Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні позивача [PERSON], третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Старобільського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 28.12.2012р. між ним та відповідачем було укладено договір дарування частки квартири, посвідчений приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу [PERSON]. відповідно до умов якого позивач [PERSON] передав безоплатно у власність відповідачу [PERSON] 3/4 частки квартири, розташованої за адресою: Луганська область, м.Старобільськ, кв.Ватутіна[ADDRESS], а відповідач [PERSON] прийняла дарунок. Після укладення спірного договору він залишився проживати та бути зареєстрованим у квартирі і сплачувати комунальні послуги, що, вважав, свідчить про відсутність у нього намірів дарувати квартиру. Обдаровувана за договором [PERSON] є дарувальнику [PERSON] сторонньою людиною та не має до нього ніякого відношення. Позивач [PERSON] був змушений укласти вказаний договір дарування 3/4 частин своєї квартири, єдиного місця свого проживання, оскільки мав перед відповідачем [PERSON] невиконані боргові зобовязання, які витікають з договору позики, власноручно написаної розписки на її імя. Постійний психічний та психологічний тиск відповідача [PERSON], її внука [PERSON] та його знайомого [PERSON], не давав позивачу спокою, у звязку з чим він постійно був вимушений ховатися, не зявлятися у світлу пору доби на вулиці, оскільки [PERSON] мешкає в одному багатоквартирному домі де і позивач, а [PERSON] знімав навпроти [PERSON] квартиру. Кожного дня вони його діставали та умовляли надати їм документи на квартиру для страховки за зайняті позивачем у відповідача [PERSON] грошові кошти. Внаслідок чого на нервовому ґрунті у позивача [PERSON] різко погіршився зір, він майже осліп. Також незадовго до укладення вищевказаного договору дарування 3/4 частин квартири до позивача [PERSON] неодноразово застосовувалась фізична сила з боку невідомих осіб, які йому погрожували у випадку не укладання вищевказаного договору дарування жорстокою фізичною розправою. У звязку з тим, що у позивача [PERSON] немає близьких родичів, окрім брата який мешкає у РФ, за нього нікому вступитись, то він змушений був зявитись до приватного нотаріуса Старобільського районного нотаріального округу [PERSON] для дарування 3/4 частин квартири. У середині липня 2015 року позивач [PERSON] був змушений змінити місце свого проживання на [PERSON] культури та відпочинку м.Старобільська, оскільки господарка квартири [PERSON] поставила нові вхідні двері, а у [PERSON] немає іншого місця проживання. Вважав, що позивачем укладено договір під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах, у звязку з чим, посилаючись на ст.233 ЦК України просив визнати договір дарування частки квартири, укладений 28 грудня 2012 року між дарувальником [PERSON] та обдаровуваною [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1633, недійсним. Третя особа на стороні позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, до початку судового засідання надав заяву(а.с.36), у якій просив розглянути позовну заяву без його присутності, заявлені позовні вимоги [PERSON] підтримував у повному обсязі та просив їх задовольнити. У звязку з чим на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності третьої особи на стороні позивача [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити, пояснив, що оспорюваний договір в повному обсязі не відповідав волі позивача та порушував його права. Позивач був вимушений укласти договір, оскільки мало місце невиконання боргового зобовязання, через яке постійно проходив на позивача фізичний та психічний тиск, сторона відповідача цим скористалась та 28.12.2012р. позивач зявився до нотаріуса щоб підписати договір. Борг не давав йому спокою, позивач не міг діяти інакше та у звязку з цим боргом був вимушений підписати договір дарування. Як тільки позивач підписав договір, його викинули на вулицю, житла позивач не має, на теперішній час проживає у літній альтанці в парку, а на вулиці зараз мороз. Згідно реєстру прав власності у позивача відсутнє нерухоме майно для проживання. Крім того пояснив, що позивач звертався в РВУМВС з приводу заволодіння його квартирою, працівник правоохоронних органів викликав [PERSON] для дачі пояснень і слідчий приїздив до неї додому, а потім [PERSON] комусь подзвонила та відмовилась підписувати протокол. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, тому що все було зроблено у правових рамках, пояснив, що він орендував квартиру на кварталі Ватутіна квартира номер 30 приблизно до травня 2012р. Дійсно до нього приходила його бабуся [PERSON]. Вона познайомилась з [PERSON]. Позивач [PERSON] їй ніхто, чужа людина. У відповідачки прокинулись материнські почуття до позивача [PERSON] і вона надавала тому якусь допомогу підгодовувала, пятірку-десятку давала йому. Позивач [PERSON] мав неохайний вигляд, іноді був напідпитку, просив, тиснув на жалість. [PERSON] приходила до нього представника відповідачки [PERSON], в гості та на лавочці на вході у підїзд познайомилась з позивачем [PERSON] Бабуся приходила до нього приносила поїсти і також заходила до позивача [PERSON] Позивач [PERSON] просив її заходити, вона говорила йому про це, потім він чув як позивач [PERSON] звертався до відповідачки [PERSON] та просив принести пиріжків. Вони спілкувались, [PERSON] розповідала йому, про те що позивач [PERSON] говорив, що якщо вона йому допомагатиме, то він подарує їй квартиру. Допомагати матеріально поїсти, ліки, у позивача [PERSON] проблеми з зором і [PERSON] придбавала для нього краплі. З вересня 2012р. він переїхав у м.Луганськ, де проживав до 16.03.2013р., а тому ніякого тиску не могло бути. Не було ніяких розписок. У грудні його бабуся [PERSON] подзвонила йому та сказала, що вони хочуть узаконити те, про що домовлялись з [PERSON], підписати договір дарування, на що він відповів щоб робили. Вони звернулись до [PERSON], уклали договір дарування. Позивач [PERSON] залишився проживати у тій же квартирі, як він розумів, у [PERSON] і [PERSON] була така домовленість. Потім у січні чи лютому 2013р. [PERSON] подзвонила йому і сказала, що [PERSON] хоче взяти у неї 30\~000 гривень, щоб поїхати до брата в Комі заробити грошей, повернути цей борг і ще заробити. Це не сприймалось як позичити, просто попросив, [PERSON] дали ці гроші без повернення, ні розписки нічого не було, віддав би коли віддав. Ніякого психічного чи фізичного тиску на позивача [PERSON] не було, якби таке мало місце, то він міг звернутись через 2-3 місяці, а вже минуло майже три роки. Крім того пояснив, що він не знайомий з нотаріусом [PERSON], не знайомий з [PERSON], боргу не було, а якби був то розписка має бути у нього. Третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Старобільського районного нотаріального округу [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що 28.12.2012р. до неї дійсно зявились [PERSON] та [PERSON] для укладання договору дарування 3/4 частин квартири. що розташована за адресою: Луганська область, Старобільський район м.Старобільськ кв.Ватутіна буд.47 кв.29. Цей договір був підписаний сторонами і посвідчений нею приватним нотаріусом цього ж дня 28.12.2012р. за реєстр№1633. Під час посвідчення правочинів визначається обсяг дієздатності фізичних осіб, особами було надано особисті паспорта, також було надано документи для вчинення нотаріальної дії, які передбачені чинним законодавством, особи були присутні особисто кожна особа, нотаріусом було встановлено дійсність намірів кожного з учасників цього правочину та вияснено однакове розуміння сторонами умов правочину та його правових наслідків. Кожній особі було надано проект договору, кожна зі сторін ознайомила особисто з цим проектом договору. Дарувальнику було розяснено, що договір дарування є договір безоплатний, тому дарувальник не має права від особи, якій подарував, вимагати якісь вчинення на його користь дій. Після того, як сторони ознайомилися з текстом договору, договір був підписаний, про що зазначено у самому тексті договору. Після підпису сторін вчинення цього правочину було занесене до реєстрової книги вчинення нотаріальних дій, підписано сторонами у реєстровій книзі і підписано нею цей договір і проставлено печатку. З позивачем [PERSON] вона не знайома, чому звернулись саме до неї - сторони їй не повідомляли. Під час укладення договору були присутні сторони, представника відповідача в кабінеті не було. Хто надавав документи на квартиру, хто вносив плату за вчинення правочину, хто платив податок вона не памятає. При укладенні будь-якого договору нотаріус має сумніви, тому проводиться бесіда з кожною зі сторін і виясняється чи дійсно йде укладання саме цього правочину чи іншого. Кожна із сторін вважала, що це укладається договір дарування тому що доводилось до відома що правочин безоплатний. Якби у неї були сумніви то вона відмовила б у вчиненні нотаріальної дії. При укладенні договору сторони були ознайомлені з текстом, ще раз було зауважено що договір є безоплатний, сторони були ознайомлені з приписами цивільного законодавства щодо визнання правочинів недійсними, ні одна із сторін не заявляла що на неї був тиск психічний або фізичний, про будь-який тиск їй не повідомлялось і договір був укладений згідно норм чинного законодавства України. При укладення договору вона перевіряла відсутність заборон та відсутність будь-яких майнових заборгованостей власника майна, про будь-які майнові заборгованості [PERSON]Є їй не було відомо. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, третю особу на стороні відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Свідок [PERSON] показала у судовому засіданні, що вона працює слідчим Старобільського відділу поліції, надійшла заява і було розпочато кримінальне провадження і вона у складі слідчо-оперативної групи виїздила за місцем проживання [PERSON] і допитувала її по предмету цього договору. Вона писала протокол допиту, зміст протоколу складено зі слів [PERSON], все що [PERSON] розповідала записано у протоколі, але протокол не було закінчено, оскільки [PERSON] подзвонила своєму онукові і після цього сказала, що ознайомлюватись і підписувати нічого не буде і попросила її вийти і вона пішла, забравши протокол. Протокол не підписано нею як слідчим, оскільки завіряти нічого. Дата у протоколі не вказана тому, що коли вона виїздить на допит на місце, то спочатку допитує, а потім підписує і ставить дату. Під час допиту [PERSON] відповідала на питання, у квартирі був присутній син [PERSON], але він не приймав участі, [PERSON] сама говорила, поводилась нормально, була здивована. Крім того показала, що кримінальне провадження не у неї, а у іншого слідчого. Крім того показала, що їй відомо зі слів, що [PERSON] приходила у райвідділ та писала заяву про відмову від давання пояснень, але це було вже іншому слідчому. Свідок [PERSON] показав у судовому засіданні, що він працює оперуповноваженим кримінального розшуку Старобільського відділу поліції, знайомий з [PERSON] за родом своєї діяльності, на [PERSON] неодноразово подавались скарги від мешканців будинку №47. У листопаді 2012року на [PERSON] була колективна скарга мешканців будинку №47 на аморальний спосіб життя [PERSON] Він зі своїми співробітниками відбирав пояснення у [PERSON] і під час дачі пояснень [PERSON] розповідав, що у нього склалась погана ситуація і просив перепозичити йому 20\~000 гривень. Він запитав що трапилось, і [PERSON] пояснив, що у жовтні 2012р. він написав розписку на імя [PERSON] про зобовязання повернення їй грошей і якщо не віддасть вказану суму грошей, то буде змушений в рахунок погашення цього боргу віддати частину своєї квартири, говорив що йому жити більше немає де, родичі у нього в РФ і він буде змушений жити на вулиці. [PERSON] був розгублений, запитував чи не зможе він пере позичити йому гроші. Він запитав, яка є гарантія що [PERSON] поверне йому гроші, попросив дати документи на квартиру і оформити іпотеку. [PERSON] відповів, що не може віддати документи, оскільки документи вже у [PERSON]. З поведінки [PERSON] було видно, що тому немає де жити, він впадав у крайність раз звертався до працівника міліції щоб позичити кошти. Після цього у 2013-2014 році він бачив [PERSON] у парку на лавці і запитав чи вирішилось його питання з квартирою, [PERSON] відповів йому, що не вирішилось, в квартирі стоять залізні двері і що він живе і ночує в парку в теплиці. Згідно копії договору дарування частки квартири від 28.12.2012р. (а.с.8-9), Дарувальник [PERSON] безоплатно передає у власність Обдаровуваній [PERSON] належні йому на праві особистої приватної власності 3/4 частки квартири номер 29, що розташована за адресою: Луганська область, Старобільський район, місто Старобільськ, Ватутіна квартал, будинок номер 47. Договір посвідчено приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1633. Згідно відповіді Старобільського району електричних мереж ТОВ «ЛЕО» від 13.07.2015р. (а.с.10), станом на 13.07.2015р. договір на користування електроенергією для населення по домоволодінню розташованому за адресою м.Старобільськ кв. Ватутіна буд.47 кв.29 укладено 03.11.2009р. з громадянином [PERSON] № договору 830092206, особовий рахунок 830092206. Остання сплата за спожиту електроенергію за даним особовим рахунком проводилась 23.10.2014р. у сумі 121.00грн. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо субєкта [PERSON] станом на 26.08.2015р. у Державному реєстрі прав на нерухоме майно відомості відсутні (а.с.11). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 26.08.2015р.(а.с.12-13), за параметрами запиту: [PERSON], у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні, у реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.11.2012р. зареєстровано право приватної власності [PERSON] на 3/4 частки квартири за адресою: Луганська область, Старобільський район, м.Старобільськ. кв. Ватутіна, будинок 47. квартира 29, на підставі свідоцтва про право власності №, 08.10.2002. Старобільська районна державна адміністрація, свідоцтва про право на спадщину, №1-1205, 17.10.2012. Старобільська державна нотаріальна контора. Відповідно до копії протоколу ЛГ №324798 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.178 КУпАП від 21.08.2015р., складеного ДІМ Старобільського РВ ГУМВС [PERSON] (а.с.14) місцем реєстрації [PERSON], 13.06.1982р.н., є м.Старобільськ, кв. Ватутіна, 47/29, місцем проживання без постійного місця проживання. Відповідно до копії пояснення [PERSON] на імя начальника Старобільського РВ ГУМВС від 21.08.2015р., відібраних ДІМ Старобільського РВ ГУМВС [PERSON] (а.с.16), [PERSON] не має визначеного місця проживання. Згідно копії розписки (а.с.18) [PERSON], 13.06.1982р.н., який проживає за адресою м.Старобільськ кв. Ватутіна будинок 47 кв.29 позичив у [PERSON] 09.02.1940р народження, паспорт серія ЕМ №858696 виданий Старобільським РВ УМВ України в Луганській області 20.02.2001р. яка проживає за адресою [INFO], ідентифікаційний код [NUMBER], гроші у розмірі 20\~000 (двадцять тисяч) гривень для повернення боргів. Позичені гроші зобовязався повернути в строк до 20.12.2012р. Розписка датована 20.10.2012р. Відповідно до копії паспорта (а.с.38) місце проживання [PERSON], 13.06.1982р.н., зареєстровано за адресою: Україна Луганська область місто Старобільськ кв.Ватутіна[ADDRESS] з 17.12.1998р. Згідно протоколу допиту свідка [PERSON], 09.02.1940р.н., місце проживання: [INFO] (а.с.39-40), за вказаною адресою вона проживає близько 3-х років разом з сином [PERSON]. 10.07.1965р.н. Так, приблизно у 2010 році її онук [PERSON] винаймав квартиру. Розташовану на кв. Ватутіна м.Старобільськ. По сусідству з ним проживав [PERSON]. Як їй відомо, [PERSON] проживав в зазначеній квартирі самостійно. Приходячи неодноразово в гості до онука [PERSON] вона бачила, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, в його квартирі постійно було гамірно, останній збирав у своїй квартирі притон. Також останній зловживав алкогольними напоями. Оскільки їй було шкода [PERSON], вона неодноразова давала йому грошові кошти у позику. Оскільки грошові кошти їй не повертались, між нею та [PERSON] виникла розмова з його ініціативи про те, щоб у заклад свого грошового зобовязання він пропонує оформити на неї договір дарування частини своєї квартири. Квартира, розташована на кв. Ватутіна, номер будинку №47. Перед укладенням даного договору було обумовлено, що якщо він раптом повертає борг, вона відмовляється від договору дарування. Договір дарування оформлювався в м.Старобільську, у її присутності, присутності [PERSON] та її онука [PERSON] При оформленні договору дарування проходило все добровільно з боку [PERSON] Ніхто його не примушував, це була його добровільна згода. Після оформлення договору дарування [PERSON] пропав. Скільки вона його не бачила, сказати точно не може. Згідно довідки від 05.09.2015р. №110 вуличного комітету №17 м.Старобільська(а.с.48) [PERSON], 1982р.н., дійсно зареєстрований у м.Старобільську на кв.Ватутіна[ADDRESS], але фактично не проживає з середини липня 2015 року за вказаною адресою у звязку з встановленням нових вхідних дверей господаркою квартири [PERSON] та змушений перебувати і проживати в парці культури та відпочинку м.Старобільська. Відповідно до довідки Комунального закладу «[PERSON] культури та відпочинку» Старобільської міської ради Луганської області від 09.10.2015р. №54 (а.с.49) [PERSON], [INFO], у звязку з укладенням договору дарування 3/4 частин своєї квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], з серпня місяця 2013 по теперішній час вимушений мешкати у підсобному приміщенні, літній альтанці комунальної установи парку культури та відпочинку міста Старобільськ. У судовому засіданні було достовірно встановлено, що саме з 20.10.2012р. позивач [PERSON] мав перед відповідачкою [PERSON] боргове зобовязання у розмірі 20\~000 гривень, яке позивач мав виконати протягом двох місяців та повернути відповідачці [PERSON] вказану суму у строк до 20.12.2012р., що підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією розписки (а.