Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Сокальської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0632 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.07.2009 року його мати, [PERSON], отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON]. Спадкове майно складалося з житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки для обслуговування даного жилого будинку площею 0,0632га. Державного акта про право приватної власності на дану земельну ділянку його мати на своє ім»я не виготовила. 31.07.2009 року [PERSON] складено заповіт, яким вона заповіла все належне їй майно позивачу. Так, після смерті матері позивач 03.11.2014 року звернувся в нотаріальну контору з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне їй майно. Однак, нотаріусом постановою від 03.11.2014 року йому відмовлено у видачі такого свідоцтва. Підставою відмови слугувала відсутність зареєстрованого державного акта про право приватної власності на земельну ділянку на ім»я його матері, [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, додатково повідомила, що оформлення права на спадкове майно нотаріально неможливо по причині відсутності державного акта на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON]. Представник відповідача Сокальської міської ради Чернявська Х.М. в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечує щодо їх задоволення. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову представником відповідача, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Зокрема, згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Дослідженим свідоцтвом про право на спадщину за законом, що видане 29.07.2009р. Сокальською державною нотаріальною конторою, встановлено, що спадкоємцем до цієї частки майна [PERSON], який помер [INFO]. є його дружина [PERSON]. Спадкове майно, на яке в цій частці видане свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,0632га., що розташована в м. Сокаль для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 10.05.1995р. Із копії Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 10.05.1995р., встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0632га., що розташована в м. Сокаль для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Згідно заповіту [PERSON] від 31.07.2009р. встановлено, що все належне їй майно і те на що за законом матиме право, вона заповіла своєму сину, [PERSON]. Відповідно до постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.11.2014р., що видана приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Ніткевич В.О., встановлено, що такою позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку, з причин не надання необхідних документів для вчинення нотаріальної дії, а саме Державного акта на земельну ділянку, який свідчить про державну реєстрацію переходу права власності на дану земельну ділянку до спадкодавця [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців. Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що за позивачем, як спадкоємцем за заповітом матері [PERSON], яка не встигла прийняти спадщину у виді земельної ділянки після смерті чоловіка [PERSON], слід визнати право власності на вказану земельну ділянку.

Outcome: approved