Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до Гусятинської селищної ради Гусятинського району та просить визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 109,3 м2, житловою площею 75,3 м2, з господарськими будівлями\~і спорудами,\~що розташований\~в смт.\~Гусятин по вул. Миру, 25, Гусятинського району, Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 16 серпня 1998 року. Вказав, що він є єдиним спадкоємцем майна спадкодавця за заповітом, прийняв спадщину, так як подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. Проте, при звернені до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав на майно, яке належало спадкодавцю [PERSON], йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне майно, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на імя спадкодавця. А тому, просить суд визнати за ним право власності на спірне нерухоме майно, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявився, однак, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, попередньо надіславши до суду письмову заяву про слухання справи у відсутності їхнього представника. Позовні вимоги визнають. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], який помер 16 серпня 1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ИД №057464, повторно виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області 02 серпня 2000 року. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що знаходиться в смт.\~Гусятин по\~вул.\~Миру,\~25, Гусятинського\~району Тернопільської\~області належав [PERSON]. Даний факт відображений в технічному паспорті на житловий будинок садибного типу, виданий Гусятинським РК БТІ від 04 червня 2018 року. 19 червня 1998 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, яким заповів належний йому житловий будинок, що знаходиться в смт.\~Гусятин по\~вул.\~Миру,\~25, Гусятинського\~району Тернопільської\~області своєму\~синові [PERSON] позивачу по справі, що стверджується копією заповіту, посвідченого зав. Гусятинської державної нотаріальної контори [PERSON] 19 червня 2012 року за реєстровим № 1695, який на день смерті не змінений і не скасований. 16 серпня 1998 року помер [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №072841 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Гусятинської райдержадміністрації Тернопільської області 17 серпня 1998 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і житловий будинок з господарськими будівлями\~і спорудами,\~що розташований\~в смт.\~Гусятин по вул. Миру, 25, Гусятинського району, Тернопільської області. 02 серпня 2000 року за заявою [PERSON] та [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину Гусятинською державною нотаріальною конторою до майна померлого [PERSON] була заведена спадкова справа №518/2000 рік. Того ж дня до цієї спадкової справи долучено заяву дружини спадкодавця [PERSON] про відмову від одержання обовязкової частки у спадщині та заяву [PERSON], та [PERSON] про включення в свідоцтво про право на спадщину за заповітом сина спадкодавця - [PERSON]. 02 серпня 2000 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) розміром 2,23 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться в колективній власності с/с «ЗБРУЧ, село Вільхівчик, Гусятинського району Тернопільської області, за реєстровим №1002, в рівних частках по 1/3 частці кожному. Проте, [PERSON] державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що належало [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно на імя спадкодавця, що підтверджується довідкою інформаційного характеру, виданою державним нотаріусом Гусятинської державної нотаріальної контори 18.07.2018 року за №910/02-14. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи те, що спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON] була прийнята спадкоємцем [PERSON], застосуванню підлягають правила ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог ст. 529 ЦК України 1963 року спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти, дружина і батьки померлого. Згідно із вимогами ст. ст. 548, 549 ЦК України, який діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління майном або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 553 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Відповідно до\~вимог ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевказані вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в смт.\~Гусятин по вул. Миру, 25, Гусятинського району Тернопільської області, загальною площею 109,3 м2, житловою площею 75,3 м2, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 16 серпня 1998 року. На підставі наведеного, ст. 392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 120, 548, 549, 553 ЦК УРСР від 1963 року та

Outcome: approved