Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , про стягнення грошових коштів за договором позики. Стислий виклад позиції позивача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.08.2020 року він надав громадянці [PERSON] у позику грошові кошти в розмірі 200 000 грн на строк до 15.12.2020 року. Підтвердженням вказаного є підписаний сторонами договір позики. Умовами договору сторони обумовили, що повернення частини позики підтверджується відповідними розписками, підписаними позикодавцем. Повернення усієї суми позики підтверджується відповідною заявою позикодавця про проведений повний розрахунок. Станом на дату подачі позову відповідач борг не повернула, чим порушила виконання свого зобов`язання. У зв`язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання, а також уникнення мирного вирішення спору, він і вимушений звернутися до суду з відповідним позовом . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 28 січня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду. 10 березня 2021 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилась, матеріали справи містять заяву про розгляд справи у відсутність, з позовом згодна, підтримує його в повному обсязі. В подальшому надала до суду заяву , відповідно до якої з позовом не згодна, заяву про розгляд справи за її відсутності не надавала, однак на неодноразові виклику до суду не з`являється, повідомлена належним чином. зі згоди позивача, суд ухвалою від 02 листопада 2021 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно 15.08.2020 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі був укладений договір позики. /а.с. 6-7/ Так, згідно укладеного між сторонами договору позики від 15.08.2020 року, позикодавець - [PERSON] передав, а позичальник - [PERSON] прийняла у власність грошові кошти у сумі 200 000 грн. Згідно п.2 Договору, позика передавалась позикодавцем позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами цього договору готівкою. Підписання цього договору позичальником підтверджує факт одержання ним від позикодавця грошових коштів у сумі, визначеній в п.1 цього договору. Підписаний позикодавцем договір є доказом передачі позики від позикодавця до позичальника. Сторони домовилися, що позичальник зобов`язаний повернути /погасити/ суму грошових коштів, зазначену в п.1 цього договору в повному обсязі до 15.12.2020 року включно, який може бути продовжений за згодою сторін /п.3 договору/. Між тим у другому та третьому абзаці п.3 договору, Сторони обумовили, що всі додаткові договори щодо внесення змін та доповнень до нього повинні бути викладені в письмовій формі і складають його невід`ємну частину. Повернення частини позики, у відповідності до ст. 545 ЦК України мала підтверджуватись відповідними розписками підписаними позикодавцем. Повернення всієї суми позики підтверджується відповідною заявою позикодавця про проведений повний розрахунок. Між тим, позивач-позикодавець наполягає на ухиленні від виконання своїх боргових зобов`язань відповідачем та порушенні умов договору щодо терміну повернення усієї суми позики. У зв`язку викладеним, [PERSON] звернувся з письмовим листом до [PERSON] повідомляючи про необхідність повернення грошових коштів, проте дана вимога залишилась без відповідного реагування. Станом на день звернення до суду 27.01.2021 року, борг відповідачем за договором позики від 15.08.2020 року повернуто не було. Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За наведених обставин, враховуючи вимоги зазначених норм закону, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення зазначеної у борговому документі суми позики. У відповідності до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позивач вимогу щодо стягнення з відповідача відсотків від суми позики не заявляв, тому суд, не виходячи за межі позовних вимог, ураховуючи зміст заявлених позовних вимог, та прийнявши до уваги усі надані суду докази, а саме те, що дійсно між сторонами був укладений договір позики від 15.08.2020 року, за зобов`язаннями якого відповідач повинен нести відповідальність щодо повернення усієї суми боргу, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення грошових коштів є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що за подання відповідного позову позивачем сплачено 2000 грн, згідно квитанції № ПН5649 від 25.01.2021 року, то його необхідно стягнути з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved