Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення коштів до відповідача ТзОВ «Гіпербуд», посилається на те, що 02.12.2013 року між ТзОВ «Гіпербуд» та ним був укладений договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру в будинку [ADDRESS], відповідно до умов якого відповідач ТзОВ «Гіпербуд» зобов'язувався передати у власність позивачу, а позивач зобов'язувався прийняти та оплатити майнові права на 2-ох кімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 65,20 кв.м. Вартість одного квадратного метра площі становить відповідно до п.2.5. договору 5300,00 грн. Вказує, що на виконання взятих на себе зобов'язань він сплатив відповідачу повну вартість майнових прав на квартиру, обумовлену умовами договору, а саме 345560 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Стверджує, що після проведення технічної інвентаризації квартири та підписання акта прийому-передачі від 29.12.2014 року, виявилось, що фактична площа квартири становить 63,20 кв.м., що на 2,0 кв.м. менше від запроектованої. При цьому на звернення позивача, працівники відповідача запевнили його, що повернуть зайво сплачені кошти, однак на момент звернення позивача до суду кошти не повернуто. Вказує, що враховуючи те, що вартість 1 кв.м. площі квартири за договором становить 5300,00 грн., а після інвентаризації остання зменшилась на 2,00 кв.м., розмір зайво сплачених коштів складає 10600,00 грн. При цьому стверджує, що відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, при цьому в даному випадку розмір 3% річних за період з 01.01.2015 року по 25.12.2015 року становить 312,79 грн., а розмір інфляційних збитків складає 4483, 80 грн. На основі викладеного просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» на його користь кошти в розмірі 15396,59 грн., з яких 10600 грн. - основний борг, 312,79 грн. - три відсотки річних, 4483,80 грн. - інфляційні збитки, а також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. Позивач в судове засідання не з'явився, однак до початку судового засідання від його представника - [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розглядати дану справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача ТзОВ «Гіпербуд» в судове засідання не з'явився, хоча були повідомленими про час та місце розгляду даної справи в суді, однак надали суду заперечення на позов, з яких вбачається, що відповідач позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.12.2013 року між ТзОВ «Гіпербуд» та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру в будинку [ADDRESS], відповідно до умов якого відповідач ТзОВ «Гіпербуд» зобов'язувався передати у власність позивачу, а позивач зобов'язувався прийняти та оплатити майнові права на 2-ох кімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 65,20 кв.м. (а.с.7-8). Пунктом 2.1. договору передбачено, що покупець здійснює оплату вартості предмету договору виходячи з вартості майнових прав на квартиру в перерахунку на 1 кв.м. за поточною ціною, яка діє на момент внесення оплати, одним єдиним платежем у повному обсязі протягом 3 (трьох) робочих днів, що слідуватимуть за днем укладення даного договору. Вартість одного квадратного метра площі становить відповідно до п.2.5. договору 5300,00 грн. Відповідно до п.5.1. договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за даним договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. На виконання взятих на себе зобов'язань [PERSON] сплатив відповідачу повну вартість майнових прав на квартиру, обумовлену умовами договору, а саме 354110,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням №1 від 02.12.2013 року (а.с.9), при цьому вказана сума включає також оплату позивачем за додатково придбану ним комірку площею 5,80 кв.м., вартістю 8550,00 грн., що також підтверджується копією довідки ТзОВ «Гіпербуд» від 04.12.2014 року №449/ч (а.с.18). Позивач [PERSON] набув право власності на вказану квартиру, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.03.2015 року серії [NUMBER], індексний номер [NUMBER] (а.с.17). 05.11.2014 року [PERSON] міським комунальним бюро технічної інвентаризації видано технічний паспорт на квартиру [ADDRESS], згідно якого загальна площа квартири складає 63,20 кв.м. (а.с.11-12). Згідно з актом прийому - передачі від 09 грудня 2014 року в порядку виконання договору №70-к від 02.12.2013 року купівлі-продажу майнових прав ТзОВ «Гіпербуд» передав [PERSON] квартиру [ADDRESS] загальною фактичною площею 63,20 кв.м. (а.с.10). Крім того, даним актом сторони підтвердили, що виконали свої повноваження за договором у повному обсязі і претензій одна до одної не мають, відносини між ними вважаються припиненими (п.4.5. Акту). Проте, виявивши, що отримав квартиру площею на 2,00 кв.м. меншою від запроектованої, позивач [PERSON] звернувся до відповідача з вимогою про повернення зайво виплачених коштів за вказану площу, на що позивачу було відмовлено відповідачем. Таким чином, підтвердивши факт одержання коштів за квартиру більшої площі від позивача [PERSON], ніж фактично отриману ним, відповідач ТзОВ «Гіпербуд» на виконання вимоги п.2.11 Договору купівлі-продажу майнових прав був зобов'язаний протягом 10 робочих днів повідомити про зміну фактичної загальної площі і надати для підписання додаткову угоду, але згадану вимогу договору відповідач не виконав. Пунктом 2.10. договору передбачено, що у випадку, якщо різниця між площею житлового приміщення, зазначеною в договорі та фактичною площею житлового приміщення буде становити 0,5 кв.м. та більше, сторони проводять між собою перерахунок вартості житлового приміщення відповідно до умов договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач у порушення зазначених норм закону та умов договору зобов'язання за договорам належним чином не виконав. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Пунктом 4 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В даному випадку суд вважає, що після відмови відповідача повернути зайво сплачені кошти позивачу між сторонами виникли грошові зобов'язання, а тому правовідносини щодо своєчасного виконання грошових зобов'язань регулюються, в тому числі, і ст.625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином з відповідача слід стягнути на користь позивача зайво переплачені кошти у розмірі 10600 грн., три відсотки річних у сумі 312,79 грн. та інфляційні збитки у сумі 4483,80 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с.5-6). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена позивачем сума судового збору пропорційно до задоволених судом вимог у розмірі 487,20 грн. За наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, а тому підлягають до задоволення. Стосовно тверджень відповідача, викладених в письмових запереченнях, про те, що позивачем не був використаний досудовий порядок врегулювання спору, то на думку суду, це не може стати підставою для відмови в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved