Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , а саме, просить стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1200, 00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, 21 квітня 2011 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (справа № 2-2687/11) шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 січня 2012 року ухвалено стягнути з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму. Позивач зазначає, що станом на сьогоднішній день він не має змоги сплачувати аліменти, які з нього стягуються, оскільки він уклав шлюб із [PERSON] під час якого в них народився син [PERSON] , [INFO] . Окрім цього позивач та його дружина безробітні та отримують соціальну допомогу на дитину. Ухвалою суду від 31 січня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та постановлено проводити розгляд справи за правилами загального провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] просив позов задовольнити із підстав зазначених в ньому та не заперечив проти винесення судом заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася судом належним чином, відзиву на позов не подала, про поважність причин неможливості прибуття її в судове засідання суд не повідомила. Тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 квітня 2011 року шлюб між сторонами по справі розірвано, а на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 січня 2012 року ухвалено стягнути з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму. Згідно довідки № 800 від 09 серпня 2018 року, виданої Гусятинською сільською радою Чемеровецького району Хмельницької області вбачається, що позивач [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . 17 липня 2014 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Виконавчим комітетом Гусятинської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. Від даного шлюбу у позивача є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 24 вересня 2013 року Гусятинською сільською радою Чемеровецького району Хмельницької області, актовий запис № 5. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі від доходу відповідача, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, наявності на утриманні у відповідача малолітньої дитини від іншого шлюбу вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та зміни способу та розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, а тому, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 200,00 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного та

Outcome: approved