Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третіх осіб Камянка-Бузької державної нотаріальної контори, Жовтанецької сільської ради Камянка-Бузького району, Львівської області про визнання недійсним свідоцтва, скасування рішення, визнання недійсним та скасування свідоцтва та визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 1986 р. він проживав у будинковолодінні по [ADDRESS], який відносився до типу колгоспний двір. Головою колгоспного двору був [PERSON], членами двору, окрім нього були також [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Як члени колгоспного двору вони відповідно до чинного на той час законодавства мали право на частку в дворі. Після смерті голови двору [PERSON] його дочка, а відповідачка в справі [PERSON], прийняла спадщину до складу якої увійшов вказаний вище житловий будинок, частка в якому належала йому, позивачу, як члену колгоспного двору. Просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 03.10.1997 р. реєстраційний номер 2237, визнати недійсним та скасувати рішення Кам'янка-Бузького райвиконкому № 255 від 20.10.1988 р. та свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане 20.06.1988 р. виконкомом Жовтанецької сільської ради, визнати за ним право власності на житловий будинок по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, зіславшись на обставини викладені вище, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, подала письмові заперечення на позовну заяву. Представник третьої особи Кам'янка-Бузької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Представник третьої особи Жовтанецької сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області в судове засідання не з'явився. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач після весілля з відповідачкою проживав у спірному будинку, однак не бажав займатись господарством, не допомагав робити ремонти в будинку, зловживав спиртним, через що виникали постійні сварки. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивача знай вже 25 років, разом з ним працював у колгоспі, де той був їздовим. Пригадує, що у 2000 р. він допомагав [PERSON] штукатурити хлів. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у постанові № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 р. ЗУ «Про власність» застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Згідно Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Як вбачається з довідки № 551, виданої 04.09.2014 р. Жовтанецькою сільською радою Кам'янка-Бузького району Львівської області згідно витягу з по господарських книг Жовтанецької сільської ради за 1986-1990 р.р. за № 217 в [ADDRESS] рахувалось будинковолодіння [PERSON], в якому станом на 20.06.1988 р. проживали та були прописані: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - дочка. Наведене в свою чергу також стверджується наявною в матеріалах справи копією з погосподврської книги за 1986-1990 р.н. щодо господарства [PERSON] по [ADDRESS]. З копії свідоцтва про право власності на будівлі, виданого 01.11.1988 р. Жовтанецькою сільрадою на підставі рішення Кам'янка-Бузького райвиконкому № 255 від 20.10.1988 р. вбачається, що будинковолодіння [ADDRESS] в цілому належить колгоспному двору головою якого є [PERSON] Отже, під час розгляду справи судом з'ясовано, що спірний будинок відноситься до суспільної групи господарств - колгоспний двір, а тому особи, які були членами цього двору, мають право на частку в праві сумісної власності на підставі ст. 120 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) відповідно до якої майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності та на підставі ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.), яка визначає, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у Постанові № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). В судовому засіданні позивач пояснив, що працював в колгоспі їздовим та особистою працею брав участь у веденні господарства. Дані пояснення знайшли своє підтвердження у поясненнях свідка [PERSON] Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, ніким та нічим не спростовані. Таким чином, оцінюючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позивач, як член колгоспного двору, має право на частку в його майні, що не було враховано державним нотаріусом Кам'янка-Бузької держнотконтори при видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом реєстраційний номер 2237 померлого [INFO] [PERSON] згідно з яким [PERSON] успадкувала житловий будинок по [ADDRESS]. За таких обставин, встановивши порушення права позивача на частку в майні колгоспного двору при видачі 03.10.1997 р. Свідоцтва про право на спадщину за законом реєстраційний номер 2237, таке слід визнати недійсним, задовольнивши в цій частині позов [PERSON] В решті позову слід відмовити з наступних підстав. Щодо вимог позивача про визнання недійсними та скасування рішення Кам'янка-Бузького райвиконкому № 255 від 20.10.1988 р. та свідоцтво про право власності на житловий будинок, виданого 20.06.1988 р. виконкомом Жовтанецької сільської ради, такі суд вважає безпідставними, так як позивачем відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не лише не доведено обставин, на які він посилається як на підставу даних вимог, а й взагалі такі не вказані. Щодо вимоги позивача про визнання за ним права власності на житловий будинок по [ADDRESS], така також до задоволення не підлягає, оскільки судом встановлено, що позивач, як член колгоспного двору, має право лише на частку в його майні, а не на все майно - в даному випадку на спірний житловий будинок. Вимоги про визнання права на частку в майні колгоспного двору позивач не заявляв. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А у відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: partial