Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобовязання звільнити житлове приміщення. В якому прохав: позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою [ADDRESS]; зняти з реєстрації місця проживання в УДМС України Октябрського району м.Полтава Полтавської області [PERSON] за адресою [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що він [PERSON] є єдиним і законним власником квартири за адресою - 36028, [ADDRESS]. В даній квартирі також зареєстрована та проживає його колишня дружина [PERSON] Проживання разом з відповідачкою в одній квартирі стало зовсім нестерпним, її поведінка є неналежною, вона не сплачує ані за комунальні послуги, ані тим більше орендну плату за користування належним йому житлом. Висилятись з квартири вона категорично відмовляється, тому він і звертається до суду з даним позовом. 27 листопада 2015 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості співвідповідача Октябрський РВ УДМС України в м.Полтава. Представники позивача в судовому засідання позов підтримали, прохали його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] до суду 27 листопада 2015 року не з»явилася, будучи належним чином повідомлена (ст.76 ЦПК України), шляхом отримання судової повістки, про час та місце розгляду справи та не надала суду дані про причину неявки та 27 грудня 2015 року не з»явилася, повідомлена на останню відому судові адресу, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідач Октябрський РВ УДМС України в м.Полтавадо суду 27 листопада 2015 року та 27 грудня 2015 року представника не направили, будучи належним чином повідомлені (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи та не надали суду дані про причину неявки. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши представників позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 21 вересня 2015 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави у справі №554/2695/150-ц позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, визнання права особистої приватної власності на рухоме та нерухоме майно задоволено частково. Визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS]. (а.с.8-13). Відповідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як слідує із рішень, сторони перебували у шлюбі із 11 вересня 1987 року по 04 лютого 2015 року. Згідно договору дарування від 14 жовтня 1994 року [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Реєстраційний напис на документі про право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано у Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації на право особистої приватної власності за [PERSON] Записаний в реєстрову книгу №122 за реєстровим записом №16681. Таким чином, квартира за адресою - [ADDRESS] належить на праві особистої приватної власності [PERSON] [PERSON], [INFO], з 04 лютого 2002 року зареєстрована за адресою - [ADDRESS], що підтверджується за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Полтавській області (а.с.37). Таким чином, [PERSON] була поселені у спірну квартиру, як дружина власника квартири [PERSON] зі згоди власника квартири. 04 лютого 2015 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави у справі №554/8571/14-ц позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено повністю. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований ЦВ ДРАЦС РС Полтавського МУЮ 11 вересня 1987 року, актовий запис №2317 - розірвано. Рішення набрало законної сили 20 лютого 2015 року.(а.с.14-15). Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України, до членів сім»ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України, до членів сім»ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Стаття 3 СК України визначає, що сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом та мають взаємні права та обов»язки. Таким чином, після розірвання шлюбу з [PERSON], [PERSON] втратила право користування житловою площею спірної квартири, оскільки вона мала таке право коли перебувала у шлюбі із власником квартири та була членом сім»ї власника квартири. Відповідно до положень ст.383 ЦК України, [PERSON] має право використовувати належну житлову квартиру для власного проживання. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування та розпорядження житловою квартирою №83, що знаходиться в будинку №34 розташованому по вулиці Калініна у м.Полтава, шляхом позбавлення [PERSON] права користування вказаною житловою квартирою. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. При цьому слід відмовити в частини позовних вимог про примусове зняття [PERSON] з реєстраційного обліку у спірній квартирі, оскільки ця вимога є передчасною та адресована до Октябрського РВ УДМС України в м.Полтавадо обов»язків яких входить зняття з реєстрації громадян. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 487 грн. 20 коп. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також стягнути з [PERSON] судові витрати сплачені позивачем [PERSON] при подачі позову.

Outcome: approved