Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що він є власником 1/3 частки житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Виконкому Генічеської міської ради від 21.04.2016 року, частині будинку позивача було присвоєно наступну адресу: [ADDRESS] . Окрім позивача, в зазначеному будинку зареєстрована колишня співмешканка [PERSON] та її син [PERSON] , які з 22.07.2016 року в будинку не проживають. Позивач розірвав стосунки з [PERSON] , яка виїхала з дитиною з його будинку та зараз проживає разом із своїми батьками. Оскільки відповідачі постійно мешкають за іншою адресою, а також, той факт, що позивач неодноразово звертався до відповідачки з проханням добровільно знятися з реєстрації у належному йому будинку, але отримував завжди відмову, [PERSON] був вимушений звернутися до суду для захисту свого порушеного права. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнала та вказала, що [PERSON] виселяти не можна, оскільки він є малолітньою дитиною, та на даний час вони не мають можливості зареєструвати своє місце проживання. Пояснила, що це син позивача, але коли вони проживали разом не було можливості зареєструвати шлюб та дитину, батьком якого є позивач. Пояснила, що вони часто сварилися тому вона з дитиною вимушена була піти від позивача. Дійсно на даний час народила другу дитину, проживає на квартирі з двома дітьми та мамою. Третя особа - представник Служби у справах дітей Генічеської РДА в судовому засіданні зазначив, що не рекомендує визнавати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки він є малолітньою дитиною. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, та коли [PERSON] завагітніла, він зареєстрував її та її сина місце проживання у своєму будинку. Через деякий час [PERSON] разом із сином пішла від позивача та з 2016 року вони вже не проживали разом. Свідок [PERSON] в судовому засідання зазначила, що з позивачем є сусідами, та вказала, що відповідачі в 21016 року виїхали з будинку та більше в ньому не проживали. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на майно № 63895122, [PERSON] , є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вищевказаному житловому будинку зареєстровані [PERSON] та її дитина [PERSON] , що підтверджується довідкою Генічеської міської ради від 05.05.2017 року № 1869. Позивач та відповідач не перебувають в шлюбі, факт того, що [PERSON] є сином позивача нічим не підтверджений, відповідачі не є членом родини позивача , тому на підставі ст.405 ЦК України відповідачі не маютьть права проживання в будинку позивача. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов завіреним печаткою Генічеської міської ради, [PERSON] та її дитина [PERSON] , фактично за адресою [ADDRESS] не проживає з липня 2016 року. Крім того в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які пояснили суду, що [PERSON] була співмешканкою [PERSON] Влітку 2016 року вона забрала свою дитину [PERSON] та з`їхала з вищевказаного будинку. З тих пір там не проживає, станом будинку не цікавиться. Згідно ст. 71 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач був відсутній з поважних причин понад шість місяців, цей строк може бути подовжено в разі спору судом. Крім того відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З зазначеної норми вбачається, що власник житла у разі відсутності члена сімї понад один рік має право вимагати визнати його втратившим право користування житлом. Таким чином, суд вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, встановив, що [PERSON] та її син [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] , без поважних причин не проживають більше року, не цікавляться станом будинку, не є членами сім`ї позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем надано суду достатньо доказів для визнання [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим будинком по [ADDRESS] .

Outcome: approved