Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття з ? до 1/8 частини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2015 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти щомісячно в розмірі ? частини з усіх видів заробітку на утримання сина [PERSON], [INFO] до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. За виконавчим листом, який знаходиться на виконанні в Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції Харківської області станом на березень 2018 року він має заборгованість 13325, 32 грн. Це сталося не тому, що він не бажає сплачувати аліменти на утримання дитини, а тому, що його майновий стан погіршився з поважних причин. З 2016 року він доглядає за матір'ю, яка досягла 80 рокв та потребує постійного стороннього догляду. Інших дітей його мати не має, здійснювати догляд за нею нікому. В зв'язку з цим працювати він не може, єдиним його доходом є щомісячна допомога в розмірі близько 30 грн., інших доходів не має, фактично сплачує аліменти з пенсії матері. Просить зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття з ? до 1/8 частини. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач в своїй заяві просить суд справу заслухати без його участі. Позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки не повідомила, відзив не надала. Cуд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 12 січня 1996 року. 17 листопада 2011 року, шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2015 року з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти щомісячно в розмірі ? частини з усіх видів заробітку на утримання сина [PERSON], [INFO] до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Актом про догляд за особою за місцем реєстрації від 26 березня 2018 року, засвідчено те, що за адресою; [ADDRESS] [PERSON], [INFO], доглядає за [PERSON], [INFO]. ( а.с.5). В довідці Управління соціального захисту населення Ізюмської міської ради № 3401 від 29.03.2018 року зазначено, що він знаходиться на обліку УСЗН в Ізюмському районі (місто) і отримує компенсаційну виплату з вересня 2017 року по березень 2018 року, всього 2002 грн. 76 коп. ( а.с.7). Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181 , 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з'ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров'я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). При подачі позову позивач посилається на ту обставину, що він доглядає за своєю матір'ю, якій більше 80 років і потребує постійного стороннього догляду, отримує щомісячну допомогу близько 30 грн., працювати не має можливості, аліменти сплачує з пенсії матері. Таким чином, суд вбачає суттєву зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто позивача в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на дитину щомісячно, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітнього сина, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини. Разом з тим, 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у звязку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наведене, те, що представлені позивачем докази підтверджують факт погіршення його матеріального становища, що, відповідно, є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, позовна вимога підлягає частковому задоволенню. На підставі зазначеного ,

Outcome: partial