Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою 11 вересня 2020 року, яку в подальшому уточнив в редакції від 29 липня 2021 року та в якій просить суд: усунути перешкоди в користуванні квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , шляхом його вселення та заборони перешкоджання в користуванні майном; зобов`язати [PERSON] утриматись від надання в оренду 1/2 частини квартири без його письмової згоди, нотаріально посвідченої; стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 16 травня 2019 року [PERSON] , раніше не знайомий позивачу, прийшов до його квартири, в якій він постійно проживає разом із цивільною дружиною та їхнім малолітнім сином, та заявив права на Ѕ його квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Виявилось, що Ѕ частину квартири, в якій позивач постійно проживає, отримав у власність [PERSON] , на підставі договору дарування серія та номер 576, виданого 15 травня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Терещенко М.С. Зазначену частину квартири було віддаровано [PERSON] сином позивача [PERSON] , [INFO] , майже одразу після досягнення повноліття за невідомих йому обставин. Після отримання в дар Ѕ частини вказаної вище квартири [PERSON] постійно, протягом року, не дає позивачеві спокійно жити, постійно погрожує та перешкоджає йому, як законному володільцю квартири, нормально нею користуватись та жити із своєю родиною. 24 серпня 2020 року приблизно о 18-00 год. [PERSON] прибувши до квартири за адресою [ADDRESS] почав виламувати двері. Позивачем була викликана поліцію, яка на місце прибула через 15 хвилин після виклику. Патрульні, пославшись на те, що між ним та [PERSON] виникли цивільно-правові відносини відмовились приймати від позивача, як потерпілого, заяву та покинули місце виклику. В результаті чого позивачем було викликано поліцію повторно. Через деякий час на виклик прибула друга патрульна машина. В цей час [PERSON] без дозволу позивача та всупереч його волі демонтував та змінив замок на вхідних дверях у квартирі. Прибувший наряд поліції жодним чином не перешкоджав діянням [PERSON] , який незаконно змінив замки у квартирі з метою перешкоджання вільного користування та володіння майном, яке належить позивачу на праві приватної власності. Крім того, [PERSON] погрожував позивачу та його родині фізичною розправою, вимагаючи надати йому вільний доступ до помешкання, яке є єдиним житлом позивача. Після тривалих переговорів та розмов з правоохоронцями позивачем було написано заяву, та у зв`язку із тим, що співробітники патрульної поліції не вжили жодних заходів щодо забезпечення його конституційного права на житло він та його цивільна дружина, яка проживає за вказаною адресою разом з ним, були змушені покинути власне житло через обґрунтовані побоювання за своє життя та здоров`я. Тобто за присутності викликаних на місце події правоохоронців позивач був змушений покинути свою квартиру, оскільки патрульні не вжили жодних заходів щодо забезпечення його безпеки у власній оселі. Крім того, на місце події булла викликана слідчо-оперативна група, яка так і не прибула за викликом. Позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів щодо незаконних дій [PERSON] відносно нього та його власності. Так, відповідач кілька разів намагався підселити до зазначеної квартири, без дозволу позивача та всупереч його волі, сторонніх осіб, не пускав позивача до квартири та чинив психологічний тиск на нього з метою виселення. За його заявою громадською організацію було здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] , та з`ясовано, що дійсно до квартири позивач потрапити не має можливості, оскільки дверні замки змінено, опитано сусідів щодо викладених обставин, які підтвердили неадекватну поведінку [PERSON] , який тероризує весь під`їзд. На сьогоднішній день він не має можливості потрапити у власну оселю, надавати йому ключі [PERSON] категорично відмовляється, у квартирі знаходяться всі його особисті речі та речі його дружини, техніка, та інші цінності. Відтак, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 30 вересня 2020 року позов прийнято до провадження із призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Присутня в судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - [PERSON] , суду пояснили, що [PERSON] є власником Ѕ частини квартири на підставі договору дарування. Протягом року останній неодноразово провокував на сварки позивача, погрожував йому та його сім`ї. [PERSON] змінив в квартирі замки, при цьому не дав змоги забрати позивачу свої речі, а в подальшому не дає можливості потрапити позивачу до квартири. На разі [PERSON] змушений орендувати житло. Правоохоронні органи жодним чином не реагують на звернення позивача. В подальшому позивач та його представник подали уточнену позовну заяву, в якій просили суд: усунути [PERSON] перешкоди в користуванні квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , шляхом вселення його та заборони перешкоджання в користуванні майном; зобов`язати [PERSON] утриматись від надання в оренду 1/2 частини квартири без письмової згоди позивача, нотаріально посвідченої; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Правом на участь в судовому засіданні представник позивача в подальшому не скористалась, подавши заяву про розгляд справи за відсутності її та довірителя, позові вимоги, щодо усунення [PERSON] перешкод в користуванні квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , шляхом його вселення, просила задовільнити, а решту позовних вимог залишити без розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи був повідомлений про розгляд справи у встановленому законом порядку, причини його неявки суду не відомі, відзиву на позов не подав. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача та її представника проти заочного розгляду справи. В ході розгляду справи: ухвалою суду від 30 вересня 2020 року задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову; ухвалою суду від 23 листопада 2020 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про виклик свідків; ухвалою суду від 11 травня 2021 року, постановленою на місці, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків; ухвалою суду від 22 грудня 2021 року, постановленою на місці, прийнято уточнену позовну заяву в редакції від 29 липня 2021 року; ухвалою суду від 22 грудня 2021 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] про залишення без розгляду частини позовних вимог. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Допитаний судом\~в\~якості\~свідка [PERSON] суду показав, що він в лютому 2021 року ввечері повертаючись з роботи побачив свого сусіда [PERSON] , з яким вони товаришували по-сусідськи. [PERSON] сидів на лавочці, на що він поцікавився, чому він тут сидить. [PERSON] повідомив, що не може потрапити до квартири, оскільки у вхідних дверях квартири змінено замки. З відповідачем він особисто не знайомий, однак аналогічна ситуація повторювалась неодноразово, щонайменше 3 рази після попередньої. Допитаний судом в якості свідка [PERSON] суду показав, що він на протязі року неодноразово був свідком ситуації, коли відповідач [PERSON] не пускав до житла позивача. Йому відомо, що саме позивач проживав в цій квартирі з дитинства з батьками, а в подальшому останній проживав там з дружиною. Допитаний судом в якості свідка [PERSON] суду показав, що близько року тому, він ввечері підійшов до під`їзду, біля якого сидів позивач. Під час розмови з позивачем, останній йому повідомив, що не може потрапити до квартири, тому що [PERSON] змінив замки у вхідних дверях квартири, а йому ключі не надав. Також йому відомо, що позивач жив в цій квартирі з дитинства з батьками. Свідком конфлікту між позивачем та відповідачем він не був, лише чув одного разу, як [PERSON] намагався домовитись з відповідачем. Суд, дослідивши вимоги позовної заяви, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, вважає за необхідне уточнені позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що станом на 18 листопада 2016 року на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] про право власності на житло від 18 листопада 2016 року (а.с.4). В свою\~чергу,\~на підставі\~договору дарування, серія та номер 576, виданого 15 травня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Терещенок М.С., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав за номером 46876508, з 15 травня 2019 року на праві спільної часткової власності [PERSON] належить 1/2 частки двохкімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна що об`єкта нерухомого майна (а.с. 7). Відповідно до\~технічного паспорту,\~квартира [ADDRESS] \~має загальну\~площу 56,1\~кв.м.,\~у тому\~числі житлову\~площу \~29.3\~кв.м.,\~складається з\~двох житлових\~кімнат:\~1-а\~кімната площею\~17\~кв.м.,\~2-а\~кімната площею\~12,3\~кв.м.,\~кухня площею\~9,6\~кв.м.;\~ванна кімната площею 2,7 кв.м.; вбиральня (поєднана) площею 1,0 кв.м.; вбудована шафа площею 2,2 кв.м., коридор площею 9,2 кв.м., що відображено на плані квартири (а.с.5-6). Так, враховуючи співвідношення часток співвласників в кв. [ADDRESS] , необхідно визначити, що [PERSON] та [PERSON] , кожному окремо, належить по 1/2 частці вказаної квартири. Як вбачається з довідки №27 від 31 серпня 2020 року про склад сім`ї за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованими в квартирі значаться: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] знята з реєстрації 25 травня 2017 року (а.с. 8). Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , змінено замки на вхідних дверях, у зв`язку з чим позивач не має змоги потрапити до квартири, частка якої є його єдиним житлом, в якому він проживає понад 30 років. З показів свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які суд вважає належними та допустимими доказами, а також правдивими, встановлено, що [PERSON] постійно перешкоджає [PERSON] користуватися власним майном, а саме, Ѕ часткою\~вказаної вище\~квартири,\~що належить\~останньому на\~праві власності,погрожує позивачу та заважає іншим. За вказаною вище адресою повинні проживати: [PERSON] , який є співвласником квартири; [PERSON] , який є сином співвласника квартири та [PERSON] , яка проживає з [PERSON] , як дружина та чоловік, однак без реєстрації шлюбу (а.с.9). Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] прагне захисти своє право власності та забезпечити можливість його належної реалізації під час користування житловим приміщенням, оскільки в добровільному порядку відповідач це питання вирішити не бажає, що також підтверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Перевіряючи обґрунтованість заявлених [PERSON] уточнених вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов`язку, або іншим способом. Згідно вимог ст. 41 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону України від 17.07.1997 №475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, за яким особа має право безперешкодно володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, встановлені визначальні принципи здійснення права власності, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Вимогами ст. 321 ЦК України встановлюється непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна, яка є в спільній частковій власності. Засади захисту права власності передбачені у ч. 2 ст. 386 ЦК України, зокрема, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.ст. 391, 396 ЦК України власник майна може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, в тому числі і шляхом подання до суду відповідного позову. Аналізом вказаних норм у взаємозв`язку суд приходить до висновку, що у випадку виникнення між співвласниками питань щодо встановлення порядку користування, володіння, утримання чи розпорядження майном, вони повинні вирішуватись за їх погодженням між собою, а у випадку виникнення спору в судовому порядку. За частиною першою ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачем [PERSON] та його представником [PERSON] доведено, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві спільної часткової власності разом з відповідачем, частки яких рівні та складають по Ѕ частини квартири, враховуючи, що порядок користування спірною квартирою не визначений. Факт вчинення перешкод позивачу у користуванні вказаною вище квартирою, встановлений під час судового розгляду, що підтверджується показами вищезазначених свідків та наданими позивачем іншими доказами, які не спростовано відповідачем. А отже,\~суд приходить\~до висновку,\~що уточнені\~позовні вимоги\~ [PERSON] \~про усунення\~перешкод у\~користуванні нерухомим\~майном,\~частина якого\~належить йому\~на праві\~спільної часткової\~власності,\~шляхом його\~вселення до\~житлового приміщення,розташованого за адресою: [ADDRESS] , підлягають задоволенню. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1 261 грн. 20 коп. (840 грн. 80 коп. + 420 грн. 40 коп.) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.18, 31). Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали від 25 червня 2021 року в силу ч.7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або ж можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи раніше цього строку.

Outcome: approved