Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 23.09.2015 року близько 13.00 години по вулиці Калініна в смт.Макарів Макарівського району Київської області, з вини останнього мала місце дорожньо-транспортна пригода, в наслідок якої сталося зіткнення належному йому, позивачу автомобіля марки SSANG YONG державний номерний знак [NUMBER] 2010 року випуску, з належним відповідачу автомобілем марки SEAT державний номерний знак [NUMBER]. Згідно постанови Макарівського районного суду Київської області від 14.09.2015 року відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності. Його, позивача автомобілю спричинені механічні пошкодження. Згідно калькуляції вартість ремонту автомобіля складає 92933.41 гривні. Оскільки автомобіль відповідача був застрахований, тому страхова компанія ПАТ «СК Скайд» здійснила страхову виплату в розмірі 49500.00 гривень. Невідшкодованою залишається сума: 92933.41 гривні - 49500.00 гривень = 43433.41 гривні + (вартість робіт по розбору автомобіля при проведенні експертного автотоварознавського дослідження) 400.00 гривень =43833.41 гривні. Також позивач вважає, що йому спричинена моральна шкода в розмірі 5000.00 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 43833.41 гривні, моральну шкоду в розмірі 5000.00 гривень, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 488.33 гривень. Позивач надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, просив позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, справу розглянути за його відсутності. Встановлено, що згідно постанови Макарівського районного суду Київської області від 14.09.2015 року [PERSON] визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП, підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340.00 гривень (а.с.9). Згідно звіту № 644/15 про визначення вартості матеріального збитку від 23.09.2015 року, складеного ФОП «[PERSON]» на підставі заяви ПАТ «СК «СКАЙД» на проведення автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, який належить [PERSON], а саме: колісного транспортного засобу Ssang Yong Kyron державний номерний знак [NUMBER], вартість матеріального збитку становить 92933.41 гривні (а.с.51-65). З товарного чека №11 від 07.09.2015 року вбачається, що за розбирання авто для огляду експертом страхової компанії сплачено 400.00 гривень (а.с.23). З виписки по рахунку на ім'я позивача вбачається надходження 03.12.2015 року грошових коштів в сумі 49500.00 гривень у вигляді страхового відшкодування (а.с.25). Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються вимогами постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосуваннями судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», а також вимогами ч.1, 2 ст.1166 ЦК України, якими передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вимогами ч.5 ст..1187 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до вимог ст..1192 ЦК України, пункту 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосуваннями судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з врахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтями 22 та 23 ЦК України передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд виходить з вимог пунктів 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, яким передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню за таких обставин. Постанова Макарівського районного суду Київської області від 14.09.2015 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП, при розгляді позову є обов'язковою з питань чи мали місце ці дії, а саме - дорожньо-транспортна пригода та чи вчинені вони відповідачем. Встановлено, що страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачено за страховим випадком, що настав протягом періоду дії договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика з урахуванням умов, зазначених у ст.9 та пункті 19.1 ст.19 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення майнової шкоди в розмірі 43833.41 гривні. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розміру 5000.00 гривень підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 1000.00 гривень. При цьому суд виходить з того, що позивачу моральна шкода спричинена пошкодженням його майна та настанням у зв'язку з цим негативних наслідків. Щодо визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає задоволенню, суд виходити із засад розумності, виваженості, справедливості. Оскільки позивачем не був сплачений судовий збір щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 488.33 гривень.

Outcome: partial