Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] треті особи: Відділ реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві, Служба у справах дітей, як представник органу опіки й піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, визначення порядку спілкування з дитиною. Мотивуючи свої вимоги тим, що на протязі двох років, починаючи з 2010 року, він з [PERSON] зустрічались, а [INFO] відповідачка народила дитину - [PERSON]. На момент народження дитини вона у шлюбі не перебувала, а тому запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень було здійснено на підставі ч.1 ст. 135 СК України - за заявою матері й її вказівкою. Вважає, що він є біологічним батьком малолітньої [PERSON], оскільки після народження дитини відповідачка неодноразово зверталась до нього за матеріальної допомогою для утримання дитини, приїздила до нього в м. Лондон, вони разом з дитиною відпочивали в Єгипті в 2014 році тощо й наразі вони підтримують стосунки й піклуються разом про дитину. Враховуючи вказані обставини, й ставлення батьків до дитини, просить визнати його батьком малолітньої [PERSON], [INFO], зобов»язати відділ РАЦСу внести зміни до актового запису про народження дитини, вказавши його батьком; а також визначити його участь у вихованні дочки за таким графіком: перші та треті вихідні дні кожного місяця з 9-ї години суботи до 20-ї години неділі без присутності матері дитини, а також надавати йому можливість забирати доньку до себе за місцем проживання до м. Лондон на один тиждень кожного календарного місяця, попередньо узгодивши це з матір»ю дитини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності від 05 березня 2015 року (а.с.22, 74), позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити у цілому. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Третя особа - Відділ реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності третьої особи, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Представник третьої особи - Служби у справах дітей, як представник органу опіки й піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, Козлюк Л.І. (а.с.75), позовні вимоги не визнала з тих підстав, що не дотримала процедура вирішення питання колегіальним органом на підставі набутого чинності рішення суду про встановлення батьківства позивачем. Спосіб законодавчого вирішення питання позашлюбного батьківства визначений ст. 128 СК України та є засобом охорони материнства і дитинства. Відповідно до ст.52 Конституції України діти рівні у свої правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Вислухавши пояснення позивача, третю особу, дослідивши інші матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. За відсутності належних та допустимих доказів, які мали б бути надані позивачем при доведенні позовних вимог, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову. Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов»язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте позивач, звертаючись до суду, не надав достовірності, повноти доказів, які обґрунтовують його вимоги, із заявою про забезпечення доказів не звертався. Оскільки позивачем не надані належні докази по справі, суд розцінює доказування позивача, як такі, що ґрунтуються на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проте, всі докази позивачем не обґрунтовані та не доведені, відтак розцінюються як такі, що не містять достатньої та належної інформації про предмет доказування. Обставини справи, відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Якщо мати та батько дитини, відповідно до п.3 ч.2 ст.125 СК України, не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України (ч.2 ст. 128 СК України). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року призначено по справі судово-біологічну (судово-генетичну) експертизу для встановлення батьківська позивача (а.с.64-65), проте остання залишена експертом без виконання, оскільки відповідачка на відбір зразків крові не з»явилась (а.с.69). У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК України може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Відтак, судом не встановлений факт кровного споріднення позивача з дочкою відповідачки. Оскільки не встановлений факт вказаного кровного споріднення, підстав для вирішення питання про визначення порядку спілкування позивача з дитиною немає. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимогипозивача не доведені, обставини, викладені в позовній заяві не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки вони взагалі відсутні, відтак законні підстави для задоволення позову судом не встановлені. На підставі викладеного, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», п. 3 ч. 2 ст.125, 128, 135 СК України та,

Outcome: dismissed