с.18), яка ніяких сумнівів у суду не викликає, оскільки написання цієї розписки позивачем [PERSON] також підтверджується показаннями свідка [PERSON], не вірити яким у суду немає підстав, і необхідність виконання позивачем перед відповідачкою такого значного зобовязання у такий короткий термін було метою укладення позивачем договору дарування належної йому частки квартири на користь відповідачки, що підтверджується поясненнями самої відповідачки [PERSON], викладеними у протоколі її допиту у якості свідка (а.с.39-40) та достовірність яких була підтверджена у судовому засіданні показаннями свідка [PERSON], не вірити яким у суду також немає підстав. Крім того, у судовому засіданні було достовірно встановлено, що позивач [PERSON] на час укладення договору дарування - 28.12.2012р. не мав у своїй власності чи користуванні іншого нерухомого майна, крім квартири №29 у будинку №47 на кв.Ватутіна м.Старобільська(а.с.12-13), до теперішнього часу не має ніякого нерухомого майна (а.с.11), та після укладення договору дарування від 28.12.2012р., яким позивач [PERSON] безоплатно передав у власність відповідачці [PERSON] єдине належне йому житло квартиру №29 у будинку №47 на кв.Ватутіна м.Старобільська, позивач [PERSON] став особою без визначеного місця проживання та живе на вулиці (а.с.а.с.14,16,48,49). Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.1 ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Згідно ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом зазначених норм при укладенні договору дарування волевиявлення дарувальника має бути спрямоване на добровільне, безоплатне, без будь-яких примусів (життєвих обставин або впливу сторонніх осіб) відчуження належного йому майна на користь обдаровуваного. Разом з тим правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не є вільним і не відповідає його внутрішній волі. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Таким чином у судовому засіданні було достовірно встановлено, що договір дарування частки квартири від 28.12.2012р. було укладено позивачем [PERSON] під впливом тяжкої обставини, а саме - необхідності термінового погашення значної суми боргу перед відповідачкою, і на вкрай невигідних умовах, оскільки укладенням договору дарування позивач позбавив себе єдиного житла, а тому волевиявлення позивача [PERSON] під час укладення цього договору не було вільним та не відповідало його внутрішній волі, не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором дарування, і за відсутності боргового зобовязання перед відповідачкою [PERSON] позивачем [PERSON] взагалі б не було укладено договір дарування від 28.12.2012р. на її користь, і вказані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи (а.с.а.с.14,16,48,49), показаннями свідка [PERSON], а також поясненнями самої відповідачки [PERSON], викладеними у протоколі її допиту у якості свідка (а.с.39-40) та достовірність яких була підтверджена у судовому засіданні показаннями свідка [PERSON] Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 03.06.2015р. у справі №6-232цс15, від 19.03.2014р. у справі №6-2цс14, постановлених у порядку перегляду судового рішення з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. У звязку з наведеним до пояснень представника відповідача про те, що ніяких розписок не було і що грошові кошти у сумі 30\~000 гривень були дані відповідачкою [PERSON] позивачу [PERSON] у січні-лютому 2013р. не як позика і без розписки і віддав би коли віддав, суд відноситься критично, оскільки ці пояснення спростовуються дослідженою у судовому засіданні копією розписки від 20.10.2012р.(а.с.18), яка ніяких сумнівів у суду не викликає, показаннями свідка [PERSON], а також поясненнями самої відповідачки [PERSON], викладеними у протоколі її допиту у якості свідка (а.с.39-40) та достовірність яких була підтверджена у судовому засіданні показаннями свідка [PERSON], і не вірити показанням свідків [PERSON], [PERSON] у суду немає підстав. У звязку з чим позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа на стороні позивача [PERSON], третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Старобільського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання договору дарування недійсним, є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved