Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 29.08.2002 року у Лазарівській сільській раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №2. Позов обґрунтовано тим, що 29.08.2002 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони спільно не проживають. Спільне життя у сторін не склалось, на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально-протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У випадку визнання позову відповідачем та беручи до уваги те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд відповідно до ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України, в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29.08.2002 року у Лазарівській сільській раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №2. Позивач зазначає, що на даний час сторони спільно не проживають. Спільне життя у сторін не склалось, на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально-протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин чи примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 СК України). Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони припинили подружні відносини, шлюб розпався і носить формальний характер, сторони наполягають на розірванні шлюбу, що свідчить про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved