Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним, стягнення грошових коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне. 10 листопада 2012 року між ним та [PERSON] було досягнуто згоду на укладення договору доручення, на виконання якого 17 листопада 2012 року ним на ім'я [PERSON] була видана довіреність. За умовами останньої [PERSON] уповноважує [PERSON] представляти його інтереси на прилюдних торгах (аукціоні), що організовує торгівельна організація ПП «Юстиція», з приводу придбання на його ім'я будь - якої квартири, одержання документів на її придбання, внесення гарантійного внеску, зняття коштів з рахунку. Довіреність була видана без права передоручення строком на три роки. У період з 2012 року по 2013 рік [PERSON] усього було знято з рахунку [PERSON] на придбання квартири 73 750, 00 грн. Позивач вважає, що оскільки на підтвердження усного договору доручення ним було видано довіреність, на підставі якою [PERSON] були зняті грошові кошти для придбання квартири, то договір доручення може бути визнаний дійсним. Просить визнати дійсним договір доручення на придбання квартири, укладений 17 листопада 2012 року; стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти на придбання квартири у розмірі 73 750, 00 грн.; три відсотки річних за користування грошовими коштами у розмірі 4 793, 75 грн.; інфляційні витрати у розмірі 19 248, 75 грн., а всього - 97 792, 50 грн.; судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 682, 73 грн. Ухвалою суду від 11 квітня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 26 червня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду. У підготовчі та судові засідання позивач, повідомлений своєчасно та належним чином не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник позивача, повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання не прибула. Викликалася через публікацію оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини її неявки суду невідомі. Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнуваного технічного засобу. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 17 листопада 2012 року [PERSON] на ім'я [PERSON] видано довіреність, відповідно до якої він уповноважує [PERSON] представляти його інтереси на прилюдних торгах (аукціоні), що організовує торгівельна організація Приватне підприємство «Юстиція», з приводу придбання на його ім'я будь - якої квартири, одержання документа при придбання квартири на прилюдних торгах, внесення гарантійного внеску, в разу необхідності через рахунок у ПАТ «БАНК КІПРУ», у зв'язку із чим вона має вільний доступ до відкритого на його ім'я рахунку у вищевказаному банку, має право перераховувати грошові кошти на інші рахунки, одержувати через каси ПАТ «БАНК КІПРУ» готівкові суми без обмежень їх розміру, перераховувати грошові кошти для сплати мита, податків та інших обов'язкових платежів; укладати та підписувати банківські договори та доручення. Довіреність видана без права передоручення строком на три роки та дійсна до 17 листопада 2015 року. Посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрована в реєстрі за № 1512. За період з 30 листопада 2012 року по 04 березня 2013 року включно [PERSON] було знято всього 73 750, 00 грн., що підтверджується заявами про видачу готівки № 5990873 від 30 листопада 2012 року про зняття 5 000 грн.; № 6035226 від 05 грудня 2012 року про зняття 10 000 грн.;№ 6044001 від 06 грудня 2012 року про зняття 2 7000 грн.; № 6062083 від 10 грудня 2012 року про зняття 3 000 грн.; № 6069172 від 11 грудня 2012 року про зняття 10 000 грн.;№ 6098180 від 17 грудня 2012 року про зняття 3 000 грн.; № 6111633 від 19 грудня 2012 року про зняття 5 000 грн.; № 6159619 від 26 грудня 2012 року про зняття 3 000 грн.; №6175853 від 28 грудня 2012 року про зняття 3 400 грн.; № 6269392 від 10 січня 2013 року про зняття 10 000 грн.; № 6301358 від 16 січня 2013 року про зняття 2 000 грн.;№ 6314505 від 18 січня 2013 року про зняття 1 000 грн.; № 6534263 від 19 лютого 2013 року про зняття 200 грн.; № 6551396 від 21 лютого 2013 року про зняття 5 450 грн.;№ 6655564 від 04 березня 2013 року про зняття 10 000 грн. Згідно зі ч. 1 ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Відповідно до ст.ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Статтею 1003 ЦК України визначено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. З наявної у матеріалах справи довіреності від 17 листопада 2012 року вбачається, що остання була видана відповідачу для представництва його інтересів з приводу придбання на його ім'я квартири, для виконання чого відповідачу надавалося серед іншого право на одержання через касу готівковим сум. Зі змісту ст. 203 ЦК України вбачається, що загальними вимогами, які є необхідними для чинності правочину є: наявність у осіб відповідного обсягу цивільної дієздатності; зміст правочину не повинен суперечити актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства; вільне волевиявлення учасників, яке відповідає їх волі; додержання сторонами форми правочину; спрямування правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами не суперечить цивільному законодавству, сторони мають необхідний обсяг дієздатності, ЦК України не передбачено письмової форми правочину, останній спрямований на реальне настання наслідків, оскільки відповідач приступила до виконання зобов'язання шляхом зняття готівкових коштів, що передбачено умовами довіреності. Таким чином суд вважає вимоги позивача про визнання дійсним договору доручення на придбання квартири обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки [PERSON] належним чином не виконана зобов'язання, то права позивача підлягають поновленню, а вимоги про стягнення грошових коштів задоволенню. Поряд із стягненням грошових коштів з відповідача на користь позивача необхідно стягнути інфляційні витрати та три відсотки річних. Індекс інфляції у 2016 році складав 112, 4%, у 2017 році - 113, 7%. Розмір інфляційних витрат за 2016 рік складає (73 750, 00 * 112,4%) = 9 145, 00 грн.; Розмір інфляційних витрат за 2017 рік складає (73 750, 00 * 113, 7 %) = 10 103, 75 грн. Всього: 19 248, 75 грн. Розмір трьох відсотків річних від простроченої суми за період два роки та два місяці складає ( 73 750, 00 грн. * 6, 5%/100) = 4 793, 75 грн. У зв'язку із задоволенням основної вимоги, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1 682, 73 грн., який сплачено позивачем при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved