Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Хоміцька Н.Г. про розірвання договору довічного утримання (догляду), посилаючись на те, що 26.09.2016 року між ним та [PERSON] , від імені якої діяла [PERSON] , було укладено договір довічного утримання (догляду), відповідно до якого він передав у власність [PERSON] двохкімнатну квартиру [ADDRESS] . В свою чергу [PERSON] зобов`язалася довічно його утримувати, забезпечувати харчуванням, одягом, доглядом та необхідною медичною та іншою допомогою і зберегти за ним в безкоштовному довічному користуванні одну житлову кімнату площею 17,30 кв.м., вартість матеріального забезпечення було визначено в розмірі 1000 грн. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Хоміцькою Н.Г. та зареєстрований в реєстрі за №1118. Вказує, що спочатку [PERSON] доглядала за ним, однак з серпня 2017 року перестала виконувати, покладені на неї договором довічного утримання обов`язки, ігнорує його потреби та стан здоров`я, не забезпечує його харчуванням, медикаментами, іншою необхідною допомогою, відмовилася від догляду за ним, крім того, жодного разу не відвідала його в лікарні під час стаціонарного лікування, тривалий час не підтримує з ним стосунки. Також зазначає, що через відсутність догляду за ним з боку відповідача та важкий матеріальний стан він вимушений був взяти 21.08.2018 року в АТ «Альфа - банк» кредит на споживчі цілі в розмірі 8000 грн., який має погашати. Вказує, що відповідач тривалий час перебуває за кордоном, має там постійне місце проживання та роботи, отримує стабільний заробіток, внаслідок чого не має можливості виконувати взяті на себе зобов`язання, передбачені договором довічного утримання від 26 вересня 2016 року. Просить розірвати договір довічного утримання, укладений між ним та [PERSON] , 26.09.2016 року та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. 09.08.2019 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позов, в якому заперечувала проти позову зазначала, що, починаючи від народження проживала разом з [PERSON] та [PERSON] , які їй були батьками, виховували її. Також зазначала, що у 2013 році [PERSON] склала на її ім`я заповіт, яким заповідала їй все своє майно, яке буде належати їй на момент смерті, в тому числі на Ѕ частку квартири [ADDRESS] . Вказала, що [INFO] [PERSON] померла і [PERSON] запропонував їй відмовитися від спадщин на його користь після смерті мами [PERSON] і що він прийме спадщину та укладе з нею договір довічного утримання, на що вона погодилась, оскільки вважає його батьком та має його утримувати. Вважає, що не відповідають дійсним обставинам справи доводи позивача, про те, що вона з серпня 2017 року істотно порушує взяті на себе зобов`язання, передбачені укладеним договором, оскільки щомісячно перераховувала на картковий рахунок [PERSON] по 1000 грн., також зазначає, що в листопаді 2016 року, червні 2017 року та лютому 2018 року вона з [PERSON] виїжджала на оздоровлення та відпочинок за межі держави, крім того, зазначала, що їй не було відомо про тяжкий матеріальний стан [PERSON] , оскільки він є приватним підприємцем, отримує дохід, сплачує податки та до неї з цього приводу не звертався. На підставі викладеного просила позовну заяву [PERSON] залишити без задоволення. 22.08.2019 року від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначав, що [PERSON] отримала дозвіл на роботу в Італії, куди виїхала, там має сім`ю, тому до України приїжджає на короткий час. Заперечує проти доводів відповідача про те, що вона надавала йому фінансову допомогу, оскільки окрім передач з Італії на свята він нічого не отримував. Також зазначає, що з 29.06.2016 року по 11.07.2016 року він відвідав відповідача в Італії, дорогу туди і назад оплатив сам. 26.09.2016 року він знову поїхав до Італії, та повернувся 16.10.2016 року. Обидва рази він проживав вдома у [PERSON] Нікуди на лікування чи оздоровлення вони не їздили. Також зазначав, що з 09.06.2017 року по 13.06.2017 року він їздив до Італії на море, де за 5 днів перебування там заплатив власні кошти за себе та [PERSON] , більше за кордон він не виїжджав. Вказує, що в подальшому вони спілкувались виключно по телефону через Скайп, а з 14.10.2017 року зв`язок припинився, він неодноразово намагався зв`язатись з нею, просив матеріальної допомоги, однак [PERSON] її не надавала, вона не сплачує комунальні платежі, не оплачує його лікування, не доглядає за ним, не навідується до нього, оскільки весь час перебуває за кордоном. Він не заперечує той факт, що з 22.08.2018 року на його рахунок стали надходити кошти в сумі по 1000 грн., однак відправник йому не відомий та зазначає, що з дня укладення договору та до 22.08.2018 року грошей він не отримував. Вважає, що відповідач умови договору довічного утримання не виконує належним чином, тому просить його розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, пояснив, що з серпня 2017 року відповідач не забезпечує його харчуванням, одягом, ліками, коштами, а з жовтня 2017 року припинила з ним спілкування. Відповідач весь час проживає за кордоном, після укладення договору довічного утримання лише один раз в 2016 році приїжджала і ночувала в квартирі, яка передана їй за договором. Інші особи за дорученням [PERSON] йому допомоги не надавали. Підприємницьку діяльність він припинив ще до укладення договору довічного утримання. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги не визнає, свій відзив підтримує повністю, просить розглянути справу у її відсутності. Третя сторона без самостійних вимог - приватний нотаріус Хоміцька Н.Г. - в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути цивільну справу у її відсутності. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову. Судом встановлено, що згідно договору довічного утримання (догляду), посвідченого 26.09.2016 року приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Хоміцькою Н.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №1118, [PERSON] передав у власність [PERSON] двохкімнатну квартиру за [ADDRESS] , належну йому на підставі свідоцтва про право власності, а [PERSON] зобов`язалась довічно утримувати [PERSON] забезпечуючи його їжею, одягом, доглядом, необхідною медичною та іншою допомогою, вартість якої визначена сторонами в розмірі 1000 грн. щомісячно. У зв`язку з посвідченням цього договору нотаріусом було накладено заборону на відчуження вищезазначеного нерухомого майна, заборону на відчуження зареєстровано в реєстрі за №1119 (а.с.8-10). Позивач [PERSON] 22.01.2019 р. проходив медичне обстеження в клініці «Авіценна», заплативши за надані послуги 180 грн., що підтверджується результатами досліджень та квитанцією про оплату (а.с.28-32). Та обставина, що позивач [PERSON] 21.08.2018 р. звернувся в Альфа-Банк для отримання кредиту і в подальшому здійснював його погашення підтверджується паспортом споживчого кредиту та квитанціями по оплату (а.с.33-41). Позивач здійснює оплату послуг за електро- та газопостачання, що підтверджується квитанціями (а.с.44-45, а.с.111-116). Згідно листа територіального відділення №10025/0144 філії Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» номер рахунку на пластикову картку [PERSON] - [NUMBER] (а.с.75). Відповідач [PERSON] здійснювала сплату по 1000 грн. в період з серпня 2018 р. по липень 2019 р. на картковий рахунок позивача № [NUMBER] , що підтверджується банківськими квитанціями (а.с.76-83). З довідки Сторожинецьке підприємство «Міські ринки» №50 від 20.08.2019 р. вбачається, що [PERSON] на ринку не працює та не має у власності кіоску чи іншого торгового об`єкту (а.с.117). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.08.2019 р. [PERSON] припинив підприємницьку діяльність 07.10.2009 р. Факт виїзду [PERSON] за кордон до Італії підтверджується відмітками в закордонному паспорті [NUMBER], виданому 25.02.2016 року, відповідно до яких позивач перебував за кордоном з 29.06.2016 року по 11.07.2016 року, з 29.09.2016 року по 16.10.2016 року та з 01.06.2017 року по 18.06.2017 року (а.с.120-121, 183), а також фототаблицями, зображення на яких підтверджені позивачем (а.с.177-181). З копії закордонного паспорта [NUMBER] , виданого 19.04.2011 року органом 7323 на ім`я [PERSON] вбачається, що після укладення договору довічного утримання вона перебувала в Україні в період з 07 по 21 грудня 2016 р., з 06.04.2018 р. по 02.05.2018 р., з 05.08.208 р. по 25.08.2018 р. та в серпня 2019 р. (а.с.167-173). Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до п.1 ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Відповідно до ч.1 ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Відповідно до наведених правових норм судом встановлено, що уклавши договір довічного утримання (догляду) 26.09.2016 р. відповідач взамін отриманої у власність від позивача двокімнатної квартири зобов`язалася довічно утримувати останнього, забезпечуючи харчуванням, одягом, доглядом, необхідною медичною та іншою допомогою. Вартість такого матеріального забезпечення визначена сторонами договору у розмірі 1000 грн. кожного місяця. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з серпня 2017 року відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання за договором, не утримує матеріально і не спілкується. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач здійснювала матеріальне забезпечення позивача в період з серпня 2018 року по липень 2019 року, перераховуючи кожного місяця на картковий рахунок [PERSON] по 1000 грн. Разом з тим, заперечуючи проти задоволення позову, відповідач не спростувала доводів позивача про те, що в період з серпня 2017 року по липень 2018 року нею не здійснювалося матеріальне забезпечення у розмірі та порядку, визначеному договором, оскільки не було надано суду жодних доказів на спростування цих обставин, а свідок [PERSON] , про допит якого клопотала відповідач у відзиві на позов, на неодноразові виклики до суду не з`явилася. Посилання відповідачки на те, що в лютому 2018 року вона з [PERSON] виїжджали на оздоровлення та відпочинок за межі держави не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду. При цьому, незважаючи на те, що в ході судового розгляду було встановлено, що позивач [PERSON] їздив декілька разів до відповідачки в Італію, суд вважає, що дані обставини не свідчать про належне виконання відповідачкою зобов`язань за договором, так як дані поїздки мали місце до серпня 2018 року і суду не надано доказів, що сторонами були змінені умови договору щодо встановлених зобов`язань внаслідок цих поїздок. Наведене, на думку суду, свідчить, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за договором, а саме не здійснювала матеріального забезпечення в розмірі по 1000 грн. в період з серпня 2017 року по липень 2018 року, що є підставою для розірвання договору. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання договору довічного утримання є обгрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.744, 745, 755, 756 ЦК України,

Outcome: approved