Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на: - земельну ділянку площею 0,7288 га, розташовану на території Горішньослобідської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 6124282800:01:001:0152, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №059588 від 08.09.2003 року; - земельну ділянку площею 0,2440 га, розташовану на території Горішньослобідської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 6124282800:01:001:0638, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №059588 від 08.09.2003 року; - земельну ділянку площею 0,1856 га, розташовану на території Горішньослобідської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 6124282800:01:001:0410, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №059588 від 08.09.2003 року В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 10.12.2015 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: - земельної ділянки площею 1,16 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Горішньослобідської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР1 №059588; Позивач вважає, що саме він повинен успадковувати за померлою спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за заповітом. Позивач після смерті [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити. Відповідач - представник Горішньослобідської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що 10.12.2015 року у віці 84 років в с.Рідколісся Монастириського району Тернопільської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №196556 виданого 11.12.2015 року, актовий запис №13. Ще за життя померлій належала земельна ділянка загальною площею 1,16 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Горішньослобідської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №059588, з яких: - земельна ділянка площею 0,7288 га, розташовану на території Горішньослобідської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 6124282800:01:001:0152, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №059588 від 08.09.2003 року, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №315/86-16 від 23.06.2016 року, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6102429992016 сформованого 25.05.2016 року; - земельну ділянку площею 0,2440 га, розташовану на території Горішньослобідської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 6124282800:01:001:0638, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №059588 від 08.09.2003 року, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №315/86-16 від 23.06.2016 року, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6102430312016 сформованого 25.05.2016 року; - земельну ділянку площею 0,1856 га, розташовану на території Горішньослобідської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 6124282800:01:001:0410, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №059588 від 08.09.2003 року, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №315/86-16 від 23.06.2016 року, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6102430142016 сформованого 25.05.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно заповіту, складеного 01.07.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №39 спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла земельну ділянку площею 1,16 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON]. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В звязку з вищевказаним суд приходить до переконання, що [PERSON] має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] яка померла 10.12.2015 року, як спадкоємець за заповітом. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується відмовою державної нотаріальної контори №652/01-16 від 24.06.2016 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як слідує з матеріалів справи оригінал Державного акта був втрачений про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністровя» №19 (7151) від 20.05.2016 року. Згідно даного повідомлення вбачається, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ТР №059588, виданий 18.07.2003 року Монастириською райдержадміністрацією [PERSON] - загублений. На даний час виготовити правовстановлюючі документи на вищевказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно заповіту після смерті [PERSON] в державній нотаріальній конторі. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому в положенні п. 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкове майно [PERSON] фактично прийняв так як на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом з спадкодавцем [PERSON], що підтверджується довідкою №329 від 18.07.2016 року, виданою виконкомом Горішньослобідської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливість з даних причин оформити спадщину в установленому законом порядку доведена матеріалами справи. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а отже він, як спадкоємець за заповітом має право на спадкове майно. На підставі викладеного

Outcome: approved