Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду в квітні 2014 року з позовом до Мартинівської сільської ради гадяцького району Полтавської області. Просив визнати за ним право власності на самочинно переобладнаний будинок «А-1», прибудову «а1», прибудову «а2», гараж «Ж», сарай з погребом «З». В обгрунтування позову зазначив, що ним в 2003 році отримано дозвіл сільської ради на добудову веранди на належній йому земельній ділянці. У 2005 році він закінчив добудову веранди та збудував також гараж та сарай з погребом. Звернувшись до інспекції архітектурно-будівельного контролю щодо прийняття в експлуатацію добудованої веранди, сараю, гаражу та переобладнаного будинку отримав відмову до вирішення питання визнання права власності на самочинне будівництво у судовому порядку. Третя особа [PERSON] у серпні 2014 року звернулася з самостійними позовними вимогами щодо предмета спору. Просила визнати за нею право власності на ? частину самочинно переобладнаного будинку «А-1», прибудови «а1», прибудови «а2», гаража «Ж», сараю з погребом «З». В обгрунтування позовних вимог зазначила, що зазначене майно придбане в період шлюбу, тому є спільною сумісною власністю подружжя. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги частково та не заперечували проти задоволення позову третьої особи [PERSON] Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Не заперечували проти часткового задоволення позовних вимог [PERSON] Представник Мартинівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився. Але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представники інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області, відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства та будівництва Гадяцької райдержадміністрації, Гадяцького РВ управління державної служби з надзвичайних ситуацій України представників у судове засідання не направили, надали письмові заяви по суті позовних вимог. Заслухавши сторони та їх представників, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та повне задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. В ході судового розгляду встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу від 06.03.2001 року [PERSON] придбав будинок [ADDRESS]. Цього ж числа позивач придбав земельну ділянку площею 0,44 га для обслуговування та житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Рішенням виконавчого комітету Мартинівської сільської ради від 21 жовтня 2003 року №50 [PERSON] надано дозвіл на добудову веранди до житлового будинку. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] наявні самовільно переобладнані приміщення в житловому будинку, самочинні прибудови та господарські будівлі. Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку [ADDRESS] встановлено його відповідність вимогам надійної і безпечної експлуатації і можливість його безпечної експлуатації. Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] 12 серпня 1990 року зареєстрували шлюб у Бобрицькій сільській раді Гадяцького району. Рішенням Гадяцького районного суд Полтавської області від 10 січня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно відповіді відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства та будівництва Гадяцької райдержадміністрації самочинно здійснені переобладнання та добудови не суперечать державним будівельним нормам. Відповідно до висновків Гадяцького міжрайонного управління головного управління Держсанепідемслужби у Полтавській області, Гадяцької філії ПАТ «Полтаваобленерго», ПАТ «Гадячгаз» самочинне будівництво здійснено без порушень. Згідно ст.. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 70 Сімейного кодексу України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: partial