Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визначення єдиної частки від заробітку (доходу) розміру аліментів на утримання дітей. Свої вимоги в судовому засіданні обґрунтував тим, що він в теперішній час ніде не працює, а тому просив суд постановити рішення про визначення єдиної частки в розмірі 1/3 від заробітку (доходу) при стягненні аліментів на утримання синів: Олександра та [PERSON]. Про уточнення позовних вимог, щодо зміни розміру аліментів на дітей, в судовому засіданні позивач відмовився. Відповідач, [PERSON], позов не визнала, при цьому пояснила. Що вона вважає, що оскільки їх спільний син [PERSON] навчається в учбовому закладі, то боржник, позивач у справі, повинен платити аліменти в розмірі ? частини заробітку, як і платив раніше, згідно рішення суду від 13.11.2001 року і аліменти сплачував щомісячно. Яку частину їй хоче сплачувати відповідач, згідно позовної заяви, вона не зрозуміла. Відповідач, [PERSON], позов не визнала, при цьому пояснила, що аліменти на утримання сина [PERSON] боржник ще ні разу не платив, хоча судовий наказ про стягнення аліментів був прийнятий судом 12.08.2013 року. З сплатою аліментів на сина [PERSON] в розмірі 30% від 1/3 частини заробітку (доходу), як зазначив в судовому засіданні позивач, вона не згодна. В судовому засіданні було встановлено, що згідно рішення суду від 13.11.2001 року та виконавчого листа №2-749 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу). Аліменти сплачуються [PERSON], матері сина [PERSON] з 23.10.2001 року. Згідно судового наказу від 12.08.2013 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти сплачуються [PERSON], матері сина [PERSON] з 07.08.2013 року. 10.07.2014 року [PERSON] подав до суду заяву про визначення єдиної частки в розмірі 1/3 від заробітку (доходу) при стягненні аліментів на утримання синів [PERSON] та [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Не дивлячись на вказану вимогу закону, [PERSON] подав до суду позовну заяву про визначення єдиної частки аліментів на двох синів, які проживають в різних сім'ях. На неодноразові звернення до позивача про уточнення позовних вимог, відповідно до вимоги вказаної вище статті, позивач відмовився і підтримав позовні вимоги, викладені в позові. Як було встановлено в судовому засіданні, що відповідачі у справі проживають окремими сім'ями і кожна з них виховує синів [PERSON] і [PERSON], батьком яких є [PERSON]. Позивач, застосовуючи до спірних правовідносин, ст.183 ч.2 СК України, помилково дійшов висновку про те, що необхідно визначити єдину частку в розмірі 1/3 при стягненні аліментів на двох дітей, оскільки це правило стосується до дітей, які проживають в одній сім'ї, а його сини проживають в різних сім'ях. Крім того, в позові не визначено порядок стягнення аліментів, а саме: в якій частці буде платити аліменти кожній дитині і хто буде їх отримувати. Не довів це позивач і в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач пояснив, що згоден сплачувати аліменти в єдиній частці в розмірі 1/3 на двох дітей, але сплачувати [PERSON] на утримання сина [PERSON] - 70% від 1/3, а [PERSON] на утримання сина [PERSON] - 30%. Виходячи з вищевикладеного, суд вбачає, що хоч позивач зазначив у позові і підтримав свої вимоги в судовому засіданні про визначення єдиної частки в розмірі 1/3 при стягненні аліментів на двох синів, малося на увазі про зменшення розміру аліментів на кожну дитину. Але, як зазначено у ст.192 СК України, позивач не надав до суду доказів про зміну його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Вказаних доказів позивач не надав до суду разом з позовом, не було добуто таких доказів і в судовому засіданні. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. А тому, суд вважає, що позов не може бути задоволений, оскільки позивач не довів у суді, які ж частки (чи тверду грошову суму) аліментів повинен він сплачувати стягувачам на кожну дитину, а також не надав до суду доказів про зменшення розміру аліментів, не було добуто таких доказів і в судовому засіданні.

Outcome: dismissed