Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі НАСК «Оранта») про відшкодування матеріальної шкоди та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача в його користь одноразово страхове відшкодування за шкоду, пов'язану із стійкою втратою загальної працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за період з 29.05.2015 по 30.04.2018 в сумі 22 951,40 грн., та в подальшому стягувати з НАСК «Оранта» на його користь з 01.05.2018 щомісячно по 1116,90 грн., до закінчення ліміту відповідальності, що залишився. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.05.2015, близько 00.30 год. на 4 км + 90 м, автодороги сполученням Стрий - Івано-Франківськ, в с. Миртюки Стрийського району Львівської області мала місце ДТП, під час якої водій [PERSON], керуючи автомобілем «Ауді -100» р.н. [NUMBER], вчинив наїзд на пішохода [PERSON]. Під час даної ДТП [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження. За фактом ДТП Було розпочато кримінальне провадження, яке в подальшому було закрито. На час ДТП цивільно - правова відповідальність водія автомобіля «Ауді -100» р.н. [NUMBER], [PERSON] була застрахована в НАСК «Оранта», ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну здоров»ю становить 100 000 грн.. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 284 від 22.07.2015 у [PERSON] під час огляду мались множинні тілесні ушкодження, які утворились від співудару з тупими твердими предметами, можливо при наїзді автомобіля під час ДТП 29.05.2015 і відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи, по наслідках перенесеної у 2015 році травми стійка втрата професійної працездатності у [PERSON] складає 30 %. На час настання ДТП та отримання тілесних ушкоджень позивач не працював, тому розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. З 01.06.2015 по 31.08.2015 розмір мінімальної заробітної плати в Україні становив 1218 грн., відповідно 30% (або 0,3) від цієї суми за три місяці становить (1218х3х0,3) 1096,2 грн. За період з 01.09.2015 по 30.04.2016 ( 8 місяців) розмір мінімальної заробітної плати в Україні становив 1378 грн., відповідно 30% від цієї суми становить (1378х8х0,3) 3307,2 грн.. З 01.05.2016 по 30.11.2016 розмір мінімальної заробітної плати в Україні становить 1450 грн., відповідно 30% від цієї суми становить (1450х7х0,3) 3045 грн. З 01.12.2016 по 31.12.2016р. розмір мінімальної заробітної плати в Україні становить 1600 грн., відповідно 30% від цієї суми становить (1600х1х0,3) 480 грн. З 01.01.2017р. по 31.12.2017р. розмір мінімальної заробітної плати в Україні становить 3200 грн., відповідно 30% від цієї суми становить (3200х12х0,3) 11520 грн. З 01.01.2018р. по 30.04.2018р. розмір мінімальної заробітної плати в Україні становить 3723 грн., відповідно 30% від цієї суми становить (3723х4х0,3) 4467,6 грн.. Вважає, що НАСК «Оранта» має виплати [PERSON] одноразово страхове відшкодування внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності за період з 29.05.2015 по 30.04.2018 в розмірі (1096,20 + 3307,2 + 3045 + 480 + 11 520 + 4467,6) 22951, 40 грн., і в подальшому щомісячно має виплачувати по (3723 х 0,3) 1116,9 грн. до закінчення ліміту відповідальності, що залишився (100 000,00 - 22951,40) 77048,6 грн.. Позивач та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не з»явились, однак подали до суду заяву в якій просять розгляд справи проводити у їхній відсутності. Просять позов задоволити. Представник НАСК «Оранта» в судове засідання, не з»явились, подала до суду клоптання в якій просить розгляд справи проводити у їхній відсутності. Позов заперечила з підстав викладених в письмовому відзиві на позов. Зокрема вказала, що 14.12.2015 на їхню адресу надійшло повідомлення про ДТП від [PERSON]. 03.02.2016 страхова компанія надіслала лист про порядок відшкодування шкоди на адресу [PERSON], зокрема зазначили про необхідність надання відповідних документів: постанова суду про притягнення винного у ДТП до відповідальності; документи, щодо витрат на лікування; копію паспорта і коду. Однак, до теперішнього часу вказані документи до страхової компанії не надійшли. Також, зазначила, що страхова компанія несе відповідальність у разі шкоди пов»язаної із стійкою втратою працездатності лише у випадку встановлення групи інвалідності потерпілій особі, а відтак НАСК «Оранта» не вбачає наявності правових підстав для задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] незважаючи на неодноразові виклики в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В судовому засіданні встановлено, 29.05.2015, близько 00.30 год. на 4 км + 90 м, автодороги сполученням Стрий - Івано-Франківськ, в с. Миртюки Стрийського району Львівської області мала місце ДТП, під час якої водій [PERSON], керуючи автомобілем «Ауді -100» р.н. [NUMBER], вчинив наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження. За фактом даної ДТП було розпочате кримінальне провадження, яке 29.05.2015 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015140130000872. 31.08.2015 вказане кримінальне провадження закрито у зв»язку з відсутністю в діянні водія складу кримінального правопорушення. Вчинена [PERSON] дорожньо-транспортна пригода перебуває у причинному зв'язку з її наслідками у вигляді завданих тяжких тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON], що стверджується висновком судово-медичної експертизи № 284 від 22.07.2015 (а.с. 10-12). Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 69, проведеної експертами КЗ ЛОР «Львівське бюро судово-медичної експертизи» 15.06.-15.07.2016, на момент проведення комісійної експертизи у [PERSON], виявлені наслідки: «Вторинне після травматичне лівобічне шийно-плече-лопаткове ураження нервових сплетінь з порушенням больової чутливості в проксимальному відділі лівої верхньої кінцівки, гіпотрофія м»язів лівого плечового пояса, легкий больовий синдром. Помірна контрактура лівого плечового суглобу. Неправильно-консолідований перелом лівої лопатки. Консолідовані переломи 7-9-го ребер зліва. Спленектомія», що складає 30% стійкої втрати професійної працездатності. Згідно листа КЗ ЛОР «Львівське бюро судово-медичної експертизи» від 3.05.2018 № 1111, останні повідомляють, що під час проведення комісійної судово-медичної експертизи за фактом спричинення тілесних ушкоджень під час ДТП [PERSON], під час оформлення титульного листка «Висновку експерта» № 69 від 15.07.2016 було допущено дві технічні описки, а саме помилково зазначено ім»я [PERSON], а не [PERSON], як це записано в паспорті та у номері паспорта вказана одна лишня цифра «0» (а.с. 87). Згідно п.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів. Згідно ч. 3 ст. 1193 ЦК України, вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. В абзаці 1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» від 27.03.1992р.(з наступними змінами) Пленум роз'яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.440, 450 ЦК (ст.ст.1166, 1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини». Аналогічне положення міститься в п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ч.ч.2,5 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Законом не покладається на позивача обовязок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Тобто доводити наявність вини у діях водія цивільно-правова відповідальність якого була застрахована, згідно чинного законодавства заявнику, відповідно і позивачу, не потрібно. Крім цього, у ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наведено порядок подання заяви про виплату страхового відшкодування та повний перелік обовязкових документів, які необхідно додати до заяви про виплату страхового відшкодування. У даній вимозі закону передбачено подання заяви та не передбачено надання копії вироку суду. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Цивільно-правова відповідальність перед третіми особами водія автомобіля «Ауді -100» р.н. [NUMBER] [PERSON], була застрахована згідно полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 1962102, який виданий НАСК «Оранта». Ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну здоров'ю становить 100 000 гривень. Вказаний договір був чинний на момент ДТП. Відповідно до даного полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода потерпілому під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно із ст. ст. 22.1, 23 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров»ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілого; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілого. Як убачається з позовної заяви, позивач в обґрунтування позовних вимог покликалася на ст. 26 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та на положення ст.1195 ЦК України. Відповідно до ст. 26.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Частинами 1, 2 ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров»я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] станом на момент ДТП не працював. Згідно представленного представником позивача розрахунку, перевіреного судом, шкода повязана із стійкою втратою професійної працездатності [PERSON] за період з 29.05.2015 по 30.04.2018 року становить 22951,40 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З 01.01.2018 року розмір мінімальної заробітної плати в Україні становить 3723 грн., відповідно шкода, повязана із стійкою втратою працездатності позивачем з 01.01.2018 року становить 1116,90 грн. Згідно положень полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1962102 від 20.12.2014 передбачено ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, завдану життю і здоров»ю на одного потерпілого у розмірі 100 000 грн. А тому, враховуючи розмір одноразового страхового відшкодування за шкоду, повязану із стійкою втратою працездатності за період з 29.05.2015 по 30.04.2018 року становить 22951,40 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, залишок відповідальності НАСК «Оранта», в межах якого можливо здійснювати стягнення щомісячно в розмірі 1116,90 грн. в якості відшкодування втрат, повязаних із стійкою втратою працездатності, складає 77048,60 грн ( 100000 - 22951,4). Відтак, з відповідача НАСК «Оранта» підлягає стягненню компенсація втрати стійкої професійної працездатності позивачем [PERSON] у розмірі 1116,90 грн. щомісячно, починаючи з 01.05.2018 до закінчення ліміту відповідальності у розмірі 77048,60 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про підставність заявлених позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі. У звязку із задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з НАСК «Оранта» на користь держави слід стягнути 1000 грн. судового збору.

Outcome: approved