Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], 3-і особи: Кіндрашівська сільська рада Куп'янського району Харківської області, Куп'янська державна нотаріальна контора Харківської області, про встановлення факту володіння та користування на праві власності житловим будинком з надвірними будівлями спадкодавцем та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями у порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею за цією ж адресою проживали: він - [PERSON] - її син, [PERSON] - її невістка, [PERSON] - її онук. Спадщину він, позивач прийняв у відповідності до ст. 549 ЦК України, що діяв на час відкриття спадщини. Померла залишила заповіт, який, як виявилося не зареєстрований у спадковому реєстрі, та яким вона заповіла все своє майно йому - її сину [PERSON] Спадкове майно складається з житлового будинку за вище вказаною адресою, який належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Кіндрашівської сільради 24.07.1990 року на ім'я [PERSON] як голови колгоспного двору. Однак, нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вважає відповідачів такими, що не втратили право на частку в спільному майні колгоспного двору і рекомендувала звернутися до суду за захистом свого спадкового права власності на вищевказане майно в порядку спадкування за законом. Крім того, позивач вказує на те, що він та відповідачі, з прийняттям Закону України «Про власність» та з 01.01.2004 р. з прийняття нового Цивільного кодексу України та втрати чинності Закону України «Про власність», не ставили питання про визнання за ними права власності на частки в колгоспному дворі з моменту набрання чинності Закону України «Про власність». Оскільки вважали власницею цього житлового будинку померлу і у теперішній час таких прав відповідачі не заявляють. Вважає, що він є спадкоємцем за заповітом, який не скасовувався та не відмінявся, про що свідчить відмітка Кіндравшівської сільради. У встановленому законом порядку він прийняв спадщину і інші особи прав на спадковий житловий будинок не заявляють. У зв'язку з тим, що на день смерті [PERSON] належним чином відповідно до діючого законодавства право власності за померлою не зареєстровано, то просить суд встановити факт володіння та користування на праві власності [PERSON] житловим будинком [ADDRESS] та яким за життя розпорядилась померла, склавши заповіт на його користь, як своєю власністю. Встановлення факту вважає необхідним для визнання за ним права власності на спадщину за заповітом. До початку судового засідання позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, згідно заяв просили суд розглянути дану справу у їх відсутність. Проти задоволення позову не заперечують. Від третіх особі по справі надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, заперечень по справі немає, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] у с. Московка, Куп'янського району Харківської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Кіндрашівською сільрадою Куп'янського району Харківської області 16.12.1991 року /а.с.10/. 21.06.1976 р. [PERSON] склала заповіт на випадок своєї смерті зробивши таке заповідне розпорядження: все своє майно. Де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті та на що вона за законом матиме право вона заповідає [PERSON]. Цей заповіт зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № 8 та посвідчений секретарем Кіндрашівської сільради Куп'янського району Харківської області. На цьому заповіті є відмітка секретаря Кіндрашівської сільради Куп'янського району Харківської області про те, що станом на 30.07.2015 року цей заповіт не скасовувався і не замінювався новим /а.с.11/. Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 24.07.1990 року, виданий виконкомом Кіндрашівської сільради Куп'янського району Харківської області, жилий будинок у [ADDRESS] в цілому дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Куп'янської райради народних депутатів № 165 від 19.06.1990 року /а.с.12/. Станом на 30.12.2012 року на вищезазначений будинок в КП Куп'янське БТІ зареєстровано за [PERSON] право приватної власності в цілому на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 24.07.1990 року /а.с.16/. Станом на 06.08.2015 року виготовлено технічний паспорт на жилий будинок у [ADDRESS], на ім'я [PERSON] /а.с.17-19/. Як вбачається з довідки Кіндрашівської сільради Куп'янського району Харківської області № 1540 від 01.12.2015 р., станом на 1991 рік в Погосподарській книзі Кіндрашівської сільради Куп'янського району Харківської області, за адресою: [ADDRESS], особовий рахунок [NUMBER], будинок бувший колгоспний, були зареєстровані: [PERSON], 1939 р.н., - член колгоспного двору; [PERSON], 1907 р.н.. яка померла [INFO] і являлася головою колгоспного двору; [PERSON], 1939 р.н. - член колгоспного двору; [PERSON], 1976 р.н. - член колгоспного двору. Згідно постанови державного нотаріуса Куп'янської державної нотаріальної контори Харківської області від 02.10.2015 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок або його частку, розташований за адресою: [ADDRESS] після смерті [INFO] матері [PERSON] /а.с.9/. При цьому, нотаріусом було встановлено, що, виходячи з положень ст. 549 ЦК України, що діяв на час відкриття спадщини, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину фактично - вступив у фактичне володіння та користування спадковим майном. Відомостей про інших спадкоємців першої черги за законом немає. [PERSON] не залишила заповіту на випадок своєї смерті, що встановлено за даними спадкового реєстру. Після її смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок за вище вказаною адресою, який належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Кіндрашівської сільради 24.07.1990 року на ім'я [PERSON] як голови колгоспного двору. На протязі наступних років до дня смерті спадкодавиці правовстановлюючий документ не змінювався. Згідно ст. 120 ЦК України 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 126 ЦК України 1963 року працездатний член колгоспного двору втрачає право на долю в майні двору, якщо він не менше як три роки підряд не брав участі своєю працею та коштами в веденні спільного господарства двору. Згідно довідки Кіндрашівської сільради на 1991 рік (на момент набрання чинності Законом України «Про власність», яким визначено форми власності в Україні та скасовано поняття «колгоспний двір») членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Всі вони проживають та зареєстровані в цьому ж будинку до цього ж часу, а отже вважати їх такими, що втратили право на частку в спільному майні колгоспного двору немає підстав. Однак, і визначити частку в спільній власності померлої [PERSON] неможливо, оскільки на даний час законодавство не передбачає власності колгоспного двору і порядок визначення частки померлого в майні колгоспного двору не врегульований, одночасно немає підстав вважати, що житловий будинок належить [PERSON] і цілому на праві особистої власності. За таких умов нотаріус відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на цей житловий будинок або його частку після смерті [INFO] матері [PERSON] Як зазначає позивач у своєму уточненому позові, на даний час проживають та зареєстровані в цьому спадковому жилому будинку він, [PERSON] та його дружина [PERSON], відповідачка по справі, а [PERSON], також відповідач по справі, знявся з реєстрації у цьому будинку 17 грудня 2003 року і не проживав у ньому до теперішнього часу. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обв'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя спадкодавця, який його пережив, відповідно до ст. 1261 ЦК України. Згідно з Законом України «Про власність», колгоспний двір припинив своє існування 15.04.1991 року. Право власності на майно. Яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили частку в його майні. Правовідносини щодо майна колгоспного двору регулюються ст.ст. 120-126 Цивільного кодексу УРСР, які втратили чинність на підставі Закону України № 3718-12 від 16.12.1993 року. Внесені зміни до чинного законодавства не передбачали правонаступництва прав та обов'язків щодо майна колгоспного двору іншими суб'єктами цивільних відносин, зокрема фізичною особою. У відповідності до статті 318 ЦК України, суб'єктами права власності є Українській народ та інші учасники цивільних відносин, визначені у статті 2 Цивільного кодексу України. Таким чином, колгоспний двір не є суб'єктом цивільних відносин, а тому нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, за життя [PERSON] не виготовила правовстановлюючий документ на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], відповідно до чинного законодавства, хоча фактично володіла та користувалась цим житловим будинком, була головою колгоспного двору, вважала його своєї власністю і яким за життя померла розпорядилась як своєю власністю, склавши заповіт на користь сина [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тому суд вважає, що необхідно встановити факт володіння та користування на праві власності [PERSON] житловим будинком [ADDRESS], у зв'язку з чим уточнені позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Встановлення цього факту є необхідним для визнання за позивачем права власності на спадщину за заповітом. Враховуючи те, що [PERSON] залишила на випадок своєї смерті заповіт від 21.06.1976 року, який посвідчений секретарем Кіндрашівської сільради, та який станом на 30.07.2015 року не скасовувся і не змінювався, але не зареєстрований у спадковому реєстрі, це не може позбавити позивача права на спадкування майна після смерті його матері за заповітом. У відповідності до ч. 1 ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Враховуючі заяви, що надані відповідачами по справі про визнання уточненого позову, на підставі яких можна зробити висновок, що сторони дійшли згоди між собою, що відповідачі не заперечують щодо прийняття спадщини позивачем на підставі заповіту після смерті його матері, та згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд за наявності для того законних підставі ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачами пред'явленого уточненого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved