Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 17.01.2018 в сумі 458401,82 грн., що складається із суми боргу- 342000грн., процентів за користування позикою 58969,24 грн., інфляційних збитків 35226 грн., 3% річних за порушення грошового зобов`язання у розмірі 22206,58 грн., а також понесених судових витрат. В обґрунтування позову позивач вказує, що 17.01.2018 року між ним та відповідачем був укладений договір позики грошей, відповідно до якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 342\~000 грн. Укладення договору позики підтверджено підписом відповідача у договорі та розпискою за підписом відповідача, яка міститься на зворотній стороні договору, в якій зазначено, що відповідач дійсно отримав від нього кошти в сумі 342\~000 грн., що за середнім курсом продажу доларів приватним особам комерційними банками м.Черкаси було еквівалентом суми 12000 доларів США. Дата повернення позики визначена - до 17.01.2019, однак, в порушення умов договору, при настанні строку остаточного повернення позики, відповідач не виконав свої зобов`язання , що змусило позивача звернутись до суду. Згідно правил ч.6 ст.19\~ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274\~ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 02.04.2021 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що 17\~січня 2018\~року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~був укладений\~договір позики\~грошей,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Черкаського\~районного нотаріального\~округу Плахою\~І.С. за реєстр. № 18, відповідно до якого [PERSON] передав, а [PERSON] отримав в позику грошові кошти в сумі 342\~000 грн., що за середнім курсом продажу доларів приватним особам комерційними банками м.Черкаси є еквівалент суми 12000 доларів США. Згідно п. 1 договору позичальник своїм підписом підтверджує факт отримання грошей, зазначених в договорі. На зворотній стороні договору міститься розписка за підписом [PERSON] , в якій зазначено, що [PERSON] дійсно отримав від [PERSON] кошти в сумі 342000 грн., що за середнім курсом продажу доларів приватним особам комерційними банками м. Черкаси є еквівалент суми 12000,0 доларів США. Відповідно д ост.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За. ч.1ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1ст.\~530\~цього ж\~кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.\~610\~цього ж\~кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1ст.\~612\~цього ж\~кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що строк повернення коштів настав 17.01.2019 року, однак у матеріалах справи відсутні докази того, що зобов`язання було виконано чи частково, чи у повному обсязі. Враховуючи умови договору, оцінюючи подані докази в сукупності суд вважає, що позивачем надано докази, що підтверджують укладення договору позики та неналежне виконання відповідачем [PERSON] умов договору позики. Тому позовні вимоги про стягнення суми боргу в розмірі 342 000 грн. підлягають до задоволення. За вимогами частини першої\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом ( ч.2\~ст. 625 ЦК України). За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно вимог\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише у тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов. Отже, законом встановлена презумпція оплатності позики, яка діє за умови, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений\~ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. \~\~\~\~Оскільки розмір плати за користування позикою договором не встановлено, тому\~\~у позивача мається право на отримання від відповідача процентів за користування позикою,\~\~розрахованих на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством.\~У випадках, коли боржник\~порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення\~статті 625 цього Кодексу. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої\~статті 1048 ЦК України\~і охоронна норма частини другої\~статті 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої\~статті 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.\~\~ Отже, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд визнає його правильним, а також враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку, та не надано даних щодо погашення заборгованості. З огляду на наведене,\~з урахуванням меж заявлених вимог, з відповідача підлягає стягнення сума позики 342\~000 грн., проценти за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання - 58969,24 грн., інфляційні нарахування в сумі 35226 грн., 3% річних за порушення грошового зобов`язання у розмірі 22206,58 грн., а тому вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягають документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4584,02 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved