Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ «АТ НДІРВ» на його користь заборгованість по заробітній платі 21150 грн., компенсацію втрати частини доходу, середній заробіток за час затримки розрахунку 4100 грн., витрати на правову допомогу 500 грн., моральну шкоду 3000 грн. Надалі позивачем було уточнено позовні вимоги та він просив стягнути з ПАТ «АТ НДІРВ» на його користь невиплачену заробітну плату в сумі 22674,43 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням строків її виплати в розмірі 5093,17 грн., середню заробітну плату в звязку з затримкою розрахунку при звільненні за час затримки розрахунку в сумі 7653,49 грн., спричинений моральний збиток 3000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 04.11.1986 року по 30.12.2014 року він працював на різних посадах у ПАТ «АТ НДІРВ». Наказом № 158-к від 30.12.2014 року його була звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України (за скороченням штату працівників). Позивач зазначає, що після звільнення, відповідач не провів із ним розрахунок. Крім того, позивач вказує, що починаючи з липня 2013 року почав затримувати виплату заробітну плату. Затримка була з липня 2013 року до січня 2014 року включно та серпень грудень 2014 року. Відповідач також посилається на те, що діями відповідача щодо відмови у виплаті заробітної плати, йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінив в розмірі 3000 грн. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та підтвердив обставини, викладені у заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи будучи повідомленим належним чином. У звязку з неявкою відповідача та за згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] в період з 04.11.1986 року по 30.12.2014 року працював на різних посадах у Публічному акціонерному товаристві «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань». Наказом № 158-к від 23.12.2014 року [PERSON] звільнено з Публічного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідного інституту радіотехнічних вимірювань» за ст. 40 п. 1 КЗпП України (за скороченням штату працівників). ПАТ «АТ НДІРВ» має заборгованість по заробітній платі перед позивачем, яка станом на 02.03.2015 року підприємством не сплачена. Згідно довідки ПАТ «АТ НДІРВ» сума заборгованості по заробітній платі [PERSON] складає 22674,43 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення, а якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як встановлено, в день звільнення розрахунок по заборгованості з заробітної плати позивачу проведений не був та до теперішнього часу заборгованість по заробітній платі не сплачена. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, а з ПАТ «АТ НДІРВ» на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 22674,43 грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу,\~при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Загальна кількість робочих днів за період невиплаченої заробітної плати липень 2013 року січень 2014 року, серпень 2014 року грудень 2014 року становить 61. Виходячи із розрахунку середнього заробітку в розмірі 150,25 грн., загальна сума середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку з позивачем при його звільненні складає 7653,49 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, згідно розрахунку компенсації при порушенні строків виплати заробітної плати, сума компенсації втрати частини доходу становить 5093,17 грн. та підлягає стягненню з відповідача. З огляду на існування заявленої позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України\~компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. На підставі ст. 237-1 КЗпП України позивач має право на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Так, відповідно до чинного законодавства моральна (немайнова) шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі. При цьому, якщо дії винної особи заподіяли як майнову, так і моральну (немайнову) шкоду, то відшкодування майнової шкоди не звільняє таку особу від обов'язку відшкодувати моральну шкоду. При вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди, слід мати на увазі, що винна у заподіянні цієї шкоди особа може бути звільнена від обов'язку відшкодування тільки за умови, якщо вона доведе відсутність своєї вини (умислу або необережності). Згідно розяснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачеві, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення та вимог розумності і справедливості та вважає за необхідне стягнути з ПАТ «АТ НДІРВ» на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 2000 грн. Суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача судових витрат у сумі 500 грн. витрати на юридичну допомогу, що підтверджується квитанцією № 634 від 03.02.2015 року. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial