Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

позивач [PERSON] , звернувся 27.01.2020 р. до суду із позовом, в якому просить стягнути із відповідача [PERSON] на його користь 243061,85 грн. основної суми боргу та 438,31 3% річних від простроченої суми, судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16 жовтня 2017 року позичив [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 412860,00 грн, що на день написання розписки еквівалентно 16000 доларів США. Факт отримання відповідачем позики підтверджується власноручно написаною [PERSON] розпискою, згідно якої остання зобов`язалася повернути грошові кошти в повному обсязі до 06.11.2017. У зв`язку із неповерненням позичених коштів вчасно, сторони переуклали 04.06.2019 розписку від 16.10.2017 та встановили новий строк погашення зобов`язань до 31.12.2019, при цьому у розписці сторони підтвердили, що відповідач 14.07.2018 частково погасила заборгованість у сумі 6000 доларів США, що на день повернення по курсу НБУ еквівалентно 157368,27 грн., а 03.10.2019 повернуто 500 доларів США, що на день повернення по курсу НБУ еквівалентно 12429,88 грн. Відповідачем у встановлений строк решту боргу не повернуто. Відтак станом на 22.01.2020 заборгованість відповідача становить 243061,85 грн. Крім того, вважає, що відповідач повинна сплатити йому 3% річних за період з 01.01.2020 по 22.01.2020 в розмірі 438,31 грн. Відтак просить позов задоволити. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 17 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, 05.03.2020 через канцелярію суду подав заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, 05.03.2020 через канцелярію суду подала заяву в якій позов визнала та просить справу розглядати у її відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16.10.2017 р. [PERSON] надав в позику [PERSON] грошові кошти у сумі 412860 грн. Факт передачі відповідачу коштів підтверджується письмовою розпискою від 16.10.2017 та згідно такої на день її написання позичена сума еквівалентна 16000 доларів США за курсом НБУ. Крім того, згідно вищезазначеної розписки відповідач зобов`язалася повернути грошові кошти в повному обсязі до 06.11.2017. 04.06.2019 відповідач надала розписку, про те, що зобов`язується повернути позивачу грошові кошти в сумі 412860 грн в строк до 31 грудня 2019 року. Крім того, з розписки від 04.06.2019 вбачається, що відповідачем повернуто 14.07.2018 частину боргу в сумі 6000 доларів США, а 03.10.2019 500 доларів США. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] позов визнала, доказів належного та повного виконання умов договору не надала, а також не надала доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з її вини, а відтак, заборгованість у розмірі 243061,875 грн., що складається з основної суми боргу, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача, як позичальника. Відповідно до положень ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 438,31 грн. 3% річних за період з 01.01.2020 по 22.01.2020. Згідно із\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову\~на відповідача. Вирішуючи питання стягнення судового збору, суд приходить до висновку, що відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2435 грн. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомого за рахунок держави. Між позивачем та адвокатом Бобикайло Н.І. укладено договір про надання правничої допомоги від 16.01.2020. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем долучено акт наданих послуг №1-23012020 від 19.02.2020, відповідно до якого йому надані послуги: ознайомлення і вивчення матеріалів справи 1 година, що становить до оплати 500 грн.; підготовка тексту позовної заяви з додатками для звернення до суду 2,5 години, що становить до оплати 1250 грн.; підготовка заяви про забезпечення позову з додатками 1,5 години, що становить до оплати 750 грн. Фактично оплачена сума 2500 грн., що підтверджується дублікатом квитанції №0.0.1622596039.1 від 19.02.2020. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 28 січня 2020 року в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів відмовлено. Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, а саме слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 1750 грн.

Outcome: approved