Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «Державний експертно - імпортний банк України» (далі за текстом «ПАТ»), в якому просить: виключити з акту опису та звільнити з під арешту рухоме майно: кондиціонер білого кольору фірми «Мідеа»; мультиварку білого кольору «Мулінекс»; соковижималку «Тефаль»; пральну машину «Арістон»; витяжку «Факор»; посудомийну машину «Арістон»; мікрохвильову піч білого кольору «ЛЖ»; кофе машину «Філіпс»; машину для різки білого кольору «Аврора»; телевізор чорного кольору «Камерон»; кухонний гарнітур, колір коричневий із зеленею столешнею; полотна 4 штуки; домашній кінотеатр «Самсунг»; колонки чорного кольору «Філіпс»; домашній кінотеатр «Філіпс»; рідкокристалічний телевізор «Самсунг»; електрокамін вмонтований; журнальний стіл зі скляним склом; диван і два крісла; прикроватні тумби; кутову шафу; телевізор «Самсунг» чорного кольору; фотокамеру ФЕД; лампу на стіл; навушники білого з синім кольору, яке описане та арештоване державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ 07 вересня 2016 року актом опису та арешту майна за адресоюфактичного проживання [PERSON] по [ADDRESS] В обґрунтування своїх позовних вимог наводить наступне. 07 вересня 2016 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг ГТУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1956/10, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу від 01.12.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» боргу у розмірі 475 625,34 грн., проведено відповідно до акту опису й арешту майна, опис майна, що належить боржникові, а саме: кондиціонер білого кольору фірми «Мідеа»; мультиварку білого кольору «Мулінекс»; соковижималку «Тефаль»; пральну машину «Арістон»; витяжку «Факор»; посудомийну машину «Арістон»; мікрохвильову піч білого кольору «ЛЖ»; кофе машину «Філіпс»; машину для різки білого кольору «Аврора»; телевізор чорного кольору «Камерон»; кухонний гарнітур, колір коричневий із зеленею столешнею; полотна 4 штуки; домашній кінотеатр «Самсунг»; колонки чорного кольору «Філіпс»; домашній кінотеатр «Філіпс»; рідкокристалічний телевізор «Самсунг»; електрокамін вмонтований; журнальний стіл зі скляним склом; диван і два крісла; прикроватні тумби; кутову шафу; телевізор «Самсунг» чорного кольору; фотокамеру ФЕД; лампу на стіл; навушники білого з синім кольору. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. При здійснені примусових дій щодо опису та арешту майна державним виконавцем Саксаганського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ, приймав участь він, позивач, яким були записані зауваження до акту опису, щодо належності описаного майна особисто йому та синові, а боржник [PERSON] за адресою здійснення опису та реєстрації: [ADDRESS] не проживає, відповідно її майно за зазначеною адресою відсутнє. зв'язку тим, що Саксаганським відділом державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ описано та накладено арешт на все майно придбане та належне на праві власності йому, [PERSON], його реалізація призведе до порушення права на користування майном власником. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.08.76 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Аналогічна позиція щодо належних відповідачів при розгляді позовів про зняття арешту ( боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт) викладена в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» в п. 16. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках особу, якій передано майно. Виходячи з цього, боржник у виконавчому проваджені не може бути позивачем у позовному провадженні про зняття арешту з майна. Згідно з ч.5 ст.60 даного Закону у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. З даної норми закону випливає, що під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, якщо вони виникають у цивільних правовідносинах. Вказує, що в даному випадку є спір щодо набуття права власності на спірне майно, тому вимоги заявлені [PERSON] є приватноправовими, так як він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України закріплено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до акту державного виконавця складеного 7 вересня 2016 року державним виконавцем Саксаганського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ встановлено, що боржник [PERSON] за адресою реєстрації: [ADDRESS] не проживає. Відповідно до акту від 12 вересня 2016 року мешканців будинку [ADDRESS] проживають фактично [PERSON] з 2004 року. Відповідно до квитанцій та гарантійних талонів зазначено, фактичне володіння та користування рухомим майном, що описане виконавчою службою позивачем, який проживає за вищезазначеною адресою зі своїм сином. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала повністю, підтвердивши зміст позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не з'явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, згідно якого не заперечує проти задоволення позову, оскільки майно дійсно належить позивачу, придбавалось особисто позивачем і не відноситься до їхньої сумісної власності з тих підстав, що вони з позивачем не проживають разом та не ведуть спільне господарство. Представник відповідача ПАТ у судовому засіданні позов не визнала. При цьому пояснила, що акт складався за місцем проживання. З квитанцій, наданих позивачем, власник спірного майна не вбачається. Допускає, що майно належить позивачу. Крім того, представник відповідача надав суду письмові заперечення, згідно яких навів наступне. З викладеним в позовній заяві банк не може погодитись з наступних підстав. Додані до позовної заяви копії документів підтверджують власність лише деяких речей, включених до акту опису й арешту майна від 07.09.2016 року, а саме: кондиціонеру білого кольору «Мідея»; пральної машини «Арістон»; посудомийної машини «Арістон»; машини для різки білого кольору «Аврора»; домашнього кінотеатру «Філіпс»; електрокаміну вмонтованого; дивану та двох крісел. На інше описане майно доказів права власності не додано. Вирішуючи питання про належність описаного та арештованого майна, суди повинні керуватися нормами цивільного та сімейного законодавства, які діяли на час придбання майна, що регулюють право власності та його захист. При розгляді позову одного з подружжя про зняття арешту з належної йому частки майна у спільній сумісній власності подружжя, судам необхідно враховувати, що відповідно до статей 60, 70 СК України (далі - СК) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і в разі його поділу їх частки є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи інтереси дітей або непрацездатних повнолітніх дітей, які з ним проживають, або інші обставини, що мають істотне значення за визначених законом умов, зокрема, якщо один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно або ж витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, то у такому разі його частка може бути зменшена. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син. дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Майно, набуте кожним із подружжя під час їх окремого проживання, після фактичного припинення шлюбних відносин, суд може визнати особистою приватною власністю кожного з них. Розмір часток подружжя у спільному майні і яке конкретно майно має бути йому виділене, суд визначає з урахуванням усього нажитого майна, включаючи і те, на яке за законом не може бути звернено стягнення за виконавчими документами і яке не підлягає конфіскації. Разом із цим на частку кожного з подружжя має бути виділено як майно, що підлягало опису, так і майно, що не підлягало опису. Зазначені обставини згідно зі статтею 60 ЦПК зобов'язана довести та сторона, яка посилається на них як на підставу своїх вимог чи заперечень, зокрема, поданням відповідних належних і допустимих доказів, заявленням клопотання про забезпечення позову з метою додаткового опису майна тощо. Просить у позовних вимогах [PERSON] відмовити повністю. Представник третьої особи Саксаганського відділу ДВС міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судовому засіданні пояснив, що при винесенні рішення покладається на думку суду. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: акт опису й арешту майна (а.с.8-10), акт державного виконавця (а.с.11), акт (а.с.12), товарний чек (а.с.13), чек (а.с.14), гарантійний талон (а.с.15), сервісний сертифікат (16), чек (а.с.17), сервісний сертифікат, чек (а.с.18), інструкція (а.с.19), інструкція, гарантійний талон, чек (а.с.20), гарантійний талон (а.с.21), свідоцтво про приймання та продаж (а.с.22), бірка (а.с.23), видаткова накладна, чек (а.с.24), видаткова накладна (а.с.25), гарантійний талон, квитанції (а.с.26), гарантійний талон (а.с.27), чек (а.с.27зворот), гарантійний талон (а.с.28), ухвала суду (а.с.58). Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні: акт опису й арешту майна (а.с.8-10), акт державного виконавця (а.с.11) належними доказами, так як ці докази містять інформацію щодо предмета доказування, а саме про накладення арешту на майно. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджений у судовому засіданні акт (а.с.12) належним доказом, так як цей доказ містить інформацію щодо предмета доказування, а саме про те, чи проживає відповідач [PERSON] разом з позивачем. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні: товарний чек (а.с.13), чек (а.с.14), гарантійний талон (а.с.15), сервісний сертифікат (16), чек (а.с.17), сервісний сертифікат, чек (а.с.18), інструкція (а.с.19), інструкція, гарантійний талон, чек (а.с.20), гарантійний талон (а.с.21), свідоцтво про приймання та продаж (а.с.22), бірка (а.с.23), видаткова накладна, чек (а.с.24), видаткова накладна (а.с.25), гарантійний талон, квитанції (а.с.26), гарантійний талон (а.с.27), чек (а.с.27зворот), гарантійний талон (а.с.28), належними доказами, так як ці докази містять інформацію щодо предмета доказування, а саме про придбання позивачем майна. Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджену у судовому засіданні ухвалу суду (а.с.58) належним доказом, так як цей доказ містить інформацію щодо предмета доказування, а саме про поділ між позивачем та відповідачем [PERSON] квартири. Суд, відповідно до ст. 59 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом. Суд вважає досліджені у судовому засіданні докази достовірними. Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] з 2013 року належить на праві власності позивачу внаслідок досягнутої між ним та відповідачем згоди про поділ майна. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не мешкають однією сім'єю, спільне господарство не ведуть. Спірне майно було придбане особисто позивачем в період з 2004 рік по 2015 рік, що встановлено судом на підставі пояснень представника позивача, визнання цієї обставини відповідачем [PERSON] Також суд враховує, що відповідачем ПАТ суду не надані докази, які спростовують доводи позивача та відповідача [PERSON] про те, що спірне майно належить на праві власності позивачу. Також суд бере до уваги, що спір між позивачем та відповідачем [PERSON] про поділ майна вирішений в 2013 році, тому знаходження спірного майна в належній позивачу квартирі підтверджує відсутність у відповідача [PERSON] права власності на це майно. 7 вересня 2016 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг ГТУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1956/10, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу від 01.12.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» боргу у розмірі 475 625,34 грн., проведено відповідно до акту опису й арешту майна, опис майна, що належить боржникові, а саме: кондиціонер білого кольору фірми «Мідеа»; мультиварку білого кольору «Мулінекс»; соковижималку «Тефаль»; пральну машину «Арістон»; витяжку «Факор»; посудомийну машину «Арістон»; мікрохвильову піч білого кольору «ЛЖ»; кофе машину «Філіпс»; машину для різки білого кольору «Аврора»; телевізор чорного кольору «Камерон»; кухонний гарнітур, колір коричневий із зеленею столешнею; полотна 4 штуки; домашній кінотеатр «Самсунг»; колонки чорного кольору «Філіпс»; домашній кінотеатр «Філіпс»; рідкокристалічний телевізор «Самсунг»; електрокамін вмонтований; журнальний стіл зі скляним склом; диван і два крісла; прикроватні тумби; кутову шафу; телевізор «Самсунг» чорного кольору; фотокамеру ФЕД; лампу на стіл; навушники білого з синім кольору. 7 вересня 2016 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг ГТУЮ при примусовому виконанні вказаного виконавчого листа зазначено, що в квартирі [ADDRESS] відповідач [PERSON] не проживає з липня 2016 року. Суд вважає, що встановленим фактам та обставинам відповідають такі правовідносини, які регулюються нормами Конституції України, ЦК України, СК України. Відповідно до ст. 57 ч.6 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Таким чином, вислухавши представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідачів на користь позивача, в рівних частках, витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved