Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, з врахуванням уточнених позовних вимог, посилавсь на те, що після смерті його матері, [PERSON], яка померла [INFO], відкрилася спадщина за заповітом, до якої окрім іншого майна увійшов житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 2,2008 га, яка розташована на території Мар'янівської сільської ради Макарівського району Київської області. Спадкоємцями по заповіту є позивач та [PERSON] - дочка померлої. Позивач спадщину прийняв, оскільки своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємець [PERSON] своєю заявою відмовилася від належної їй частки у спадщині. Оскільки нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів не вказане спадкове майно, позивач просив суд визнати за ним право власності. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду письмову заяву з проханням слухати справу у його відсутність, в заяві зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, подав до суду лист з проханням слухати справу у відсутність його представника, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Дослідивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи №216 за 2013 р. до майна померлої [INFO] [PERSON], суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON], яка до дня смерті постійно проживала за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.04.2013 р. (аркуш спадкової справи 2) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, до якої окрім іншого майна увійшов житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 2,2008 га, яка розташована на території Мар'янівської сільської ради Макарівського району Київської області. Відповідно до заповіту посвідченого секретарем виконкому Мар'янівської сільської ради Макарівського району Київської області 15.07.2002 р., зареєстрованого в реєстрі за № 10, що копія якого міститься в матеріалах справи, спадкоємця всього майна [PERSON] є [PERSON] - позивач по справі та [PERSON] - в рівних долях. [PERSON] своєю заявою поданою до нотаріуса своєчасно спадщину прийняв. Інший спадкоємець [PERSON] подала до нотаріуса заяву про відмову від належної їй частки спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] (аркуш спадкової справи 1) Тому, єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] є [PERSON], позивач по справі. Відповідно до листа Макарівської ДНК Київської області № 1850/02-31 від 10.09.2014 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Як вбачається з акту про передачу жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями згідно з постановою Ради Міністрів УРСР № 149 від 30.06.1990 року та рішення правління колгоспу № 27 від 13.09.1990 року, [PERSON] було передано у особисту власність будинок в [ADDRESS]. Також даний факт підтверджується архівним витягом з рішення виконавчого комітету Макарівської районної Ради народних депутатів № 05-04/551 від 27.08.2014 року, довідкою Інституту мовознавства № 131/1183 від 14.07.2008 р. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого ТОВ «МБУДТЕХЕКСПЕРТ» 09.10.2014 року, до складу житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] входить: житловий будинок «А» загальною площею 64,4 кв.м, жилою площею 37,1 кв.м., веранда «а1», тамбур «а2», сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», погріб «Д», убиральня «Е», огорожа № 1-3, вартістю 212266, 00 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання права власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] підлягає задоволенню. Щодо земельної ділянки, суд встановив наступне. Відповідно до листа Макарівської ДНК Київської області № 1850/02-31 від 10.09.2014 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану вище земельну ділянку, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Відповідно до Витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку на ім'я [PERSON] було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в тому числі при поділі чи об'єднання земельних ділянок, 04.03.2008 року, земельна ділянка площею 2,2008 га, кадастровий номер : 3222784500:02:004:0101, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства. З викладеного вбачається, що [PERSON] розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, проте за життя не встигла отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абзацу б пункту 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання права власності на вказану вище земельну ділянку підлягає частковому задоволенню, а саме не визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, а визнання права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене,

Outcome: partial