Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати її такою, що втратила право користування житловим будинком № 6 по пров. Бриганому в с. Нижня Хортиця, Запорізького району Запорізької області. В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві приватної власності належить 1/4 частина житлового будиноку № 6 по пров. Бриганому в с. Нижня Хортиця, Запорізького району Запорізької області. У належному їй житловому будинку зареєстрована відповідачка [PERSON], але за місцем реєстрації не проживає з 2012 року. Реєстрація відповідача у належному їй будинку чинить перешкоди у праві на оформлення субсидії, та призводить до нарахування зайвих сум за комунальні послуги, тому вона вимушений звернутись до суду. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним сином, зокрема також шляхом розміщення оголошення на офіційному вєб-порталі судової влади, до суду не зявилась, жодних заяв він неї не надходило. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Треті особа [PERSON] та [PERSON], про час та місце повідомлялись своєчасно та належним чином, заперечень та будь-яких заяв до суду не надали. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Допитані в судовому засідання в якості свідків [PERSON] та [PERSON], суду повідомили, що вони більше 20 років знайомі з позивачем, при цьому [PERSON] разом з позивачем мешкає в с. Нижня Хортиця. Крмі того зазначили, що син позивачки [PERSON] перебуваючи в РФ уклав шлюб з Севдою Дженгізівною, яка набула прізвище [PERSON]. Після приїзду до м. Запоріжжя [PERSON] зареєстрували спочатку за старою адресою мешкання чоловіка, а після придбання будинку у с. нижня Хортиця зареєстрували її у належному позивачу та її сімї будинку № 6 по пров. Бригадному в с. Нижня Хортиця. Також повідомили, що [PERSON] пілс яреєстрації у вказаному будинку у 2012 році виїхала до РФ та до сьогоднішнього часу не поверталась, шлюбні відносини з [PERSON] розірвані. Згідно до договору мін від 01.02.2012 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] набули право власності, кожний по 1/4 частини, на будинок № 6 по пров. Бригадному, в с. Нижня Хортиця, Запорізького району Запорізької області. Відповідач [PERSON] була дружиною [PERSON], та зареєстрована у вказаному будинку, що підтверджується довідками Долинської сільської ради № 1439 від 22.10.2018 р. та № 01-21/536 від 28.11.2018 р. З довідки № 1598 від 19.11.2018 р., виданої старостою Розумівського старостинського округу Запорізького району Запорізької області вбачається, що [PERSON] мешкає за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Балабине, вул. Престижна, буд. 10. разом зі своїм чоловіком [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою але фактично не проживають з 2012 року по теперішній час. Згідно акту про встановлення факту не проживання, який складений комісійно, [PERSON] дійсно зареєстрована [INFO] по пров.. Бригадному в с. Нижня Хортиця Запорізького району Запорізької області від 18.11.2018 р., але з 2012 року не проживає за вищевказаною адресою. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів відсутності обєктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні більше 1 року, не спростував обставин на які посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved