Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 03.06.2011 р. він був тимчасово влаштований до дитячого будинку «Центр опіки» на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини №176-к від 02.06.2011 р. та направлення служби у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради №05-2/815 від 03.06.2011 року. В дитячому будинку перебуває разом зі своєю сестрою [PERSON] , [INFO] , та братом [PERSON] , [INFO] , які також були тимчасово влаштовані до дитячого будинку «Центр опіки» з 05.05.2011 року у зв`язку із складними життєвими обставинами у сім`ї. Рішення суду №2\\0519\\2112\\12 від 21.05.2012 року позов Жовтневої районної адміністрації Маріупольсткої міської ради до [PERSON] , [PERSON] , третя особа КЗ «Міський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного віку «Центр опіки» про відібрання дітей та батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів задоволено. Проте, заборгованість відповідача за несплаченою сумою аліментів станом на 21.03.2019 р. складає 71 108,00 грн. та тільки після звернення до правоохоронних органів із заявою щодо притягнення відповідача [PERSON] , до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України за несплату аліментів на користь його дітей, він частково здійснив виплату заборгованості. Позивач [PERSON] надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву не надав. Представник відділу опіки, піклування та усиновлення управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради надав до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , 17.06.2003 року, актовий запис № 699, народився [PERSON] , батьками якого є: [PERSON] та [PERSON] . /а.с.14/. Цей факт також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00018913760 від 25.10.2017 р., згідно якого батьками [PERSON] є: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с. 19 - 20/. [PERSON] має малолітню сестру [PERSON] , [INFO] ,, та брата [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження: серія [NUMBER] від 09.11.2012 р., актовий запис № 440 та серії [NUMBER] від 09.11.2012 р., актовий запис №16, відповідно / а.с. 25; а.с 27/. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради № 386-к від 09.11.2011 року термін перебування у КЗ «Міський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Центр опіки» [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було продовжено до січня 2012 року / а.с. 29/. Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради № 85-к від 14.03.2012 року термін перебування у КЗ «Міський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Центр опіки» [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було подовжено до вирішення питання про відібрання дітей в судовому порядку / а.с.28 /. Згідно рішень Маріупольської міської ради Жовтневої районної адміністрації №166/1; №166/3; №166/2 від 17.07.2012 року [PERSON] , [INFO] , його малолітню сестру [PERSON] , [INFO] ,, та брата [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування / а.с. 6 ; а.с. 8; а.с. 10 /. Відповідно до рішень Маріупольської міської ради Жовтневої районної адміністрації №303/2; №303/3; №303/1 від 28.11.2012 року [PERSON] , його малолітню сестру [PERSON] , [INFO] ,, та брата [PERSON] , [INFO] , влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення /а.с. 5 ; а.с. 7; а.с.9 /. Рішенням суду №2\\0519\\2112\\12 від 21.05.2012 року позов Жовтневої районної адміністрації Маріупольсткої міської ради до [PERSON] , [PERSON] , третя особа КЗ «Міський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного віку «Центр опіки» про відібрання дітей та батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів задоволено / а.с. 38-39 /. На підставі вказано рішення судом було видано виконавчий лист (справа №2/519/2112/12) від 06.12.2012 року, згідно якого з [PERSON] , [INFO] , вирішено стягнути аліменти на утримання його неповнолітніх дітей у розмірі ј частини зі всіх видів його заробітку по 1/12 частині зі всіх видів його заробітку на кожну дитину на особисті рахунки дітей, починаючи з 23.04.2012 року та до повноліття дітей, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку / а.с.42 /. Згідно довідок-розрахунків №9/2031 від 24.03.2017 року за період з 01.09.2016 р. по 01.04.17 р. ; В8 від 08.08.2016 року за період з 23.04.2012 р. по 01.08.2016 р. ; В-12 від 21.03.2019 року за період з 01.01.2017 р. по 01.03.2019, наданих Центральним ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області, жодного платежу від [PERSON] , [INFO] , згідно виконавчого документу, виданого за рішенням Жовтневого районного суду с. Маріуполя Донецької області №2\\0519\\2112\\12 від 21.05.2012 року не надходило. / а.с.43-45 /. Згідно з довідкою про заборгованість по аліментам від 21.03.2019 року, наданою Центральним ВДВС, станом на 01.03.2019 року заборгованість [PERSON] становить 71 108,00 гривень / а.с.45 /. Рішенням суду №2/263/2535/13 від 22.07.2013 року у позові Жовтневої районної адміністрації Маріупольсткої міської ради до [PERSON] , [PERSON] , третя особа КЗ «Міський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного віку «Центр опіки», про позбавлення батьківських прав відмовлено / а.с.36 -37 / Рішенням суду №2/263/2367/2015 від 02.12.2015 року позов Жовтневої районної адміністрації Маріупольсткої міської ради до [PERSON] , [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, третя особа - КЗ «Міський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного віку «Центр опіки», задоволено частково. [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] / а.с.40 -41 /. 03.06.2011 р. [PERSON] був тимчасово влаштований до дитячого будинку «Центр опіки» на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради №176-к від 02.06.2011 р. та направлення служби у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради №05-2/815 від 03.06.2011 року / а.с. 21 /. Згідно висновку, наданого Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради, від 24.09.2019 року №13-31-147 орган опіки та піклування Виконавчого комітету Маріупольської міської ради вважає доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав /а.с.78-80/. Згідно з довідкою про заборгованість по аліментам № В-12 від 13.08.2019 року, наданою Центральним ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області, станом на 13.08.2019 року заборгованість [PERSON] становить 144780,00 гривень / а.с. 81-82/. Згідно з інформацією КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області від 09.07.2019 р. № 997, наданою на запит «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, можна зробити висновок щодо періодичного відвідування [PERSON] позивача /а.с. 83 -84/. Згідно акту обстеження умов проживання від 23.09.2019 року, складеного управлінням «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, за місцем мешкання відповідача, за адресою : [ADDRESS] , обстежити умови проживання не вдалось, у зв`язку з тим, що доступ до житла не був забезпечений / а.с.85/. Вирішуючи позов по суті, суд виходить з наступного. Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини 1 статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125цього Кодексу. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підпунктом 2 пункту 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, наведені в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, зокрема в п.15 та п.16, за якими позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При ухваленні даного рішення суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що доводи, викладені в позові щодо не виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, які виразилися, зокрема, у не піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, їх навчання, не забезпеченні необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, неналежна поведінка відповідача щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дитини мала місце протягом тривалого періоду часу та триває по даний час. Враховуючи викладене,суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, та вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved