Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь грошові кошти в сумі 21347 грн. 26 коп., сплачених 16.03.2016 року ним [PERSON] в рахунок погашення боргу [PERSON] за виконавчим листом № 316/506/15-ц виданим 26.05.2015 року Енергодарським міським судом Запорізької області, а також стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., 10 грн. 00 коп. - банківську комісію за оплату судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 468 грн. 00 коп., а всього 1029 грн. 21 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.09.2011 року він [PERSON] придбав у [PERSON] автомобіль марки «DАЕWОО», модель LАNOS ТF69Y, 2007 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама) №SUРТF69YО7W322901, реєстраційний номер [NUMBER], що належав відповідачці на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії АС №019732, виданого РЕВ МВ ДАІ №4 при УМВС України в Запорізькій області м. Енергодар від 20.06.2007 року. На момент укладення договору купівлі-продажу від імені відповідачки діяла громадянка [PERSON] на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] від 27.04.2010 року, за реєстровим № 1346. Купівля-продаж була здійснена шляхом прийняття продавцем в особі [PERSON] (що діяла на підставі довіреності) від позивача грошових коштів в розмірі 5600 доларів США та складанням розписки про те, що вона отримала за вказаний автомобіль дані грошові кошти, які становлять його ринкову вартість. 30.09.2011 року нею [PERSON] від імені власника транспортного засобу [PERSON], за реєстровим №478К в підтвердження укладеної угоди йому [PERSON] була видана довіреність на право управління, розпорядження та експлуатації транспортним засобом посвідчена приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] Повне переоформлення автотранспортного засобу у зв'язку з браком часу вони не встигли зробити, і він [PERSON] вирішив самостійно зняти засіб з реєстраційного обліку пізніше, та продовжив здійснювати управління, розпорядження та експлуатацію автомобілем на підставі довіреності. 15.03.2016 року транспортний засіб було зупинено інспектором ГУПП у пункті пропуску м. Василівка Запорізької області, під час даної зупинки він [PERSON] дізнався, що попередній власник автомобіля, [PERSON] має несплачені борги за кредитним договором, автомобіль знаходиться у заставі та розшуку ВДВС Енергодарського МУЮ, у зв'язку з чим відповідно до статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає тимчасовому затриманню, про що складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 15.03.2016 року в присутності свідків. Як було встановлено ним [PERSON], всі боргові зобов'язання за кредитним договором виникли до продажу машини, тобто відповідач [PERSON] навмисно приховала вказану інформацію. Енергодарським міським судом Запорізької області, 26.05.2015 року видано виконавчий лист № 316/506/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 21347,26 грн., на підставі якого 02.11.2015 року державним виконавцем ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області Сиротинко І.П. оголошено в розшук транспортний засіб: DAWEOO LANOS ТF69Y. сірого кольору, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], номер кузова №SUРТF69УD7W322901, що належить [PERSON], придбаний ним [PERSON] Про арешт він [PERSON] дізнався, коли його зупинили працівники ДАІ та повідомили, що вилучають транспортний засіб для послідуючої реалізації в рахунок погашення боргів [PERSON] перед банком. Так він [PERSON] був змушений виплатити за власні кошти всі боргові зобов'язання відповідачки [PERSON], щоб перереєструвати автомобіль марки «DAWEOO», модель LANOS ТF69Y, на своє ім'я, оскільки відповідачка [PERSON] та третя особа [PERSON] не перебували за місцем своєї реєстрації, номера телефонів відсутні, їх місце знаходження не відоме. 16 березня 2016 року,він [PERSON] сплатив в повному обсязі суму боргу 21347,26 грн. за відповідачку [PERSON], про що передав до відділу ВДВС Енергодарського МУЮ квитанцію №0.0.521143704.1, та на підставі даної оплати державним виконавцем відділу ДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області [PERSON] було винесено постанову про зняття транспортного засобу з розшуку ВП №48672086. 19 березня 2016 року між відповідачкою [PERSON] та ним [PERSON] укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №254/01/2346/2016 року, що оформлений та підписаний сторонами в транспортному центрі МВС №2346 в присутності адміністратора територіального сервісного центру №2346 [PERSON]. З огляду на те, що саме з вини відповідачки [PERSON] він [PERSON] був вимушений відшкодувати її борги, щоб не втратити свою власність, він отримав право зворотної вимоги до відповідачки на суму вказану в квитанції №0.0.521143704.1 від 16 березня 2016 року в порядку статті 1191 ЦК України. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву у якій просить розглянути справу у його відсутності та задовольнити позовні вимоги (а.с.25). Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши заяву у котрій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.33). Відповідач у судове засідання двічі не зявився, про час розгляду справи своєчасно попереджений відповідно до ст. 74 ЦПК України, що підтверджується оголошенням в газеті, заперечень не надіслав, у звязку з чим суд вважає згідно з ст. 169, 224 ЦПК України, справу розглянути у заочному провадженні за матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Згідно ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволене частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved