Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон», у якому просить стягнути з відповідача в його користь 90 677,91 грн. 19 коп. невиплачених коштів при звільненні. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 09 липня 2015 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Тернопільський радіозавод «Оріон» був укладений строковий договір про виконання посадових обов`язків члена правління цього товариства. Строк його дії пролонгувався відповідними додатковими угодами про внесення змін від 16 липня 2018 року і від 14 грудня 2018 року. Відповідно до договору від 09 липня 2015 року позивача прийнято на посаду першого заступника голови правління - директора з питань економіки та управління та 14 березня 2019 року його звільнено з вищевказаної посади у зв`язку з виходом на пенсію та на підставі наказу від 12 березня 2019 року №22. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.12.2019 р. у справі № 607/14503/19, задоволено позов [PERSON] та стягнуто із АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати на суму 442 139 грн. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 25.11.2020 р. у даній справі зменшено розмір суми, яка підлягає до стягнення до 310 529,22 грн., у зв`язку із безпідставністю вимог позивача в частині стягнення надбавок за роботу з державною таємницею та за особливі досягнення. Однак, при нарахуванні заробітної плати за березень 2019 року, підприємством безпідставно зменшено нарахування окладу позивача на суму 24 039,28 грн. Ця обставина підтверджується розрахунками заробітної плати. Питання щодо зменшення нарахування окладу не було предметом розгляду у справі № 607/14503/19. Позивач вважає, що йому протиправно зменшено та не виплачено нараховану суму окладу за березень 2019 року, оскільки жодних обставин, передбачених ст. 127 КЗпП України не існувало. Заробітна плата [PERSON] нараховувалася відповідно до укладеного 9 липня 2015 року наглядовою радою товариства строкового договору про виконання посадових обов`язків члена правління. У відповідності до п. 16 даного договору при досягненні пенсійного віку та виході на пенсію, працівнику виплачується матеріальна допомога в розмірі п`яти середніх зарплат з розрахунку за останні три місяці. Позивачу підприємством в березні 2019 року нарахована матеріальна допомога в сумі 51 816,65 грн. Виходячи із нарахованої зарплати за грудень 2018 року, січень та лютий 2019 року його середньомісячна зарплата складає 20 891,46 грн., а відповідно сума матеріальної допомоги повинна становити 104 457, 30 грн. Отже, відповідачем не у повному обсязі виплачено передбачену строковим договором від 09.07.2015 р. суму матеріальної допомоги, яка складає 52 640,65 грн. (104 457,30 - 51 816,65). Крім того, відповідно до судових рішень у справі № 607/14503/20, із АТ «ТРЗ «Оріон» на користь [PERSON] стягнено 310 529,22 грн. не виплаченої заробітної плати. Вказану суму відповідач сплатив на рахунок позивача 19 лютого 2021 року. Тому вважає, що у даному випадку підлягають компенсації втрачені [PERSON] грошові доходи у зв`язку із порушенням терміну виплати заробітної плати. Відповідно до проведеного розрахунку підприємство зобов`язано нарахувати компенсацію в сумі 35 963,43 грн. Виходячи з наведених даних вважає, що відповідач повинен сплатити позивачу коштів на загальну суму 112 643,36 грн. ( 24 039,28 грн. - сума зменшення окладу в березні 2019 року, 52 640,65 грн. - сума матеріальної допомоги, 35 963, 43 грн. - сума компенсації), в тому числі податки в сумі 21,965, 45 грн. (ПДФО - 20 275, 80 грн., ВЗ - 1 689,65 грн.). Представником Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» подано суду відзив на позовну заяву, у якому останній зазначив, що згідно п. 3.3. Положення про оплату праці працівників ПАТ «ТРЗ «Оріон», що є додатком №7 до колективного договору підприємства, оплата праці членів наглядової ради, правління, ревізійної комісії проводиться згідно контрактів та строкових договорів. Згідно п.10 строкового договору від 09.07.2015 р., укладеного з позивачем, за виконання обов`язків, передбачених цим договором працівнику виплачується заробітна плата у розмірі 0,95% посадового окладу Голови правління з врахуванням фактично відпрацьованого часу на підставі діючого в Товаристві Положення про оплату праці членів наглядової ради, правління, ревізійної комісії та корпоративного секретаря ВАТ «ТРЗ «Оріон» (посадових осіб товариства), затвердженого наглядовою радою товариства 27 липня 2006 р. Згідно із пунктом 2.1. Положення про оплату праці членів наглядової ради, правління, ревізійної комісії та корпоративного секретаря ВАТ «ТРЗ «Оріон», оплата праці членів наглядової ради правління, голови (заступника голови) ревізійної комісії - працівників товариства та корпоративного секретаря встановлюється в залежності від заробітної плати, нарахованої голові правління за досягнуті результати діяльності товариства за звітний період та відпрацьованого робочого часу і не може бути меншою, ніж мінімальний розмір заробітної плати, встановлений законодавством. Умови і розмір оплати праці голови правління визначається контрактом, укладеним згідно п. 6.18 статуту товариства. Згідно пп. а) п. 3.1. контракту з Головою правління ПАТ «ТРЗ «Оріон» від 18.06.2015 року, за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, керівнику щомісяця виплачується заробітна плата за рахунок коштів публічного акціонерного товариства: посадовий оклад встановлюється в розмірі 5 середніх заробітних плат працівників товариства за попередній місяць. Згідно табеля відпрацьованого часу за березень 2019 р. [PERSON] відпрацював три робочих дні. Згідно графіку (робочі дні) в березні 2019 року передбачено 20 робочих днів. Оклад голови правління [PERSON] у березні 2019 року становить 20 000 грн. Оклад [PERSON] , згідно строкового трудового договору, становить 95% окладу голови правління, а саме у березні місяці 2019 року 19 000,00 гривень. Отже вважає, що заробітна плата за березень 2019 р. [PERSON] становить: 19 000,00/20*3 = 2 850 гривень. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). За приписами статті 5 Закону, своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає. Згідно п. 5 строкового договору від 09.07.2015 р., укладеного з позивачем, за строковим трудовим договором працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цим договором та посадовою інструкцією, затвердженою головою правління. Із змісту п 2.12 посадової інструкції першого заступника голови правління директора з питань економі та управління, затвердженої головою правління ПАТ «ТРЗ «Оріон» 21.03.2018 р., [PERSON] зобов`язаний контролювати своєчасну виплату заробітної плати працівникам підприємства згідно чинного законодавства. АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон». В 2017 р. проводилася виробнича діяльність частково з метою забезпечення виконання невідкладних робіт, пов`язаних з життєдіяльністю заводу. Даний факт підтверджується наказами керівника товариства про припинення роботи у зв`язку з незавантаженістю виробництва (накази: №56 від 29 грудня 2016 року, № 4 від 02 лютого 2017 року, № 10 від 27 лютого 2017 року, №14 від 3 квітня 2018 року, №17 від 28 квітня 2017 року, №26 від 31 травня 2017 року, №30 від 3 липня 2017 року, №32 від 1 серпня 2017 року, №36 від 31 серпня 2017 року, №41 від 29 жовтня 2017 року). Аналогічно, частково, з метою забезпечення виконання невідкладних робіт, пов`язаних з життєдіяльністю заводу, проводилася робота і упродовж 2018 року. Невиконання посадових обов`язків, [PERSON] призвело до того, що підприємство було доведено до тяжкого фінансового стану. Заборгованість з виплати заробітної плати станом на 01 березня 2019 р. ( на момент передачі повноважень [PERSON] ) становила 9,6 млн. грн, що становить річний фонд заробітної плати підприємства. Середня зарплата по підприємству за 2017 р. - 2712грн, за 2018 р.- 2631 грн. Відтак, вважають, що [PERSON] не підлягає виплата компенсації за невиконання ним посадових обов`язків. Також зазначають, що згідно статті 44 КЗпП, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Відповідно, законодавець не передбачає виплати вихідної допомоги при виході на пенсію. Представником позивача [PERSON] - адвокатом Мартинюком Т.Б. подано відповідь на відзив у якому зазначено, що позивачем не оскаржується нарахування заробітної плати за березень 2019 року. У позовній заяві обґрунтовується протиправність та безпідставність зменшення роботодавцем нарахування окладу позивача на суму 24 039,28 грн. за попередні місяці, яке проведене у березні 2019 року, що підтверджується розрахунками долученими до позовної заяви. Вважає, що доводи викладені у відзиві щодо правильності нарахування заробітної плати у березні 2019 року є необґрунтованими та не стосуються предмету позову. Правові підстави стягнення компенсації регулюються нормами Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Норми вказаних законів встановлюють обов`язок роботодавця виплатити компенсацію працівнику при наявності фактів несвоєчасної оплати заробітної плати. Свої вимоги щодо стягнення компенсації у зв`язку із порушенням строку виплати заробітної плати позивач обґрунтовує фактичними даними: не виплата заробітної плати [PERSON] при звільненні з роботи; виплата заробітної плати лише 19 лютого 2021 року. Зазначені фактичні обставини встановлені судовим рішенням у справі № 607/14503/19, яке набрало законної сили. Підстави та розмір виплати матеріальної допомоги, яку [PERSON] просить стягнути із АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон», встановлювались не ст. 44 КЗпП, а строковим договором про виконання посадових обов`язків члена правління від 9 липня 2015 року. Як наслідок, доводи відповідача наведені у відзиві, не стосуються підстав якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Ухвалою суду від 18 травня 2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Мартинюк Т.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити. Представник Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та проти їх задоволення заперечив. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив. 09 липня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Тернопільський радіозавод «Оріон» в особі голови наглядової ради та членом правління [PERSON] укладено строковий договір про виконання посадових обов`язків члена правління ПАТ «ТРЗ «Оріон», згідно якого працівник приймається на роботу в ПАТ «ТРЗ «Оріон» на посаду першого заступника голови правління директора з питань економіки та управління. Строк дії договору пролонговувався відповідними додатковими угодами про внесення змін від 16 липня 2018 року та від 14 грудня 2018 року. Перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем підтверджується його записом у трудовій книжці серії [NUMBER] . 14 березня 2019 року [PERSON] звільнено з посади першого заступника голови правління - директора з питань економіки та управління, у зв`язку з виходом на пенсію та на підставі наказу від 12 березня 2019 року №22. Згідно із пунктом 10 зазначеного строкового договору, працівнику виплачується заробітна плата у розмірі 0,95% посадового окладу голови правління з врахуванням фактично відпрацьованого часу на підставі діючого в товаристві «Положення про оплату праці членів наглядової ради, правління, ревізійної комісії та корпоративного секретаря ПАТ «ТРЗ «Оріон» (посадових осіб товариства) затвердженого наглядовою радою товариства (протокол від 27 липня 2006 року №7). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 грудня 2019 року у справі № 607/14503/19 за позовом [PERSON] до акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» про стягнення не виплаченої, але нарахованої заробітної плати позов задоволено частково, стягнуто із відповідача на користь позивача заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 442 139 грн. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 25.11.2020 р. зазначене рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто із АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 310 529,22 грн. Відповідно до зазначеної постанови Тернопільського апеляційного суду, апеляційним судом при розгляді справи встановлено, що «…в березні 2019 року [PERSON] на 24039,28 грн. зменшено нарахування окладу та на 4097,63 грн. зменшено нарахування надбавки за роботу з державною таємницю. Крім цього, в березні 2019 року із заробітної плати позивача утримано 30582,95 грн. у вигляді сплати податків та інших обов`язкових платежів…Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що при визначені розміру окладу голови правління та відповідно позивача було застосовано не вірний розмір середньої заробітної плати по підприємству, який суперечить даним, що містяться в звітах із праці форми №1-ПВ, які товариством щомісячно подавались до Держстату. Вказані посилання апелянта, на думку суду, не можуть бути підставою для зменшення та не виплати нарахованої у відповідності до умов строкового договору, нормативних документів підприємства та чинного законодавства заробітної плати (окладу) позивача. Крім цього, колегія суддів зазначає, що посадовий оклад позивачу нараховувався з врахуванням фактично відпрацьованого часу, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунковими листками, з яких вбачається, що нарахування заробітної плати здійснено лише за фактично відпрацьований час… ». В силу вимог ч.4 ст.84 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин, не підлягають доказуванню обставини встановлені судовим рішенням про зменшення позивачу у березні 2019 року на 24039,28 грн. нарахування окладу. Як вбачається із наявних у справі розрахунків, у березні 2019 року АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» зменшено нарахування окладу [PERSON] на суму 24 039,28 грн. Згідно з ч. 4 ст. 97 КЗпП України та ст. 22 Закону України «Про оплату праці», власник підприємства або уповноважений ним орган чи фізична особа роботодавець не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Тобто, зменшення зарплати не може бути обумовлене простим не бажанням чи неможливістю виплачувати відповідну зарплату, передбачену трудовим договором, а має ґрунтуватися на нормах закону. Відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. В силу ст.127 КЗпП України, відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: 1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми; 2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за не відроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3,5,6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію; 3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації. Таким чином, оцінивши та дослідивши докази надані