Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який неодноразово уточнював, останній раз 16.04.2014 року, та просить суд винести рішення, яким: визнати домоволодіння [ADDRESS], до складу якого входить: житловий будинок під літ. «А-1», загальною площею 52,8 м2, житловою площею 33,5 м2, літня кухня під літ. «Б» площею 29,6 м2, гараж під літ.«В» площею 17,3 м2, сарай під літ. «Д» площею 6,8 м2, вбиральня під літ. «Г», паркан «№1,2», замощення «І», водопровід «II» - спадковим майном після померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON], а також визнати, що спадкові частки померлих [PERSON] та [PERSON] становлять по 1/2 частки вказаного домоволодіння кожному; та визнати за позивачем [PERSON], як за спадкоємцем першої черги за законом після померлого [INFO] [PERSON], право власності на спадкове майно, тобто на 1/4 частку домоволодіння [ADDRESS], та визнати за позивачем, як за спадкоємцем першої черги за законом після померлої [INFO] [PERSON], право власності на спадкове майно, тобто на 1/4 домоволодіння [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] неодноразово викликалася, але в судове засідання так і не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, своїх заперечень не надала. Порядок повідомлення відповідача про день та час розгляду справи, відповідно до ст.ст.74,76 ЦПК України дотриманий. За таких обставин суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, та оголосив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 224-228 ЦПК України. Представники третіх осіб: П'ятої криворізької державної нотаріальної контори та Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції, в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, надали суду заяви про розгляд справи за відсутності їх представників, проти позовних вимог не заперечують /а.с.109,т.1, а.с.41,т.2/. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні 30.05.2014 року уточнені позовні вимоги від 16.04.2014 року підтримала, та суду пояснила, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON]. [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Позивач, разом з відповідачем організовували поховання батька. Похорони матері позивач організовував сам. Після смерті батьків позивача відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS]. 08.08.2011 року з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений об'єкт нерухомості, позивач звернувся до П'ятої криворізької державної нотаріальної контори. Проте, державним нотаріусом П'ятої криворізької державної нотаріальної контори Чуркіною Н.М., позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS], було відмовлено, оскільки останнім не було надано правовстановлюючий документ на спадковий будинок. Як зазначив представник позивача, правовстановлюючі документи на спірну нерухомість зберігаються у відповідача [PERSON], яка відмовляється надати їх позивачу для оформлення спадщини. Позивач у справі - [PERSON] та відповідач - [PERSON] є рідними братом та сестрою. Як пояснив представник позивача спірне домоволодіння належало [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 19.05.1959 року, посвідченого 22.05.1959 року Третьою криворізькою державною нотаріальною конторою (реєстраційний запис № 338) та акту прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням виконкому Інгулецької Ради народних депутатів від 25.11 1988 року за № 289. Земельна ділянка, на якій розташоване спірне домоволодіння на цей час залишається не приватизованою, кадастровий номер не присвоювався. У зв'язку з тим, що позивач [PERSON] не має можливості реалізувати своє право на отримання спадщини за законом після смерті батьків, він вимушений звертатися до суду з даним позовом. За життя батьки позивача володіли спірним домоволодінням на праві спільної сумісної власності, оскільки воно було побудоване ними, та прийнято в експлуатацію під час шлюбу, тому відповідно до ст.ст. 370,372 ЦК України частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а тому кожному із подружжя належала по ? частці спірного домоволодіння. Оскільки мати позивача [PERSON] - [PERSON] на час відкриття спадщини та після смерть свого чоловіка [PERSON] постійно з ним проживала і протягом строку, встановлено ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадщини, то відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] Оскільки [PERSON] юридично не оформила своє право на спадщину, то право на прийняття належної [PERSON] частки спадщини після смерті [PERSON] переходить до її спадкоємців, тобто до позивача та відповідача. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , як діти померлих [PERSON] та [PERSON] - є спадкоємцями за законом першої черги. Позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину, як після батька, так і після матері, оскільки він був зареєстрований та проживав на момент смерті кожного із спадкодавців разом з ними, за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача вважає, що частки спадкодавців в спадковому майні є рівними, тобто по ? частці домоволодіння належить [PERSON] та [PERSON], а тому кожному із спадкоємців - позивачу та відповідачу належить по ? частці із спадкового майна кожного спадкодавця. Всього ж позивачу належатиме ? частка спадкового майна, а ? частка спадкового майна належить відповідачу. Представник позивача просить позовні вимоги задовольнити, визнати спірне домоволодіння спадковим майном, визнати, що спадкові частки померлого [PERSON] та померлої [PERSON] становлять по ? частці спадкового майна, та визнати за позивачем право власності на вищезазначене домоволодіння в порядку спадкоємства за законом: після померлого батька [PERSON] - в розмірі ? частки, та після померлої матері [PERSON] також в розмірі ? частки . Позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги від 16.04.2014 року підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити, та суду пояснив, що він з 1976 року зареєстрований та проживав разом з батьками. Був час, коли вони разом не проживали, але на час смерті батька та на час смерті матері він проживав разом з батьками. Після смерті батька документи на будинок пропали. На його думку їх забрала відповідач, оскільки батько висловлював намір скласти заповіт на його користь. Після смерті батька, він залишився з матір'ю, та проживав разом з нею до її смерті. [INFO] мати померла, він організовував її похорони, поминки. Після того, звернувся до нотаріальної контори, але свідоцтво йому не видали, оскільки в нього не було правовстановлюючих документів на домоволодіння батьків. Відповідач з ним не спілкується, уникає зустрічей, хоч він їй пропонував вирішити питання щодо спадщини мирним шляхом. Йому також відомо, що відповідач прийняла спадщину після смерті батьків, але офіційно свідоцтв про спадщину не отримувала. Вважає, що і він і відповідач повинні успадкувати батьківську спадщину у рівних частках, в загальній сумі по ? частці домоволодіння. Всі витрати у справі просить віднести за його рахунок. Вислухавши позивача, його представника, ознайомившись з письмовими матеріалами справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.11.1952 року/а.с.7,т.1/, та від шлюбу мали дітей - сина [PERSON], [INFO] /а.с.5,т.1/ та дочку [PERSON], [INFO] /а.с.111,т.1/. Судом встановлено, що згідно даних інвентаризаційної справи, станом на 31.12.2012 року, право власності на об,єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» на ім,я [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого Третьою криворізькою державною нотаріальною конторою 22.05.1959 року в реєстрі за №1-2820 та акту прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням виконкому Інгулецької Ради народних депутатів від 25.11.1988 року №289 /а.с.167,т.1/. Відповідно до наданої суду технічної документації спірне домоволодіння складається: з житлового будинку під літ. «А-1», загальною площею 52,8 м2, житловою площею 33,5 м2, літньої кухні під літ. «Б» площею 29,6 м2, гаражу під літ.«В» площею 17,3 м2, сараю під літ. «Д» площею 6,8 м2, вбиральні під літ. «Г», паркана «№1,2», замощення «І», водопроводу «II» /а.с.168-176, 217-218,т.1/. Судом встановлено, що на час розгляду справи земельна ділянка на якій розташоване спірне домоволодіння не приватизована, кадастровий номер не присвоювався /а.с.210.т.1/. Відповідно до статті 22 КпШС України, 1969 року, що діяв на час узаконення спірного домоволодіння (затвердження акту прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Аналогічна норма закону, ст.60 СК України, існувала і на день смерті спадкодавців. Оскільки спірне домоволодіння батьки позивача побудували в період шлюбу, даний об'єкт нерухомості належать їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.2ст.370, ч.2 ст.372 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, або розподілу цього майна, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом чи рішенням суду. Судом встановлено, що ніяких договорів, щодо розподілу часток між подружжям не укладалось, вони разом володіли та користувались зазначеним домоволодінням, а тому кожному з подружжя належало по1/2 частці домоволодіння. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача та відповідача -[PERSON], та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частки спірного домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України, позивач та відповідач, як діти померлих [PERSON] та [PERSON] - є спадкоємцями за законом першої черги, оскільки у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли його дружина [PERSON], позивач [PERSON], які на час смерті були зареєстровані та проживали зі спадкодавцем за вищезазначеною адресою, що підтверджується довідками з місця проживання, та копією домової книги /а.с.23,25-34,т.1, а.с.43-44,т.2/. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], яка не проживала зі спадкодавцем [PERSON] на час смерті, також своєчасно прийняла спадщину після смерті батька, оскільки своєчасно подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що підтверджується копією заяви, яка міститься в матеріалах спадкової справи /а.с.111,т.1/. Таким чином, і позивач і відповідач вчасно, належним чином прийняли спадщину після смерті батька - [PERSON] Стаття 1267, 1278 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Оскільки померла [PERSON] не встигла належним чином оформити спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], то її частка спадкового майна переходить до її спадкоємців 1-ї черги, тобто до позивача та відповідача в рівних частках. Виходячи з вищезазначеного суд вважає слушним пропозицію позивача, щодо варіанту розподілу спадщини, яка складається із ? частки спірного домоволодіння, після смерті [PERSON] в розмірі по ? частці кожному спадкоємцю. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача та відповідача - [PERSON], яка не встигла офіційно переоформити на себе належну їй після смерті чоловіка частку спадщини. Суд погоджується з твердженням позивача, що після смерті матері позивача та відповідача - [PERSON] відкрилася спадщина, також у вигляді ? частки спірного домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яку своєчасно у встановленому законом порядку у рівних частках (також по ?) прийняли і позивач, і відповідач, що підтверджується наданою суду копією спадкової справи /а.с.83-91,т.1/, довідкою з місця проживання відповідача /а.с.43,т.2/. Також встановлено, що позивач [PERSON] звертався до нотаріальної контори з заявами про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва йому було відмовлено, оскільки в нього відсутні правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння /а.с.57,92, т.1/0. Оскільки визнати право власності у інший спосіб не видається можливим, позивач і звернувся за захистом своїх спадкових справ до суду. Визначаючи обсяг спадкового майна, та частки кожного із спадкоємців в спадковому майні, суд фактично проводить розподіл спадщини між спадкоємцями, а отже в такому випадку, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно. Таким чином, спадкова частка майна померлого [PERSON], тобто 1/2 частка спірного домоволодіння, повинна спадкуватися між позивачем та відповідачем в рівних частках, тобто по ? частці спадкового майна. Спадкова частина майна померлої [PERSON], складає ? частку спірного домоволодіння. Оскільки і позивач і відповідач своєчасно прийняли спадщину після смерті матері, а частки їх при розподілі спадщини є рівними відповідно до ст.1267 ЦК України, частка кожного із спадкоємців у спадковому майні [PERSON] складає по 1/4 частці. В цілому після смерті двох спадкодавців позивачу та відповідачу в порядку спадкування за законом належатиме по ? частці спірного домоволодіння. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи за №265 від 30.12.2013 року ринкова вартість спірного домоволодіння на момент проведення експертизи становить 92003,00 грн., вартість 1/2 частки даного домоволодіння становить 46001грн. 50 коп. /а.с.217-223,т.1/. Судом встановлено, що спірне домоволодіння складається із: житлового будинку під літ. «А-1» загальною площею 52,8 м2, житловою площею 33,5 м2; літньої кухні під літ. «Б», площею 29,6 м2; гаражу під літ. «В», площею 17,3 м2; сараю під літ. «Д», площею 6,8 м2; вбиральні під літ.«Г»; паркану №1,2; замощення «І»; водопроводу «II»/а.с.168-176, 217-218, т.1/. Згідно п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року визначається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги при визнання прав на спадщину судовому розглядові не підлягають. Втім, у зв'язку з тим, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті своїх батьків з причини відсутності правовставлюючого документу на спадкове домоволодіння, суд вважає що є підстави, для задоволення його спадкових вимог, не тільки щодо визначення його частки у спадковому майні, але і щодо визнання за ним права власності на спадкове майно, яке залишилися після смерті його батьків. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved