Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування заявлених вимог пояснив, що 21.07.2014 р. між ним, [PERSON] (позивачем), та [PERSON] ( відповідачем), було укладено договір позики, за умовами якого він зобов' язувався передати громадянину [PERSON], у борг грошові кошти у сумі 71 000, 00 ( сімдесят одна тисяча гривень), а останній у свою чергу зобов'язувався повернути грошові кошти у вказаний строк. На підтвердження укладення вищезазначеного договору позики, відповідачем була написана розписка. Згідно розписки від 21.07.2014 р., позичальник зобов'язався повернути йому отримані ним грошові кошти в сумі 71 000,00 грн. ( сімдесят одна тисяча гривень) 22.07.2014 р. У встановлений у розписці строк, кошти повернуто не було. З метою мирного врегулювання спору, 28.10.2014 р. він звернувся до відповідача з вимогою повернути борг в добровільному порядку. Відповідне звернення залишилась без будь - якого реагування з боку останнього. Станом на 03.12.2014 р. борг відповідачем йому так і не повернуто. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, прохали його задовольнити.. В судовому засіданні відповідач та його представник з позовом не погодилися, пояснили, що грошей не брав у борг, розписка написана під тиском, прохали суд в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що [PERSON] питав у нього про [PERSON], який звернувся до нього з проханням позичити гроші на ремонт авто, гроші були потрібні на декілька днів. Дійсно 21.07.2014року за дорученням [PERSON] він передав гроші в сумі 71000грн. [PERSON], який власноруч написав розписку про отримання коштів. На другий день після отримання коштів [PERSON] не вийшов на роботу, слухавку не брав, його місцезнаходження не було відомо. Дійсно [PERSON] був підпорядкований йому, [PERSON] не був його керівником. Суд , заслухавши сторони по справі, представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання зобов'язання. Ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ст. 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В ч. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року вказано, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Частиною 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, при здійсненні розрахунків на території України, за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах встановлених законом. В судовому засіданні встановлено, що 21.07.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] зобов' язувався передати громадянину [PERSON], у борг грошові кошти у сумі 71 000, 00 ( сімдесят одна тисяча гривень), а останній у свою чергу зобов'язувався повернути грошові кошти у вказаний строк. На підтвердження укладення вищезазначеного договору позики, відповідачем була написана розписка. Згідно розписки від 21.07.2014 р., позичальник зобов'язався повернути [PERSON] отримані ним грошові кошти в сумі 71 000,00 грн. ( сімдесят одна тисяча гривень) 22.07.2014 р. У встановлений у розписці строк, кошти повернуто не було. З метою мирного врегулювання спору, 28.10.2014 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути борг в добровільному порядку. Відповідне звернення залишилась без будь - якого реагування з боку останнього. Станом на 03.12.2014 р. борг відповідачем так і не повернуто. Посилання відповідача на те, що він писав розписку под. тиском, сприймається судом як намагання уникнути відповідальності. Відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження своїх показів. Також вимоги позивача підтверджуються наданими в судовому засіданні дані послуги міжнародного роумінгу, та підтверджує як покази позивача,так і показі третьої особи. Згідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику/ грошові кошти у такій самій сумі/, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач у встановлений договором строк не повернув суму боргу позивачу. Відповідно до ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов'язань є його невиконання або неналежне виконання. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки , встановлені договором або законом. В зв'язку з тим, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором позики та не повернув у встановлений строк позику, позивач набув право примусового стягнення з відповідача повної суми позики у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В даному випадку, розмір відсотків за користування позиковими коштами слід визначати на рівні облікової ставки НБУ. Облікова ставка НБУ: · 12,5 % з 17.07.2014 р. ( постанова Правління НБУ «Про регулювання грошово - кредитного ринку № 417 ); · 14,0 % з 13.11.2014 р. ( постанова Правління НБУ «Про регулювання грошово - кредитного ринку № 719); Розрахунок відсотків з 22.07.2014 р. по 12.11.2014 р.: 71 000,00 х 12,5 %/365 х 114 = 2 771,92 грн. Розрахунок відсотків з 13.11.2014 р. по 03.12.2014 р.: 71 000,00 х 14,0 %/365 х 21 = 571,89 грн. Загальний розмір відсотків, що підлягає стягненню з відповідача: 2771,92 грн. + 571,89 = 3343,81 грн. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок 3 % річних з 22.07.2014 р. по 03.12.2014 р.: 71 000,00 грн. х 3%/ 365 х 135 = 787,81 грн. Розрахунок інфляційних збитків: У відповідності до листа Верховного суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляцій при розгляді судових справ» від 03.04.1997 р. № 62-97, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Інфляційні збитки слід вираховувати з 22.07.2014 р. по 01.12.2014 р. В цілому індекс інфляції за цей період становить: 100,8 % (серпень 2014 р.) х 102,9 % ( вересень 2014 р.) х 102,4 % ( жовтень 2014 р.) = 106,21 % Тому, розрахунок інфляційних збитків наступний: 71000 х 106,21 % - 71000 = 4 409,10 грн. Загальний розмір коштів, які слід стягнути з відповідача на користь позивача: 71000,00 грн. ( основна сума боргу) + 3 343,81 грн. ( відсотки за користування чужими грошовим коштами) + 787,81 грн. ( 3 % річних) + 4 409,10 грн. ( інфляційні збитки) = 79 540,72 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. З відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором позики в розмірі 79540.72грн. Згідно ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволений в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved