Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Коменерго-Тернопіль», у якому просить стягнути з нього 35'324 грн. матеріальної шкоди та 30'000 грн. моральної. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , котра розташована над тією квартирою, де проживає позивач. 28 квітня 2019 року помешкання позивача було затоплено із квартири відповідача, внаслідок чого йому заподіяно збитків на суму 35'324 грн. Також вказана подія завдала йому моральних страждань, котрі [PERSON] оцінює у розмірі 30'000 грн. У письмових поясненнях, представник відповідача зазначив, що акт про затоплення квартири позивача складений через чотири дні після події та не у відповідній формі, встановленій Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76. Також вважає, що для визначення вартості відновлювальних робіт у квартирі позивача, слід провести будівельно-технічну експертизу. Надана [PERSON] довідка фізичної особи-підприємця [PERSON] таких обставин довести неспроможна. Щодо моральної шкоди, то на їх підтвердження позивачем не надано жодних доказів. Позивач та її представник, кожен окремо, у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Також позивача у вступному слові пояснив, що акт обстеження був складений 02 травня, хоча саме затоплення мало місце 28 квітня 2019 року у зв`язку з вихідними днями, пов`язаними із святкуванням Великодня . Представник відповідача - адвокат Балабан П.О., у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з мотивів, викладених у письмових поясненнях. У вступному слові пояснив, що квартира [ADDRESS] , справді належить [PERSON] Він, тобто [PERSON] , не заперечує факту затоплення квартири позивача із помешкання відповідача, однак вказує, що останній там не проживає, хоча і зареєстрований. Фактичним місцем проживання [PERSON] є с. Михайлівка, Лановецького району Тернопільської області. Саме тому вина відповідача у затопленні квартири позивача - відсутня. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Коменерго-Тернопіль» у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, повно та об`єктивно дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні обставини. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру від 06 травня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1353. (а.с. 6) Поверхом вище, безпосередньо над квартирою позивача, розташована квартира [ADDRESS] , котра належить відповідачу. Ця обставина доказуванню не підлягає в силу вимог частини 1 ст. 82 ЦПК України, оскільки вона визнається учасниками справи, а у суду не має обґрунтованого сумніву щодо її достовірності або добровільності їх визнання. Як убачається з довідки № 1571 від 15 травня 2019 року, виданої ТзОВ «Коменерго-Тернопіль», до складу сім`ї, котра перебуває на квартирному обліку у вказаному помешканні відповідача наявні [PERSON] (заявник), [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (донька), [PERSON] (донька), [PERSON] (онук). (а.с. 22) Водночас, згідно з довідкою № 411/03-16/4 від 11 вересня 2019 року, виданою Загірцівським старостинським округом Лановецької міської ради Лановецького району Тернопільської області, а також акту, складеного за участі депутата Лановецької міської ради та жителів с. Загірці від 11 вересня 2019 року, [PERSON] , з 16 вересня 2014 року проживає без реєстрації у [ADDRESS] разом з дружиною - [PERSON] . 02 травня 2019 року комісія в складі начальника дільниці [PERSON] , майстра дільниці [PERSON] , склали акт обстеження кв. [ADDRESS] , де виявили сліди затоплення, що мало місце з квартири поверхом вище, а саме: № [ADDRESS] . Причиною такого затоплення був тріснутий шланг на зливному бачку туалету у квартирі [ADDRESS] . (а.с. 7 ) У цьому акті зафіксовано, що у квартирі [ADDRESS] пошкоджено в: коридорі - стеля (шпаклівка з фарбуванням) 3 м 2 , стіна (шпалери) 6 м 2 , підлога (паркет) 8 м 2 ; ванній - стеля (шпаклівка з фарбуванням) 1м2; кухні - стеля (шпаклівка з фарбуванням) 8 м2, стіна (шпалери) 4 м2, підлога (паркет) 6 м2; кімнаті - стеля (натяжна), сіна (шпаклівка з фарбуванням) 5 м2, підлога (паркет) 2 м2, диван - 1 шт. Окрім підпису членів комісії, у нижній частині акту таж вказано прізвища позивача та відповідача. Навпроти прізвища позивача міститься підпис, а навпроти прізвища відповідача він відсутній. При цьому міститься допис про те, що мешканець квартири [ADDRESS] від підпису відмовився. Вартість відновлювального ремонту вказаної квартир, не враховуючи витрат щодо дивана, склала 30'324 грн. Вказане підтверджується довідкою про вартість ремонтно-відновлювальних робіт, які необхідно виконати у зв`язку з залиттям холодною водою квартири [ADDRESS] , виданою фізичною-особою підприємцем [PERSON] . Факту затоплення квартири позивача із помешкання [PERSON] не заперечує і представник відповідача. Норми матеріального та процесуального права, якими суд керувався при вирішенні спору та їх аналіз. Відповідно до частини 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частинною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина 1 ст. 81 ЦПК України) Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (частини 1 ст. 79 ЦПК України) Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. (частина 1 ст. 316, частина 1 ст. 317 ЦК України) Частиною 1 ст. 13 Конституції України визначено, що власність зобов`язує. Відповідно до частин 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ця норма ЦК України кореспондується з іншою - статтею 151 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК Української РСР), якою визначено, що громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом Української РСР. Відповідно статті 179 ЖК Української РСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з абзацом 2 пункту 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частинами 1 та 2 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Вказану правову позицію також висловив і Верховний суд у постанові від 28 лютого 2018 року, ухвалений у справі № 281/618/15-ц Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. В силу вимог частини 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь і зниження престижу, ділової репутації. Висновки суду по суті спору та правова оцінка доводів сторін. Квартиру позивача було затоплено з квартири відповідача. Причиною затоплення став тріснутий шланг змивного бачка туалету у кватирі [PERSON] Внаслідок такого затоплення були заподіяні збитки майну позивача, котрі відповідач, як власник помешкання з якого було здійснено таке затоплення, зобов`язаний відшкодувати. З об`єму цих збитків суд виключає вартість дивана, оскільки на підтвердження розміру заподіяння такої шкоди, позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів. Також судом встановлено, що неправомірними діями відповідача позивачу дійсно було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях, душевних стражданнях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Водночас варто зазначити, що сама по собі неправомірна поведінка відповідача, хоча і говорить про наявність моральних страждань, однак не доводить їх розміру. Така обставина підлягає доказуванню у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, тобто шляхом подачі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів. Однак жодного доказу, котрий підтверджував би розмір заподіяної позивачу моральної шкоди у зазначеному ним розмірі, не надано, а тому, виходячи з принципів розумності і справедливості, суд вважає, що і у даній частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] 3'000 грн. моральної шкоди. Суд бере до уваги посилання представника відповідача на наявність недоліків у акті від 02 травня 2019 року, однак вважає, що вони суттєво не вплинули на суть викладених у ньому обставин, а тому він є належним та допустимим доказом. Окрім цього, суд оцінив його в комплексі з іншими доказами, як то поясненнями учасників, кожен із яких не заперечував факту затоплення помешкання позивача із квартири відповідача саме 28 квітня 2019 року. Також належним та допустимим доказом слід вважати довідку про вартість ремонтно-відновлювальних робіт, які необхідно виконати у квартирі відповідача. Посилання представника відповідача на необхідність проведення у даній справі будівельно-технічної експертизи не ґрунтується на нормах права. Суд звертає увагу на те, що доказами у справі можуть бути будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такий підхід суд застосовує через призму принципів змагальності та диспозитивності, за яких кожен із учасників повинен довести як свої вимоги так і заперечення, а суд з позиції пасивного «арбітра» зобов`язаний надати таким доводам оцінку. У даній справі позиція відповідача в частині заподіяння збитків майну позивача, побудована на декларативному запереченні фактів та обставин без надання відповідних контр-доказів, внаслідок чого ним не спростовано призумцію своєї вини. Натомість позивача довів свої вимоги, шляхом надання відповідних документів. Також суд відкидає посилання представника відповідача на факт не проживання у квартирі [ADDRESS] , оскільки така обставини не спростовує обов`язку [PERSON] як власника утримувати своє майно у належному стані та не допускати заподіяння збитків іншим учасникам цивільних правовідносин внаслідок його використання. Таким чином, в результаті судового розгляду судом здобуто належні, допустимі, достовірні та достатні докази часткової обґрунтованості позовних вимог [PERSON] Також з відповідача в користь позивач слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial