Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з травня 2007 року по 24 січня 2009 року та поділ спільного майна подружжя, а саме просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], [INFO] в рахунок грошової компенсації вартості Ѕ частини у праві спільної сумісної власності на автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, № шасі [NUMBER] суму грошових коштів в розмірі - 60 457.00 гривень. Стягнути з [PERSON] в рахунок компенсації Ѕ частини сплачених ним коштів у період після березня 2017 року за погашення кредиту, згідно Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0997/82/0384263 від 11 червня 2014 року з ПАТ «Райффайзен\~Банк Аваль» на користь [PERSON] в сумі - 15 276 гривень. Стягнути з [PERSON] в рахунок компенсації Ѕ частини сплачених ним коштів у період після березня 2017 року за погашення кредиту, згідно договору № 01239/04488ВССВ про відкриття банківського рахунку кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного у Platinum Bank від 18 лютого 2014 року в розмірі - 670 гривень. Стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO], (іден код [NUMBER]) витрати по оплаті судового збору 764.03 гривень за майнові вимоги та 704,80 грн за немайнову вимогу та 200 грн за оплату проведення експертної оцінки автомобіля, всього - 1668,83 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з початку 2007 року він та [PERSON] почали тісно спілкуватись, та з весни 2007 року, а саме травня місяця, він почав проживати з відповідачкою однією сім»єю, як чоловік та дружина, без з реєстрації шлюбу, разом з ними проживала також неповнолітня донька відповідачки - [PERSON], мешкали вони за адресою: [ADDRESS] де [PERSON], починаючи з цього часу власними силами та з допомогою найманих працівників - знайомих зробив ремонт для нормальних умов проживання. З цього часу, позивач з відповідачкою спільно вели господарство, підтримували шлюбні стосунки, піклувались один про одного, мали спільний сімейний бюджет та побут, займались вихованням її дитини та їздили на відпочинок. На підтвердження вищевикладеного, в матеріалах справи містяться копії спільних фотокарток позивача з відповідачкою, а також показами свідків. 24 січня 2009 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою - [PERSON] у органах РАЦС. Згодом у сторін народилась дитина, донька - [PERSON], [INFO]. 14 липня 2008 року, проживаючи разом однією сім»єю, позивач з відповідачкою придбали в кредит автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, № шасі [NUMBER], за кредитним договором №273/П/22/2008/980 з ПАТ «Комерційний Банк Надра». Поручителем за даним догором був [PERSON] та мати відповідачки. Після чого позивач з відповідачкою спільно виплачували кошти за кредитом, проживаючи разом. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні стосовно задоволення позову заперечували та просили відмовити у його задоволенні Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до показів свідків, спільних фотокарток позивача та відповідача, наявних в матеріалах справи, сторони проживали однією сім»єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу з початку травня 2007 року по 24 січня 2009 року. 24 січня 2009 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою - [PERSON] у органах РАЦС, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Шлюб зареєстровано Лівобережним Відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім»ї, а/з №64. Згодом у сторін народилась дитина, донька - [PERSON],[INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини. Відповідно до кредитного договору №273/П/22/2008/980 від 14 липня 2008 року, позивач та відповідач, проживаючи разом однією сім»єю, придбали в кредит автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, № шасі [NUMBER], за кредитним договором №273/П/22/2008/980 з ПАТ «Комерційний Банк Надра». Поручителем за даним договором був позивач та мати відповідачки. Після чого сторони спільно виплачували кошти за кредитом, проживаючи разом. 18 лютого 2014 року, згідно додаткового договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору № 273/П/22/2008/980 від 14 липня 2008 року, відбулась реструктуризація заборгованості. Також цього ж дня було підписано договір поруки, згідно якого [PERSON] та мати відповідачки були поручителями за кредитним договором № 273/П/22/2008/980 від 14 липня 2008 року та додатковим договором про внесення змін та доповнень №1 від 18 лютого 2014 року. Хоча даний автомобіль був оформлений на ім`я відповідачки, але [PERSON] постійно ним керував по довіреності. Страховий поліс також був оформлений на його ім`я, про що свідчить його копія . 15.11.2017 року автомобіль [NUMBER] був відчужений та зареєстрований за громадянином [PERSON] на підставі договору укладеного у СГ №352/17/006110 від 15.11.2017 року, що був виданий ТФ «Автолюбитель». Дане авто було придбане позивачем та відповідачкою під час спільного проживання, відповідачка здійснила відчуження автомобіля без згоди та відому позивача, а також одноособово отримала кошти від продажу. Як слідує з акту експертної оцінки від 07.08.2018 року, середня ринкова вартість автомобіля ВАЗ 217030, 2008 року випуску, становить - 120 914.00 гривень, відповідно Ѕ частина вартості автомобіля становить - 60 457.00 гривень З березня 2017 року, як і встановлено у рішенні про розірвання шлюбу позивач з відповідачкою перестали вести спільне господарство, не підтримували шлюбні стосунки, стали проживати окремо. Крім цього, за час спільного проживання сторонами було оформлено споживчий кредит згідно договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0997/82/0384263 від 11 червня 2014 року. Згідно даного договору, у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» взято кредит в розмірі 18 000 гривень, страховий платіж - 2 510,48 гривень, а загалом - 20 510.48 гривень, під процентну ставку - 39.93% річних. Зі строком погашення до 20.06.2020 року. Також 11.06.2014 року на ім`я [PERSON] було відкрито рахунок «Для виплат». Готівку в розмірі 14.000 гривень позивач та відповідачка отримали 13 червня 2014 року. Кошти були придбані в шлюбі, витрачені в інтересах сім`ї, але значну їх частину, позивач виплачував одноособово вже після припинення шлюбних стосунків, з власних коштів та коштів його батьків, які йому допомогли, що підтверджується квитанціями, на загальну суму - 30 552 гривень, які були сплачені після березня 2017 року, тобто після фактичного припинення стосунків та ведення спільного господарства з відповідачкою. Судом встановлено, що 18 лютого 2014 року, згідно договору № 01239/04488ВССВ про відкриття банківського рахунку кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту позивачем та відповідачкою у період ведення спільного господарства та перебування у шлюбі у Platinum Bank було взято споживчий кредит на 36 місяців на суму 12000 гривень, під 20% річних. В рахунок погашення даного кредиту позивачем було одноособово після фактичного припинення шлюбних стосунків сплачено 03.05.17р. - 1340 грн., Ѕ частина становить - 670 гривень, які також підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Як випливає зі змісту ст. 3 СК, характерною ознакою сім'ї є спільне проживання осіб, які пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 74 Сімейного кодексу України, на майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 65 СК України при укладенні договорів одним з подружжя, вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір укладений в інтересах сім»ї створює обов'язки для другого з подружжя, якщо таке майно одержане за договором , використане в інтересах сім»ї. Згідно ч.2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним з подружжя, вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого що укладений другим з подружжя без її або його згоди, якщо це й договір виходить за межі дрібного побутового або на отримання грошової компенсації вартості відчуженого без згоди одного з подружжя майна. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В ст.71 СК України встановлені способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і вказано, що майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Можлива компенсація вартості за частку у майні одному з подружжя у разі його згоди. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11від 21 грудня 2007 р., поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пункт 23 Постанови Пленуму ВСУ № 11від 21 грудня 2007 р., передбачає, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до п.30 Постанови Пленуму від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної приватної власності та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном. Що є об'єктом спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ майна подружжя буде встановлено, що один з них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім»ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved