Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 11 квітня 1997 року між продавцем [PERSON] та покупцем - [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: буд. [ADDRESS] , зареєстрований 11 квітня 1997 року на Павлоградській товарній біржі за № 04/3-НДТ, та 18 червня 1997 року зареєстрований в міжміському колективному БТІ м. Тернівка за № 15-3/1887. Зазначений будинок належав продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом народних депутатів Тернівської міської ради за № 1883 від 24 березня1986 року та зареєстрованого в БТІ м. Павлограду за № 15-3/1887 від 24 березня 1986 року. При укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна ним та продавцем було виконано всі істотні умови договору, він, як покупець, прийняв майно та сплатив за нього продавцю належну за договором грошову суму, а продавець передав йому житловий будинок. 11 березня 1999 року за рішенням Тернівської міської ради № 78-IV/XXII йому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку та 0,01 га для ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] . Діяльність Павлоградської товарної біржі, ЄДРПОУ - 23372187 відповідно даних, що містяться в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань припинена 01 грудня 2010 року. При укладанні договору купівлі-продажу нерухомого майна сторонами було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору, вказаний договір був повністю виконаний сторонами, його зареєстровано у КП Тернівському БТІ у порядку діючому на час продажу майна. На момент укладення договору купівлі-продажу нерухомості на біржі, на час його укладання згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» він не підлягав нотаріальному посвідченню. На даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе. Вищевказаний договір купівлі-продажу виконаний сторонами в повному обсязі, недійсним не визнавався, зареєстрований на товарній біржі та в БТІ, що допускалося законом на момент його укладання. Вирішити питання посвідчення даного договору нотаріально на даний час неможливо, оскільки продавець [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилися спадкоємці: син [PERSON] , який помер [INFO] , та дочка [PERSON] . Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку [ADDRESS] , укладений 11 квітня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11 квітня 1997 року на Павлоградській товарній біржі за реєстровим № 04/3- НДТ. Позивач у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, понесений судовий збір просить залишити за ним. Відповідач в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 11 квітня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] , укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: жилого будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 63,3 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м., який розташований на земельній ділянці площею 0,1152 га совхоза «Павлоградський»,та зареєстрований 11 квітня 1997 року на Павлоградській товарній біржі за № 04/3-НДТ. Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 04/3-НДТ від 11 квітня 1997 року було зареєстровано в Міжміському колективному госпрозрахунковому бюро технічної інвентаризації 18 червня 1997 року № 15-3/1887. Згідно рішення Тернівської міської ради від 11 березня 1999 року № 78-IV/XXII [PERSON] , який мешкає по [ADDRESS] , було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку та 0,01 га для ведення особистого підсобного господарства по [ADDRESS] . Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 16 жовтня 2020 року № 54599386, [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на на житловий буд. [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть, виданого Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) 09 червня 2021 року, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 12 травня 1956 року Римською селищною радою Пудожского району Карело-Фінської ССР, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 25 червня 1977 року Тернівською міською радою м. Павлограда Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , уклади шлюб 25 червня 1977 року, після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Відповідно до рішення Тернівської міської ради від 25 грудня 2015 року № 45-3/VІІ, вул. Леніна перейменована на вул. Вознесенська, провулок Леніна перейменовано на провулок Вознесенський. Згідно відповіді Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 07 жовтня 2021 року, спадкова справа до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] в Тернівській державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області не заводилася. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 227 ЦК України (1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 47 ЦК України (1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Однак сторонами при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна, який був зареєстрований Павлоградською товарною біржею 11 квітня 1997 року за №04/3-НДТ, вказана вимога щодо нотаріального посвідчення не була дотримана. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «Пайн Велей Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. Отже, відповідно до Закону України «Про товарну біржу» позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що він та продавець [PERSON] на час укладання та реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна на Павлоградській товарній біржі, були членам біржі. Натомість, в судовому засіданні знайшов факт щодо домовленості та виконання [PERSON] та [PERSON] всіх істотних умов договору, позивач фактично володіє об`єктом нерухомості, договір купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований в Тернівському БТІ за №15-3/1887 18 червня 1997 року та не визнавався недійсним, спадкова справа до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] , в Тернівській державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області не заводилася. Отже,суд вважає за необхідне позов про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11 квітня 1997 року, зареєстрованого Павлоградською товарною біржею за № 04/3-НДТ, задовольнити. У зв`язку з тим, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, що є його правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає.

Outcome: approved