Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11 жовтня 2008 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 44. Також вказує, що за час перебування в шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем. Крім того, зазначає, що спільне життя з відповідачкою погіршилося, між ними почали виникати конфлікти та непорозуміння, які стали настільки частими та критичними, що подальше сімейне життя є неможливим, оскільки негативно відображається на морально-психологічному стані кожного з них. На даний час вони з відповідачкою проживають окремо, спільного господарства не ведуть і не мають спільного сімейного бюджету. За таких обставин, вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам. Підстав для примирення не вбачає. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати. Ухвалою суду від 27 червня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не зявився, надавши заяву від 29 жовтня 2018 року про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Крім того, строк для примирення просив не надавати. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не зявилася, надавши до суду заяву від 29 жовтня 2018 року про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Строк для примирення просила не надавати. Відзив на позовну заяву не подано. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та обєктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 11 жовтня 2008 року, згідно даних свідоцтва про шлюб ([NUMBER] від 13 червня 2018 року), - сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, про що складений відповідний актовий запис № 44. Також встановлено, що від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 13 червня 2018 року), яка проживає разом з матірю. Щодо місця проживання дитини між сторонами спору не існує. Батьком дитини записаний позивач. Також, спору щодо батьківства та про поділ спільного майна між сторонами немає. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON], яка повністю погодилася із заявленими позовними вимогами щодо розірвання шлюбу та не заперечувала проти їх задоволення. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують протягом тривалого часу, проживають окремо, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому, підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача [PERSON] в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., оскільки позивач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується даними довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 876359, а згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved