Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про примусове вселення. В обґрунтування свої вимог зазначає, що за час перебування в шлюбі, який було розірвано 04 квітня 2017 року, вони з відповідачкою за спільні сімейні кошти купили двокімнатну квартиру. Рішенням суду від 25 липня 2017 року за позивачем було визнано право власності на 1/2 частину квартири. Згодом [PERSON] звернувся з позовом до суду про усунення перешкод у користуванні квартирою, які чинила [PERSON] , у вигляді ненадання ключів від вхідних дверей квартири. Рішенням суду від 25 січня 2019 року було ухвалено усунути перешкоди у вигляді надання ключів від квартири. Однак станом на сьогодні рішення суду не виконане. Державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з причин неможливості виконання рішення у відсутності боржника. Ухвалою суду від 10 червня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про примусове вселення. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити позов, щодо заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву на позов не подала, про поважність причин неможливості прибуття її в судове засідання суд не повідомила. Тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 липня 2017 року у цивільній справі № 607/6001/17-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 112004986 від 29 січня 2018 року вбачається, що [PERSON] володіє 1/2 частиною квартири на праві спільної часткової власності. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2017 року у цивільній справі № 607/18848/18 [PERSON] було усунено перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом надання йому екземпляру ключів від вхідних дверей зазначеної квартири, а у випадку їх відсутності можливості зробити копії. Також було встановлено порядок користування квартирою, згідно якого за [PERSON] було виділено у користування житлову кімнату площею 13,1 кв.м., а у користування [PERSON] житлову кімнату площею 16,2 кв.м. Інші приміщення зазначеної квартири залишено у спільному користуванні позивача і відповідача. У зв`язку із відсутністю добровільного виконання рішення суду [PERSON] , на підставі виконавчого листа № 607/18848/18 від 26 березня 2019 року, було відкрито виконавче провадження ВП № 58834294. 29 травня 2019 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільської області Ларвою Мар`яною Віталіївною було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з посиланням на те, що боржником не було усунено перешкоди у користуванні квартирою і дане рішення не може бути виконане без участі боржника. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ст.\~ст. 15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (ст. 150 ЖК Ураїни). Відповідно до ст.ст. 314, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення\~статті 391\~ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей\~391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Згідно положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд констатує, що крім тверджень у позовній заяві, позивачем надано до суду належні і допустимі докази про те, що: позивач потребує вселення у вказану квартиру; що він позбавлений можливості проживати та користуватись вказаним будинком; що відповідач [PERSON] перешкоджає позивачеві проживати у спірній квартирі. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити та усунути перешкоди у користуванні майном, шляхом примусового вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] . В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved