Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, про визначення часток та визнання права власності за набивальною давністю. Свій позов мотивує тим, що після смерті його тітки [INFO], по батьковій лінії, [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з частини квартири [ADDRESS]. Спірна квартира належить померлій [PERSON], позивачу [PERSON], відповідачам - [PERSON], [PERSON]., [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації ДМК 08 грудня 1993 р. згідно з розпорядженням № 403 зареєстрованого обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 119 за реєстровим номером 21050. Позивач звернувся до нотаріуса з питанням про прийняття спадщини, де йому пояснили, що на час відкриття спадщини після смерті тітки був чинний Цивільний кодекс України в редакції 1963 р., згідно норм якого, племінник не є спадкоємцем за законом після смерті тітки, і тому не має прийняти спадщину. В судове засідання позивач позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], представник виконавчого комітету Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть відділу реєстрації актів громадського стану Заводської районної ради м. Дніпродзержинська виданого 25 квітня 2013 року помела[INFO] [PERSON], яка є тіткою позивача. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з частин квартири [ADDRESS]. На час відкриття спадщини після смерті тітки був чинний Цивільний кодекс України в редакції 1963 р., згідно норм якого, племінник не є спадкоємцем за законом після смерті тітки, і тому не має прийняти спадщину. Спадкова квартира [ADDRESS] загальною площею 122,7 кв.м., житловою площею 86,5 кв.м., яка складається з передпокою 1 площею 11,5 кв.м., ванної кімнати 2 площею 4,4 кв.м., вбиральнею 3 площею 2,6 кв.м., кухні 4 площею 17,7 кв.м., кімнати 5 площею 21,7 кв.м. кімнати 6 площею 22,7 кв.м., кімнати 7 15,4 кв.м., кімнати 8 площею 13,3 кв.м., кімнати 9 площею 13,4 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 08 грудня 1993 р. органом приватизації ДМК на підставі розпорядження за № 403 зареєстрованого обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 119 за реєстровим номером 21050, належить померлій [PERSON], позивачу [PERSON], відповідачам - [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Позивач проживає в квартирі з 1958 року, після приватизації продовжує проживати у спірній квартирі, [PERSON] користується квартирою відкрито тривалий час добросовісно безпосередньо володіє спадковим майном після померлої тітки. Згідно ст.. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Відповідно до ч.1 ст. 368 ч.2 ст. 370 ЦК України, спільна власністю двох або більше осіб без визначення частки кожного із них управі власності є спільною сумісною власністю і у разі виділення частки із майна, що є у суспільній сумісній власності, вважається, що частки кожного є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю сторін між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, суд при визначенні часток у праві спільної сумісної власності за аналогією застосовує зазначені положення закону. З огляду на відсутність домовленості між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON] щодо розміру їхніх часток у праві спільної сумісної власності, відсутність рішення суду із цього приводу, суд дійшов висновку, що частка кожного з них у праві спільної сумісної власності на квартиру становить 1/5 частини квартири. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені.

Outcome: approved