Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що він є власником квартири [ADDRESS] , неповнолітня [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, але фактично не проживає за цією адресою та її речей немає. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2019 року вказану справу прийнято до провадження і розгляд даної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В подальшому до суду не надходило заяви відповідача із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, у якій просить розглядати справу без її участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду не надавала. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання судової повістки, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280-281 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири під [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.03.2016 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.03.2016 року.(а.с.6, 7-10) З довідки про склад сім`ї та реєстрацію вбачається, що [PERSON] , 2010 року народження, донька попереднього власника, з 18.01.2012 року зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . (а.с.21) Як вбачається із заяви [PERSON] від 31.05.2016 року та від 05.12.2017 року, завіреної начальником дільниці №6 КП «ЖКС «Фонтанський», [PERSON] разом з своєю малолітньою дитиною [PERSON] не проживають з 2013 року у квартирі [ADDRESS] . (а.с. 23, 26) Як вбачається із заяви [PERSON] від 31.05.2016 року та від 05.12.2017 року, завіреної начальником дільниці №6 КП «ЖКС «Фонтанський», [PERSON] разом з своєю малолітньою дитиною [PERSON] не проживають з 2013 року у квартирі [ADDRESS] . (а.с. 24, 27) Як вбачається із заяви [PERSON] від 05.12.2017 року, завіреної начальником дільниці №6 КП «ЖКС «Фонтанський», [PERSON] разом з своєю малолітньою дитиною [PERSON] не проживають з 2013 року у квартирі [ADDRESS] . (а.с. 25) Як вбачається із заяви [PERSON] від 31.05.2016 року, завіреної начальником дільниці №6 КП «ЖКС «Фонтанський», [PERSON] , 2010 року народження, у квартирі [ADDRESS] не проживає. (а.с. 28) З довідки про склад сім`ї та реєстрацію вбачається, що [PERSON] разом з донькою [PERSON] , 2010 року народження, з 2010 року зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . (а.с.29) Крім того, судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 29.06.2017 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Пашичева Галина Леонідівна, Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визнання договору купівлі-продажу від 16.03.2016 року квартири [ADDRESS] недійсним, встановлення порядку виконання рішення суду, яке залишено без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 20.04.2018 року. Також, постановою Верховного суд від 14.03.2019 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 29.06.2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 20.04.2018 року залишено без змін. Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу у користуванні квартирою [ADDRESS] , а також не встановлено обставин, які б дозволяли вважати, що право користування цим жилим приміщенням зберігається на законних підставах за відсутнім понад встановленого законом строку відповідачем. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом по справі № 766/817/17. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved