Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до територіальної громади села Ремезівці в особі Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області та просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 1,2043 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 10.10.1997 померла його матір [PERSON] Внаслідок її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,2043 га. Стверджує, що спадщину прийняв він, оскільки вступив в управління майном померлої. Успадкувати земельну ділянку він не може по причині відсутності належного правовстановлюючого документа на право власності на землю, оскільки державний акт був виданий після смерті спадкодавця. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідач в судове засідання не з'явилася, відповідач подав заяву про розгляд справи у відсутності його представника, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Свідоцтвом про смерть серії І-СГ №088208 стверджується, що [PERSON] померла 10.10.1997 року. Із свідоцтва про народження серії І-СГ №059241 вбачається, що позивач [PERSON] доводиться сином померлій [PERSON] [PERSON] була власником земельної ділянки площею 1,2043 га, що розміщена на території Ремезівцівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та складається з двох земельних ділянок площею 0,5299 га кадастровий номер 4621886100:06:000:0094 та площею 0,6744 га кадастровий номер 4621886100:07:000:0017, що підтверджується державним актом серії ЛВ №056790, виданим Золочівською РДА 03.05.2004 р. Довідкою Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області від 04.07.2017 №516 підтверджується, що спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв її син [PERSON], який вступив в управління і володіння майном померлої взявши в користування речі її домашньої обстановки і вжитку та похоронив її за власні кошти. Позивач зверталася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, проте їй було відмовлено у видачі такого через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (державний акт виданий після смерті спадкодавця). Відповідно до\~ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно із ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР. За ст.524 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Як вказано у ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Положення ст.81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. З огляду на те, що [PERSON] дійсно належала на праві власності земельна ділянка площею 1,2043 га, що розміщена на території Ремезівцівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та складається з двох земельних ділянок площею 0,5299 га кадастровий номер 4621886100:06:000:0094 та площею 0,6744 га кадастровий номер 4621886100:07:000:0017, що підтверджується державним актом серії ЛВ №056790, виданим Золочівською РДА 03.05.2004 р., позивач спадщину після її смерті прийняв, що підтверджується в повній мірі матеріалами справи, інших спадкоємців майна [PERSON], які б спадщину прийняли, судом не встановлено, а через відсутність належних правовстановлюючих документів позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане вище спадкове майно.

Outcome: approved