Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим що з 2001 по 2010 рік він працював токарем в АТ «Сумський завод «Насосенергомаш». На підставі рішення адміністрації товариства та ордеру № 18 від 26.03.2002 року, він був поселений в гуртожиток № 2 по вул. Супруна, буд. 13. 24.09.2003 року відповідно до рішення Сумської міської ради за № 549-МР «Про надання згоди на прийняття в комунальну власність територіальної громади в м.Суми гуртожитків ВАТ «Сумський завод «Насосенергомаш» надано згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади гуртожитку по вул. Супруна, буд. 13. 21.03.2006 року рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 167 затверджені акти приймання передачі в комунальну власність територіальної громади м.Суми житлового фонду ВАТ «Сумський завод «Насосенергомаш». У кімнаті № 49 за вказаною адресою з ним проживали [PERSON] та [PERSON], з весни 2013 роки вони залишилися лише зареєстрованими та не проживали в кімнаті, у звязку з чим рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 13.05.2014 року вони були визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У вказаній кімнаті [PERSON] довгий період зареєстрований та проживає один, вчасно та в повному обсязі сплачує комунальні платежі. 18.02.2015 року він письмово звернувся до Сумської міської ради з проханням визнати за ним право користування всією кімнатою, як єдиного наймача. 11.03.2015 року отримав відмову, у звязку з тим що законодавство не передбачає визнання права користування кімнат за наймачами ліжко-місця. За таких обставин просить визнати за собою право користування всією кімнатою № 49 по вул. Супруна, буд. 13 в м.Суми з нарахуванням плати за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставкам (тарифам) квартирної плати, встановлених для будинків державного та громадського житлового фонду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги з підстав зазначених у позові підтримала та просить їх задовольнити. Представник Сумської міської ради [PERSON] позов не визнала, зазначивши, що позивач є наймачем ліжко-місця в кім. № 49 по вул. Супруна, буд. 13 в м.Суми. Крім нього, в цій кімнаті ліжко-місця займають гр. [PERSON] та гр. [PERSON], які не зняті з реєстрації, тому визнання за ним права користування житловим приміщенням є неможливе, в задоволенні позову просить відмовити. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, про причини не явки суд не сповістив. Згідно відзиву на позовну заяву не заперечують проти визнання [PERSON] одноособовим наймачем кім. № 49 по вул. Супруна, буд. 13, з урахуванням того, що орган місцевого самоврядування на підставі рішення про надання соціального житла укладає з особою договір найму житлового приміщення і видає ордер, який є підставою для вселення та враховуючи, що громадяни [PERSON] та [PERSON] не зняті з реєстрації по вул. Супруна, буд. 13, км.49. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у період з 2001 року по 2010 рік працював в АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» (а.с.4) На підставі рішення адміністрації товариства та ордеру № 18 від 26.03.2002 року виданого на ліжко-місце, позивач був поселений та зареєстрований в гуртожитку № 2 по вул. Супруна, буд. 13 (а.с.3,4) Рішенням Сумської міської ради № 549-МР від 24.09.2003 року надано згоду на прийняття з власності відкритого акціонерного товариства «Сумський завод «Насосенергомаш» в комунальну власність територіальної громади міста [PERSON] гуртожитку по вул. Супруна, буд. 13 (а.с.5) Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 167 від 21.03.2006 року затверджено акти приймання передачі в комунальну власність територіальної громади м.Суми житлового фонду ВАТ «Сумський завод «Насосенергомаш» (а.с.4) Разом з позивачем в кімнаті № 49 гуртожитку по вул. Супруна, буд. 13 зареєстровані, як наймачі ліжко-місця гр. [PERSON] та [PERSON], які заочним рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 13.05.2014 року визнанні такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням (а.с.9) При цьому рішення суду залишається не виконаним. 18.02.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про визнання за ним права користування всією кімнатою № 49 у гуртожитку по вул. Супруна, буд. 13, як єдиного наймача, так як вчасно та в повному обсязі сплачує за комунальні послуги, на протязі пяти років в цій кімнаті мешкає один (а.с.10) Відповідач листом № Б-330/05.01.01-01 від 11.03.2015 року відмовив позивачеві щодо визнання його наймачем кімнати № 49 у гуртожитку по вул. Супруна, буд.13, оскільки останній є наймачем ліжко-місця (а.с.14) Відповідно до положень ст.ст. 61, 63 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно з ст. 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що позивач не перебуває на черзі щодо поліпшення житлових умов. Разом з тим, Сумська міська рада може видати ордер іншим особам на ліжко-місце в спірній кімнаті. У суді позивач не оспорював дії власника гуртожитку щодо відмови у наданні йому ордеру на всю кімнату. Крім того, позивач комунальні платежі за всю кімнату за вказаною адресою сплачує добровільно, але може і не сплачувати за всю площу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] про визнання за ним права користування всією кімнатою № 49 по вулиці Супруна, буд. 13 в м.Суми з нарахуванням плати за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставкам (тарифам) квартирної плати, встановлених для будинків державного та громадського житлового фонду слід відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed