Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про розірвання договору позики та стягнення суми боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.12.2013 року між позивачем та відповідачами був укладений договір позики, суттєві умови якого викладені у розписці, складеній власноручно відповідачами. Відповідно до вказаної розписки відповідачі, солідарно взяли у позивача в борг гроші в сумі 100000,00 гривень під 36 % річних та зобовязались повернути їх до 31 грудня 2014 року. [PERSON] свої зобовязання виконав, передавши відповідачам 100000,00 гривень, але у визначений в розписці строк 31.12.2014 року відповідачі борг не повернули. Враховуючи, що неповернення відповідачами боргу в обумовлений строк є істотним порушенням договору позики, позивач вважає необхідним розірвати даний договір та стягнути з відповідачів суму боргу, яка складає 149\~803,87 гривень (з урахуванням індексу інфляції). Тому, позивач просить суд договір позики від 28 грудня 2013 року укладений між ним та відповідачами розірвати, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики з урахуванням інфляції в розмірі 149803,87 гривень, проценти від суми позики в розмірі 66378,08 гривень та витрати по оплаті судового збору в сумі 2161,81 гривень. Позивач в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, якою просив суд справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, якою просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 07 квітня 2017 року № 66, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Враховуючи неявку у судове засідання належним чином повідомленого відповідача, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до розписки від 28.12.2013 року [PERSON] та [PERSON] взяли в борг у [PERSON] сто тисяч гривень під 36 % річних до 31 грудня 2014 року, розписка засвідчена підписами (а.с. 7). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку ціни позову загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем становить 216181,95 гривень, яка складається з наступного: 100000,00 гривень заборгованість за договором позики; витрати від інфляції за період з 01.01.2015 року по 31.08.2016 року 49803,87 гривень, відсотки за користування грошовими коштами 66378,08 гривень (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до 625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, між сторонами фактично було укладено договір позики, що підтверджується наданою суду розпискою, яка містить умови отримання позичальниками в борг грошових коштів із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів. Так, на момент звернення позивачем до суду, відповідачі свої зобовязання за договором позики в порядку та строки, передбачені розпискою не виконали і тому мають перед позивачем заборгованість в розмірі 216181,95 гривень, яка складається з наступного: 100000,00 гривень заборгованість за договором позики; витрати від інфляції за період з 01.01.2015 року по 31.08.2016 року 49803,87 гривень, відсотки за користування грошовими коштами 66378,08 гривень, а тому ці кошти підлягають солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що відповідачами не було дотримано строків виконання зобовязання за договором позики, який був чітко визначений розпискою, на час звернення позивача до суду зобовязання не виконані, суд вважає, що таке порушення умов договору є істотним, а тому є достатні підстави для розірвання договору позики від 28 грудня 2013 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, ст. ст. 625, 651, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved