Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 500 грн., та моральну шкоду у розмірі 3000 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 23.07.2013 р. він разом з відповідачем уклали договір позики у формі розписки. У відповідності до цього договору позивач передав відповідачеві грошову позику в розмірі 500 грн., які остання повинна була повернути до 23.10.2013 р. Увесь час з моменту встановлення даних правовідносин і до моменту звернення в суд, позивач нагадував відповідачу про його обов'язок, неодноразово вмовляв сплатити борг проте, до цього часу борг не повернутий. Позивач у судове засідання з'явився та надав пояснення відповідно вищевикладеному. Крім цього зазначив, що відповідачка [PERSON] частково сплати йому суму боргу у розмірі 200 грн. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду спору повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.07.2013 р. [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти у розмірі 500 грн., які зобов'язалася повернути в строк до 23.10.2013 р., що підтверджується відповідною розпискою [PERSON] оригінал якої залучений до матеріалів справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем і відповідачем був укладений договір позики відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що [PERSON] всупереч укладеного з [PERSON] договору позики до 23.10.2013 р. повернула позику частково, а саме повернула грошові кошти у розмірі 200 грн. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити частково вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 300 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] моральної шкоди, то суд приходить до наступного висновку. У відповідності із ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За положенням статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Як роз'яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4,під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, суд визнає факт заподіяння моральної шкоди діями відповідача [PERSON], а саме часткового не повернення боргу у продовж 3 років, проте враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 грн. завищеними, їх розмір не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. Так, позивачеві були спричинені моральні страждання, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм, що змусило звертатися до суду за захистом своїх порушених прав, проте інших доказів на підтвердження немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, істотності змін в житті, тощо) до суду не надано, а тому

Outcome: partial