Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на підставі судового наказу Монастириського районного суду Тернопільської області №603/419/19 від 16.07.2019 року. Просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з нього аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. У обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що згідно судового наказу Монастириського районного суду Тернопільської області від 16.07.2019 року з нього стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.07.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Аліменти нараховують, виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати для працівників даної місцевості, що становить 1507,00 грн. На сьогоднішній день у нього немає змоги сплачувати аліменти, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі, не працевлаштований, на обліку в Державній службі зайнятості не перебуває, компенсації по безробіттю не отримує, регулярного доходу не має, проживає разом з батьками. На підставі наведеного просить стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи є письмова заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] , представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилися. У відзиві на позовну заяву просять відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, який не передбачений Сімейним кодексом України, оскільки вибір способу стягнення аліментів належить одному з батьків, з яким проживає дитина, а не суду. Право зміни способу стягнення аліментів належить виключно одержувачу аліментів. Також зазначено, що матеріальне становище позивача не погіршилося та не змінилося з часу винесення судового наказу. Так, позивач не надав доказів про те, що його майновий стан на даний час погіршився у порівнянні з майновим станом, який існував на час видання судового наказу. Судом встановлені такі обставини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.09.2011 року сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] . 16.07.2019 року за заявою [PERSON] Монастириським районним судом Тернопільської області винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина - [PERSON] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 02.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Зі змісту довідок №693 від 29.07.2019 року, №129 від 27.02.2020 року, виданих Котівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, вбачається, що позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з батьками, сестрою та племінницею. Позивач [PERSON] не працевлаштований, про що 29.07.2019 року, 27.02.2020 року Котівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області видано довідки №692, №130. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів. При цьому позивачем не надано доказів погіршення його матеріального стану, здоров`я чи зміни сімейного стану. Як зазначено вище, Сімейний кодекс України вказує на можливість зміни способу стягнення аліментів лише на вимогу одержувача аліментів. Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду №539/3532/18 від 24.02.2020 року. Враховуючи вищенаведене, позов про зміну способу стягнення аліментів не підлягає до задоволення за безпідставністю вимог, крім того, відповідач як одержувач аліментів не погоджується на зміну способу їх стягнення, відтак суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed