Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Вугледарського міського суду Донецької області з позовом до Управління міського господарства Вугледарської міської ради про визнання права на приватизацію житлового приміщення та зобов`язання її провести. Свої позовні вимоги позивач мотивують тим, що з листопада 1989 року проживає та зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка складається з однієї житлової кімнати, жилою площею 14,23 кв.м., отриманої ним на підставі посвідчення № [NUMBER] на право зайняття житлового приміщення, виданого на підставі рішення дирекції на профкому ДП «Шахта «Південнодонбаська № 3» від 07.07.1989 року. Рішенням Вугледарської міської ради від 17.03.1999 року змінено правовий режим у будинку за зазначеною адресою та включено до житлового фонду постійного проживання, зобов`язано відповідний департамент здійснити дії щодо укладання договорів найму на жилі приміщення, з відкриттям особових рахунків з закріпленням жилих приміщень в постійне користування з особами, які проживають в квартирах зазначеного будинку. 10.12.2020 року позивач звернувся до органу приватизації з заявою про передачу йому у приватну власність квартири за адресою: [ADDRESS] , додавши до заяви всі необхідні документи. Відповідачем було відмовлено позивачу у приватизації квартири з посиланням на те, що позивачем не надано всіх необхідних документів, а саме ордера про надання житлової площі, тоді як позивачем надано посвідчення на право зайняття житлової кімнати в гуртожитку, як тимчасового приміщення для проживання його сім`ї. Позивач вважає відмову відповідача у приватизації зазначеної квартири незаконною та такою, що порушує його права на набуття права власності на житло у встановленому законом порядку. Позивач просить суд визнати незаконною відмову Управління міського господарства Вугледарської міської ради в приватизації Дубницьким А.А. квартири за адресою: [ADDRESS] , без наявності ордера про надання жилої площі за вказаною адресою та зобов`язати Управління міського господарства Вугледарської міської ради здійснити приватизацію квартири за зазначеною адресою без наявності ордера про надання жилої площі. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розписками про вручення судової повістки. Про причини неявки позивач та його представник суд не повідомили (а.с.49-50). Відповідач про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином Від відповідача на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, на розсуд суду (а.с.51-53). Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомлених сторін, суд вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі документів та доказів. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що сім`ї [PERSON] з чотирьох чоловік було надано квартиру житловою площею 14,25 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , за спільним рішенням адміністрації Шахти «Південнодонбаська» № 3 та профспілкової організації, що підтверджується копією посвідчення № 206 від 07.07.1989 року (а.с.8). Рішенням Вугледарської міської ради № ХХІІІ-10-20 від 17.03.1999 року було змінено правовий статус сімейного гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , на житловий будинок, з необхідністю заключення договорів найму на жиле приміщення і відкриття особових рахунків з особами, які проживають в квартирах зазначеного будинку, з закріпленням зайнятих жилих приміщень в постійне користування (а.с.32). Відповідно до довідки № 45 від 28.09.2020 року в квартирі загальною площею 28,97 кв.м за адресою: [ADDRESS] , прописані [PERSON] та [PERSON] (а.с.31). Згідно із інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та щодо суб`єкта № 266215561 від 16.07.2021 року та № 266215976 від 16.07.2021 року в зазначених реєстрах відсутні відомості щодо квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с10-11). Відповідно до довідок Управлінням міського господарства Вугледарської міської ради № 22-20 та № 23-20 від 02.12.2020 року [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , не приймали участь у приватизації житла житлового фонду м. Вугледара (а.с.19, 33). Крім того, квартира за адресою: [ADDRESS] , не приватизована, що підтверджується листом Управлінням міського господарства Вугледарської міської ради № 01-11-803/0/71-20-0.311 від 03.12.2020 року (а.с.21). Згідно із довідкою КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» № 01-10/17 від 01.10.2020 року ордер на квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підприємстві відсутній (а.с.30). Також, ордер на квартиру за адресою: [ADDRESS] , відсутній в ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», що підтверджується довідкою архіваріуса підприємства (а.с.28). Позивач [PERSON] 10.12.2020 року звернувся до Управління міського господарства Вугледарської міської ради з заявою про передачу йому у приватну власність квартири за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] було повідомлено, що здійснити приватизацію та оформити документи про передачу квартири за адресою: [ADDRESS] , на його користь немає законних підстав через неповний пакет документів, а саме відсутність копії ордера на зазначене житлове приміщення, що підтверджується відповідним листом Управління міського господарства Вугледарської міської ради № 01-11-838/0/71-20-0.311 від 21.12.2020 року (а.с.9). Факт постійного проживання [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] , підтверджується наданими ним копіями договору про надання послуг з централізованого опалення від 20.10.2017 року, договору найму житла в будинках державного та комунального житлового фонду від 02.11.2001 року, договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 27.02.2019 року, типового договору постачання природного газу побутовим споживачам від 14.09.2020 року (а.с.12-14, 20-27). Таким чином, судом встановлено, що спір у справі виник у зв`язку з відмовою органу приватизації позивачу у приватизації спірної квартири. Статтею 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. Відповідно до\~ст.47\~Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За правилами ст.\~345\~ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. У ч. 3 ст. 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ч. 4-5 ст. 5 Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Згідно із ч. 11 ст.\~8\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. У ч. 10 ст.\~8\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (ч. 4 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18). Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У пункті 36 рішення від 18.11.2004 року у справі «Прокопович проти Росії» ЄСПЛ визначив, що концепція «житла» за змістом ст. 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі п. 1 ст. 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63). Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні ст. 8 Конвенції. Принцип пропорційності у розумінні Європейській суд з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Суд враховує, що позивач [PERSON] вселився до квартири за адресою: [ADDRESS] , в листопаді 1989 року. На підставі відповідного рішення Вугледарської міської ради було змінено правовий статус сімейного гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , на житловий будинок, з необхідністю заключення договорів найму на жиле приміщення і відкриття особових рахунків з особами, які проживають в квартирах зазначеного будинку, з закріпленням зайнятих жилих приміщень в постійне користування. [PERSON] несе витрати з утримання зазначеної квартири. Законність проживання [PERSON] у спірній квартирі відповідачем не оспорено, вимоги про усунення перешкод у користуванні спірним житлом відповідач протягом усього часу проживання позивача не заявляв. Окрім того, суд приходить до висновку, що [PERSON] має достатні та триваючі зв`язки з конкретним місцем проживання, а зазначене житлове приміщення є в цілому його «житлом», у розумінні ст. 8 Конвенції. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати незаконною відмову Управління міського господарства Вугледарської міської ради в приватизації Дубницьким А.А. квартири за адресою: [ADDRESS] , без наявності ордера про надання жилої площі за вказаною адресою. Щодо позовної вимоги про зобов`язання Управління міського господарства Вугледарської міської ради здійснити приватизацію квартири за зазначеною адресою без наявності ордера про надання жилої площі суд вважає, що не в праві перебирати на себе функції органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а в даному випадку Управління міського господарства Вугледарської міської ради, а саме зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити вказану вимогу позовної заяви [PERSON] . Підсумовуючи викладене, суд вважає за доцільне зобов`язати Управління міського господарства Вугледарської міської ради повторно розглянути заяву [PERSON] щодо приватизації ним квартири за адресою: [ADDRESS] , без наявності ордера про надання жилої площі за зазначеною адресою, з урахуванням висновків даного рішення суду. Згідно із ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved