Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, з урахуванням уточнень вказуючи, що перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який було розірвано 18.04.2013 р. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, за рішенням суду, діти проживають разом із матір'ю. Також зазначає, що відповідачка ухиляється від виконання обов'язків по наданню можливості у спілкуванню та його участі у вихованні дітей, перешкоджала зустрічатися з ними, тому він звернувся до органу опіки та піклування із заявою про встановлення режиму побачень з дітьми. Рішенням органу опіки та піклування від 18.07.2013 р. було встановлено режим зустрічей з дітьми, а саме: один раз на місяць два вихідних дня місяця за домовленістю батьків: в суботу з 9-00 год. до неділі до 18-00 год. З даним рішенням він не згоден, вважає, що воно обмежує його права та обов'язки щодо виховання синів, оскільки такий порядок зустрічей з дітьми не може в повній мірі забезпечити його участь у вихованні дітей. Крім того, після винесення рішення органу опіки та піклування, відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми, безпідставно та необґрунтовано відмовляє у побаченні з ними, відмовляється приймати будь-яку допомогу окрім грошей, влаштовує скандали, що негативно впливає на дітей та травмує їх психіку. Після розлучення відповідачка переїхала разом із синами до с.Кирилівка Володарського району. В цьому населеному пункті немає ані школи, ані дитячого садку. Садок та школа знаходяться у іншому сілі, молодший син не відвідує дитячій садок в зв'язку із відсутністю у ньому місць. У сілі відсутні розважальні та розвивальні заклади. Він, мешкаючи в обласному місті, має можливість забезпечити дітям батьківську увагу та відвідування розважальних та розвивальних закладів. Крім того, зазначив, що змушений добиратися до місця проживання дітей 2 години, тобто витрачати 8 годин лише на дорогу, замість того чим спілкуватися з дітьми. З урахуванням неодноразових уточнень, остаточно росив визначити порядок зустрічей з дітьми, а саме зі старшим сином [PERSON], [INFO], оскільки він навчається брати його один раз на місяць з 15-00 год. п'ятниці по 18-00 год. неділі, тому як рано темніє і він до цього часу знаходиться в школі, також на час шкільних канікул (восени, взимку, на весні та половину літніх канікул з 15.06 по 31.07) та на час його відпустки для оздоровлення та виконання своїх батьківських обов'язків, а з молодшим сином [PERSON], [INFO] доки він не досягне шкільного віку брати його на місяць через місяць (а саме лютий, квітень, червень, серпень, жовтень, грудень), оскільки він не відвідує дитячого садку, та не розвивається у достатній мірі, а після досягнення ним шкільного віку то брати його в аналогічному порядку, який він просить встановити для старшого сину, а у разі хвороби дітей в той час коли вони повинні бути з ним просить щоб після їх видужання цей час перейшов до нього на наступні вихідні дні за домовленістю, оскільки відповідачка перешкоджає цьому та не дає такої можливості зустрічатися з їх спільними неповнолітніми дітьми. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов з урахуванням уточнень по вищевказаним підставам, наполягав на його задоволенні та пояснив, що до квітня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають двох синів, 2005 та 2010 років народження. До розірвання шлюбу їх сім'я мешкала в будинку у м. Донецьку. Після розлучення відповідачка переїхала разом із дітьми до своїх батьків у с.Кирилівка Володарського району Донецької області. Старший син [PERSON] відвідує 3 клас школи у с.Зоря, а молодший [PERSON] дитячий садок не відвідує, оскільки у садку немає місць. Фактично діти знаходяться на вихованні дідуся та бабусі - батьків відповідачки, оскільки остання працює та мешкає у м. Маріуполі, а до дітей навідується лише на вихідних. Він є приватним підприємцем, має вільний графік роботи, сам собі визначає робочі та вихідні дні, а тому має можливість спілкуватися з дітьми у достатньому обсязі та займатися їх вихованням, проте відповідачка цьому перешкоджає. На кануні його приїзду вона на його дзвінки не відповідала, не брала трубку, в зв'язку з чим не було смислу їхати для побачення з дітьми. Проте, коли він приїжджав до дітей, вона не пускала його, влаштовувала скандали, викликала міліцію, провокуя його на неадекватну поведінку. Пояснив, що він мешкає один в обласному місті, у будинку, де створені усі умови для дітей, оскільки вони там мешкали, має можливість займатися вихованням та розвитком дітей, а тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив встановити наступний режим зустрічей з дітьми: з сином [PERSON] один раз на місяць в п'ятницю з 15-00 год. до 18-00 год. неділі, а також на час осінніх, зимових, весняних шкільних канікул, з 15 червня по 31 липня літніх канікул за місцем його проживання, а також на час відпустки для оздоровлення дитини; з сином [PERSON], до досягнення ним шкільного віку, місяць через місяць за його місцем проживання, тобто лютий, квітень, червень, серпень, жовтень, грудень, а по досягненню сином шкільного віку в порядку, встановленому для старшого сина. Також, просив зобов'язати відповідачку, у разі хвороби дітей, попереджати його про це за добу до зустрічі з ними та надавати йому медичні документи на підтвердження хвороби. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що дійсно перебувала у шлюбі з позивачем, від якого мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу з позивачем, їх сім'я мешкала в будинку у м. Донецьку, а після припинення шлюбних відносин вона з дітьми переїхала проживати до своїх батьків у с.Кирилівка, де і мешкає на теперішній час. Вона не заперечує проти зустрічей батька з дітьми, проте у добровільному порядку зробити це не можливе, оскільки позивач починає себе неадекватно вести, висловлюватися в її адресу нецензурною лайкою у присутності дітей та її батьків, в разі чого вона викликала міліцію. За зверненням позивача, органом опіки та піклування був встановлений режим спілкування позивача з дітьми: з 9-00 год. суботи до 18-00 год. неділі. Проти такого режиму вона не заперечувала та не перешкоджала позивачу спілкуватися з дітьми, проте жодної суботи він не приїхав, а приїжджав у п'ятницю. Зазначила, що вона проживає саме у с. Кирилівка, а в м. Маріуполі лише працює. Старший син відвідує школу, повертається до дому о 15-00 год., молодший син знаходиться з бабусею та дідусем - її батьками, оскільки місць у дитячому садку немає. Вона повертається до дому з роботи у 17-00 год. та повністю виконує свої обов'язки по вихованню та розвитку дітей. Не заперечувала проти побачень позивача з дітьми одні, останні, вихідні місяця. Заперечувала проти встановлення режиму побачень позивача з дітьми у такому порядку як він просить, оскільки він настроює дітей проти. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Кальчицької сільської ради Володарського району Донецької області - Сагірова А.В. в судове засідання не з'явилася. Від Голови Кальчицької сільської ради Рибкіної Н.А. на адресу суду надійшла письмова заява в якій вона просила справу розглянути без участі їх представника. З рішенням суду буде згодна. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Володарської районної державної адміністрації Донецької області - Дорохольська К.Л. в судовому засіданні 21.11.2013 року проти задоволення позову заперечувала. Вважає, що порядок зустрічей з дітьми запропонований позивачем є недоцільним. Підтримала порядок встановлений Рішенням органу опіки та піклування від 18.07.2013 р. Також просила при вирішенні спору максимально врахувати інтереси неповнолітніх дітей. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є матір'ю позивача, мешкає у м. Донецьку. ЇЇ онуки - [PERSON] та [PERSON], після розлучення сторін мешкають з матір'ю у сілі та вона їх тривалий час не бачила, оскільки відповідачка перешкоджає їх спілкуванню з батьком. Про те, що відповідачка перешкоджає спілкуванню її сину з його дітьми їй відомо зі слів самого сина. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знайома з обома сторонами, оскільки коли вони мешкали у м. Донецьку, вона була їх сусідкою та вони спілкувалися. Після розлучення, дружина позивача переїхала з дітьми до іншого населеного пункту. 27.06.2013р. позивач поїхав до дітей та взяв її з собою. Вони приїхали до с. Кирилівка, позивач намагався передати дітям подарунки, проте відповідачка влаштувала скандал. Приводом до скандалу послугували саме подарунки, про дітей мови не йшлось. Проте, у судове засідання 13.02.2014 р. сторони та представники третіх осіб, будучи належним чином повідомленими про дату місце і час розгляду справи, не з'явилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд закінчив розгляд справи у відсутності сторін у справі, та представників третіх осіб. Вислухавши сторони, представника третьої особи: Служби у справах дітей Володарської районної державної адміністрації Донецької області - Дорохольську К.Л. допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що з 2002 року сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей-синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Куйбишевського райсуду м. Донецька від 18.04.2013 р. шлюб між сторонами було розірвано. Також зазначеним рішенням визначено місце проживання дітей з матір'ю. 08.08.2013 р. Службою у справах дітей Володарської райдержадміністрації Донецької області було проведено обстеження матеріально-побутових умов сім'ї відповідачки [PERSON], про що було складено акт. Згідно з актом, було встановлено, що у будинку [ADDRESS] мешкає 5 чоловік: відповідачка, її сини: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також батьки відповідачки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] [PERSON] займається вихованням дітей за допомогою своїх батьків, в родині створені усі належні умови для проживання, утримання та всебічного розвитку дітей. Відповідно до листа ЗОШ І-ІІІ ступенів с.Зоря, Режиму роботи ЗОШ [PERSON], [INFO] навчається у третьому класі, школу відвідує регулярно, без пропусків, відвідує групу продовженого дня, яка працює до 15-00 год. Відповідно до листа Зорянського ясла-садка Володарського району Донецької області № 21 від 3.09.2013 р. [PERSON], [INFO], перебуває на черзі, проте в зв'язку із відсутністю вільних місць він не зарахований до садку та не відвідує його. Рішенням Ради опіки та піклування Кальчицької сільської ради № 01 від 18.07.2013 р., яке є чинним «Про розв'язання спору між [PERSON] та [PERSON] щодо участі у вихованні дітей», за заявою позивача [PERSON] йому було встановлено наступний режим спілкування з дітьми, а саме: один раз на місяць два вихідних дня місяця за домовленістю батьків: в суботу з 9-00 год. до 18-00 год. неділі за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до висновку Володарської райдержадміністрації Донецької області № 055 від 12.02.2014р., остання вважає недоцільним та таким, що не відповідає інтересам малолітніх дітей запропонований позивачем режим спілкування з дітьми, оскільки він фактично встановлює місце проживання малолітнього [PERSON], штучно роз'єднує рідних братів, створює конфліктну ситуацію між ними, не дає можливості створити належні умови для виховання та розвитку дитини, привчати її до розпорядку дня та дисципліни. Запропоновано наступний порядок побачення батька [PERSON] з дітьми за місцем проживання батька: один, два рази на місяць з 15-00 год. п'ятниці до 18-00 год. неділі; два тижні під час відпустки батька; три тижні протягом літа для оздоровлення дітей за попередньою домовленістю між батьками; під час сімейних та державних свят по черзі, за попередньою домовленістю між батьками. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 157 СК України передбачено обов'язок батьків, котрі проживають окремо, брати участь у вихованні дитини і мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитини, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це, орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Частиною 2 ст.19 СК України передбачено, що рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду. Позивач звернувся до суду з даним позовом у жовтні 2013 року, тобто через 3 місяці після винесення рішення органом опіки та піклування. Відповідно до ч.1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно ч. 3 ст. 10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем не надано жодних доказів того, що відповідачка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, а відповідно чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, тому в задоволенні позову слід відмовити. Крім цього, враховуючи, що позивачу в задоволенні його позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі у виді судового збору відшкодуванню з боку відповідачки на його користь не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed