Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання заповіту нікчемним. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він являється онуком покійного [PERSON], який помер 03.12.2014 року. 25.05.2001 року покійний дід позивача склав заповітне розпорядження, яке зареєстровано в реєстрі за № 12 Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області. [PERSON] заповів йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті діда, маючи намір на успадкування земельної ділянки, позивач звернувся до Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області, де дізнався, що заповіт змінений. 25.02.2011 року [PERSON] склад заповітне розпорядження, яке зареєстроване в реєстрі за № 11 Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області. Вказаним заповітом дід [PERSON] заповів земельну ділянку відповідачу. Маючи факти про порушення вимог щодо посвідчення заповіту, позивач звернувся до Жашківського районного суду Черкаської області з позовом про визнання заповіту від 25.02.2011 року недійсним. Рішенням Жашківського районного суду від 13.11.2015 року у позові [PERSON] до Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області, [PERSON] про визнання заповіту не дійсним було відмовлено. При цьому в ході судового розгляду були встановлені обставини, які підтверджують нікчемність заповіту. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23.12.2015 року рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2015 року у справі за позовом [PERSON] до Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області, [PERSON] про визнання заповіту не дійсним залишено без змін. В звязку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просив визнати оспорюваний заповіт нікчемним. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє згідно довіреності від 20 червня 2017 року, не зявилися. В судовому засідання представник позивача [PERSON], який діє згідно довіреності від 19 листопада 2015 року, заявлений позов підтримав повністю, просив його задовольнити та суду пояснив, що 03.12.2014 року помер [PERSON] 25.02.2011 року дід позивача склав заповітне розпорядження, яким заповів земельну ділянку відповідачу. Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 13.11.2015 року у позові [PERSON] до [PERSON], Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області про визнання заповіту не дійсним було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області рішення суду першої інстанції було залишено без змін. При цьому суди прийшли до висновку, що оспорюваний заповіт є нікчемний. Відповідач в судове засідання не зявився, при цьому його представник адвокат [PERSON] просив у позові відмовити з посиланням на те, що секретарем сільської ради не було порушено вимог щодо посвідчення заповіту. В судове засідання представник відповідача Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області [PERSON] - не зявився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до копії заповіту від 25.05.2001 року, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що йому мало було б належати на день смерті, на що він законом матиме право заповідає: земельний сертифікат ЧР № 0271620 - [PERSON] (а.с.5). Відповідно до копії заповіту від 25.02.2011 року, [PERSON] зробив таке заповітне розпорядження: належну йому на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт серії ЧР № 141958) заповідає [PERSON] (а.с. 81). Відповідно до\~ст.1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаним заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у\~статтях 1251-1252 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. У відповідності до \~ст. 37 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють серед іншого такі нотаріальні дії: посвідчують заповіти (крім секретних). За змістом Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 зі змінами, а саме відповідно до пунктів 157, 158 якої, заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особу свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Згідно зі ст.11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми чи посвідчення, згідно із ч.1 ст.1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст.215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. За змістом п.5 постанови Пленуму ВСУ від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 13.11.2015 року у позові [PERSON] до Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області, [PERSON] про визнання заповіту недійсним відмовлено (а.с.6-8). Відповідно до ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 23.12.2015 року, рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 13.11.2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області про визнання заповіту недійсним залишено без змін. При цьому, суд першої інстанції, з чим погодився й суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку, що в даному випадку було порушено порядок посвідчення заповіту, а тому він є нікчемним. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки зазначеними вище судовими рішеннями, які набрали законної сили, були встановлені обставини щодо нікчемності оспорюваного заповіту, на які посилається у даній позовній заяві позивач, суд приходить до висновку, що заявлений позов про визнання заповіту нікчемним підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved