 жовтня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 560. Житловий будинок по вулиці Л.Толстого в смт. Королево має загальну корисну площу 95.8 кв.м., в тому числі житлову пл.18.5 кв.м. Спадкоємцями першої черги до майна померлої [PERSON] відповідно до ст..1261 ЦК України є її діти: син [PERSON] , дочка [PERSON]. В 6-ти місячний строк після смерті матері ніхто із спадкоємців не подали заяву до нотаріуса на прийняття спадщини. Позивач прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України так як із спадкодавцем [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований у спадковому будинку, що підтверджується будинковою книгою, штампом про реєстрацію за вказаною адресою. Відповідачка [PERSON] спадщину не прийняла, претензій до спадкового майна не має. Позивач [PERSON] звернувся у Виноградівську державну нотаріальну контору, щоб оформити спадщину після померлої матері, але 31 січня 2017 року державний нотаріус відмовив в оформленні спадщини, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом із-за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. За таких обставин, виходячи з приписів ст. 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: approved