Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою 13.12.2016 року, в якій просив суд визнати його матір [PERSON] такою, що втратила право користування належним йому житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування предявлених вимог вказав, що він є власником квартири [ADDRESS], в якій з 23.10.2012 року значиться зареєстрованою його матір [PERSON], яка фактично у вказаному житловому приміщенні ніколи не проживала, а її реєстрація була формальною. Оскільки реєстрація відповідача в належному позивачеві житловому приміщенні обмежує його права та змушує нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за неї, що ставить його в скрутне матеріальне становище, у звязку з чим зазначені обставини спонукають позивача звернутись до суду за захистом своїх майнових та житлових прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, в контексті ст.ст.74,76 ЦПК України повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши вимоги позовної заяви, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], право власності на яку за ним зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2012 року КП ДОР «Криворізьке БТІ» за записом № 11016, в книзі 35КВ-7 (а.с.3-7). Згідно відомостей з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області та листі Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради №3666 від 09.11.2016 року (а.с.9, 13), за вказаною адресою з 23.10.2012 року значиться зареєстрованою [PERSON] Як вказував позивач, що також підтверджується його свідоцтвом про народження серії І-КИ № 817257 від 13.09.1990 року (а.с.18), [PERSON] є його рідною матірю. Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та членом його сімї, у звязку з чим регулюються ст.405 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.319, ч.1 ст.391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Як встановлено в ході судового розгляду, відповідач [PERSON] в належному позивачеві житловому приміщенні, розташованому за адресою: вул. Співдружності 96/157, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, дійсно зареєстрована, але фактично не проживає з 23.10.2012 року та по теперішній час, свідченням чому є акт з місця проживання від 21.10.2016 року (а.с.8). Згідно ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла в силу наявності особистого сервітуту мають право користування цим житлом відповідно до закону. Натомість, як слідує з положень ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач в належному позивачеві житлі не проживає понад 4 роки, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, а її реєстрація створює позивачеві перешкоди в користуванні належною йому власністю, обмежуючи майнові права [PERSON], через що він вимушений сплачувати за відповідача додатково комунальні послуги, що негативно впливає на його матеріальний стан, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення із визнанням [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №157 в буд.№96 по вул. Співдружності в м. Кривому Розі Дніпропетровській області.

Outcome: approved