Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], Відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, Відділу державної виконавчої служби Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, в якій просить визнати за ним право власності на транспортний засіб легковий автомобіль марки Mazda 626, 1989 року випуску, колір сірий, номер кузова [NUMBER]/17401000 JMZGD14C201301379, державний реєстраційний номер [NUMBER], а також зняти арешт, накладений 24 липня 2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області на вищевказаний транспортний засіб. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу укладеного 24.11.2013 р. між ним та [PERSON], від імені якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяв [PERSON], він придбав у відповідача автомобіль марки Mazda 626, 1989 року випуску, номер кузова [NUMBER]/17401000 JMZGD14C201301379, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач вказує на те, що 24 липня 2013 року йому стало відомо, що державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області було накладено арешт на вказаний транспортний засіб. Посилаючись на ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», позивач вважає, що майно, на яке накладено арешт належить саме йому, а не [PERSON], а тому звертається до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Позивач у судове засідання не зявився, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити з підстав наведених у позові, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Представник Відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання Відділ ДВС Світловодського міськрайонного управління юстиції повідомлявся належним чином. Представник Відділу державної виконавчої служби Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання Відділ ДВС Світловодського міськрайонного управління юстиції повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі суттєві обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 24.11.2013 р. між [PERSON] та [PERSON], від імені на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяв [PERSON], укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу легковий автомобіль марки Mazda 626, 1989 року випуску, колір сірий, номер кузова [NUMBER]/17401000 JMZGD14C201301379, державний реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до умов якого [PERSON]Ф від імені [PERSON] продав, а [PERSON] купив вказаний транспортний засіб. Дана обставина підтверджується довіреністю від 07 травня 2013 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області, реєстровий номер 983, згідно якої [PERSON] уповноважив [PERSON] здійснювати представництво його інтересів як власника вказаного транспортного засобу та вчиняти від його імені зокрема й відчуження цього транспортного засобу, а також розпискою, підписаною [PERSON] від 24.11.2013 р., відповідно до якої останній отримав від позивача 32912,00 грн. (тридцять дві тисячі девятсот дванадцять гривень 00 копійок) в рахунок продажу даного автомобіля. 24 листопада 2013 року з метою забезпечення здійснення [PERSON] повноважень власника вказаного транспортного засобу, [PERSON] було вчинено на імя [PERSON] довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], в реєстрі під № 1315. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі. При цьому у відповідності до ч. 1 ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу транспортного засобу був повністю виконаний сторонами у момент їх вчинення, у відповідності до ч. 1 ст. 206 ЦК України він відноситься до правочинів, які можуть вчинятися в усній формі. Також відповідно до ч. 1 ст. 207 УК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювались сторони. Оскільки зміст правочину з купівлі-продажу зафіксовано у розписці [PERSON] від 24.11.2013 р., даний правочин можна вважати таким, що вчинений у письмовій формі. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Передання майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації звязку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобовязання доставки. У відповідності до ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Одночасно з цим, згідно п. 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року (у редакції постанови Кабінету міністрів України № 1371 від 23 грудня 2009 року), державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотримання законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обовязкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобігання вчиненню щодо них протиправних дій. Таким чином, ч. 4 ст. 334 ЦК України, по перше, стосується виключно нерухомого майна, а по друге, державна реєстрація транспортних засобів не є реєстрацією права власності у розумінні даної норми. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право власності на спірний автомобіль на підставі укладеного з [PERSON], від імені якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяв [PERSON], договору купівлі-продажу транспортного засобу від 24.11.2013 р. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Зважаючи на те, що 24.07.2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області на вищевказаний транспортний засіб було накладено арешт, суд вважає, що право власності позивача на вказаний автомобіль підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зважаючи на вищевикладене та

Outcome: approved