Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] в с. Нижні Синівці Глибоцокого району Чернівецької області у віці 69 років помер її батько [PERSON] , про що 13 серпня 2018 року складено відповідний актовий запис №53 у виконавчому комітеті Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. У відповідності з ст.ст.1217,1220 ЦК України, після смерті батька відкрилася спадщина за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами вартістю 147284 грн, який розташований в [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми Синівці розміром 1.05 в умовні; кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, вартістю 1496,90 грн., що потверджується технічним паспортом на житловий будинок та Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0206320 від 14.03.2000 р. Позивач [PERSON] своєчасно прийняв спадщину шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Кінащук Н.М., що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №54928752 від 30.01.2019 року, у відповідності зі с 1268 ЦК України. Однак, не має можливості оформити право на спадщину, оскільки у Свідоцтві про смерть батька [PERSON] серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області 13 серпня 2018 року ім`я батька зазначено як « [PERSON] », що не збігається з його іменем « [PERSON] », зазначеним в його свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого Синівецькою сільською Радою народних депутатів Глибоцького району 04 травня 1985 року. Про те, що [PERSON] та [PERSON] це одна і та ж особа і він є його батьком підтверджується довідкою Тереблеченської сільської ради № 841 від 09.12.2020 року, Сертифікатом, в якому виправлене ім`я батька з « [PERSON] » на « [PERSON] », свідоцтвом про одруження його батьків серії [NUMBER] від 21.07.1974 року, в якому ім`я батька зазначено « [PERSON] », а також можуть підтвердити свідки. Отже позивачу необхідно встановити факт родинних відносин. Крім цього, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Кінащук Н.М. №233/02-31 від 18.12.2010 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючого документу на це майно. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про праве на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності зі ст.ст.1222, 1261 ЦК України після смерті батька спадкоємцями за законом першої черги є позивач [PERSON] , відповідачі - мама позивача [PERSON] та його брати [PERSON] і [PERSON] . У відповідності зі ст. 1273 ЦК України відповідачі відмовилися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України. Спадкове нерухоме майно складається з житлового будинку літ. «А», сараїв літ. «Б,Г,Е,Є,И», літньої кухні літ. «В», убиральні літ. «Д», гаража літ. «Ж», навісів літ. «1,3», колодязя №1, огорожі №2-4, вимощення І, загальною площею 87,5 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м. загальною вартістю 147284 грн, яке розташоване в [ADDRESS] . Тому просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] , що посвідчується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області 13.08.2018 року є батьком [PERSON] , [INFO] . Визнати за [PERSON] право приватної власності на спадкове нерухоме майно , яке розташоване в [ADDRESS] і складається з житлового будинку літ. «А», сараїв «Б,Г,Е,Є,И», літньої кухні літ. «В», убиральні літ. «Д», гараж літ. «Ж», навіси літ. «1,3», колодязя №1, огорожі № 2-4, вимощення № І, загальною площею 87,5 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м., всього вартістю 147284 грн. 24 лютого 2021 року від позивача [PERSON] , до суду надійшла уточнена заява, згідно якої просить суд, встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] , що посвідчується свідоцтвом при смерть серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області 13.08.2018 року є його батьком [PERSON] , [INFO] . Визнати за [PERSON] право приватної власності на 2/5 частки майна, яке розташоване в [ADDRESS] і складається з житлового будинку літ. «А», сараїв «Б,Г,Е,Є,И», літньої кухні літ. «В», убиральні літ. «Д», гараж літ. «Ж», навіси літ. «1,3», колодязя №1, огорожі № 2-4, вимощення І., загальною площею 37,5 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м., всього вартістю 147284 грн. 24 лютого 2021 року від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до суду надійшов зустрічний позов у вказаній справі, згідно якого зазначають, що в провадженні Глибоцького районного суду Чернівецької області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до них про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове нерухоме майно, а тому виникла необхідність пред`явити зустрічну позовну заяву про визначення часток у спільній сумісній власності колишнього колгоспного двору. [INFO] помер [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 53 в виконавчому комітеті Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької обл. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами вартістю 147284 грн., який розташований в [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми Синівці розміром 1,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, вартістю 1496.90 грн., що підтверджується технічним паспортом на будинок та Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №0206320 від 14.03.2000 р., у відповідності зі ст.ст.1217,1220 ЦК України. Станом на 1991 рік суспільна група господарства - колгоспна. Згідно архівної довідки №20 від 24.12.2020 року членами колгоспного двору були батько [PERSON] який помер [INFO] , та сторони по даній справі, а всього п`ятеро членів колгоспного двору. Згідно ст.120 ЦК України в ред.1963 року майно колгоспного двору належить його членам на підставі спільної сумісної власності. Відповідно до п.33. постанови Верховної Ради УРСР «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність», Закон Української РСР «Про власність» застосовується до правовідносин, які виникли після введення в дію Закону, тобто з 15 квітня 1991 року. Щодо правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, Закон Української РСР «Про власність» застосовується до тих прав і обов`язків, що виникнуть після введення в дію цього Закону. Згідно Постанови №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (із змінами, внесеними згідно з Постанововю Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року). Положення ст.ст.17,18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюється на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року ). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних...» (п.6). Виходячи з вище вказаних норм права, станом на 15 квітня 1991 року вони не втратили права на частку в майні спірного колгоспного двору. У відповідності зі ст.ст. 1222,1261 ЦК України після смерті батька спадкоємцями за законом першої черги є позивачі [PERSON] , [INFO] , дружина померлого, та його діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] , [INFO] . Спадкоємців за заповітом немає. Частки кожного з них відповідно до ст. 123 ЦК УРСР в ред. 1963 року є рівними і становлять по 1/5 від всього майна колгоспного двору. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/5 частку, згідно ст. 1226 ЦК України. Спадкова частка для кожного спадкоємця становить 1/20 (1/5 :4 = 1/20). Відповідач [PERSON] своєчасно прийняв спадщину шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Кінащук Н.М. та на день смерті батька був зареєстрований та проживав в будинку батька разом зі своєю сім`єю, що підтверджується випискою з негосподарської книги №1, особовий рахунок [NUMBER] . Виходячи з цього частка в майні колгоспного двору відповідача [PERSON] становить 2/5, а частка кожного з відповідачів по справі становить 1/5, а всього -3/5. Домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] складається з житлового будинку літ. «А», сараїв літ. «Б,Г,Е,Є,И», літньої кухні літ. «В», убиральні літ. «Д», гаража літ. «Ж», навісів літ. «1,3», колодязя №1, огорожі № 2-4, вимощення І, загальною площею 87,5 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м. загальною вартістю 147284 грн. Тому просять суд, встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] , що посвідчується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області 13.08.2018 року, є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] право власності на 1/5 частку кожному, в майні колгоспного двору, що збереглося і складається з житлового будинку літ. «А», сараїв літ. «Б,Г,Е,Є,И», літньої кухні літ. «В», убиральні літ. «Д», гаражу літ. «Ж»„ навіси літ. «1,3», колодязя №1, огорожі №2-4, вимощення І, загальною площею 87,5 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м., вартістю 147284 грн, яке знаходиться в [ADDRESS] . 24 лютого 2021 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу, якою об`єднано первісний та зустрічний позов в одне провадження. В судове засідання [PERSON] не з`явився, проте направив до суду заяву, у якій підтвердив обставини викладені в уточненій позовній заяві, просить суд позов задовольнити, а справу розглянути без його участі. В судове засідання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, проте направили до суду заяву, у якій підтвердили обставини викладені в уточненій позовній заяві та зустрічному позові, просять суд первісний уточнений позов задовольнити, зустрічний позов також задовольнити, а справу розглянути без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги за первісним позовом та вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за житія спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, якщо спадкоємець будь - яким із перелічених у законі способів прийняв спадщину, а потім помер, то прийнята ним спадщини буде спадкуватися його спадкоємцями в окремій спадковій справі, що заводиться після нього як на особисте майно, так і на майно, яке він прийняв, але не оформив. Згідно ст.120 ЦК України в ред.1963 року майно колгоспного двору належить його членам на підставі спільної сумісної власності. Відповідно до п.33. постанови Верховної Ради УРСР «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність», Закон Української РСР «Про власність» застосовується до правовідносин, які виникли після введення в дію Закону, тобто з 15 квітня 1991 року. Щодо правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, Закон Української РСР «Про власність» застосовується до тих прав і обов`язків, що виникнуть після введення в дію цього Закону. Згідно Постанови №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (із змінами, внесеними згідно з Постанововю Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року). Положення ст.ст.17,18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюється на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року ). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних...» (п.6). Судом встановлено, що [INFO] в с. Нижні Синівці Глибоцокого району Чернівецької області у віці 69 років помер її батько [PERSON] , про що 13 серпня 2018 року складено відповідний актовий запис №53 у виконавчому комітеті Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. У відповідності з ст.ст.1217, 1220 ЦК України, після його смерті відкрилася спадщина за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами вартістю 147284 грн, який розташований в [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми Синівці розміром 1.05 в умовні; кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, вартістю 1496,90 грн., що потверджується технічним паспортом на житловий будинок та Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0206320 від 14.03.2000 р. Позивач [PERSON] своєчасно прийняв спадщину шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Кінащук Н.М., що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №54928752 від 30.01.2019 року, у відповідності зі с 1268 ЦК України. Однак, позивач немає можливості оформити право на спадщину, оскільки у Свідоцтві про смерть батька [PERSON] серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області 13 серпня 2018 року ім`я батька зазначено як « [PERSON] », що не збігається з його іменем « [PERSON] », зазначеним в його свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого Синівецькою сільською Радою народних депутатів Глибоцького району 04 травня 1985 року. Про те, що [PERSON] та [PERSON] це одна і та ж особа і він є батьком [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] підтверджується довідкою Тереблеченської сільської ради № 841 від 09.12.2020 року, Сертифікатом, в якому виправлене ім`я батька з « [PERSON] » на « [PERSON] », свідоцтвом про одруження їх батьків серії [NUMBER] від 21.07.1974 року, в якому ім`я батька зазначено « [PERSON] ». Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Кінащук Н.М. №233/02-31 від 18.12.2010 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючого документу на це майно. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про праве на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності зі ст.ст.1222, 1261 ЦК України після смерті батька спадкоємцями за законом першої черги є позивач [PERSON] , відповідачі - мама позивача [PERSON] та його брати [PERSON] і [PERSON] . Спадкоємців за заповітом немає. Частки кожного з них відповідно до ст. 123 ЦК УРСР в ред. 1963 року є рівними і становлять по 1/5 від всього майна колгоспного двору. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/5 частку, згідно ст. 1226 ЦК України. Спадкова частка для кожного спадкоємця становить 1/20 (1/5 :4 = 1/20). Відповідач [PERSON] своєчасно прийняв спадщину шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Кінащук Н.М. та на день смерті батька був зареєстрований та проживав в будинку батька разом зі своєю сім`єю, що підтверджується випискою з негосподарської книги №1, особовий рахунок [NUMBER] . Виходячи з цього частка в майні колгоспного двору відповідача [PERSON] становить 2/5, а частка кожного з відповідачів по справі становить 1/5, а всього -3/5. У відповідності зі ст. 1273 ЦК України відповідачі відмовилися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України. Спадкове нерухоме майно складається з житлового будинку літ. «А», сараїв літ. «Б,Г,Е,Є,И», літньої кухні літ. «В», убиральні літ. «Д», гаража літ. «Ж», навісів літ. «1,3», колодязя №1, огорожі №2-4, вимощення І, загальною площею 87,5 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м. загальною вартістю 147284 грн, яке розташоване в [ADDRESS] . Оформити права спадкоємця в нотаріальній конторі можливості не має через відсутність правовстановлюючого документа. Свідки [PERSON] , [PERSON] , в судовому засіданні підтвердили обставини викладені в позовних заявах. Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги за первісним позовом та за зустрічним позовом знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного, ст.ст. 319, 328, 346, 1216-1223,1233-1235, 1268 ЦК України,

Outcome: approved