Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в кому просить зменшити розмір сплачуваних ним аліментів. Позовна заява мотивована тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 22 жовтня 2012 року. Від шлюбу мають спільну дитину - неповнолітню [PERSON], [INFO]. За рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 02 листопада 2012 року з нього стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] З 19 липня 2014 року його сімейний стан змінився, він створив нову сім'ю, в шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. На час винесення рішення суду про стягнення аліментів він працював в Сватівській районній державній адміністрації Луганській області на посаді робітника з комплексного обслуговування відділу фінансово-господарського забезпечення. Згодом він звільнився з займаної посади за власним бажанням та перебував на обліку у Сватівському районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю. У зв'язку з вищезазначеними обставинами він не мав змоги сплачувати аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу в розмірі, що визначений судом, оскільки, в нього народився син, якого він теж має утримувати; в нього суттєво змінився матеріальний стан - він був безробітний. З червня 2015 року він сплатив повністю призначену судом суму на користь [PERSON] на утримання [PERSON] Він не відмовляється від утримання доньки, але вважає, що у нього на даний час є всі підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів. З урахуванням викладеного, просить суд зменшити розмір стягуваних за рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 02 листопада 2012 року № 1225-1999-12 з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з 1/4 частки заробітку (доходу) на 1/6 частку заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили. Позивач [PERSON] в судових засіданнях участі не брав, надав клопотання в якому наполягав на задоволенні позову та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судових засіданнях також участі не брала, в письмовому клопотанні просила відмовити в задоволенні позову, розгляд справи провести за її відсутності. Оскільки сторони в судовому засіданні участі не брали, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 21 вересня 2018 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін та відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву, призначено підготовче засідання. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 16 листопада 2018 року справу призначено до розгляду по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 22 жовтня 2012 року (а.с. 13). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданого 14 квітня 2009 року (а.с. 10). За рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 02 листопада 2012 року з нього стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] (а.с. 30), у зв'язку з чим відкрито виконавче провадження (постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.11.2012 а.с. 22) та аліменти за заявою стягувача перераховується на картковий рахунок (а.с. 20) Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Між тим, 19 липня 2014 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], на підтвердження чого надано копію свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] видане 19 липня 2014 року (а.с. 11). Позивач створив нову сім'ю, в шлюбі народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Отже сімейний стан відповідача змінився. Згідно записів в трудовій книжці [PERSON] не працевлаштований, з останнього місця роботи звільнився за власним бажанням та перебував на обліку у Сватівському районному центрі зайнятості, де отримував допомогу по безробіттю (а.с. 25-28). Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з'ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров'я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. Відтак позивачем доведено, що зміна його сімейного стану має для справи вирішальне значення без врахування інших обставин, встановлених судом. Суд бере до уваги, що до народження другої дитини в новому шлюбі, відповідач сплачував аліменти на старшу доньку, свої обов'язки щодо її утримання виконував належним чином, що не оспорює відповідач. Однак, оскільки мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, суд, критично відноситься до позиції позивача, який посилається, як на підставу для зменшення розміру аліментів, на фінансову неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки наведені обставини не підтверджуються належними доказами. Позивач є особою працездатного віку, ним суду не надано доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених позивачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що позивач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Наявність на утриманні другої малолітньої дитини є підставою в розумінні ст. 192 Сімейного кодексу України для зменшення розміру аліментів на утримання першої дитини. Таким чином суд вважає обґрунтованим зменшення розміру стягуваних за рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 02 листопада 2012 року № 1225-1999-12 з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з 1/4 частки заробітку (доходу) на 1/5 частку заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Задовольняючи частково позов, суд зауважує, що сторони не позбавлені права на повторне звернення до суду з аналогічним позовом, якщо зміняться обставини визначені ст. 192 Сімейного кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: partial