Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Білгород - Дністровської міської ради, про встановлення факту належності житлового будинку та визнання права власності на спадкове майно, уточнивши свої позовні вимоги 11.04.2019 року остоточно просить суд: встановити факт належності житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] , яка померла [INFO] ; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] в вигляді житлового будинку [ADDRESS] після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; встановити факт сумісного проживання за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] , до [INFO] та факт сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] до [INFO]; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Так, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його баба спадкодавець - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Позивач стверджує, що [PERSON] належав на праві власності житловий будинок по [ADDRESS] . Вказує, що батько позивача та син спадкодавці фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , що померла [INFO] . Проте, син [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , так і не оформивши свої спадкові права. Позивач стверджує, що з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину після смерті баби та батька він звернувся до нотаріальної контори, однак приватним нотаріусом Драченко А.Н. була надана відмова у зв`язку із тим, що він не надав правовстановлюючий документ на спадкове майно. На підставі вищевказаних обставин він і звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити . Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявний його відзив від 21.05.2019 року, згідно якого відповідач вказав, що спадщина відкрилась після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , проте остання не набула права власності на спірний житловий будинок, у зв`язку із чим спадкоємці також не набувають відповідне право. Просив прийняти законне і обґрунтоване рішення по справі відповідно до вимог Конституції та Законів України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є онуком померлої [INFO] [PERSON] , що підтверджується його свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження його батька [PERSON] серії [NUMBER] . Батько позивача та син спадкодавці [PERSON] помер [INFO] свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /. Згідно довідки КП «ЖЕО №1» від 29.03.2019 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до довідки № 144 КП «ЖЕО №1», [PERSON] мешкає, але не зареєстрований по [ADDRESS] . Також за вказаною адресою мешкав батько [PERSON] по день смерті [INFO] . Довідкою про склад сім`ї та реєстрацію № 727 КП «ЖЕО №1» підтверджено проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON] до дня її смерті. Згідно акту , складеного КП «ЖЕО №1» 008.04.2019 року, [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована по [ADDRESS] . Син померлої - [PERSON] та онук [PERSON] зареєстровані в с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області. Зі слів сусідів по [ADDRESS] мешкали на день смерті [PERSON] син [PERSON] /помер [INFO] / та онук [PERSON] ,1986 року народження. Наведеними вище довідками та актом достовірно підтверджено факт сумісного проживання за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] до [INFO] та факт проживання [PERSON] та [PERSON] до дня смерті [PERSON] до [INFO] , а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Позивач в якості належності спадкодавці [PERSON] , яка померла [INFO] надав наступні документи: копію технічного паспорту на будинок садибного типу з госпбудівлями та спорудами, підписку форми №12, дозвіл №22 на проведення робіт, виданий [PERSON] на будівництво нового житлового будинку, акт від 25.06.1979 року, Рішення виконавчого комітету № 627 від 03.08.1979 року «Про дозвіл [PERSON] на будівництво індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] », план забудівлі земельної ділянки по [ADDRESS] , виписку з протоколу №1 про виділення земельної ділянки, копію рішення виконавчого комітету народних депутатів Білгород-Дністровської міської ради «Про прирізку земельної ділянки по [ADDRESS] ». Згідно листа КП «Білгород-Дністровське БТІ» № 2549 від 29.10.2019 року повідомлено, що Комунальним підприємством «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» не проводилась технічна інвентаризації житлового будинку по [ADDRESS] . Матеріалами справи встановлено, що будинок [ADDRESS] не зданий в експлуатацію. Листом приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу за № 52/01-16 від 05.04.2019 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно,що залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяв Цивільний кодекс України від 18 липня 1963 року ( надалі - ЦК України 1963 року), то до спірних правовідносин слід застосовувати норми вказаного Закону. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Жодних доказів належності на праві власності [PERSON] ,яка померла [INFO] житлового будинку [ADDRESS] матеріали справи не містять, наведені позивачем в якості обґрунтування позовних вимог докази вказують лише про наявність у останньої права забудовника на наведене вище нерухоме майно. Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Всупереч вищевказаних норм чинного законодавства, позивачем не надано жодного достатнього, об`єктивного та належного доказу фактичного прийняття спадщини у вигляді житлового будинку [ADDRESS] сином спадкодавці [PERSON] , яка померла [INFO] - [PERSON] , адже сама спадкодавця не набула права власності на нього у визначеному на той час законодавством порядку, до позивача переходять лише права забудовника щодо будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з правом здачі будинку в експлуатацію та отримання на своє ім`я документів, що посвідчують право власності. На підставі усього вищенаведеного, позовні вимоги [PERSON] до Білгород - Дністровської міської ради про встановлення факту належності житлового будинку та визнання права власності на спадкове майно підлягають частковому задоволенню, лише в частині факту сумісного проживання за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] до [INFO] , факту проживання [PERSON] та [PERSON] до дня смерті [PERSON] до [INFO] та визнання за позивачем право забудовника щодо будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з правом здачі будинку в експлуатацію та отримання на своє ім`я документів, що посвідчують право власності. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, як в необґрунтованих та недоведених. На підставі викладеного,

Outcome: partial