Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]., в якому просить розірвати договір довічного утримання, укладений 06 лютого 2015 року між ним та відповідачем, відповідно до якого він передав у власність відповідачу належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п.п. 6,7 Договору відповідач зобовязався надавати медичну допомогу, забезпечувати ліками та засобами гігієни, у разі потреби купувати та доставляти продукти харчування. Вартість харчування, догляду та необхідної допомоги за місяць сторонами визначена в сумі 200 грн. Зазначає,, що відповідач відповідно до умов договору не виконує свої зобовязання, не надає продуктів харчування, взагалі не надає будь-якої допомоги. На підставі чого просить розірвати договір довічного утримання, припинити за відповідачем право власності на квартиру та визнати за ним право власності на спірну квартиру. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. 06 лютого 2015 року був укладений договір довічного утримання, між [PERSON] до [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстровий № 154. Право власності за реєстровано за відповідачем. Предметом договору є квартира [ADDRESS], яка належала позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально 25.02.2011 року за реєстр. № 318. (а.с. 4,9). Відповідно до п.п. 6,7 Договору відповідач зобовязався надавати медичну допомогу, забезпечувати ліками та засобами гігієни, у разі потреби купувати та доставляти продукти харчування. Вартість харчування, догляду та необхідної допомоги за місяць сторонами визначена в сумі 200 грн.. Відповідно до\~ст.744 ЦК України\~\~за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. У силу вимог\~ст.755 ЦК України\~\~договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків за договором незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша\~статті 756 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач визнав позов в повному обсязі, обставини на які посилається позивач не підлягають доказуванню, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В частині вимог про припинення права власності на відповідачем на спірну квартиру, вимоги не підлягають задоволенню, оскільки при розірванні договору право власності переходить до відчужувача, що передбачено законодавством, тому додаткового захисту судом не потребує. Судові витрати, які документально підтверджені, у відповідності до\~статті 88 ЦПК України\~суд покладає на відповідача.

Outcome: partial