Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] [PERSON], [PERSON], треті особи Піщанська сільрада, Відділ Держкомзему у Кременчуцькому районі, ПП «Бюро земельного кадастру» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди, мотивуючі, що згідно акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №356720 виданому 25 квітня 2008 року відділом земельних ресурсів у Кременчуцькому районі на підставі рішення Піщанської сільради від 23 січня 2008 року, він є власником земельної ділянки, площею 0,16 га., розташованої за адресою [ADDRESS]. Однак його сусід, відповідач [PERSON] в 2009 році самовільно захопив територію його земельної ділянки, встановив огорожу по довжині більш чім на 2/3, ширині у скінченні на 2,83 м., та не виконує сервітуту для ремонту і обслуговування господарських будівель в розмірі 5,50х1 м., наклав сміття біля стіни гаражу, на все неодноразові прохання вчиняє сварки, завдав своєю поведінкою моральної шкоди. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Піщанської сільради, треті особи Відділ Держкомзему у Кременчуцькому районі, Державне агентство земельних ресурсів України ДП «Центр державного земельного кадастру» Полтавської регіональної філії про визнання незаконними та скасування наступних державних актів на право власності на земельні ділянки: серія ЯЖ №357206 від 3 листопада 2008 року виданого на ім'я [PERSON] про право власності на земельну ділянку, площею 0,37 га. за адресою [ADDRESS], серія ЯЖ №357205 від 3 листопада 2008 року виданого на ім'я [PERSON] про право власності на земельну ділянку, площею 0,20 га. за адресою [ADDRESS], серія ЯЖ №357202 від 3 листопада 2008 року виданого на ім'я [PERSON] про право власності на земельну ділянку, площею 0,37 га. за адресою [ADDRESS], серія ЯЖ №357201 від 3 листопада 2008 року виданого на ім'я [PERSON] про право власності на земельну ділянку, площею 0,20 га. за адресою [ADDRESS], серія ЯЖ №357204 від 3 листопада 2008 року виданого на ім'я [PERSON] про право власності на земельну ділянку, площею 0,37 га. за адресою [ADDRESS], серія ЯЖ №357203 від 3 листопада 2008 року виданого на ім'я [PERSON] про право власності на земельну ділянку, площею 0,20 га. за адресою [ADDRESS], серія ЯЖ №356720 від 15 квітня 2008 року виданого на ім'я [PERSON] про право власності на земельну ділянку, площею 0,37 га. за адресою [ADDRESS], серія ЯЖ №356721 від 15 квітня 2008 року виданого на ім'я [PERSON] про право власності на земельну ділянку, площею 0,20 га. за адресою [ADDRESS]; встановити межі земельних ділянок №126 та №128, згідно технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельних ділянок [PERSON] та зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні, знести самовільно збудований гараж та огорожу. Свої вимоги [PERSON] мотивував тим, що відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №158 від 29 квітня 2011 року проведеної Полтавським відділенням Харківського НДІСЕ частина меж земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] не відповідає технічній документації та державним актам і мали накладку, ще під час проведення приватизації цих ділянок. Невідповідність меж, на думку [PERSON], також доводиться технічною документацією із землеустрою 2013 року, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ПЛ-35 від 4 квітня 1996 року на ім'я [PERSON] про право власності на земельну ділянку, площею 0, 20 га. та 0,37 га. за адресою с. Кривуші Кременчуцького району. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі, зустрічний позов [PERSON] не визнали, вважають, що відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №158 від 29 квітня 2011 року проведеної Полтавським відділенням Харківського НДІСЕ, відповідач захопив частину сусідньої земельної ділянки та зазначили, що гараж був побудований, ще у 1983 році. Відповідач [PERSON] та його представник пред'явлений позов [PERSON] не визнали, свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов [PERSON] вважають таким, що не підлягає до задоволення, та згодні з позовом [PERSON], мотивуючі, що при проведенні експертизи не врахований державний акт про надання земельної ділянки матері [PERSON] та що, про сервітут [PERSON] їм ні чого не було відомо. Представник відповідача Піщанської сільради поклався на розсуд суду, від представників третіх осіб Відділу Держкомзему у Кременчуцькому районі, Державного агентства земельних ресурсів України ДП «Центр державного земельного кадастру» Полтавської регіональної філії надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутність, при вирішенні позовів також покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вважає, що позови до задоволення не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилаються на висновок судової будівельно-технічної експертизи №158 від 29 квітня 2011 року проведеної Полтавським відділенням Харківського НДІСЕ. Однак відповідно до ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 30 липня 2013 року встановлення фактичних меж земельної ділянки відповідача [PERSON], як суміжного землекористувача позивача [PERSON], у вигляді, в якому вони існували станом на 1996 рік, впливає на висновки суду про наявність підстав для усунення перешкод у користуванні земельними ділянками. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі [PERSON], відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ПЛ-35 від 4 квітня 1996 року на ім'я [PERSON] про право власності на земельну ділянку, площею 0, 20 га. та 0,37 га. за адресою с. Кривуші Кременчуцького району, виготовлена у 2013 році. Таким чином при проведенні Полтавським відділенням Харківського НДІСЕ судової будівельно-технічної експертизи №158 від 29 квітня 2011 року зазначена технічна документація та державний акт на право приватної власності на землю серія ПЛ-35 від 4 квітня 1996 року на ім'я [PERSON] експертам не надавався та врахований не був, що позбавляє суд можливості враховувати висновки експертизи при вирішенні справи. Під час судового засідання сторонам по справі неодноразово роз'яснювались вимоги ст. 10 ЦПК України, та особи, які беруть участь у справі, попереджались судом про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Однак інших доказів сторонами по справі суду не надано. Крім того, державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Відповідач [PERSON], оспорюючи державні акти про право власності на земельні ділянки на ім'я позивача [PERSON] серії ЯЖ №356721 та серії ЯЖ №356720, виданих на підставі рішення Піщанської сільської ради від 23 січня 2008 року 16 сесії 5 скликання, само рішення органу місцевого самоврядування не оскаржує, підстав для доведеності його незаконності не наводить. Щодо державних актів на право приватної власності на земельні ділянки на ім'я відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], серії ЯЖ №№ 357206, 357205, 357202, 357201, 357204, 357203, то вони видані 3 листопада 2008 року на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом ВАМ №660569 посвідченого держнотаріусом Третьої держнотконтори 22.08.2003 року, реєстровий №5718. Вказане свідоцтво в частині земельних ділянок в свою чергу було видане на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ-35, на ім'я [PERSON], видане 4 квітня 1996 року, на підставі рішення 5 сесії 22 скликання Піщанської сільської ради від 11 жовтня 1995 року. Однак відповідач [PERSON] само рішення органу місцевого самоврядування також не оскаржує, підстав для доведеності його незаконності не наводить. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Таким чином, суд вважає, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], в межах заявлених позовів, не довели свої вимоги, тому їх позови до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed