Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 25 квітня 1987 року він з відповідачем уклав шлюб. В період шлюбу у нього з відповідачем народився спільний син [PERSON], який є повнолітнім. Спільне життя не склалося, сімя фактично припинила своє існування, спільного господарства не ведуть. Просить суд, розірвати шлюб, укладений між ним та Відповідачем. Позивач надав суду заяву по слухання справи без його присутності. Відповідач надала суду заяву про слухання справи без її присутності. У наданій заяві зазначила, що шлюбні відносини фактично між нею та позивачем припинилися у 2014 році, а не в 2013 році, як зазначає позивач у позовній заяві, вона не заперечує проти розірвання шлюбу, Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне життя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання не будуть порушені їх права, а також права дітей. 25 квітня 1987 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований міським відділом записів актів громадянського стану м. Марганець Дніпропетровської області, актовий запис № 134, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. У сторін є спільний син [PERSON], який є повнолітнім. Спільне життя у сторін не склалося: спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на спільне життя та сімейні цінності. Сімя розпалася, існує формально. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому сімейний засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово союз , підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем, рівним чином як і відповідач з позивачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого підлягає задоволенню. Спору з приводу спільного майна подружжя у сторін немає.

Outcome: approved