Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про вселення та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що з 27.10.1990 року він перебував у шлюбі з [PERSON] вони з дружиною разом проживали в квартирі [ADDRESS] . Квартира належить дружині. Він був зареєстрований у квартирі. В 2017 році дружина поїхала на роботу в м. Київ. 24.04.2019 року йому, коли він був в гостях у брата, подзвонила дружина та повідомила, що змінила замки в дверях, так як квартира її власність. Тобто позбавила його житла. Раніше квартира належала його батькам. На даний час він не має де жити, періодично проживає то у матері, то у друзів, що завдає йому моральних страждань. Просить вселити його у вищезазначену квартиру та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 100 000 грн. Відповідач [PERSON] подала письмовий відзив на позовну заяву, проти позову заперечувала посилаючись на те, що квартира її приватна власність. Їх шлюб з позивачем розірвано, він не є членом її сім`ї, право користування позивача є припиненим внаслідок розірвання шлюбу. Позивач має у власності інше житло, тому просила у позові йому відмовити. Представник позивача [PERSON] адвокат Сілкіна М.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просить позов задовольнити в повному обсязі.. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, суду пояснила, що з липня 2017 року проживає у м. Київ, час від часу приїжджала, не чинила перешкод у користуванні квартирою позивачу. Позивач сам пішов з квартир та забрав звідти все майно Він у квартирі не проживав, квартира не придатна для проживання, він зробив квартиру не придатною для проживання. В квітні 2019 року приїхала до міста. У квартирі були відсутні речі, дзвонила позивачу, він пояснив що робить ремонт, до квартири мають доступ її батьки, не бажає щоб позивач вселявся та проживав у квартирі. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Німець Ю.,. проти позову заперечувала, посилаючись на обставини, викладені у відзиві та просить в задоволенні позову відмовити. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] близко 3-4 років проживає у м. Київ, [PERSON] не бачив декілька років, вони разом не живуть, він також не мешкає у своїй квартирі, робить ремонт, коли проїжджає поруч з будинком, бачив що світла в вікнах у квартирі [PERSON] не має. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що у квітні 2019 року разом зі [PERSON] приїхала в її квартиру, у квартирі нічого не було, квартира була порожня, у її присутності [PERSON] дзвонила [PERSON] , який пояснив, що у квартирі робить ремонт, вони викликали поліцію, потім закрили квартиру і поїхали. [PERSON] мешкає у м. Київ приблизно 3 роки. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] мешкає у матері, раніше разом з [PERSON] проживали по вул. Постишева , вони планували розлучатися, з минулого року [PERSON] у квартирі по Постишева не мешкає, дзвонив та повідомив що [PERSON] змінила замки на вхідних дверях, радився з ним, він йому порадив викликати поліцію, двері не ломати, вирішувати питання цивільно. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] раніше мешкали разом по вул. Постишева , він неодноразово був у їх квартирі, коли [PERSON] поїхала до м. Київ, [PERSON] залишився проживати один, почав ремонт у квартирі, речи перетягнув у одну кімнату, у квітні 2019 року коли [PERSON] перебував у свого брата, він йому подзвонив та просив ради, сказав. що йому дзвонила дружина і повідомила, що змінила замки на вхідних дверях та до квартири він більше не потрапить, він порадив [PERSON] звернутися до поліції, з цього часу він мешкає у матері, до квартири потрапити не може. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною 2 ст. 64 ЖК України передбачено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Судом установлено і не оспорюється сторонами, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1997 року. Рішенням суду від 17.07.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до договору дарування від 11.04.1997 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, [PERSON] з 24.10.2017 року по теперішній час зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . Згідно з ч.4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейнихвідносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Отже, [PERSON] зберігає право користування спірним житловим приміщенням і після припинення сімейних відносин з [PERSON] відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК України . Вказана правова позиція є сталою практикою Верховного Суду України та, відповідно, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ і, як наслідок, практикою національних судів. Вона неодноразово викладалася ними у своїх постановах, зокрема: від 28 травня 2008 році у справі № 6-12263св07, від 01 жовтня 2008 року у справі № 6-12104св08, від 15 жовтня 2008 року у справі № 6-13864св08, від 10 лютого 2009 року у справі № 6-25994св08, від 10 червня 2009 року, від 06 липня 2016 року у справі № 6-3095цс15,від 09 листопада 2017 року у справі № 598/1718/16-ц та інших. У подальшому неодноразово такого ж правового висновку доходив й Верховний Суд, зокрема, у постановах: від 21 березня 2019 року у справі № 333/4789/16 (провадження № 61-30062св18), від 05 червня 2019 року усправі № 638/13520/15-ц (провадження № 61-9065св18) та інших. Враховуючи наведене, суд вважає помилковими твердження відповідача про застосування до спірних правовідносин норми статей 319, 321, 391 ЦК України . Упостанові Верховного Суду Українивід 16 листопада 2016 року № 6-709цс16 (справа № 688/63/15-ц) зроблено правовий висновок, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднаннізі статтею 64 ЖК Української РСР вбачається, щоположення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Отже суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про вселення [PERSON] до квартири. Що стосується позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних,психічних, тощо), яких зазнали позивачі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо). осіб. Разом з тим, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, де визнана презумпція моральної шкоди. Так, рішенням від 27.07.2004 року по справі «Ромашов проти України», суд стягнув на користь заявника моральну шкоду, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких суд може відхилити вимогу повністю або частково». Обставин, які з свідчили, що позивач відчував моральні страждання неможливістю користування житловим приміщення, позивачем не надано та в судовому засіданні не доведено. Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним позовні вимоги позивача задовольнити частково, вселити [PERSON] до квартири [ADDRESS] . В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: partial