Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду в особі представника - адвоката Прядка Р.В. з вищезазначеним позовом, та відповідно до заявлених вимог просить припинити дію арешту та зобов`язати особу, яка наклала обтяження вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за реєстраційним номером обтяження 28915535, зареєстрований 20.02.2006. Вимоги мотивовано тим, що наявний в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна (номер обтяження 28915535, об`єкт обтяження: невизначене майно) позивачу перешкоджає реалізації його права на відчуження належної йому на праві власності частки у кв. [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 6 серпня 2020 року вказана цивільна справа розприділена судді Саламон О.Б. 10 вересня 2020 року по справі відкрито провадження, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторони, в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк, не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації 26 жовтня 2006 року за № 2020 [PERSON] належить на праві власності 1\\6 частина квартири [ADDRESS] (а.с.12). Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна накладена заборона відчуження нерухомого майна [PERSON] (архівний запис 10178-148): тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 2891535, зареєстровано: 20.02.2006 11:14:04 за № 2891535 реєстратором: Перша макіївська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: лист, б/н, 08.04.1988, Четверта Макіївська державна нотаріальна контора; об`єкт обтяження: невизначене майно; заявник: Перша Макіївська державна нотаріальна контора (а.с.17). Згідно повідомлення Першої Слов`янської державної нотаріальної контори (в.о. Першої макіївської державної нотаріальної контори) від 05 липня 2021року № 1478/01-16 всі документи Першої макіївської державної нотаріальної контори знаходяться на території непідконтрольній Україні (а.с.9). Відповідно до повідомлення Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі - Відділ) від 01.06.2021 № 16493-Н, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 01.06.2021 відкриті виконавчі провадження де боржником є [PERSON] у Відділі на виконанні не перебувають (а.с.10). Статтею 41 Конституції Українита статтею1Першогопротоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 317 та ч. 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.3 Закону України від 01.07.2004 № 1952-VI «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-VI, державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1952-VI у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174,191 ЦПК України та не подав до суду відзиву на вимоги позивача та доказів на їх спростування. Звертаючись до суду із позовом, позивач ставить перед судом вимогу про припинення дії арешту та зобов`язання особи, яка наклала обтяження вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за реєстраційним номером обтяження 28915535, зареєстрований 20.02.2006 року, оскільки наявність заборони відчуження на невизначене майно [PERSON] порушує його право власності, внаслідок чого позивач позбавлений можливості в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, а тому, враховуючи зазначені обставини, відсутність даних, що накладена заборона стосується позивача, порушені права позивача підлягають захисту відповідно до положень ст.319,321,391 ЦК України. Враховуючи наведене, приймаючи до уваги неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а права власника щодо розпорядження своїм майном підлягають поновленню шляхом скасування заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме арешту невизначеного нерухомого майна, яке належить на праві власності [PERSON] . В іншій частині у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити, оскільки рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру запису про скасування державної реєстрації прав.

Outcome: partial