Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду зі вказаним позовом та просив в порядку поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності визнати за ним право власності на ? частини квартири [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на ? частини квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він та відповідачка перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2005 року. У 2016 році спільно з дружиною було придбано спірну квартиру, право власності на яку зареєстровано на імя дружини. В подальшому через погіршення взаємовідносин у родині, він запропонував [PERSON] продати вказану квартиру на що остання відмовилася, погрожуючи змінити замки в житлі, оскільки вона є власником квартири, перешкоджаючи таким чином позивачу користуватися майном. У звязку з тим, що сторони не домовилися про порядок поділу майна, позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.07.2018 у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 26.11.2018 року провадження у справі зупинено в звязку із заявленим представником відповідача відводом судді Ізмайлову І.К. 27.11.2018 року Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в задоволенні заяви про відвід судді Ізмайлова І.К. відмовлено. Ухвалою судді від 29.11.2018 року провадження у справі відновлено. 14.12.2018 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова повернуто представнику відповідача поданий 14.12.2018 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, представник позивача зазначив, що трикімнатну квартиру [ADDRESS] придбано за спільні кошти подружжя і на цей час позивач не має наміру отримувати компенсацію вартості належної йому ? частини квартири, таке бажання раніше він висловлював, однак на цей час залишився зовсім без житла, оскільки не проживає з вини відповідачки у спірній квартирі. Представник відповідача пояснила, що спірну квартиру було придбано за кошти [PERSON], однак, документально підтвердити даний факт не можуть, в звязку з чим вважала, що у відповідності до ч. 4 ст. 71 СК України за відповідачем необхідно визнати право власності на квартиру в цілому, а позивачу присудити грошову компенсацію замість його ? частки у праві спільної сумісної власності при цьому висловила намір внести на депозитний рахунок вартість 1/2 частини спірної квартири. 22 грудня 2018 року позивач та його представник подали заяву про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних доказів. 21 грудня 2018 року відповідачка [PERSON] подала заяву про повідомлення її про час та місце розгляду справи, оскільки розірвала договір з представником, який був присутнім при судовому розгляді 14.12.2018 р. 14 грудня 2018 року представник відповідачки повідомлений судом при відкладенні розгляду справи про час та місце проведення наступного судового засідання, а оскільки суду не надано відомостей про час та порядок розірвання договору, то суд вважає, що відповідачка повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків:. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони з 06 серпня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі . (а.с. 11) Як вбачається з копії договору купівлі- продажу від 29.08.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Л.В. [PERSON] за р. № 1873, придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 29.08.2016 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до\~ч.3\~ст. 368\~\~Цивільного Кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~\~ч.2\~ст. 372 Цивільного кодексу України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч.2\~ст.61 СК України\~обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Відповідно до ч.1ст.69\~СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із вимогами ч.1ст.70\~СК України\~у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ч.1\~ст.71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Зі змісту п.п. 23,24\~постанови Пленуму\~ВСУ від\~21.12.2007\~№11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, та є обєктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у звязку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши в власність за позивачем та відповідачем по 1/2 частин квартири. Посилання відповідача про придбання спірної квартири за власні кошти матеріалами справи не підтверджено, а посилання на підтвердження таких обставин поясненнями свідків про передачу коштів у момент придбання квартири саме відповідачкою не може бути доказом про відмову у задоволенні позову, оскільки такі обставини не спростовують факту набуття майна під час перебування сторін у шлюбі. Належних та допустимих доказів відповідачем у заперечення позову не надано. Судові витрати суд розподіляє на підставі\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved