Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача виконкому Генічеської міської ради Херсонської області про визнання рішення виконавчого комітету Генічеської міської ради №421 від 15.11.2012 року про оформлення права власності за [PERSON] на житловий будинок «Б» з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] незаконним. В поданому позові позивач вказує, що в жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до нього про виділ частки в натурі із земельної ділянки, що належать сторонам на праві спільної сумісної власності, в якому посилається на те, що вона на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.12.2012 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав, є власником цілого житлового будинку «Б» загальною площею 43,2 кв.м з господарськими будівлями та спорудами. Крім того, як вказує [PERSON], їй та [PERSON] на спільній сумісній власності належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 25.09.2014 року. Кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Цільове призначення для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, площа 0,1 га. Посилаючись на ст.ст. 364, 368, 369, 370, 372 ЦК України, позивачка просить суд виділити в натурі належну їй цілу (1/1) частку із земельної ділянки по [ADDRESS], [PERSON] з організацією виходу та виїзд з вулиці Івана Франка. Згідно наявних у сторін правовстановлюючих документів, домобудівля по [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності. Згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння виданого виконавчим комітетом Генічеської міської ради 23.12.1998 року, йому на праві власності належить 3/5 частини домоволодіння від 04.12.2008 року. [PERSON] придбала 2/5 частини. З долучених [PERSON] до її позову копій документів йому стало відомо, що виконавчий комітет Генічеської міської ради своїм рішенням №421 від 15.11.2012 року оформив право власності за [PERSON] на житловий будинок «Б» з господарськими будівлями. На підставі цього рішення [PERSON] зареєструвала своє право власності на це житло, як на цілу частку. Вказане рішення виконавчого комітету прийнято з порушенням діючого законодавства та суперечить правовстановлюючим документам на домоволодіння по [ADDRESS], яке належить йому і [PERSON] на праві спільної часткової власності. Із долучених [PERSON] до її позову документів про поділ земельної ділянки йому також стало відомо, що вона набула права власності на 2/5 частини домобудівлі по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 04.12.2008 року і це право власності зареєстровано в Державному реєстрі, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, саме в розмірі 2/5 частки від усієї домобудівлі. Належність їм вказаної домобудівлі на праві спільної часткової власності підтверджується Висновком про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, виготовленого Відділом Держземагенства в Генічеському районі в травні 2014 року. Згідно п.п.3.1-3.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна затвердженого Наказом Міністерства з питань Житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року №55, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 6 липня 2007 року за № 774/14041 розрахунок часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об'єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2,1/3,3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об'єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку. Таким чином, відповідач, приймаючи рішення про оформлення права власності на житловий будинок «Б», який розташований в [ADDRESS] за [PERSON] не врахував, що вона вже є власником 2/5 частин цієї домобудівлі відповідно до договору купівлі-продажу від 04.12.2008 року з державною реєстрацією цього права. У зв'язку з цим, внаслідок прийняття виконавчим комітетом оспорюваного рішення [PERSON] незаконно отримала два документи про державну реєстрацію її права на одне й те саме майно. Перший на 2/5 його частини, другий, як на цілу частку, чим також порушуються його права, оскільки внаслідок таких дій без правових підстав та без його згоди було змінено розмір його частки. Про наявність оскаржуваного рішення він дізнався лише в жовтні 2016 року, коли [PERSON] пред'явила до нього позов про виділ земельної частки в натурі, тому вважає, що строк для оскарження не пропустив. Оскільки в даних правовідносинах Виконавчий комітет Генічеської міської ради виступає як рівноправний суб'єкт та з урахуванням спрямованості рішення відповідача, яке направлено на набуття права власності особою на належне їй майно, даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Оскільки орган місцевого самоврядування виступає у справі як рівноправний суб'єкт правовідносин, а не на виконання своїх владних повноважень і не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору (фізичної особи підприємця), то за цих умов, враховуючи спрямованість позовних вимог на захист цивільних прав фізичної особи підприємця, справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи підприємця. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права (правова позиція Верховного суду України в постанові №7 від 16 квітня 2004 року та ВССУ України в постанові №3 від 01 березня 2013 року, а також листом Вищого адміністративного суду України від 19.05.2010 року). В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] та позивач [PERSON] повністю підтримали заявлені позовні вимоги та обставини викладені в позовній заяві, вважають позовні вимоги обґрунтованими, тому просили задовольнити позов з підстав викладених в позові. Представник відповідача за дорученням Кручков Д.С. пред'явлені позовні вимоги не визнав, заперечував у задоволенні позову позивача, оскільки строк для оскарження рішення позивачем пропущений, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Окрім того, просив звернути увагу суду, що рішення виконавчого комітету Генічеської міської ради є законним, яке винесено в межах своєї компетенції на підставі поданої заяви [PERSON] Позивачем не доведено, що винесене рішення №421 від 15.11.2012 року «Про оформлення права власності за [PERSON] на житловий будинок «Б» з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] винесено з порушенням і не в межах своєї компетенції. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи без самостійних вимог за дорученням [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечувала у задоволенні позову, з підстав, що позивачем пропущений строк оскарження рішення №421 від 15.11.2012 року. Крім того вказувала, що 28 грудня 2012 року [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Генічеської міської ради від 15 листопада 2012 року зв №421, було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно житловий будинок «Б», який розташований по [ADDRESS], загальною площею 43,2 кв.м, який належить останній на праві власності та частка складає - 1/1. Також зазначено опис об'єкта: житловий будинок літ. «Б», тамбур літ. «б», сарай літ. «Є», І літня кухня літ.1, тамбур літ. «ї». Рішенням Генічеської міської ради від 02 вересня 2014 року за №1003 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд» вирішено затвердити [PERSON] і [PERSON] проект землеустрою щодо відведення у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS], Херсонської області, кадастровий номер [NUMBER], для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд із земель житлової та громадської забудови Генічеської міської ради. На підставі даного рішення державним реєстратором було видано [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25 вересня 2014 року. Позивачу було відомо про наявність даного рішення, оскільки при виготовленні цієї документації, ще у 2013 році як [PERSON], так і позивач писали заяву про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд і позивачу було відомо про наявність оскаржуваного рішення, так як примірник такої ж документації з цим рішенням і заявами та іншими документами є і у позивача. Крім того, [PERSON] має дозвіл на переобладнання своєї господарської будівлі у житловий будинок і дозвіл на переобладнання у сусіда брати не треба оскільки будівля стоїть окремо від будівель позивача. Окрім того, рішенням апеляційного суду Херсонської області від 13.06.2017 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ його частки в натурі із земельної ділянки, що є спільною власністю з [PERSON], позов [PERSON] задоволено, та здійснено виділ в натурі частки із земельної ділянки. Таким чином [PERSON] до майна [PERSON] ніяким чином не причетний і ставити питання про скасування рішення виконавчого комітету Генічеської міської ради від 15 листопада 2012 року №421, на підставі якого було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно житловий будинок «Б», який розташований по [ADDRESS] і належить [PERSON] та частка складає 1/1 правових підстав не має. Крім того частки рішенням апеляційного суду визначено у [PERSON] 3/5 а у [PERSON] 2/5, та здійснено поділ земельної ділянки в натурі відповідно до даних часток. Просила відмовити в задоволені позову, як необґрунтованого та безпідставного. Суд вислухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON], заперечення представника відповідача та третьої особи без самостійних вимог [PERSON] та її представника, дослідивши надані докази сторонами, вважає встановленими наступні факти і відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється співвласником з [PERSON] домобудівлі по [ADDRESS] Херсонської області. Згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння виданого виконавчим комітетом Генічеської міської ради від 23.12.1998 року позивачу належить 3/5 частин, а [PERSON] 2/5 частини, яку вона придбала на підставі договору купівлі продажу від 04.12.2008 року. Рішенням виконавчого комітету Генічеської міської ради №276 від 25.11.1998 року дані долі були затверджені. На той час будинковолодіння складалося з 2-х житлових будинків, що підтверджується свідоцтвом про право власності. 28 грудня 2012 року [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету міської ради №421 від 15.12.2012 року отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно житловий будинок «Б» площею 43,2 кв.м за вказаною адресою, частка складає 1/1, в свідоцтві мається опис об'єкта: житловий будинок літ. «Б», тамбур літ. «б», сарай літ. «Є», «І», літня кухня літ. «Ї», тамбур літ. «ї». Державна реєстрація права власності на дане нерухоме майно проведена 28.12.2012 року. За заявою співвласників [PERSON] та [PERSON] від 16.12.2013 року про передачу у спільну сумісну власність присадибної ділянки розміром 0,1 га міська рада приняла відповідні рішення від 26.12.2013 року та 02.09.2014 року про дозвіл та затвердження проекту землеустрою щодо відведення у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер [NUMBER]. На підставі вказаного рішення видано свідоцтво про право власності від 25.09.2014 року про право спільної сумісної власності сторін на зазначену земельну ділянку. Позивач вважає, що відповідач приймаючи рішення про оформлення права власності на житловий будинок «Б», який розташований в [ADDRESS] за [PERSON] не врахував, що вона вже є власником 2/5 частин цієї домобудівлі та має державну реєстрацію її права на одне й те саме майно. Перший на 2/5 частини, а другий на цілу частину 1/1, що є порушенням його права, оскільки без його згоди було змінено розмір його частки в спільній частковій власності. Однак з даними твердженнями позивача не можливо погодитися виходячи із наступного. Судом встановлено, що 19 вересня 2017 року на підставі рішення апеляційного суду Херсонської області був здійснений поділ земельної ділянки відповідно до часток у спільній частковій власності домобудівлі. Обставини встановлені в рішенні апеляційного суду Херсонської області від 19 вересня 2017 року не підлягають доказуванню в іншій справі. Одержання [PERSON] окремого свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.12.2012 року, а саме житловий будинок «Б» по [ADDRESS] за її заявою не може свідчити про виділ частки із майна, що є спільною частковою власністю, або про поділ такого майна, оскільки наявність чи відсутність порушень у процедурі реєстрації, узаконення побудованих будівель та їх переобладнання у об'єкті спільної часткової власності не впливає на факт наявності саме спільної часткової власності сторін даної домобудівлі по [ADDRESS]. Відповідно до часток, які були встановлені в рішенні апеляційного суду Херсонської області від 19 вересня 2017 року було здійснено поділ земельної ділянки, яка перебувала у спільній сумісній власності. Згідно даного рішення кожен із співвласників отримав земельну ділянку не меншу, ніж та, на якій розташоване його нерухоме майно, що свідчить про те, що права позивача не були порушені при оформленні права власності на будинок «Б» за [PERSON] У відповідності до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної часткової власності. Згідно ст.357 ч.2,4 ЦК України передбачено, що якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток у праві спільної часткової власності. При розгляді справи судом не встановлено підстав для скасування оскаржуваного рішення позивачем, стосовно незаконності оформлення права власності за [PERSON] на житловий будинок «Б» з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS], так як оформлення права власності не порушило право позивача на його частку у спільній частковій власності. Тому виходячи з цього суд вважає, що позивачу слід відмовити в задоволенні позову. Також суд вважає, що оскільки позивачу відмовлено за не обґрунтованістю заявленого позову, тому підстав для застосування строків давності для вирішення спору не має.

Outcome: dismissed