Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати недійсним заповіт [PERSON], посвідчений 12.11.2014 року секретарем виконавчого комітету Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 4. А також, стягнути з відповідача понесені судові витрати.\~ Свої вимоги мотивує тим, що 24.12.2014 року помер його рідний брат, [PERSON].\~ В ході судового розгляду цивільної справи за позовом відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] йому стало відомо, 12.11.2014 року, [PERSON] склав заповіт на користь відповідача [PERSON] \~ Вказаний заповіт вважає недійсним\~ оскільки на момент його посвідчення\~ не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок своєї хвороби. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримув покликаючись на підстави викладені в позовній заяві та просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечив. Свої заперечення мотивують тим, що спадкодавець [PERSON]\~ станом на час посвідчення заповіту усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. Волевиявлення відповідало його волі. Доводи наведені позивачем не відповідають дійсності, оскільки їхній брат [PERSON] самостійно дбав про себе та до смерті був опікуном їхнього брата який з ним разом проживав та був інвалідом першої групи з дитинства. Після останньої виписки з лікарні, де він лікував суглоби, що немає ніякого відношення до психічного стану, де він особисто його доглядав, брат [PERSON] виявив бажання скласти заповіт на нього та на позивача, однак позивач відмовився від заповіту в усній формі. Після чого [PERSON] склав заповіт лише на нього. Проаналізувавши покази сторін\~ та матеріали справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог не знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом\~ є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1233, ч. 1 ст. 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. В Україні діє принцип правомірності правочину (ч. 1 ст. 204 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. 24.12.2014 року помер позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], рідний брат [PERSON]. Таким чином, позивач при спадкуванні за законом (ст. 1258 ЦК України), зокрема у разі недійсності оскаржуваного заповіту, є спадкоємцем померлого другої\~ черги спадкування (ст. 1262 ЦК України), тому дійсність оскаржуваного заповіту стосується прав та обовязків позивача. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1235 ЦК України, Заповідач може призначити\~ своїми\~ спадкоємцями\~ одну\~ або кілька\~ фізичних\~ осіб,\~ незалежно\~ від\~ наявності\~ у нього з цими особами сімейних,\~ родинних\~ відносин,\~ а\~ також\~ інших\~ учасників цивільних відносин. Заповідач\~ може\~ без\~ зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Судом встановлено, що за життя [PERSON], який помер 24.12.2014 року, склав заповіт посвідчений 12.11.2014 року секретарем виконавчого комітету Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за №4, згідно яким все своє майно заповів\~ свому братові, а відповідачу по справі, [PERSON]. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати\~ необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення\~ учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 59 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи доводи позивача щодо недійсності оскаржуваного заповіту з тих підстав, що на момент його посвідчення [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок своєї хвороби, з метою встановлення чи міг станом на 12.11.2014 року [PERSON], який помер 24.12.2014 року усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними, експертами комунального закладу Львівської обласної психіатричної лікарні проведено (посмертну) судово психіатричну експертизу за результатами якої 27.05.2016 року складено висновок № 312, згідно якого : в момент складення заповіту, посвідченого 12.11.2014 року секретарем виконавчого комітету Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за №4, стійким хронічним психічним розладом не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ст. 213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Досліджуючи\~ зібрані у справі докази, щодо стану здоровя заповідача [PERSON] на момент складення оскаржуваного заповіту, враховуючи Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженої наказом міністерства юстиції України № 3306/5 від 11.11.2011 року, згідно глави 2 якого, посадовою особою органу місцевого самоврядування перевіряється дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії на підставі наданих документів, що підтверджують його вік, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та розяснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту розяснень, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії, судом не вбачається підстав які б вказували про існування обмежень цивільної дієздатності заповідача та обставини, які б могли вплинути на його волевиявлення, зокрема усвідомлення та значення своїх дій. Згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України, за\~ позовом\~ заінтересованої\~ особи\~ суд\~ визнає\~\~ заповіт недійсним, якщо буде встановлено,\~ що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.\~\~ Таким чином, позивачем не доведено, а судом не встановлено жодних підстав передбачених ст. 215 та 225 ЦК України, які б вказували про недійсність оскаржуваного заповіту в момент його укладення, а від так позовні вимоги задоволенню не підлягають.\~\~\~

Outcome: dismissed