Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про вселення у квартиру [ADDRESS], зобов'язання відповідача не чинити йому перешкоди у здійсненні права власності зазначеною квартирою. В обґрунтування свого позову зазначив, що йому, його колишній дружині [PERSON] та дітям [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.10.2004 року ВПЖФ УКІП, р.№9-04-247160-ХІ, належить в рівних частках на праві власності двокімнатна квартира [ADDRESS]. Відповідач у справі чинить перешкоди у користуванні йому квартирою, яка є єдиним його місцем проживання. У свою чергу відповідач та треті особи по первісному позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], в якому просили припинити право [PERSON] на долю в квартирі за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування свого позову зазначили, що [PERSON] має у власності житло, придбане на кошти від продажу квартири [ADDRESS], ? частини 5-ти-кімнатної квартири у м.Москві. У спірній квартирі проживає неповнолітній син та чоловік [PERSON], а тому, як вважають позивачі, частина квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], незначна та складає менш ніж ?. У судовому засіданні позивач та представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечувала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечувала, зустрічну позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з*явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, зустрічну позовну заяву підтримав. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.10.2004 року ВПЖФ УКІП, р.№9-04-247160-ХІ (а.с.5). Відповідно ст..155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування житловим приміщенням, крім випадків, передбачених законодавством. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог первісного позову щодо вселення позивача у квартиру [ADDRESS], зобов'язаня відповідача не чинити йому перешкоди у здійсненні права власності зазначеною квартирою, тому задовольняє його в повному обсязі. Щодо вимог за зустрічним позовом про припинення права [PERSON] на долю в квартирі за адресою: [ADDRESS], судом встановлено наступне. Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім*ї. Згідно ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Сторонами не надано жодного доказу того, що частки із спільного майна було визначені та неможливо виділити частку [PERSON] в натурі, у зустрічному позові такі вимоги відсутні. Тому немає підстав для припинення права [PERSON] на частку у спільному майні, зазначені у ст.365 ЦК України. Надана позивачами по зустрічному позову на підтвердження своєї позиції розписка від 22.06.2011 року про отримання [PERSON] від [PERSON] в борг 14000 грн. строком на один рік, посилання на належність відповідачу [PERSON] іншого житла, частини квартири у місті Москва не має правового значення для вирішення справи, оскільки не стосується предмету спору, а тому не приймається судом до уваги. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім ст.. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно - правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходить з того, що позивачами за зустрічним позовом не наведено жодної законної підстави для позбавлення або обмеження права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed