Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 20.11.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Інгулецької міської ради м. Кривого рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 231. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем. Зазначив, що шлюбні відносини припинено з жовтня 2019 року, з того часу разом з відповідачем не проживають спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. За цей час вони стали сторонніми людьми, наміру зберегти шлюб вони не мають, вважає, що сім`я носить формальний характер, а тому її збереження неможливо, а отже примирення недоцільне. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подала, однак надала заяву про визнання позовних вимог та проведення розгляду справи за її відсутності. У відповідності до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 20.11.1999 перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Інгулецької міської ради м. Кривого рогу Дніпропетровської області, під актовим записом № 231. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем. Згідно з положеннями ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Разом з тим, згідно з положеннями ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Суд враховує, що відповідач позовні вимоги визнав, про що надав письмову заяву. За таких обставин суд вважає, що продовження шлюбних стосунків порушує права сторін, та насамперед - позивача. Відповідно до ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, позовні вимоги задовольняються. За приписами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у разі визнання позову відповідачем. Отже, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, нормою ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено серед іншого, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача 50 % сплаченого нею судового збору, а інші 50 % - повернути позивачу з державного бюджету України.

Outcome: approved