суду, суд вважає, що вимоги [PERSON] в частині стягнення із відповідача у його користь 24039,28 грн. є підставними підлягають до задоволення. При цьому, суд відкидає твердження представника відповідача про те, що такі відрахування позивачу здійснено ним у березні 2019 року, оскільки останнім було відпрацьовано лише три робочих дні, а оклад позивача становив 2850 грн., виходячи з такого. Так, постановою Тернопільського апеляційного суду ухваленого за результатами розгляду справи № 607/14503/19 за позовом [PERSON] до акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» про стягнення не виплаченої, але нарахованої заробітної плати від 25 листопада 2020 року, було встановлено, що відповідачем безпідставно зменшено позивачу нарахування окладу у березні 2019 року на суму 24039,28 грн. за минулі періоди. При цьому, суд не бере до уваги покликання представника відповідача про те, що зазначене зменшення відбулось внаслідок відпрацювання [PERSON] у березні 2019 року лише трьох робочих днів, оскільки представником відповідача не надано доказів, які б підтверджували зазначені обставини, а також доказів про те, що таке зменшення окладу позивача не було проведено за попередні місяці. При цьому, суд констатує, що позивачем не оскаржується нарахування заробітної плати у березні 2019 року, правильність нарахування якого уже була встановлена у зазначеній постанові Тернопільським апеляційним судом. Не надано й суду відповідачем доказів, які б підтверджували проведене відрахування із нарахованої заробітної плати позивачу із підстав, передбачених ст..127 КЗпП України. Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача у його користь на виплаченої матеріальної допомоги, суд зазначає наступне. [PERSON] звільнено із займаної посади у зв`язку з виходом на пенсію із 14 березня 2019 року на підставі наказу відповідача №22 від 12.03.2019 року про припинення трудового договору на підставі поданої працівником заяви від 28.02.2019 року у зв`язку із виходом на пенсію. Згідно із пункту 16 строкового договору, укладеного між [PERSON] та відповідачем, сторони передбачили у ньому, що при досягненні пенсійного віку та виході на пенсію, працівнику виплачується матеріальна допомога в розмірі п`яти середніх зарплат з розрахунку за останні три місяці. [PERSON] в березні 2019 року на підставі зазначеного пункту строкового трудового договору відповідачем нарахована та виплачена матеріальна допомога в сумі 51 816,65 грн. Однак, виходячи із нарахованої зарплати позивачу за грудень 2018 року у розмірі 16505,95 грн., у січні - 18621,43 грн., винагорода за вислугу років -27784 грн., та лютому 2019 року у розмірі 20601 грн., його середньомісячна зарплата буде складати 20 891,46 грн., із розрахунку: (16505,95+18621,43+6946(27784:12х3)+20601=62674,38; 62674,38 : 3 = 20891,46 Відповідно, сума матеріальної допомоги повинна становити 104 457, 30 грн. (20891,46х5=104457,30 грн.) Таким чином, сума невиплаченої АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» матеріальної допомоги, належної [PERSON] при звільненні нарахованої згідно строкового договору від 09.07.2015 р., буде становити - 52 640,65 грн., із розрахунку 104457,30 - 51816,65=52640,65, де 104457,30 грн. сума матеріальної допомоги нарахованої працівнику згідно із пунктом 16 строкового трудового договору; 51816,65 грн. сума матеріальної допомоги, яка була виплачена позивачу роботодавцем. Враховуючи наведене суд вважає, що вимоги позивача у частині стягнення у його користь невиплаченої матеріальної допомоги при звільненні підлягають до задоволення. При цьому, суд відкидає твердження представника позивача про те, що вимогами ст..44 КЗпП України виплата матеріальної допомоги працівникові у зв`язку із виходом на пенсію не передбачена, оскільки умовами строкового трудового договору, який було укладено із позивачем передбачалось обов`язок роботодавця при досягненні пенсійного віку та виході на пенсію, працівнику виплатити матеріальну допомога в розмірі п`яти середніх зарплат з розрахунку за останні три місяці. Суд також констатує, що відповідачем такий обов`язок було визнано самостійно та проведено нарахування та виплату позивачу зазначеного виду матеріальної допомоги, проте, у меншому розмірі, ніж це було передбачено умовами укладеного трудового договору. Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача компенсації за несвоєчасну виплачену заробітну плату суд зазначає наступне. Як передбачено ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до положень ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строку її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно статтей 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).». Згідно затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема: заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу Інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому, індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Відповідно до даних банківської картки позивача, відкритої в АТ «Ощадбанк», АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» 19 лютого 2021 року було сплачено на рахунок [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 310529,22 грн. згідно постанови Тернопільського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року за період з січня 2018 року по 14 березня 2019 року, яку відповідач повинен був виплатити. Відповідно до поданого позивачем розрахунку, із яким погоджується суд сума нарахованої компенсації [PERSON] у зв`язку із порушенням відповідачем строку виплати заробітної плати буде складати 35963,43 грн. ,із розрахунку: - за січень 2018 року: 9729,07х19,7%=1916,63 грн., де 9729,07 грн. сума невиплаченої заробітної плати позивачу за січень 2018 року, 19,7% - величина приросту індексу споживчих цін; - за лютий 2018 року - 0 грн..; - за березень 2018 року: 10964,04х17,3%=1896,78 грн., де 10964,04 грн. - сума невиплаченої позивачу заробітної плати за березень 2018 року, 17,3% - величина приросту індексу споживчих цін; - за квітень 2018 року: 8574,62х16,4%=1406,24 грн., де 8574,62 грн. - сума невиплаченої позивачу заробітної плати за квітень 2018 року, 16,3% - величина приросту індексу споживчих цін; - за травень 2018 року: 8756,05х16,4%=1435,99 грн., де 8756,05 грн. - сума невиплаченої позивачу заробітної плати за травень 2018 року, 16,4% - величина приросту індексу споживчих цін; - за червень 2018 року: 10524,11х16,4%=1725,95 грн., де 10524,11 грн. - сума невиплаченої позивачу заробітної плати за червень 2018 року, 16,4% - величина приросту індексу споживчих цін; - за липень 2018 року: 23339,03х17,2%=4014,31 грн., де 23339,03 грн. - сума невиплаченої позивачу заробітної плати за липень 2018 року, 17,2% - величина приросту індексу споживчих цін; - за серпень 2018 року: 4853,33х17,2%=834,77 грн., де 4853,33 грн. - сума невиплаченої позивачу заробітної плати за серпень 2018 року, 17,2% - величина приросту індексу споживчих цін; - за вересень 2018 року: 11138,58х15,0%=1670,79 грн., де 11138,58 грн. - сума невиплаченої позивачу заробітної плати за вересень 2018 року, 15,0% - величина приросту індексу споживчих цін; - за жовтень 2018 року: 38817,89х13,1%=5085,14 грн., де 38817,89 грн. - сума невиплаченої позивачу заробітної плати за травень 2018 року, 13,1% - величина приросту індексу споживчих цін; - за листопад 2018 року: 11144,49х11,6%=1292,76 грн., де 11144,49 грн. - сума невиплаченої позивачу заробітної плати за листопад 2018 року, 11,6% - величина приросту індексу споживчих цін; - за грудень 2018 року: 13287,29х10,7%=1421,74 грн., де 13287,29 грн. - сума невиплаченої позивачу заробітної плати за грудень 2018 року, 10,7% - величина приросту індексу споживчих цін; - за січень 2019 року: 37356,37х9.6%=3586,21 грн., де 37356,37 грн. - сума невиплаченої позивачу заробітної плати за січень 2019 року, 9,6% - величина приросту індексу споживчих цін; - за лютий 2019 року: 16583,80х9,0%=1492,54 грн., де 16583,80 грн.- сума невиплаченої позивачу заробітної плати за лютий 2019 року, 9,0% - величина приросту індексу споживчих цін; - за період з 01.03 по 14.03.2019 року: 101031,80х8,1%=8183,58 грн., де 102031,80 грн. - сума невиплаченої позивачу заробітної плати за період з 01.03. по 14.03.2019 року, 8,1% - величина приросту індексу споживчих цін; Таким чином, загальна сума нарахованої позивачу компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати за вказаний період буде складати 35963,43 грн. У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із статями 80 і 81 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінивши та дослідивши докази, а також у їх сукупності, враховуючи вищенаведене, вважає, що вимоги [PERSON] підлягають до задоволення шляхом стягнення з Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» в користь позивача не виплачених йому сум при звільненні у розмірі 61 727 грн. 35 коп., із врахуванням суми ПДФО та суми військового збору, відрахування яких передбачено законодавством України, з яких: 24039,8 грн. - нарахована сума заробітної плати, яку було безпідставно зменшено відповідачем у березні 2019 року; 52640,65 грн. - нарахована сума невиплаченої матеріальної допомоги при звільненні відповідно до пункту 16 укладеного строкового трудового договору. З урахуванням необхідних відрахувань (ПДФО та військового збору) сума до виплати позивачу буде складати 61727,35 грн. Крім цього, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача у користь позивача компенсацію втрати заробітної плати у зв`язку із порушенням строку її виплати відповідачем у розмірі 35963,43 грн., вирахувавши із якої суму ПДФО та військового збору та яка буде складати до виплати позивачу 28950,56 грн.. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судовий збір в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved