Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на обєкт нерухомого майна: не житлову будівлю- склад літ Б загальною площею 433,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Луганська область, м. Сватове, вул. Ново-Старобільська, буд. 17а/1 на земельній ділянці площею 0,2773 га, розташований за адресою: Луганська область, Сватівський район, м. Сватове, вул. Ново-Старобільська, 17а/1, кадастровий номер земельної ділянки 4424010100:24:124:0028, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 497917 від 24.09.2009 р. Свій позов [PERSON] обґрунтував тим, що на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності в 2009 році за його кошти було збудовано обєкт нерухомості. Відповідач його право власності на зазначену будівлю не визнає та вчинює перешкоди у користуванні, ускладнює доступ позивача до будівлі, безпідставно розміщує в будівлі своє майно, вважаючи, що зазначена будівля належить їм з позивачем на праві спільної сумісної власності, як чоловіку та жінці, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі. Позивач [PERSON] клопотань, на підставі ст. 279 ЦПК України, про участь у розгляді справи до суду не надіслав. \~\~\~ Відповідач [PERSON] у встановлений їй строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. \~\~\~\~\~ За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами. \~\~\~\~\~У зв'язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~\~\~ Згідно ч. 8\~ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. \~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~ Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03 серпня 2009 року позивачем, як замовником, було укладено з виконавцем ТОВ «Строй-транс-комплект» договір на виконання робіт № 01/09 (а.с.16-17). В порядку та на умовах, визначених договором на виконання робіт № 01/09 від 03.08.2009р., ТОВ «Строй-транс-комплект» прийняло зобовязання за завданням [PERSON] виконати роботи, а [PERSON] зобовязався прийняти та оплатити ці роботи. Відповідно до п. 2.1. договору на виконання робіт № 01/09 від 03.08.2009р., ТОВ «Строй-транс-комплект» мало виконати наступні будівельні роботи: виконання фундаментів, виконання зовнішніх та внутрішніх стін, виконання перекриття та покрівлі. Загальна вартість робіт за договором на виконання робіт № 01/09 від 03.08.2009р., в т.ч. витрат на матеріали, склала 90000,00 грн. (п. 5.1. Договору). Згідно п. 5.3. договору на виконання робіт № 01/09 від 03.08.2009р., передбачалося, що здача робіт ТОВ «Строй-транс-комплект» та приймання їх результатів [PERSON] оформлюється актом прийому-передачі виконаних робіт . Підписання ату приймання-передачі виконаних робіт є підтвердженням відсутності претензій до виконавця робіт (п. 5.4. Договору). (а.с.20) Дозвіл на проведення господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури, ТОВ «Строй-транс-комплект» надано ліцензією серії АВ № 406883 від 15.05.2008р. Строк дії вказаної ліцензії складав з 15.05.2008р. по 15.05.2011р. Перелік робіт провадження господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури, визначено у додатку до ліцензії серії АВ № 406883 від 15.05.2008р. (а.с.18-19). Таким чином, ТОВ «Строй-транс-комплект» станом на дату проведення будівельних робіт, зазначених в договорі на виконання робіт № 01/09 від 03.08.2009р., мало дозвіл та можливість для їх виконання. Визначені договором на виконання робіт № 01/09 від 03.08.2009р. будівельні роботи були виконані ТОВ «Строй-транс-комплект» та прийняті [PERSON] , про що складено акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 27.11.2009р. Зазначені вище будівельні роботи були проведені на земельній ділянці площею 0,2773 га, розташованої за адресою Луганська область, Сватівський район, м. Сватове, вул. Ново-Старобільська, 17а/1, кадастровий номер 4424010100:24:124:0028, що на праві власності належить позивачу [PERSON], яке підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 497917 від 24.09.2009р. (а.с.21-22). Внаслідок проведення будівельних робіт по договору на виконання робіт № 01/09 від 03.08.2009р. було збудовано обєкт нерухомого майна не житлову будівлю. КП «Сватівське районне бюро технічної інвентаризації» станом на 30.01.2018р. виготовлено технічний паспорт на вказаний обєкт нерухомості не житлову будівлю-склад літ Б за адресою: м. Сватове, вул. Ново-Старобільська, 17а/1, загальною площею 433,7 м2.(а.с.23-27). Згідно ч. 1 ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) ч. 2 ст. 331 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч. 2 ст. 375 ЦК України). Таким чином, 27.11.2009р., тобто з моменту завершення будівництва не житлової будівлі-складу літ Б за адресою: м. Сватове, вул. Ново-Старобільська, 17а/1, збудованої на земельній ділянці, що належить позивачу, [PERSON] останній набув права приватної власності на вказаний обєкт нерухомості. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч. 1 ст. 317, ч. 1, ч. 3 ст. 319 ЦК України). Нормами ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Усім субєктам права власності гарантоване право захисту. Власник, який має підстави вважати, що його право порушується іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про захист відповідного субєктивного майнового права. Станом на дату звернення позивачем до суду його право власності на нежитлову будівлю-склад літ Б за адресою: м. Сватове, вул. Ново-Старобільська, 17а/1 порушується з боку відповідача. Відповідач [PERSON] право власності позивача на зазначену нежитлову будівлю не визнає. Вчинює перешкоди позивачу у користуванні зазначеним обєктом нерухомості та його нормальній експлуатації. Безпідставно розміщує в будівлі своє майно, чим значно ускладнює доступ позивача до будівлі. В обґрунтування відповідач посилається на норми ч. 1 ст. 74 СК України, якою встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Тим самим відповідач вважає, що нежитлова будівля-склад літ Б за адресою: м. Сватове, вул. Ново-Старобільська, 17а/1 належить їй з позивачем на праві спільної сумісної власності, як чоловіку та жінці, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі. Такі доводи відповідача є хибними та фактичним обставинам не відповідають. Як зазначалося вище, позивач набув право власності на спірний обєкт нерухомості в день завершення його будівництва - 27.11.2009р. Проживати однією сім'єю, не перебуваючи у шлюбі позивач та відповідач почали вже після закінчення будівництва вказаного нерухомого майна, відповідач зареєструвала місце свого постійного проживання за спільною з позивачем адресою лише 29.11.2011р., про що в її паспорті на стор. 14 зроблено відповідну відмітку (а.с.14). Жодних витрат на будівництво та утримання нежитлової будівлі-складу літ Б за адресою: м. Сватове, вул. Ново-Старобільська, 17а/1 відповідач не несла, будь-які докази про це відсутні. За таких обставин, відповідач будь-якого речового права на спірне нерухоме майно не набула, дії відповідача з невизнання права власності позивача та перешкоджання в його реалізації на законі не ґрунтуються. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, визнавши за позивачем право власності на спірне майно нежитлову будівлю-склад літ Б за адресою: м. Сватове, вул. Ново-Старобільська, 17а/1. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved