Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказав, що він з 11.02.2012 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом із ним та перебуває на його утриманні і вихованні. За рішенням Димитровського міського суду від 05.09.2014 року шлюб між ним та відповідачем розірвано. Обовязки щодо виховання та піклування дитиною доводиться виконувати йому самому за підтримки його батьків. Відповідно до рішенням Димитровського міського суду від 30.10.2014 року місце проживання дитини визначено за місцем його проживання за адресою: [INFO], оскільки син з травня 2014 року проживає разом з ним, отримує від нього батьківську турботу і все необхідне. Весь цей час відповідач не цікавиться життям сина і матеріально не підримує його. Він не звертався до суду про стягнення аліментів з відповідача, оскільки самостійно може матеріально забезпечити як дитину, так і себе. Відповідач не піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, не проявляє до неї батьківської турботи, проживає від неї окремо, доходів не має, ніде не працює. Він любить сина, займається його вихованням весь вільний від праці час. Оскільки відповідач не виконує своїх батьківських обовязків по відношенню до свого сина [PERSON], чим порушує його права на належний рівень життя, здоровя, освіту, фізичний та духовний розвиток, позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно їх сина [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, додавши, що відповідач покинула сина з травня 2014 року, уїхавши до м.Маріуполя, періодично вона зявляється до свох батьків у м.Димитров Донецької, але ніякої ініціативи щодо сина не проявляє, він сам привозить до неї дитину. Ані на день народження, ані в інші свята мати про дитину не вспоминає. Хлопчик перебуває на обліку у лікаря-дерматолога, він возив його у звязку з цим до м.Києва, весь час турбується про його здоровя, тоді як мати байдуже ставиться до його лікування, вона, навіть, перестала спілкуватися з ними. Будь-яких поважних причин такої поведінки відповідача по відношенню до дитини не має. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Красноармійської міської ради до судового засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність та про підтримку позовних вимог. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.12). Згідно за рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 30.10.2014 року місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], визначено за місцем проживання батька [PERSON], за адресою: м.Красноармійськ Донецької області, вул.Кондратенка, б.1, (а.с.19-20). Згідно довідки Красноармійської міської ради від 14.07.2015 року позивач [PERSON], проживає за адресою: [INFO], сумісно зі своїми батьками: [PERSON] і [PERSON] та сином [PERSON], [INFO] (а.с.13). Згідно побутової характеристики, наданою Красноармійською міською радою від 14.07.2015 року, за час проживання за вказаною адресою позивач [PERSON] проявив себе як дисциплінований мешканець, спиртні напої не вживає, надає допомогу сусідам та близьким, у вільний час займається з дитиною (а.с.14). Відповідно довідки Димитровського МВ ГУМВС України в Донецькій області та службової характеристики позивач [PERSON] з 29.01.2007 року прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України, з 18.02.2013 року по теперішній час працює оперативним чергового чергової частини штабу Димитровського МВ ГУМВС України в Донецькій області, за час служби зарекомендував себе з позитивного боку, скарг та нарікань не має (а.с.16, 18). За інформацією комунальної медичної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги» м.Красноармійськ від 14.07.2015 року та від 28.08.2015 року дитина [PERSON], [INFO], перебуває на обліку з діагнозом: атопічний дерматит (а.с.17). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання неповнолітнього [PERSON] від 14.07.2015 року спеціалістом служби у справах дітей Красноармійської міської ради у приміщенні за адресою: м.Красноармійськ Донецької області, вул.Кондратенка, б.1, де мешкає неповнолітній [PERSON] разом з батьком [PERSON], дідом [PERSON] та бабою [PERSON], створені умови для його утримання та виховання, стосунки в сімї доброзичливі, дружні (а.с.21). Малолітній [PERSON], [INFO], відвідує комунальний дошкільний навчальний заклад № 7 «Топольок» м.Красноармійська з червня 2015 року, на протязі цього часу дитину приводили і забирали з дитячого садку лише батько [PERSON] и бабуся [PERSON], що встановлено на підставі довідок закладу від 14.07.2015 року та від 28.08.2012 року (а.с.22). Згідно довідки виконавчого комітету Димитровської міської ради від 09.07.2015 року про склад сімї та акту від 09.07.2015 року, складеного за участю квартальної та сусідів, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] разом, із батьком [PERSON] та бабусею [PERSON], але на даний момент за вказаною адресою не мешкає (а.с.15, 23). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач [PERSON] його рідна донька, яка на протязі останніх півтора роки не спілкується зі своєю дитиною, не інтересується нею, займається упорядкуванням свого особистого життя. Доньці 23 роки, вона має задовільний стан здоровя, ніде не працює, допомоги на утримання дитини не надає, про здоровя сина, який хворіє, не турбується. Лікуванням дитини займається лише позивач батько дитини, який її виховує і утримує. Відповідач вже півтора роки співмешкає у м.Маріуполь з іншим чоловіком, але свою адресу їм не повідомляє, інколи приїздить до них додому. Онук дуже привязаний до батька і байдужий до матері. Він засуджує відповідача через те, що вона кинула свою дитину. Відповідачці відомо, що стосовно неї ставиться питання про позбавлення батьківськиї прав, але серйозно вона до цього не ставиться. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON]О суду пояснила, що відповідач [PERSON] її онука. У травні 2015 року відповідач приїжджала до батьків в м.Димитров, щоб дати дозвіл на лікування сина, який їй не потрібен. Онука халатно ставиться до своєї дитини, кричить на неї, гуляти не водила, хлопчик завжди з нею нервується. Рідні просили її влаштуватися на роботу, але вона не бажає. Приблизно два роки тому через інтернет відповідач познайомилася з чоловіком, і нікому нічого не повідомивши, уїхала до нього в м.Маріуполь, залишивши дитину з чоловіком. Відповідач допомоги дитині не надає, коли вона приїздить до батьків в м.Димитров, навіть, не просить, щоб позивач привіз до неї дитину. Дитина привязана до батька, про мати не вспоминає. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Красноармійської міської ради від 07.09.2015 року позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], яка не виконує батьківських обовязків з утримання та виховання свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], доцільне та буде відповідати інтересам дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а ст.18 Конвенції про права дитини зазначила, що батьки дитини несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобовязані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За приписами п.2 ч.1 ст.164 СК У батьки можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вони ухилються від своїх обовязків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Як встановлено, відповідач на протязі останніх півтора року не цікавиться життям свого трирічного сина, умовами його проживання, байдуже ставиться до здоровя дитни, усунувшись у повній мірі від матеріального утримання та виховання сина, переклавши свої обовязки на батька дитини. Судом не встановлено будь-яких поважних причин, через які відповідач не піклується про свою дитину, не проявляє до неї належної батьківської турботи. Тривалість невиконання відповідачем батьківських обовязків свідчить про свідоме нехтування нею цими обовязками, тому суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав задля захисту інтересів дитини є доцільним та необхідним. На підставі ст.ст.150, 164 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved