Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Комунальне підприємство «Військове містечко», [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі №26, буд. №19 в с. Курилівка-1, Купянського району, Харківської області, знявши її з реєстраційного обліку за даною адресою. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він є власником квартири №26, буд. №19 в с. Курилівка-1, Купянського району, Харківської області, за свідоцтвом про право власності на нерухоме майно на вказану квартиру від 22 жовтня 2004 року, виданого Новоосинівським ВУЖКГ. У вказаній квартирі зареєстрована, але не проживає з 1986 року [PERSON], з часу вселення в квартиру сімї позивача у 2002 році. Відповідачки в квартирі ніколи не було, вона не користувалась квартирою, не оплачувала комунальні послуги. Відсутній договір найму житлового приміщення з нею. Доказами відсутності відповідачки за місцем реєстрації в квартирі є акт, складений за участю сусідів та начальника КП «Військове містечко» про те, що відповідачка відсутня в місці реєстрації з 1986 року та довідка про реєстрацію відповідачки. Позивач вказує, що відповідачка відмовляється добровільно знятися з місця реєстрації, у звязку з чим він терпить незручності і не може оформити субсидію. Позивач у судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі, який просить суд задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Так, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 22.10.2004 року Новоосинівським виробничим управлінням житлово-комунального господарства, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5873459, 1/3 частка квартири №26 в будинку №19 в с. Курилівка-1, Купянського району, Харківської області, на праві приватної спільної часткової власності належить позивачу [PERSON] (а.с. 10). Право власності позивача на дану квартиру також підтверджується ордером на житлове приміщення №21, виданим на імя [PERSON] та технічним паспортом, виготовленим 01.09.2004 року. (а.с. 9, 12, 13) За вищевказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка фактично за даною адресою з 1986 року не проживає, про що свідчать довідка №971 видана 22.10.2015 року директором Комунального підприємства «Військове містечко» (а.с. 7), акт непроживання громадянина за місцем його реєстрації від 21.10.2015 р. (а.с. 8), довідка про реєстрацію (а.с. 11), довідка адресно-довідкового підрозділу Головного управління державної міграційної служби в Харківській області від 03.11.2015 р. (а.с. 17) Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають в приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 71 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право на жиле приміщення, якщо в місці проживання вона відсутня більш шести місяців без поважних причин. Підстави, передбачені ч.3 ст. 71 ЖК України, за якими зберігається право на житлове приміщення відсутні. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved