Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за наступними підставами: [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . Відповідач по справі [PERSON] є його дружиною, вона зареєстрована в будинку, але фактично не проживає з 2018 року. В добровільному порядку відповідач не виписується, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере, її особистих речей в будинку не має, що й спонукало позивача звернутись до суду з зазначеною позовною заявою, так як він не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд і на підставі чого просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає та просить ухвалити по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин неявки, хоча про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи у її відсутність, відзив на позовну заяву не скористалась. Клопотань про відкладення слухання справи від неї не надходило. Враховуючи, що відповідач, яка належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзив на позовну заяву, при тому, що згідно письмової заяви позивач не заперечувала проти заочного вирішення справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.04.2005 року та копії витягу про реєстрацію в державному реєстрі правочинів від 29.12.2005 року та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.05.2005 року, будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . (а.с.5,6) З акту від 2019 року, складеного депутатом Кальчицької сільської ради Нікольського району Сагірової А.В., в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що в будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] , але фактично не мешкає з травня 2018 року та не має предметів і особистих речей в побуті. (а.с.9) Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, про що говориться у ст. 321 ЦК України. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які визначають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. [PERSON] в розумінні ст.ст. 64 ч.2, 156 ч.4 ЖК України є членом сім`ї позивача, як власника будинку, в якому відповідач зареєстрована. Згідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може буди обмежений у праві користування жилою площею інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом. Згідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку позивача з травня 2018 року і відповідачем суду не представлено ніяких доказів про існування домовленостей між сторонами щодо реєстрації відповідача в будинку, витрат на утримання будинку вона не несе, речей, що їй належать в будинку не має, її реєстрація в будинку позивача перешкоджає праву [PERSON] , як власнику, розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Таким чином, реєстрація місця проживання [PERSON] не тягне за собою виникнення у неї прав на житло, в якому вона зареєстрована, а лише посвідчує факт проживання особи в певному місці і то за умови згоди власника цього житла, а тому слід визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Судовий збір по справі за подання позовної заяви немайнового характеру становить 840,80 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved