Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція «Тернопіль-Медія» про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди в розмірі 1грн. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що в номері 27 (763) за 22-28.07.2015р. друкованого засобу масової інформації «[PERSON] газета» засновником і видавцем якої є товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція «Тернопіль - Медія», опубліковано статтю під назвою «Власник магазину «Універсальний», депутат [PERSON] захопив приміщення [PERSON] громади й не хоче платити оренду». З метою спростування недостовірної інформації, він, 24.07.2015р., письмово звернувся в редакцію газети з вимогою спростувати недостовірну інформацію та опублікувати його відповідь на згадану статтю. В газеті за 29.07-04.08.2015р. під номером 28 (764) відповідач, не навівши свого спростування, опублікував лише його відповідь. Крім того, в спецвипуску «Нової [PERSON] газети» №30а (766а) від 14.08.2015р. опубліковано статтю під назвою «[PERSON] прагне влади, аби покрити свої борги?». З метою спростування недостовірної інформації, він 21.08.2015р. подав відповідачу листа з вимогою визнати недостовірною та опублікувати в місячний термін на такій же шпальті, тим самим шрифтом та таким же тиражем повідомлення із зазначенням редакційного спростування недостовірної інформації та його відповіді. Натомість, відповідач, в спецвипуску «Нової [PERSON] газети» за номером 31 (767а) від 24.08.2015р. не навівши свого спростування, опублікував лише його відповідь. Вважає, що своїми діями по поширенню в друкованому засобі масової інформації «НОВА [PERSON] газета» недостовірної інформації, відповідач порушив його особисті немайнові права, які підлягають захисту в судовому порядку. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились, однак представником подано суду письмову заяву з проханням слухати справу без їх участі, позов підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився і про причини неявки суд не повідомив, хоча судом приймалися необхідні міри для належного його повідомлення про день, час та місце розгляду справи. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За даних обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі відповідача з постановленням заочного рішення, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про права, обов'язки та фактичні взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. В номері 27 (763) за 22-28.07.2015р. друкованого засобу масової інформації «[PERSON] газета» засновником і видавцем якої є Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція «Тернопіль - Медія», опубліковано статтю під назвою «Власник магазину «Універсальний», депутат [PERSON] захопив приміщення тернопільської громади й не хоче платити оренду». З метою спростування недостовірної інформації, [PERSON] 24.07.2015р. письмово звернувся в редакцію газети з вимогою спростувати недостовірну інформацію та опублікувати його відповідь. В газеті за 29.07-04.08.2015р. під номером 28 (764) відповідач опублікував відповідь позивача [PERSON]. В спецвипуску «Нової [PERSON] газети» №30а (766а) від 14.08.2015р. опубліковано статтю під назвою «[PERSON] прагне влади, аби покрити свої борги?». З метою спростування недостовірної інформації, [PERSON], 21.08.2015р., подав відповідачу листа з вимогою визнати недостовірною та опублікувати в місячний термін на такій же шпальті, тим самим шрифтом та таким же тиражем (80 000 прим.) повідомлення із зазначенням редакційного спростування недостовірної інформації та його відповіді. Однак, відповідач, в спецвипуску «Нової [PERSON] газети» за номером 31 (767а) від 24.08.2015р. опублікував лише відповідь [PERSON], не спростувавши недостовірної інформації. Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок зібраних по справі доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про доведеність позовних вимог. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у п.27 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1, способами захисну гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У відповідності до ст.ст.297, 299 Цивільного кодексу України, кожен має право на повагу до його гідності, честі, та на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності, честі та ділової репутації. Відповідно до ст.276 Цивільного кодексу України, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов'язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації фізичної особи. Аналізуючи досліджені судом докази в їх сукупності суд вважає, що відповідачем принижено честь та гідність позивача без належного на те підтвердження, а тому позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1грн. Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, із відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60грн. на користь позивача.

Outcome: approved