Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. З матір'ю сина - [PERSON] відповідачем по справі, у зареєстрованому шлюбі не перебував, але вони півтора року перебували у шлюбних відносинах, від яких у них народився [PERSON], в теперішній час фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Протягом останніх півроку, він неодноразово звертався до відповідача з проханням надати дозвіл на відвідування дитини, спілкування з нею та приймання участі у її житті, на що неодноразово отримував відмови, на телефонні дзвінки відповідач майже не відповідає. В теперішній час дитина проживає з відповідачем, однак їх місце знаходження йому не відомо, відповідач усіма можливими способами перешкоджає йому відвідувати дитину та приймати участь у житті сина, тому він був змушений звернутися до поліції з заявою про встановлення місця знаходження і проживання його сина, на яку отримав відмову. Після чого, він звернувся до органів прокуратури Криворізького району з проханням надати правову оцінку діям працівників поліції та допомогти в розшуку його дитини. Таким чином він усіма правовими діями намагався дізнатися де і в яких умовах живе його син. Після всіх невдалих випробувань домовитися з відповідачем, щодо побачення та виховання сина він звернувся до Органу опіки та піклування Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яким зроблено висновок № 2 від 05 вересня 2017 року, відповідно до якого йому призначені часи для спілкування з малолітнім сином, однак не дивлячись на рішення ради відповідач продовжила чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною. Позивач просить усунути йому перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO], визначити порядок участі у вихованні малолітнього сина, а саме: особисті побачення кожного вівторка та п'ятниці з 10-00 години ранку до 13-00 години наступного дня без присутності матері, з ночівлею за місцем проживання батька з урахуванням розпорядку дня дитини, стану здоров'я та особистого бажання, 2 тижня на рік спільного відпочинку в літній період без супроводу матері. Стягнути з відповідача на його користь 50000,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди за неправомірне обмеження спілкування та відвідування дитини з 19 травня 2017 року по теперішній час, та стягнути сплачений ним судовий збір. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач повторно в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання нею особисто судових повісток 06.12.2017 року та 29.12.2017 року (а.с. 30, 52), а також телефонограма про повідомлення про час судового засідання, яку вона особисто прийняла 04.01.2018 року (а.с. 38). Заяви про відкладення розгляду справи від неї не надходило. А отже відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до положень ст. 130 ЦПК України Представники третіх осіб: Служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області - Стрельцова А.В. та Органу опіки та піклування Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області - Чорна О.Р., в судовому засіданні, кожна окремо, позовні вимоги підтримали частково, проти задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку побачень та участі у вихованні дитини не заперечували. У задоволені вимог позивача щодо стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди просили відмовити, посилаючись на те, що стягнення грошових коштів можне призвести до тяжкого матеріального становища відповідача та відповідно малолітньої дитини. Зі згоди позивача та представників третіх осіб, які не заперечували проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши присутніх осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Ст. 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та мають право на безперешкодне спілкування (ст. 153 СК України). Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] З копії актового запису про народження №14 від 06 травня 2016 року зазначено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 41) та у повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 20 грудня 2017 року, вказана підстава запису відомостей про батька - спільна заява батьків про визнання батьківства (а.с.42-43). Як зазначив в позові позивач в теперішній час дитина проживає з відповідачем, однак їх місце знаходження йому не відомо, відповідач усіма можливими способами перешкоджає йому відвідувати дитину та приймати участь у житті сина, постійно змінюючи своє місце проживання, що підтверджується його відповідними зверненнями до органів поліції та прокуратури (а.с. 8,9). В разі перешкоджання того з батьків хто проживає з дитиною, спілкуватися другому з дитиною та брати участь у її виховання, питання про участь у вихованні того з батьків, хто проживає окремо, від дитини вирішується органом опіки та піклування, який своїм рішенням визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від його виконання зобов'язана відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини (ст. ст. 157, 158 СК України). Згідно ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Висновком органу опіки Лозуватської сільської ради №2 від 05 вересня 2017 року призначено [PERSON] часи спілкування за місцем його проживання [ADDRESS] з малолітнім сином [PERSON], [INFO], кожного вівторка та п'ятниці з 10-00 години до 10-00 години наступного дня (а.с. 10). Не зважаючи на висновок органу опіки від 05 вересня 2017 року відповідач продовжує перешкоджати позивачу спілкуватися з дитиною, про що зазначив позивач та підтвердили в судовому засіданні представники третіх осіб, відповідач в судове засідання не з'явилася, доказів на підтвердження заперечень щодо позовних вимог не надала. Враховуючи прийняте рішення органом опіки Лозуватської сільської ради 05 вересня 2017 року, виходячи з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року та

Outcome: partial