Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь наступні грошові суми за трьома борговими розписками: -4500 доларів США - суму боргу за договором позики від 26.07.2015 р.; -7000 доларів США - суму боргу за договором позики від 02.08.2015 р.; -3000 доларів США - суми боргу за договором позики від 30.08.2015 р. А також позивач просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування витрат по сплаті судового збору 3603 грн. 25 коп. В обґрунтування позову позивач вказує, що за період з 26.07.2015 року по 30.08.2015 року ним було надано в безпроцентну позику відповідачу грошові кошти у розмірі 14500 доларів США які відповідач зобов'язався повернути на першу вимогу позивача. на підтвердження укладання договорів позики відповідачем власноручно було надано відповідні розписки. На неодноразові усні вимоги позивача щодо повернення отриманих у позику коштів, відповідачем вони так і не були повернуті, що свідчить про ухилення відповідача від взятих на себе зобов'язань за договором позики. У зв'язку з цим, 14.12.2015 року він направив відповідачу письмову вимогу про повернення отриманих в позику 14500 доларів США у строк до 14.01.2016 року, але грошові кошти йому так і не були повернути. В судовому засіданні представник позивача позов підтримує, справу просить розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки суд не сповістив. Судова повістка про виклик до суду, направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулась до суду за закінченням терміну зберігання, що у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним повідомленням відповідача. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Вимогами статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних. Статтею 1049 ЦК України передбачений обов'язок позичальника повернути позику, а саме: позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що за трьома борговими розписками позивач позичив відповідачу наступні грошові суми: -4500 доларів США - суму боргу за договором позики від 26.07.2015 р.; -7000 доларів США - суму боргу за договором позики від 02.08.2015 р.; -3000 доларів США - суми боргу за договором позики від 30.08.2015 р. Незважаючи на письмову вимогу позивача повернути грошові кошти, борг відповідач не повертає тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 3603 грн. 25 коп.(а.с.2) і ця грошова сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved