Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою до Вишнівцівської сільської ради, про визнання права власності в порядку набувальної давності, прохає суд винести рішення, яким визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на домоволодіння, що складається з житлового будинку та сараю і розташоване за адресою по [ADDRESS] в порядку набувальної давності. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його сестра [PERSON] , він є єдиним її спадкоємцем за законом. Після сестри залишилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , в якому вона проживала з 2007 року. Коли сестра померла, Позивач звернувся до Онуфрївської державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадкових прав на нерухоме майно, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як у [PERSON] відсутній правовстановлюючий документ на дане майно. Разом з тим сестра надбала вказане домоволодіння на підставі розписки, в якій [PERSON] передала за продаж будинку [PERSON] , грошові кошти в сумі 1500 грн.. Розписка була посвідчена 01 серпня 2007 року секретарем Вишнівцівської сільської ради - [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 15 і стягнуто за виконання зазначених дій державне мито в розмірі 5,10 грн. Вона вважала, що даний документ підтверджує її право власності на будинок тому до своєї смерті опікувалась цим будинком як своїм власним. Позивач зазначив, що якщо у його сестри не було оформлене належним чином право власності, то власника цього будинку не існує, були тільки відомості, що люди, які проживали в цьому будинку до його сестри, вже давно всі померли. Але при підготовці для звернення до суду Позивач з довідки Світловодського МБТІ дізнався, що дане домоволодіння належить [PERSON] , який помер [INFO] , тобто вже більше 22 років тому. Після його смерті спадкоємців не було, в будинку проживала його співмешканка [PERSON] , яка померла [INFO] , яка і продала будинок також за розпискою від 30 грудня 2006 року [PERSON] , який помер [INFO] . У якості правової підстави для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України позивач посилався на те, що зсерпня 2007 року, тобто з часу передачі грошових коштів за домоволодіння [PERSON] , як добросовісний набувач його сестра відкрито та безперервно володіла цим майном, як власник. У 2015 році, тобто за рік до смерті, вона стала себе погано почувати, розвинулась важка хвороба і позивач весь період до смерті за нею доглядав, саме з того часу на себе взяв і тягар утримання домоволодіння [ADDRESS] , а після смерті і до сьогодні продовжує відкрито як спадкоємець володіти цим майном. Давність свого володінняобґрунтовує приєднанням до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла його сестра, чиїм спадкоємцем він є. Так як нотаріусом було відмовлено в оформленні спадкових прав із-за відсутності у спадкодавця правовстановлюючого документу, а нерухоме майно передавалося від людей, які не мали законного права на його продаж і оформлювалась передача грошових коштів за майно шляхом написання розписок, тому у позивача відсутній титул для володіння та набуття права власності будь-яким іншим законним способом, ніж через звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 12.03.2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 30.03.2020 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 30.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 20.05.2020 року судове засідання відкладено в зв`язку з витребуванням доказів. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 05.06.2020 року визнано явку позивача обов`язковою та відкладено судове засідання. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 02.07.2020 року повернуто до стадії підготовчого судового засідання та витребувано докази та відкладено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 13.07.2020 року відкладено підготовче судове засідання в зв`язку з витребуванням доказів. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 31.07.2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних в позові і пояснив, що його померла сестра [PERSON] купила домоволодіння за адресою [ADDRESS] 01 серпня 2007 року у [PERSON] , що підтверджується розпискою, посвідченою секретарем Вишнівцівської сільської ради Слабкою Світланою Михайлівною та зареєстрована в реєстрі за № 15. Сестра не знала, що [PERSON] не має права на вчинення будь-яких правочинів відносно даного будинку, тільки знала, що він проживає в будинку тому вважала, що він може його продати. Так як сестра сплатила гроші за будинок, то значить заволоділа ним добросовісно. Тому вона, а в подальшому і сам Позивач вважали себе власниками вказаного домоволодіння і вже більше 14 років відкрито і безперервно володіють даним нерухомим майном. Про те, що домоволодіння належить [PERSON] він дізнався тільки тоді, коли державний нотаріус повідомила йому, що розписка не є правовстановлюючим документом і вона не може оформити спадкові права тому запропонувала звернутися до суду. Саме при підготовці до звернення в суд адвокат збирала докази і довідкою Світловодського МБТІ було зазначено, що власником будинку, в якому він мешкає є [PERSON] . Але власник помер у 1998 році, після його смерті спадкоємців не було, в будинку проживала його співмешканка [PERSON] , яка у 2006 році продала цей будинок [PERSON] також за розпискою. Зазначив, що в селі Вишнівці взагалі багато будинків зовсім не оформлені відомості про них містяться тільки у погосподарській книзі в сільраді і багато людей придбавають саме таким способом як його сестра на підставі розписок. Представник позивача адвокат Старікова Наталія Олексіївна в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Послалася на правову позицію Верховного суду в подібних правовідносинах, яка полягає в тому, що при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном, факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Вважає, що у позивача є всі підстави для задоволення даного позову, так як він протягом 4 років і його сестра більше 10 років, спадкоємцем якої він є, володіли будинком з господарськими будівлями по [ADDRESS] , що за нормами ч. 2 ст. 344 ЦК України є можливим приєднати для обрахування повного строку володіння. Крім того володіння є без титульним і жодна людина, що продавала цей будинок, не мала на це права, а власник помер ще 22 роки тому і після нього не залишилось жодного спадкоємця і навіть ті люди що продавали не знали, що власником цього будинку [PERSON] так як в жодній розписці немає посилання на продаж будинку, який належить певній особі, а не продавцю особисто. Відповідач Вишнівцівська сільська рада в установлений судом строк відзив на позовну заяву не надала, в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надіслано до канцелярії суду заяву, якою не заперечували проти задоволення позовних вимог. Прохала розглядати справу без участі представника Вишнівцівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є сусідом і дійсно позивач, а до цього його сестра [PERSON] володіли будинком по [ADDRESS] з 2007 року, після того як покійна купила його у [PERSON] . До цього проживали там баба [PERSON] ( [PERSON] ) та до своєї смерті дід [PERSON] ( [PERSON] ), про те що будинок був власністю діда [PERSON] ніхто не знає, він його точно не будував, як цей будинок йому в селі надали йому не відомо і хто жив в будинку до діда [PERSON] йому не відомо, так як це було багато років тому. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає недалеко від домоволодіння позивача, переїхав в село Вишнівці у 2008 році і скільки він проживає за своєю адресою, весь час по [ADDRESS] там проживали сестра позивача, а після смерті і він сам. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача «город в город», знає, що вже більше 10 років володіють цим будинком по [ADDRESS] позивач та його сестра. Вказала, що практично всі будинки в селі продаються шляхом написання розписок і дійсно ніхто не знає чи є власники в цих будинках. Дійсно вона пам`ятає, що колись, коли вона була ще в підлітковому віці в цьому будинку жив дід [PERSON] ( [PERSON] ) та баба [PERSON] ( [PERSON] ), але жоден з них не може бути власником, так як вже давно померли. Розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, заслухавши показання сторін та свідків, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, згідно Свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 20.12.1989 року власником нерухомого майна по [ADDRESS] є [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Технічного паспорту від 10.01.1990 року, встановлено, що нерухоме майно за адресою [ADDRESS] 1918 року забудови складається з одноповерхового будинку літ. «А» сені 9,6 кв.м., коридор 4,2 кв.м., кухні 11,2 кв.м., жила кімната 15.3 кв.м. та сараю літ «Б» 25,3 кв.м.. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 29.07.2020 року № 00027217849, [PERSON] помер [INFO] . Згідно розписки від 01 серпня 2007 року, посвідченою секретарем Вишнівцівської сільської ради Слабкою Світланою Михайлівною та зареєстрованою в реєстрі за № 15, [PERSON] купила домоволодіння за адресою [ADDRESS] у [PERSON] . Розписку від 30.12.2006 року, за якою [PERSON] взяла у [PERSON] гроші за продаж будинку суд до уваги не приймає, так як вона написана на простому аркуші з шкільного зошита в клітинку, особи які її писали померли, що унеможливлює підтвердження цих дій безпосередньо в суді. Відповідно до Архівної Довідки від 27.11.2018 року № 1469, виданої Світловодським міжміським бюро технічної інвентаризації Кіровоградської обласної ради Міністерства з питань житлово-комунального господарства України за гр. [PERSON] право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано, станом на 01.01.2013 року право власності на вищевказаний будинок зареєстровано за гр. [PERSON] на підставі Свідоцтва на право особистої власності виданого Вишнівцівською сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області на підставі Рішення Онуфріївського райвиконкому за № 393 від 20.12.1989 року житловий будинок літера «А,а» загальної площі 40,3 кв. м. житлової площі 15,3 і сарай літера «Б». Згідно Свідоцтва про смерть від 02.09.2016 року, серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Вишнівцівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Згідно Довідки Онуфріївської державної нотаріальної контори № 1115/01-16 від 15.11.2018 року після померлої заведена спадкова справа № 26 за 2017 рік, згідно спадкової справи спадкоємцем є брат померлої [PERSON] - позивач у справі. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.11.2018 року нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Аналіз поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, дає підстави для висновку, що добросовісність, як одна із засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. В основі такого переконання добросовісного володільця задля набуття права власності за давністю володіння має бути певна справедлива підстава (justus titulus), тобто така, яка переконливо давала достатні й обґрунтовані підстави для такого володільця бути впевненим у правомірності такого набуття для себе, у власному інтересі та від свого імені. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року у справі № 755/16913/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 520/3015/16-ц. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає зі статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі, якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Вирішуючи даний спір, суд враховує той факт, що сестра Позивача [PERSON] придбала нерухомість в 2007 році у [PERSON] , який не був власником спірного майна. Крім того встановлено, що власник домоволодіння помер [INFO] році, тобто за дев`ять років до придбання останньою будинку і так як передача коштів відбувалася за розпискою, а не встановленим законодавством способом через нотаріальне посвідчення угоди, то покупець дійсно не знав та не міг знати, що власником майна є [PERSON] . Отже сестра Позивача [PERSON] заволоділа майном добросовісно. Давність, відкритість та безперервність володіння спірною нерухомістю більше 10 років [PERSON] , а після її смерті Позивачем, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки. Відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК Ураїни: «Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.» Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у позивача є підстави для визнання за ним права власності в порядку набувальної давності, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Outcome: approved