Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідача, в якій вказав, що в період з 1991 року по 2013 рік він працював в підземних умовах на підприємствах вугільної промисловості, останнє місце роботи шахта ім. Гайового ДП «Артемвугілля», прохідник. 06.11.2002 року та 15.09.2004 року на шахті ім. Калініна з ним сталися нещасні випадки на виробництві і він отримав ушкодження. По даним випадкам рішеннями Калінінського районного суду м. Горлівки від 23.02.2006 року позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання у Калінінському районі м. Горлівки задоволені. 25.09.2013 року позивачу актом розслідування було встановлено професійне захворювання хронічний радикуліт, яке він отримав за час роботи на шахті відповідача. Відповідно до висновків СМЕК від 16.10.2013 року позивачу було встановлено 60% професійної втрати працездатності, 10% вторинно по вказаним трудовим ушкодженням та первинно 50% по хронічному радикуліту. Однак позивач вважає, що йому було заподіяно і моральну шкоду тому що в наслідок втрати професійної працездатності він позбавлений можливості працювати не може займатися фізичною працею, виконувати домашню роботу, яка вимагає фізичних зусиль, відчуває моральні страждання, повинен проходити лікування, зазнає при цьому фізичну біль. Все це порушило його уклад життя, приводить до того, що позивач вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Звернувся в суд із позовом в якому просить стягнути з Державного підприємства «Артемвугілля» у відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодження здоров`я - професійним захворюванням - 15000 гривень. Про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача ДП «Артемвугілля» Крижановська Г.В. позов не визнав, вказавши, що на останньому місці роботи позивач працював нетривалий час та не надав доказів спричинення йому моральної шкоди. В задоволені позову просив відмовити. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання у Калінінському районі м. Горлівки Губарєва О.А. підтвердила письмове заперечення, рішення по вимогам до відповідача прийняти на розсуд суду. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позов до відповідача Державного підприємства «Артемвугілля» належить задоволенню частково із наступних підстав. Згідно ч.1 ст.237-1 КЗПП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вбачається з трудової книжки позивач дійсно тривалий час працював на підземних роботах повний робочій день в шахті у відповідача (а.с.14-19). Робота в шкідливих умовах в свою чергу привела до утворення у позивача трудового ушкодження та професійного захворювання і, як наслідок втрати позивачем професійної працездатності, що підтверджується санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці та інформаційною довідкою затвердженими Головними державними лікарями м. Горлівки та м. Єнакієво відповідно (а.с.9,10), актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (а.с.7), повідомленням про професійне захворювання (а.с.8), випискою з акта огляду МСЕК від 16.10.2013 року у позивача вперше встановлено 50% втрати професійної працездатності за професійним захворюванням - хронічна вертеброгенна попереко-крижова радикулопатія; повторно по 5% по трудовим каліцтвам від 06.11.2002 року та від 15.09.2004 року (а.с.13). Після проходження лікування в медичних установах вказаний медичний діагноз професійного захворювання позивача підтвердився виписками з медичної карти стаціонарного хворого з історії хвороби, медичним висновком КЛПУ «Обласна клінічна лікарня профзахворювань» (а.с.20-23). Вказані факти свідчать про те що стан здоров'я позивача в наслідок отриманих професійного захворювання погіршився. Надані позивачем докази в повній мірі вказують що ушкодження здоров'я [PERSON] сталося при виконанні ним трудових обов'язків, що в свою чергу привело як до фізичних так і до моральних страждань. Втрата працездатності привела до обмеження його можливостей вести активний образ життя в наслідок чого останній вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Згідно ч.1 ст.237-1 КЗПП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пункти 3, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року „Про судову практику по справам про відшкодування моральної (не майнової) шкоди роз'яснюють, що моральна шкода може складатися з моральних переживань в зв'язку з порушенням життєвих зв'язків позбавлення можливостей продовження активного образу життя при настанні інших негативних наслідків. Відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форм власності виду діяльності чи галузевої належності. В даному випадку у суду відсутні сумніви, що вказані наслідки наступили у позивача в зв'язку з отриманням професійного захворювання і, як слідство втратою професіональної працездатності, що узгоджується з первинним висновком МСЕК від 16.10.2013 року. Таким чином в судовому засіданні встановлено факт заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди, в наслідок отримання професійного захворювання і як слідство втрати професійної працездатності, пов'язаних з виконанням трудових обов'язків. За таких умов, суд не може погодитись із запереченнями представника відповідача. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог позивача суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості при цьому враховує ступінь втрати професійної працездатності позивача встановлений висновком МСЕК вперше в розмірі 50% за професійним захворюванням і з урахуванням мінімальної заробітної плати встановленої на день розгляду справи в суді приходить до висновку про задоволення позову до відповідача Державного підприємства «Артемвугілля» - у розмірі 12 000 гривень. На підставі ст.ст. 23, 1167,1168 ЦК України, 237-1 Кодексу Законів про працю України,

Outcome: partial