Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Великохайчанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, в якому просить: 1) встановитии факт прийняття ним спадщини після померлої [INFO] [PERSON]; 2) встановити факт належності померлій [PERSON] правовстановлюючих документів - державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 013296 та серії ЖТ № 013297, виданих на ім'я [PERSON] 23.12.2002 року на земельні ділянки площею 0,3334 га та 1,0544 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Великохайчанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, зареєстрованих в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 546 та № 547, кадастрові номери земельних ділянок 1824281100060000189 та 1824281100050000499 відповідно; 3) визнати за позивачем право власності на земельні ділянки площею 0,3334 га, кадастровий номер 1824281100060000189, та площею 1,0544 га, кадастровий номер 1824281100050000499, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Великохайчанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, які належали померлій [INFO] [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 013296 та серії ЖТ № 013297, кадастрові номери земельних ділянок 1824281100060000189 та 1824281100050000499. Позов мотивований тим, що [PERSON] була матір'ю позивача та померла [INFO]; після її смерті відкрилась спадщина на майно, зокрема на спірні земельні ділянки; позивач є спадкоємцем за законом першої черги та у встановлений законом строк прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, так як проводив ремонт спадкового будинку; проте нотаріус законною постановою відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки із-за невстановлення факту прийняття спадщини та факту належності правовстановлюючих документів на земельні ділянки спадкодавцю, оскільки державні акти видані після смерті матері і у них по-батькові власника помилково записано як «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]»; відтак, позивач не в змозі нотаріально оформити належну йому спадщину, тому просить позов задоволити, встановити факти прийняття спадщини та належності правовстановлюючих документів і визнати за ним право власності на земельні ділянки. Сторони та треті особи в судове засідання не з'явились, хоча були повідомлені своєчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду справи судом, що стверджується наявними у справі повідомленнями про вручення поштового відправлення та розписками про одержання судової повістки. Позивач у поданій суду заяві просив розглянути справу без його участі, при цьому повідомив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, інших спадкоємців крім нього немає. Третя особа 1 подала заяву про про розгляд справи за відсутності її представника, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач та третя особа 2 про причини неявки не повідомили. Відтак, з огляду на норми ст.ст.158, 169 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності сторін та третьої особи. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Мати позивача [PERSON] - [PERSON] померла у с.Великий Кобилин Овруцького району Житомирської області [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER], свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, як стверджує позивач, на земельні ділянки площею 0,3334 га, кадастровий номер 1824281100060000189, та площею 1,0544 га, кадастровий номер 1824281100050000499, які розташовані на території Великохайчанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, на вказані земельні ділянки площею 0,3334 га, кадастровий номер 1824281100060000189, та площею 1,0544 га, кадастровий номер 1824281100050000499, які розташовані на території Великохайчанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі розпорядження голови Овруцької районної державної адміністрації від 11.11.2002 року за № 322, 23.12.2002 року було видано державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 013296 та серії ЖТ № 013297 на ім'я [PERSON], яка проживає в с.Великий Кобилин, зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 546 та № 547 відповідно. Вказана обставина стверджується наявними у матеріалах справи копіями державних актів про право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 013296 та серії ЖТ № 013297, витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.11.2014 року № НВ-1801397362014 та № НВ-1801397402014. Листом від 19.11.2014 року за № 6587 Відділ Держземагенства в Овруцькому районі Житомирської області відмовив [PERSON] у внесенні виправлень в державні акти на право власності на земельну ділянку. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] по-батькові померлої [PERSON]. Судом встановлено, що під час видачі [PERSON] державних актів на право власності на земельну ділянку була допущена помилка у її по-батькові - замість вірного «[PERSON]» помилково вказано «[PERSON]». У суду не має підстав не довіряти наявним в матеріалах справи документальним доказам, оскільки оригінали документів, які подані заявником суду в копіях, зберігаються у заявника і не викликають сумніву у їх належності його померлій матері, а тому суд вважає доведеним факт належності [PERSON] державних актів про право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 013296 та серії ЖТ № 013 доведеним. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно для оформлення спадщини. З огляду на викладене, вимогу позивача про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів - державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 013296 та серії ЖТ № 013297, виданих на ім'я [PERSON] - померлій [INFO] [PERSON], слід задоволити. Як вбачається з копії довідки виконавчого комітету Великохайчанської сільської ради Овруцького району Житомирської області № 1803 від 24.11.2014 року, до дня своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] одна. Як повідомила на запит суду Овруцька ДНК листом від 25.12.2014 року за № 2083/01-16, після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину не звертались. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс України 1963 року. Так, статтею 549 ЦК України 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.529 ЦК України 1963 року [PERSON] є спадкоємцем першої черги і прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, так як проводив ремонт спадкового будинку. Вказане стверджується копію довідки виконавчого комітету Великохайчанської сільської ради Овруцького району Житомирської області № 1804 від 14.11.2014 року. Відтак, суд вважає доведеним факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], померлої [INFO], встановлення якого необхідно для оформлення спадщини, а вимогу позивача про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] - такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Тобто прийнята [PERSON] спадщина належить йому з [INFO]. Як вбачається з копії постанови державного нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори Фрусевич І.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.11.2014 року за № 1858/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки після померлої [INFO] матері [PERSON] не лише із-за того, що не встановлено факти прийняття спадщини та належності правовстановлюючих документів спадкодавцю, а й в силу того, що державні акти на земельні ділянки видані після смерті спадкодавця, а відтак право власності на земельні ділянки належним чином не зареєстровано. Чиннним законодавством України не передбачено можливості державної реєстрації прав померлої особи. Згідно з наданою Реєстраційною службою Овруцького районного управління юстиції Житомирської області 25.12.2014 року у відповідь на запит суду Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єктів нерухомого майна, на земельні ділянки за кадастровими номерами 1824281100060000189 та 1824281100050000499 права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження не зареєстровані. Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Згідно з ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою. На підставі викладеного за позивачем слід визнати право власності на спірні земельні ділянки. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст 5 Закону України «Про судовий збір». Відтак,

Outcome: approved