Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВДВС Знам'янського МРУЮ, [PERSON], про зняття арешту з майна, і просить винести рішення, яким зняти арешт з майна, яке належить йому, а саме, з автомобіля [NUMBER], [NUMBER], ТОYОТА СОRОLLА реєстраційний номер [NUMBER]. Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що на виконанні ВДВС Знам'янського МРУЮ перебуває виконавче провадження про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини. З 2009 року, кожен місяць сплачував аліменти на утримання дитини, однак після звільнення з роботи утворилась заборгованість по аліментам в зв'язку з тяжким матеріальним становищем. 16.05.2013 року постановою державного виконавця накладено арешт на його майно, оголошено заборону на його відчуження та оголошено розшук майна боржника. 01.07.2013 року він погасив заборгованість по аліментам в повному обсязі. В зв'язку з чим, державним виконавцем винесено постанову про припинення розшуку майна боржника. В даний час, щомісячно в повному обсязі сплачує аліменти на утримання дитини і заборгованості по сплаті аліментів не має. Бажає розпорядитися своїм майном, однак не має можливості, оскільки на майно накладено арешт, і згідно з роз'ясненнями ВДВС, арешт знімається лише за рішенням суду. Зазначені обставини змусили його звернутися з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але надав письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просив суд справу розглядати без його участі. Представник відповідача ВДВС Знам'янського МРУЮ в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. Питання щодо зняття арешту з майна [PERSON] залишив на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечення на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступне. На виконанні ВДВС Знам'янського МРУЮ перебуває виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на утримання дитини. 04.03.2009 року відкрито виконавче провадження. Про що винесено відповідні постанови. 29.04.2009 року державним виконавцем до бухгалтерії КМС-63 направлено розпорядження про звернення стягнення на заробітну плату боржника. 16.09.2010 року боржник звільнився з ПМС-63, після чого почала утворюватись заборгованість по аліментам. 16.05.2013 року постановою державного виконавця було накладено арешт на нерухоме та рухоме майно боржника [PERSON] та транспортні засоби боржника оголошено в розшук. 01.07.2013 року божником [PERSON] погашена заборгованість по аліментам станом на 01.07.2013 року в повному обсязі. Державним виконавцем винесена постанова про припинення розшуку майна боржника. Станом на 01.07.2015 року боржником [PERSON] аліменти сплачується в повному обсязі щомісячно (а.с.7). Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна виданим на запит ВДВС Знам'янського МРУЮ, інформація щодо рухомого майна [PERSON] в державному реєстрі обтяжень рухомого майна відсутня (а.с.4.) Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо нерухомого майна [PERSON], в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (а.с.5). У відповідності до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Згідно з ч.5 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд вважає що позивач правомірно звернувся до суду з позовом про звільнення майна з під арешту і цей позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved