Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що позивач зареєстрував відповідача [PERSON] у вищевказаному будинку на його прохання, так як на той час відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з донькою позивача. За словами відповідача, він не мав наміру вселятися в зазначене житлове приміщення та в будинку не було ніколи його особистих речей. Позивач наголошує, що відповідач ніколи не проживав у його будинку, а лише був зареєстрований. Відповідач не\~проживає у\~даному будинку\~та ніколи\~в ньому\~не проживав,\~участі в\~утриманні будинку\~не бере,\~але залишається\~бути зареєстрованим\~за даною\~адресою,чим чинить позивачу перешкоди в користуванні власністю, оскільки позивач не може в повній мірі користуватись та розпорядитись даним будинком, зокрема оформити субсидію. Таким чином обмежуються його права як власника даного об`єкта нерухомості. Тому посилаючись на відповідні норми законодавства позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належним позивачу житловим будинком. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 28.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 17). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.10.2020 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 28). В судове засідання позивач не з`явився, однак попередньо представник позивача подала суду заяву, якою вказала, що справу просить розглянути за наявними доказами за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Положеннями ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Позивач по справі [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Типового договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними прибудовами від 02.11.1990 (а.с. 6 - 7), копією реєстраційного посвідчення Вінницького обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації від 23.11.1996 (а.с. 8), копією рішення виконавчого комітету Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 19 від 28.05.2020 про присвоєння поштової адреси домогосподарству [PERSON] (а.с. 9). З копії довідки, виданої виконавчим комітетом Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області за № 533 від 02.06.2020 вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично за вказаною адресою не проживає (а.с. 10). Згідно з Актом обстеження фактичного проживання [PERSON] від 01.06.2020, затвердженого сільським головою Писарівської сільської ради, в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані такі особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та згідно свідчень сусідів [PERSON] ніколи не проживав за вказаною адресою, а тільки був зареєстрований (а.с. 11). Згідно письмових пояснень [PERSON] , підпис якої засвідчено в нотіральному порядку, за вказаною адресою відповідач взагалі не проживав, а був зараеєстрований в ньому на її прохання, так як тоді вони проживали однією сім`єю, протягом більш як десяти років місцеперебування [PERSON] їй не відоме. З наданих\~суду відповідей\~щодо місця\~реєстрації відповідача\~встановлено,\~що [PERSON] \~29.05.2008\~зареєстрований за\~адресою [ADDRESS] (а.с. 22, 23). Таким чином, судом встановлено, що відповідач з часу своєї реєстрації і до даного часу не проживає у вищевказаному будинку за місцем своєї реєстрації. Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Положеннями ч. 1 \~ст. 319 ЦК України\~визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Згідно\~зі ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 158 ЖК УРСР, інші особи можуть проживати в жилому приміщенні на підставі договору найму, вимоги до якого визначені ст.ст. 158, 159 ЖК УРСР. Право користування чужим майном встановлено також главою 32 ЦК України, що згідно ст. 402 ЦК України встановлюється договором, законом, заповітом або рішенням суду. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до норм\~ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення таких перешкод. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Оскільки підставою для встановлення особистого сервітуту був факт проживання однією сім`єю відповідача з донькою позивача, то факт припинення сімейних відносин тягне за собою підставу припинення особистого сервітуту, оскільки відповідач зареєстрований у будинку, що належить позивачу, по відношенню до якого він не є членом його сім`ї. Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, на час розгляду справи обставини, які були підставою для встановлення сервітуту, припинились, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 406 ЦК України. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду, в тому числі по справах № 695/2427/16-ц та № 243/7004/17-ц. Оскільки відповідач не проживає за місцем реєстрації з часу своєї реєстрації і до даного часу,\~членом сім`ї\~позивача не\~являється,\~житловий будинок\~належить на\~праві власності\~позивачу,\~у зв`язку\~з чим\~позивач позбавлений\~можливості повною\~мірою володіти,\~користуватись та\~розпоряджатися вищевказаним\~будинком,\~в тому\~числі оформити\~субсидію,\~чим обмежуються\~його права\~як власника\~згаданого об`єкта\~нерухомості,\~поважних причин\~відсутності відповідача\~за місцем\~реєстрації чи\~інших обставин\~збереження за\~ним права\~на проживання\~за даним\~місцем реєстрації\~не встановлено,\~суд вважає\~за необхідне\~вимоги[PERSON] \~про визнання\~ [PERSON] таким,\~що втратив\~право користування\~житловим приміщенням,\~а саме житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,\~80\~грн. (а.с. 1). Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved