Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 14.11.2007 між ним та ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Омега Банк») було укладено кредитний договір №2707/1107/98-026, згідно якого [PERSON] надано кредит в сумі 65 000, 00 доларів США, з кінцевим строком повернення 14.11.2017. В забезпечення виконання умов Кредитного договору 14.11.2007 між позивачем та ВАТ «Сведбанк» укладено іпотечний договір №2707/1107/98-026-Z-118, предметом іпотеки є квартира за адресою; [ADDRESS] . 25.05.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір продажу прав вимоги, відповідно до якого порядку, обсязі та на умовах визначених даним договором ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами , внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов»язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників до повного, належного та реального виконання обов»язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Посилаючись на те, що оспорюваний договір вчинений з порушенням норм чинного законодавства та порушує його права, як боржника просить визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» в частині передачі прав вимоги за Кредитним договором №2707/1107/98-026 від 14.11.2007 та договору іпотеки №2707/1107/98-026-Z-118 від 14.11.2007. Представник позивача в судовому засідання позов підтримав, з підстав викладених у ньому, просив задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» в судовому засідання заперечував проти задоволення позову. Заперечення подав у письмовому виді. Представник відповідача ПАТ «Омега Банк» в судове засідання не з»явився, направив клопотання про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 25.05.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір продажу прав вимоги, відповідно до якого порядку, обсязі та на умовах визначених даним договором ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами , внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов»язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників до повного, належного та реального виконання обов»язків за кредитними та забезпечувальними договорами ( а.с.40-54) Згідно додатку №1 предметом договору купівлі-продажу були зокрема вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №2707/1107/98-026 від 14.11.2007 та договором іпотеки №2707/1107/98-026-Z-118 від 14.11.2007 ( а.с.56) Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. В Кредитному договорі, укладеному між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» відсутнє положення котре б містило заборону здійснювати кредитором відступлення прав вимоги по вказаному зобов'язанню на користь третьої особи. Згідно ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Твердження позивача про недотримання нотаріальної форми правочину суд не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи містяться копії як договору про відступлення прав вимоги від 25 травня 2012 року так і додатку до нього, які укладені у письмовій формі та посвідчені нотаріально. Разом з тим, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.26 своєї постанови від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Також суд надає оцінку тій обставині, що оспорюваний договір купівлі-продажу прав вимоги не стосується інтересів позивача, який не є стороною даного договору. Крім того, позивачем не доведено, яким чином порушуються, не визнаються або оспорюються його права, свободи чи інтереси укладеним договором, а відтак позивач не є особою, яка у відповідності до ст. 215 ЦК України має право оспорювати даний договір. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed