Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в обґрунтування позову вказавши наступне. 27.02.2020 між сторонами було укладено договір позики грошових коштів, на виконання якого позивач передав відповідачеві в позику грошові кошти в сумі 350000,00 грн., що підтверджується розпискою про отримання відповідачем вказаної суми грошових коштів від 27.02.2020. Відповідач зобов`язався повернути позику до 01.04.2020. Кошти мали бути повернені позивачеві за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зобов`язання з повернення позики не виконав, у зв`язку із чим позивач був вимушений вернутись до суду із позовом. Станом на момент звернення до суду з позовом заборгованість відповідача перед позивачем з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних становить 390743 грн. 85 коп., з яких сума основного зобов`язання становить 350000,00 грн., 3% річних за користування коштами - 11016 грн. 39 коп., інфляційні втрати за весь час прострочення - 29727 грн. 46 коп. Ухвалою судді від 23.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 20.05.2021, яке було відкладено на 07.06.2021 за клопотанням відповідача у справі (а.с. 11). В судовому засідання позивач просив суд позовну заяву задовольнити на підставах викладених у ньому. 07.06.2021 відповідач звернувся до суду з письмовою заявою про визнання позову, у якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі та просив суд стягнути з нього 50 відсотків судового збору. Відповідач в судовому засіданні 07.06.2021 підтримав подану ним заяву про визнання позову, просив позов задовольнити та стягнути з нього 50 відсотків судового збору. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 27.02.2020 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики горових коштів (а.с. 3-4), на виконання якого позивач передав відповідачеві в позику грошові кошти в сумі 350000,00 грн., що підтверджується розпискою про отримання відповідачем вказаної суми грошових коштів від 27.02.2020 (а.с. 6). Згідно\~ст. 1046 ЦК України\~ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Стаття 1049 ЦК України\~передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 615 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 3 договору позики відповідач зобов`язався повернути позику до 01.04.2020. В п.п. 4, 5 сторони визначили порядок виконання відповідачем зазначеного зобов`язання. За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач зобов`язання з повернення позики не виконав. Таким чином, строк виконання зобов`язання за договором позики сплинув 01.04.2020. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З урахуванням того, що на час розгляду справи судом позика відповідачем не повернута, розрахунок позивача відповідачем не спростовано, а матеріали справи містять заяву відповідача [PERSON] про визнання позову в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики грошових коштів від 27.02.2020 в розмірі 390743 грн. 85 коп., з яких сума основного зобов`язання становить 350000,00 грн., 3% річних за користування коштами - 11016 грн. 39 коп., інфляційні втрати за весь час прострочення - 29727 грн. 46 коп. Відповідно до\~статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що документально підтверджені, у розмірі 1953 гривні 72 копійки. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 1953 гривні 72 копійки.

Outcome: approved