Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 грудня 2010 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Весною 2018 року відповідачка виявила бажання покращити свій матеріальний стан та поїхала працювати в іншу державу. Діти залишилися на піклуванні та утриманні. Відповідачка йому заявила, що бажає укласти шлюб з іншим чоловіком, в звязку з чим їх шлюб слід розірвати. Поновити подружні відносини з відповідачем він не бажає. На даний час, ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено. Майновий спір між ними відсутній. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Позивач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб 23.12.2010 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 34. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ №353419 та свідоцтвом про народження серії І-КИ №406051 (а.с. 9, 10). Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено у звязку з різними поглядами на життя, відсутністю почуття любові, поваги. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнав учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно п.1 ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, беручи до увагу визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе шлюб зареєстрований між сторонами розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. З урахуванням вищезазначеного, та зважаючи на те, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 112, 114 СК України,

Outcome: approved