Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що з 25 грудня 2002 року перебував у шлюбі з [PERSON]. Сімейне життя із [PERSON] не склалося. Через різні погляди на життя та постійні сварки з літа 2015 року вони фактично припинили шлюбні відносини. А згодом, оскільки дітей із відповідачкою у них не було, вони звернулися із відповідними заявами до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції і, як наслідок, 19 січня 2016 року шлюб було припинено, про що було складено відповідний актовий запис № 09. Нещодавно позивач довідався, що вже після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу відповідач 05 жовтня 2016 року народила сина [PERSON], а позивача в силу вимог статті 122 СК України було записано його батьком. Зазначаючи, що він не є біологічним батьком дитини, оскільки на час його ймовірного зачаття фактично припинив шлюбні відносини із відповідачем, позивач просив суд виключити відомості про батьківство [PERSON] з актового запису №1480 про народження [PERSON], [INFO], вчиненого Київським районним у місті Полтава відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 31 жовтня 2016 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, уповноваживши адвоката [PERSON] представляти його інтереси в суді. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Зазначила, що визнає ту обставину, що позивач не є біологічним батьком її сина [PERSON]. У звязку з визнанням нею позову просила суд розглянути справу по суті в підготовчому судовому засіданні. Представник позивача клопотання відповідача про розгляд справи по суті в підготовчому судовому засіданні у звязку з визнанням нею позову підтримав. Третя особа Київський районний у місті Полтава відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання свого представника не направила, звернулась до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Зважаючи на визнання позову відповідачем, відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглядати справу по суті в підготовчому судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25 грудня 2002 року (а.с.17). 19 січня 2016 року шлюб між ними розірвано, про що Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №09 (а.с.18). Як підтверджується даними свідоцтва про народження серії І-КЕ №251832, виданого 31 жовтня 2016 року Київським районним у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, 05 жовтня 2016 року народився [PERSON] (а.с.19). Батьками [PERSON] згідно даних вказаного свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON]. Станом на день народження [PERSON] 05 жовтня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до ч.2 ст.122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Тому при реєстрації народження дитини позивач вказаний її батьком. В тексті позовної заяви позивач зазначив, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з літа 2015 року, тому він не є біологічним батьком дитини, відомості про нього як про батька внесені до відповідного актового запису на підставі ст.122 СК України, оскільки дитина народилася до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу. Відповідач в судовому засіданні дані обставини визнала, про що надала суду заяву. Так, у своїй заяві від 18 березня 2019 року [PERSON] зазначила, що позов вона визнає в повному обсязі. ЇЇ колишній чоловік [PERSON], [INFO], не є батьком її сина [PERSON], [INFO], який був зачатий після припинення фактичних шлюбних відносин з позивачем. Визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Сумніви в добровільності визнання позову відповідачем відсутні. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання відповідачем того факту, що позивач не є біологічним батьком її дитини, яка народилася до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для виключення відомостей про [PERSON] як про батька з актового запису Київського районного у місті Полтава відділу РАЦС №1480 про народження [PERSON], [INFO]. Таким чином позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved