Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просив визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS], після смерті дружини [PERSON], яка померла [INFO] року, визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частку грошового вкладу в Публічному Акціонерному Товаристві «Марфін-Банк» з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, після смерті дружини [PERSON], яка померла [INFO] року (а.с.3-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] р. померла його дружина [PERSON], після смерті якої, відкрилась спадщина на 1/3 частку квартири [ADDRESS] та грошові заощадження в розмірі 6130,92 гривні. Позивач зазначає, що спадкоємцями після смерті дружини [PERSON] є він, її чоловік та всиновлена донька [PERSON]. З метою отримання свідоцтва про право власності на все спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] у зв'язку із тим, що донька [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини, він неодноразово звертався до державної нотаріальної контори міста Іллічівська Одеської області, але державний нотаріус своїм листом повідомив позивача в тому, що свідоцтво на 1/2 частку спадкового майна він видасть [PERSON] та відповідно на 1/2 частку спадкового майна нотаріус видасть свідоцтво позивачу. Позивач зазначив що, у зв′язку з не згодою часток у спадщині в частині видачі свідоцтва про право на ? частку спадкового майна [PERSON], він змушений захистити своє право шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно в цілому, яке залишилось смерті померлої дружини [PERSON], оскільки відповідач [PERSON] на день смерті разом із спадкодавцем [PERSON] не проживала, проте зареєстрована за адресою місця проживання спадкодавця та є співвласником 1/3 частки квартири (а.с.3-14 зв). В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Вважаючи, що відповідач не проживала на день смерті разом із спадкодавцем [PERSON], а була тільки зареєстрована в квартирі, до нотаріальної контори відповідач звернулась несвоєчасно, відтак пропустила строк на прийняття спадщини, поважних причин не навела, а відтак позов може бути задоволений шляхом визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з мотивів недоведеності та безпідставності, при цьому зазначивши, що відповідач постійно проживає в [ADDRESS], оскільки в ній зареєстрована, що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України та довідці з місця проживання. Представник відповідача посилаючись на норми Конституції України та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» також зазначив, що відповідач є вільною в місці проживання та реалізовує своє право на працю, яке не може обмежуватись місцем проживання. Також представник відповідача звертав увагу суду на відсутність позовних вимог щодо оскарження бездіяльності державного нотаріуса, вказуючи при цьому на відсутність у суду повноважень, щодо вирішення питань, які відносяться до виключною компетенції нотаріуса. Свідок [PERSON] пояснив суду наступне, що з позивачем вони знайомі 1962 року, разом працювали в Іллічівському морському торговельному порту, до позивача та його померлої дружини він приходив приблизно 3-4 рази на рік, відповідачки [PERSON] в квартирі не бачив. Зазначає, що догляд за померлою здійснював особисто позивач. Неодноразово питав позивача про місцезнаходження його доньки. Останній раз бачив доньку [PERSON] після смерті померлої [PERSON] та декілька годин, яка потім вирушила до Ширяївського району, свідок зазначив, що він разом із позивачем займались організацією поховання [PERSON], донька [PERSON] при цьому участі в місті Іллічівську не приймала. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є рідною сестрою позивача, протягом тривалого часу та декілька разів на рік вона приїздила до брата та його покійної дружини, прибирала в квартирі, готувала їжу, доглядала за померлою, оскільки [PERSON] була тяжко хвора. Відповідачки, у позивача вдома, вона не бачила, речей її вжитку теж в квартирі ніколи не бачила. Зазначає, що востаннє відповідача вона бачила в день смерті померлої [PERSON], тобто вже після її смерті, та приблизно декілька годин, потім відповідач поїхала додому в село, а свідок разом із позивачем та [PERSON], (теж свідком) займались організацією поховання [PERSON] Після смерті [PERSON] вона декілька разів на місяць приїздить до позивача, який є онкохворим, та якому допомагає готувати їжу, прибирає в квартирі, навідує його в лікарні, купує ліки в тому числі і за свої кошти. Свідок [PERSON] пояснив суду що він є сусідом [PERSON] В будинку проживає з 2000 року, працює змінами. З позивачем та його померлою дружиною перебував в дружніх відносинах, іноді заходив до їхньої оселі на декілька хвилин, але сторонніх осіб ніколи не бачив. Свідок зазначає що постійно спілкується із позивачем та спілкувався з його покійною дружиною, яка за доньку йому не казала. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона за фахом є лікарем - терапевтом, обслуговує ділянку, на якій проживала померла [PERSON] Починаючи з 2006 року [PERSON] хворіла, протягом останнього року до дати смерті, хвора потребувала сторонньої допомоги. Під час її перебування в квартирі протягом останнього року до дня смерті, а вона майже щонеділі відвідувала хвору за викликами, доньки [PERSON] не було, зазначає, що питала хвору [PERSON] про її доньку, проте відповідь померлої полягала в тому, що відповідач знаходиться в селі та займається домогосподарством. Свідок зазначає, що в квартирі було прибрано, їжу готував позивач, та періодично під час її візитів до хворої, вона бачила сестру позивача, яка допомагала померлій [PERSON] Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та пояснення свідків встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно листів державного нотаріуса Іллічівської державної нотаріальної контори міста Іллічівська Одеської області за № 340/02-14 від 18.03.2015 р. за № 564/01-16 від 28.04.2015 року Білобрової О.М. вбачається що позивачу та відповідачу пропонується видати свідоцтва про право на спадщину в розмірі ? частки спадкового майна після смерті померлої [PERSON] (а.с.5, 123, 126). Згідно свідоцтва про смерть, виданого [INFO] року [PERSON] померла [INFO] року (а.с.6). Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.06.1972 року (а.с.57). З довідки відділу реєстрації актів цивільного стану від 16.10.2007 року, виданої на ім'я [PERSON], вбачається, що в актовому запису про народження дитини змінено прізвище «[INFO]» та ім′я по батькові «[INFO]» на «[INFO]» та ім′я по батькові «[INFO]» на підставі рішення про удочеріння (а.с.60). Як вбачається з реєстраційного посвідчення та свідоцтва на квартиру [ADDRESS] померлій [PERSON] належала 1/3 частка квартирі та відповідно по 1/3 частці квартири належить позивачу та відповідачу [PERSON] (а.с.7, 66, 67). У відповідності до довідок про склад сім′ї квартири [ADDRESS] зазначені прізвища позивача та відповідача (а.с.8, 46). Як вбачається з відповіді на ім′я адвоката Сметаняка О.Я. хвора [PERSON] від 29.10.2014 р. потребувала стороннього догляду, при неодноразових відвідуваннях хворої [PERSON] на дому, постійний догляд за хворою здійснював її чоловік [PERSON] (а.с.145). У відповідності до договору - замовлення на організацію та проведення поховання за № 16 від [INFO] року замовником значиться [PERSON] (а.с.147). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 104/2014 заява від імені відповідача [PERSON] до державної нотаріальної контори, посвідчена приватним нотаріусом Ширяївського нотаріального округу Одеської області Лановою Н.А., також в заяві зазначено місце реєстрації відповідача, відомостей про місце проживання немає. Зазначена заява надійшла поштою з Ширяївського району Одеської області, на конверті значиться адреса представника [PERSON], а саме [ADDRESS]. Також в довіреності на ім′я [PERSON] вбачається, що вона посвідчена в смт. Ширяєво, приватним нотаріусом Ширяївського нотаріального округу Одеської області Лановою Н.А (а.с.48,49, 115). Згідно реєстраційного номеру облікової картки на ім′я відповідача [PERSON], вбачається, що зазначена довідка видана Миколаївською міжрайонною ДПІ Одеської області 11.08.2008 року. Зі свідоцтва про укладення шлюбу, який зареєстрований Орджонікідзеньскою сільською Радою народних депутатів Ширяївського району Одеської області 01.11.1997 року відповідач змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.59, 61). Як вбачається з заперечень на позов по цивільній справі № 2/501/338/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат на поховання, [PERSON] зазначає, що поховання [PERSON] проведено [PERSON] та нею, та будь-яких самостійних витрат сторонами зроблено не було, відповідач просила відмовити в позові за недоведеністю. Також з матеріалів справи вбачається адреса перебування відповідача [PERSON], а саме: [ADDRESS] (а.с.18,29-33, 37 дослідженої справи). Згідно акту від 02.02.2015 року складеного в місті Іллічівську фізичними особами [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначено, що в квартирі [ADDRESS], останні п′ять років до дати складання акту, фактично в квартирі проживали позивач [PERSON] та померла [PERSON], донька [PERSON] за зазначеною адресою останні п′ять років не проживала (а.с. 117, 148). Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 2/501/1690/14 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення витрат за оплату комунальних послуг та квартирної плати відповідач [PERSON] зазначила, що позов визнає в повному обсязі, зазначила, що проживає в Ширяївському районі Одеської області (а.с.57-58, 59 дослідженої справи). Суд застосовується законодавство на час виникнення правовідносин. Згідно вимог ст. ст.1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За правилами ч. 3 цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 29 ЦК України (редакція на момент виникнення правовідносин) місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому(гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населенному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, проживає постійно, переважно або тимчасово. З урахуванням п. 4, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» (редакція на час виникнення правовідносин), згідно з якою місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а реєстрація - це лише внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання, із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку уповноваженого на те органу. Тому з редакції зазначеного закону вбачається що місце проживання та місце реєстрації не є тотожними поняттями. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом, а також в разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом мають особи, визначені в ст.ст. 1261-1265 ЦК України, відповідно до черговості спадкування. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. Аналогічна позиція щодо застосування норм матеріального права викладена в ухвалі Верховного Суду України по справі 6-7165 св 09 від 03.11.2010 року. Суд вважає, що пояснення позивача, пояснення свідків повністю узгоджуються з письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Суд відхиляє доводи представника відповідача в частині не оскарження бездіяльності державного нотаріуса, оскільки така позовна вимога відсутня, а суд в межах статті 11 ЦПК України повинен розглянути позовні вимоги, окрім того суд зазначає, що оскарження бездіяльності державного нотаріуса не є передумовою для відмові в задоволенні позову, оскільки в матеріалах справи є лист державного нотаріуса, за яким він зазначає про можливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частках, проте позивач у зв'язку із незгодою щодо часток в праві на спадщину реалізує свої позовні вимоги шляхом захисту цивільних прав визначених ст. 16 ЦК України. Суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] хоча й зареєстрована за місцем проживання своєї матері, спадкодавця [PERSON], відмову від спадщини не заявила, проте з урахуванням доказів, які є в матеріалах справи, на думку суду є такою, що не проживала на день смерті разом із [PERSON], а відтак спадщину, що відкрилась після смерті матері своєчасно не прийняла і відповідно не набула права на спадкове майно, тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в цій частині. Щодо позовних вимог позивача в частині визнання права на частку грошового вкладу в ПАТ «Марфин банк» суд зазначає наступне. Так, сторонами не оспорюється обставина того, що шлюб між позивачем та померлою на день смерті не розірвано. Відтак у відповідності до положень ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), а згідно положень ч. 2, 3 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, оскільки позивач при житті [PERSON] на праві спільної сумісної власності має право на ? частку грошового вкладу в ПАТ «Марфин банк», тому при ухваленні рішення суд зазначає, що за позивачем визнається право на ? частку грошового вкладу з урахуванням положень ст. ст. 1216-1218, ч. 2 ст. 1223 ЦК України.

Outcome: partial