Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з ушкодженням здоров'я. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримала позов [PERSON], та просив суд стягнути з відповідача ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» - 243 000 гривень, у відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з ушкодженням здоров'я. У судовому засіданні представник відповідача ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»- Харитонова М.О. позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з ушкодженням здоров'я, не визнала, та просила суд у задоволені позовних вимог - відмовити. Дослідивши надані суду письмові докази, вислухавши сторони, суд прийшов до висновку про те, що позов [PERSON] до ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з ушкодженням здоров'я, - підлягає задоволенню частково, за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] більше 16 років пропрацював на підприємстві - відповідача в шахті «Фрунзе» з 12.01.1996 по 03.10.2012 року по професії - підземним підривником. Працюючи у Відповідача в умовах виробництва, з перевищенням показників шкідливих факторів за вищевказаною професією, яка в наступному стала основною та відповідальною за розвиток у мене професійних захворювань. 26 червня 2012 року (протокол № 1180) Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини мені було встановлено діагноз: Хронічний бронхіт першого ступеню, радикулопатія шийна і попереково-крижова з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м'язово-тонічним синдромами, виражений периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двостороннього плечолопаткового пері артрозу, другого ступеню, деформуючого артрозу ліктьових та колінних суглобів першого - другого ступеню. За висновком медико-соціальної експертної комісії 02.10.2012 року позивачу [PERSON] було встановлено первинно 30% втрати професійної працездатності. 20% по радикулопатії, 10% по хронічному обструктивному захворюванню легень, при наступному переогляді в стані здоров'я покращення не відбулося, тому було підтверджено на безстроковий термін 30% втрати професійної працездатності, з встановленням протипоказань: уникати переохолодження, несприятливий мікроклімат, пил, вимушена поза, важка праця. За фактом встановлення хронічного професійного захворювання, відповідачем проведено розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання, про що 01.08.2012 року, складено акт № 25. Відповідно пункту 17 акту розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання № 25 від 01.08.2012 року причиною отримання профзахворювань визначено роботу в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме запиленості повітря робочої зони та фізичного перевантаження - вміст вільного двоокису кремнію - від 4.2 до 8.0 мг/м3 при нормі 2.0 мг/м3, вимушені нахили корпусу за зміну 157 - 368 при допустимих 51 - 100, маса вантажу, що підіймається вручну 36 - 40 кг при нормі 30 кг. Згідно Санітарно - гігієнічної характеристики умов праці від 05.03.2012 року за № 2/2 - 11 - З - 0458 на робочому місці позивача, в період його роботи у відповідача, встановлено перевищення норм праці в декілька разів. В пункті 19 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 25 від 01.08.2012 року встановлено порушення вимог ст.13 Закону України «Про охорону праці» та ст.153 Кодексу Законів про Працю України, з боку підприємств на яких працював позивач, у тому числі і відповідача ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка». