Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку в його житловому будинку. Позовну заяву обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка є його донькою, яка не проживає у його будинку з жовтня 2017 року. Вона зареєстрована за вищевказаною адресою, хоча фактично майже 2,5 років не веде спільне господарство, не проводить необхідні ремонти будинку і ніколи не проводила. Всі його спроби щодо вирішення з нею питання про добровільне зняття з реєстрації не призвели до позитивного результату, позаяк вона категорично відмовляється це робити. Він вимушений звертатися до суду із відповідним позовом . У його будинку фактично проживає він та його дружина. Оскільки відповідачка не проживає у вказаному будинку, у нього виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг через відсутність можливості отримати субсидію, чим об`єктивно порушуються його права. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали, посилаючись на наведені у позові обставини, просили суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачка та її представник [PERSON] заперечили проти задоволення позову [PERSON] , посилалися на те, що відповідачка [PERSON] є донькою позивача. Вона зареєстрована у будинку батька, однак там не проживає через постійні конфлікти та сварки з батьком. Останній раз він застосував до неї фізичне насильство і тим самим змусив її піти з будинку. Він був засуджений за нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] . Вона виїхала з даного будинку не по своїй волі, позивач сам створив нестерпні умови для проживання у будинку відповідачки. Він постійно погрожує їй фізичною розправою. Вважають позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими, просять у задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] суду пояснила, що сторони є її знайомими. [PERSON] проживала у будинку з народження, одружилася, жила з чоловіком, люди вони інтелігентні, тихі, але після одруження почалися конфлікти, батько вже старий, нерви у нього не витримують, він ображав [PERSON] , бив її, вона навіть показувала їй тілесні ушкодження. Свідок [PERSON] суду пояснила, що сторони постійно скандалять, [PERSON] побив доньку [PERSON] , тому вона змушена була піти з дому, вона це бачила. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до договору дарування від 21 серпня 2012 року є власником житлового будинку [ADDRESS] . Також судом встановлено, а учасниками судового засідання стверджено, що відповідачка [PERSON] є донькою позивача. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов громадянина [PERSON] , складеного 08 лютого 2019 року депутатом Велятинської сільської ради [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] зареєстрованою є [PERSON] , яка з жовтня 2017 року проживає у [ADDRESS] . Дана обставина також стверджується довідкою № 2211 від 01.04.2019 року. Отже, як вбачається з вищенаведеного, відповідачка хоч і зареєстрована, але вже тривалий час не живе у будинку [ADDRESS] , який належить позивачу. Однак, в ході судового розгляду встановлено, що причиною не проживання за місцем реєстрації відповідачки [PERSON] є перешкоджання цьому з боку позивача [PERSON] , який застосовуючи фізичне насильство, створив у будинку несприятливі умови для проживання його доньки [PERSON] Дана обставина знайшла своє підтвердження у поясненнях допитаних судом свідків [PERSON] та [PERSON] , а також стверджується дослідженими у судовому засіданні ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 17.03.2017 року, вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 23.11.2016 року, якими [PERSON] визнано винним за ч. 2 ст. 125 КК України та засуджено до штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 1700 гривень. З вказаних документів випливає, що [PERSON] на ґрунті тривалих неприязні відносини під час сварки з зятем [PERSON] наніс своїй доньці умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Також постановою суду від 29.07.2015 року стверджується, що [PERSON] погрожував [PERSON] фізичною розправою та забороняв заїзд автомобіля у двір будинку [ADDRESS] , за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до статей 156, 64 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖКУ) до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать дружина власника будинку, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з власником жилого приміщення у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка), неповнорідні брати і сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги вищенаведене та те, що відповідачка [PERSON] є членом сім`ї позивача [PERSON] , зареєстрована у батьківському будинку [ADDRESS] , який належить позивачу, проживала у даному будинку і вела спільне господарство з власником, довела суду поважність причин не користування цим будинком тривалий період, а саме через створення перешкод з боку батька у користуванні житлом, що у повній мірі доведено в ході судового розгляду справи зібраними та дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що відповідачка [PERSON] не може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] та знятою з реєстраційного обліку за вказаною адресою, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed