Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] та прохав ухвалити рішення яким шлюб, зареєстрований 24 квітня 1998 року у Палаці шлюбів м.Кременчука Полтавської області /актовий запис 278/ - розірвати. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 24 квітня 1998 року у Палаці шлюбів м.Кременчука Полтавської області /актовий запис 278/ між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між ними припинились з грудня 2014року у зв'язку з тим, вони втратили одне до одного почуття любові та поваги. Сім'я розпалася, вони проживають окремо. На примирення та зберігання шлюбу не згодні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, прохав суд позов задовольнити, пояснив, що з грудня 2014року сторони не проживають разом, позивач перебуває у цивільному шлюбі з іншою жінкою, мають спільну дитину [PERSON], [INFO],строк на примирення не потрібен. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином з дотриманням вимог ст. 76 ЦПК України, про причини не явки суду не повідомив. Суд вважає можливим слухати справу за відсутності вказаного відповідача згідно ст. 169 ЦПК України. Суд вважає , що відповідач завчасно повідомлена про час та місце розгляду справи, навмисно затягує розгляд справи, звертається до суду з клопотаннями, які не підтверджуються матеріалами справи. Так судове засідання , яке було призначено на 21.04.2016 року перенесено за клопотанням відповідача, яка повідомила суд , що перебуває у відрядженні в Кривому Розі, але в наказі про відрядження зазначено м.Львів. Судове засідання, яке призначено на 11.05.2016року не відбулось та перенесено за клопотанням відповідача, тому що вона в цей час перебуває у відрядженні за межами Полтавської області, будь яких документів на підтвердження клопотання суду не надано. Відповідно до ст.157 ЦПК України суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Визнавши подані представником позивача докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди, суд вважає за можливим проведення заочного розгляду справи. Судом повно та всебічно з'ясовані взаємини між подружжям, дійсні причини звернення до суду. Вивчивши представлені докази, оцінивши і проаналізувавши вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред*явлений одним із подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Подружжя [PERSON] зареєстрували шлюб 24 квітня 1998 року у Палаці шлюбів м.Кременчука Полтавської області /актовий запис 278/. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 12.03.2016року з [PERSON], 31.12.1971року народження стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітних дітей в розмірі 3/8 частини з усіх видів доходу кожного місяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989року, ратифікованою Україною 27.02.1991року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Суд вважає, що зміна місця проживання дитини - завжди травма для неї. При прийнятті рішення судом враховано, що дитина не визнається самостійним, рівноправним учасником переговорного процесу, а тому дитину необхідно залишити з матір'ю. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв*язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved