Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що в 70-х роках він за власні кошти збудував житловий будинок по вулиці Підгірна, 118 (старий номер 52) в смт. Володарське Володарського району Донецької області, проте, свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок не отримав, реєстрацію в БТІ не здійснив у звязку з неусвідомленістю вимог законодавства з цього питання. На теперішній він звернувся до реєстраційної служби з заявою про реєстрацію права власності на зазначений будинок, але йому було відмовлено у звязку з відсутністю рішення виконкому [PERSON] ради депутатів трудящих № 3 від 12.02.1975 року, яке є невідємною частиною договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. Надати копію рішення на даний час неможливо, оскільки Державний архів Донецької області, де він зберігався, знаходиться на непідконтрольній території України. Зазначає, що будинок не відноситься до самочинного будівництва, забудований за згодою виконкому [PERSON] ради депутатів трудящих, відповідає ДБН України, є придатним до проживання. Просить визнати за собою право власності на житловий будинок з надвірними спорудами і будівлями, розташований за адресою: смт. Володарське, вул. Підгірна, буд. 118 та вчинити дії, повязані з державною реєстрацією прав та їх обтяжень. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні. Суду пояснив, що рішенням виконкому [PERSON] ради депутатів трудящих №3 від 12.02.1975 року йому було надана земельна ділянка для будівництва житлового будинку в смт. Володарське по вул. Підгірній. Будівництво будинку він закінчив в 1979 році, але свідоцтво про право власності та реєстрацію в БТІ не здійснив, оскільки був неусвідомлений з вимогами законодавства з цього питання. Проте, в 1993 році [PERSON] селищна рада народних депутатів затвердила акт прийомки житлового будинку по вул. Підгірна, 118 та даний будинок був прийнятий в експлуатацію. З метою проведення державної реєстрації права власності на будинок він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби [PERSON] РУЮ, але йому було відмовлено в державній реєстрації права власності, в звязку з відсутністю рішення виконкому [PERSON] ради депутатів трудящих № 3 від 12.02.1975 року, яке є невідємною частиною договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. Дане рішення він не має можливості надати, оскільки документи виконкому [PERSON] селищної ради по 1991 рік передані до Державного архіву Донецької області, який на даний час знаходиться на непідконтрольній території України. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Володарського району Донецької області [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] служби [PERSON] районного управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, місце і час розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, з кількістю кімнат від однієї до пяти включно від 13.05.1976 року виконком [PERSON] ради депутатів трудящих, відповідно до рішення виконкому [PERSON] селищної ради депутатів трудящих № 3 від 12.02.1975 року, надав [PERSON] право безстрокового користування земельною ділянкою по вул. Підгірній, 52, загальною площею 700 кв.м., для будівництва житлового будинку. Рішення виконкому [PERSON] селищної ради депутатів трудящих додається до договору як його невідємна частина. Згідно дозволу № 33 на виконання робіт дійсного до 12.02.1978 року забудовнику [PERSON] на земельній ділянці по вул. Підгірній смт. Володарське на підставі рішення виконкому [PERSON] селищної ради депутатів трудящих № 3 від 12.02.1975 року дозволено виконання будівельних, сантехнічних та спеціальних робіт по обєктам, які значаться на плані забудови, який виданий технічним бюро при районному архітекторі. Відповідно до довідки виконкому [PERSON] селищної ради Володарського району Донецької області № 1777 від 09.07.2015 року жилому домоволодінню, яке належить [PERSON] та розташоване в смт. Володарське, після проведення інвентаризації жилих будинків в смт. Володарське на теперішній час присвоєно адресу: смт. Володарське, вул. Підгірна, б. 118 (числилася раніше адреса вул. Підгірна, б. 52). Згідно розпорядженню [PERSON] селищної ради народних депутатів № 2/18-р від 05.03.1993 року вирішено затвердити акт приймання житлового будинку по вул. Підгірній, 118 та БТІ смт. Володарське видати свідоцтво на право власності на домоволодіння по вул. Підгірній, 118 на [PERSON] Відповідно до акту приймання індивідуального домоволодіння предявлене до здачі домоволодіння [PERSON], яке розташоване по вул. Підгірній, № 118 в смт. Володарське вважається прийнятим до експлуатації. 05.06.2015 року субєктом господарювання ФОП [PERSON] замовнику технічної інвентаризації [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на одноквартирний (садибний) житловий будинок № 118 по вул. Підгірній в смт. Володарське. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] служби [PERSON] РУЮ у Донецькій області № 23042060 від 22.07.2015 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований: Донецька область, Володарський район, смт. Володарське, вул. Підгірна, буд. 118, в звязку з відсутністю рішення виконкому [PERSON] ради депутатів трудящих № 3 від 12.02.1975 року, яке є невідємною частиною Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. Відповідно до архівної довідки від 19.07.2015 року № 34 документи виконкому [PERSON] селищної ради по 1991 рік передано на постійне зберігання до Державного архіву Донецької області в м. Донецьк, документи опинилися в зоні непідконтрольній Україні. Відповідно до п. 49 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року, для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, заявник подає: - документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, може також вважатися рішення сільської ради щодо передачі (надання) земельної ділянки у власність або користування; - виписку з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради, сільським головою (у разі, коли виконавчий орган не створений) або відповідною архівною установою; - технічний паспорт на обєкт нерухомого майна (у разі, коли у виписці з погосподарської книги відсутні відомості про технічні характеристики обєкта нерухомого майна). Згідно правового змісту ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячі із правової позиції Верховного Суду України по справі № 6-137цс13 право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Із досліджених в суді доказів вбачається, що спірний будинок будувався в період з 1975 по 1987 роки, а тому правовідносини щодо отримання права власності на цей будинок регулюються ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. У 1987 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року №8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції). Зокрема, за пунктом 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію. Таким чином, з моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акту державної комісії про прийняття збудованого громадянином у 1987 році житлового будинку цей громадянин набув статусу власника житлового будинку, а значить набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. У звязку з тим, що на даний час позивач позбавлений провести державну реєстрацію права власності на даний будинок через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій розташовано будинок, суд вважає за необхідне захистити його право шляхом визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: вул. Підгірна № 118 в смт. Володарське Володарського району Донецької області. Щодо вимоги позивача про вчинення дій, повязаних з державною реєстрацією прав та їх обтяжень, то суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до\~п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, наявність у позивача рішення суду про визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірним будівлями і спорудами є підставою для проведення державної реєстрації права власності, а тому у позивача немає ніяких перешкод у вчиненні дій, повязаних з державною реєстрацією права власності на житловий будинок, тим паче ним не надано суду доказів, що це його право порушено та підлягає судовому захисту, в звязку з чим в цій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial