Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 2-х земельних ділянок, що знаходяться на території Ставищенської сільської ради Коростенського району Житомирської області, та належали спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ- ЖТ № 0238811, виданий 10.05.2002 року. Вказав, що 25.09.2020 року він звернувся до Коростенської районної державної нотаріальної контори щодо надання роз`яснення по оформленню спадкових прав після смерті батька - [PERSON] . На письмову заяву отримав відповідь за № 969/01-16 від 25.09.2020 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно в зв`язку з тим, що у державному акті на право приватної власності на землю виявлено підчистки ( у графах, де зазначено по - батькові власника державного акту). Через це просив встановити, факт, що державний акт належать [PERSON] , який помер [INFO] , визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на вказані земельні ділянки. В судове засідання позивач не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. В позові зазначив, що просить справу розглянути в його відсутність. Представник відповідача Ушомирської сільської ради в засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти задоволення позову. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів, без фіксації технічними засобами.Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с. Кропивня Коростенського району Житомирської області помер [PERSON] ( копія свідоцтва про смерть [NUMBER] ( а.с. 8) . Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ- ЖТ № 023811, виданого Ставищенською сільською радою 10.05.2002 року, слідує, що померлому [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка, загальною площею 3,7167 га, яка знаходиться на території Ставищенської сільської ради Коростенського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ( а.с. 10).З листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відділу Держгеокадастру у Коростенському районі ( а.с. 12), слідує, що виправити вказану помилку неможливо. Враховуючи ту обставину, що при видачі правовстановлюючого документу була допущена описка ( а саме підчистки) в написанні по-батькові власника земельної ділянки, а тому суд вважає, що дійсно Державний акт на право приватної власності на землю площею 3,7167 га серії ІІІ- ЖТ № 023811, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ставищенської сільської ради Коростенського району Житомирської області, виданий 10.05.2002 року на підставі рішення Ставищенської сільської ради народних депутатів від 30.11.2001 р ( 15 сесія ХХІІІ скликання) належить саме спадкодавцю - [PERSON] . Даний факт ніким та нічим не спростований. Відповідно до ч.1 п.6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді вказаної земельної ділянки загальною площею 3,7167 га,. Згідно довідки № 309/02-22 від 13.08.2019 року виданої Ставищенською сільською радою Коростенського району Житомирської області про те, що померлий [PERSON] , [INFO] , згідно запису погосподарської книги за 2006- 2010 роки, був зареєстрований та фактично проживав на день своєї смерті ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті проживала та була зареєстрована : співмешканка нині померла - [PERSON] , [INFO] ( а.с. 9) Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач звернувся до Коростенської районної державної нотаріальної контори щодо надання роз`яснення по оформленню спадкових прав після смерті батька. Проте, нотаріус обґрунтовано відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку маються підчистки, а саме: у графі, де зазначено по - батькові власника земельних ділянок. ( лист відома а.с. 14) Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину , то виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст.126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є такими, що підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved