Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням будинком [ADDRESS] , посилаючись на те, що вказане домоволодіння належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння від 14.06.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №2133. Відповідачі більше року у вказаному домоволодінні не проживають, особистих речей не зберігають, не сплачують комунальні платежі. Реєстрація відповідачів у вказаному домоволодінні заважає йому оформити субсидію та вільно реалізовувати свої права по розпорядженню та користуванню майном. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 24.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено її розгляд. Позивач [PERSON] під час розгляду справи підтримав позов в повному обсязі, додав, що є відповідачі у справі є синами його дружини, при цьому, відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованим по [ADDRESS] , взагалі ніколи не проживав за вказаною адресою, а відповідач [PERSON] - не проживає близько 2 років, і це не пов`язано домовленостями між ними. Наполягав на задоволенні позову, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі. В останнє судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про закінчення розгляду справи за його відсутності. Відповідачі до судового засідання повторно не з`явилися, про час, дату та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, відзив не подали. За таких обставин, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-282 ЦПК України, на що позивач надав згоду. При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, що відповідає положеннямч.2 ст.247 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачу на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу домоволодіння від 14.06.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №2133. Відповідно до довідки №0979, виданої 05.05.2021 року виконавчим комітетом Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] набули права користування жилим будинком [ADDRESS] . Під час розгляду справи, показами свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але не мешкають [PERSON] - з 2019 року, оскільки утворив свою родину та проживає окремо, [PERSON] - взагалі ніколи не мешкав. Додали, що позивач, зі свого боку, не чинить відповідачам перешкод у проживанні в належному йому будинку. За змістом ст.ст.316, 317, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦПК України). Під час судового розгляду встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 2019 року, тобто понад один рік, не проживають без поважних причин в будинку [ADDRESS] , і це не пов`язано домовленістю між сторонами, а тому є такими, що втратили право користування цим житлом. Враховуючи викладене, з метою захисту прав власника домоволодіння, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] у зв`язку з його обґрунтованістю, та ухвалює рішення про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] .. Вирішуючи питання про судові витрати, суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягує з кожного з відповідачів на користь позивача понесені ним при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved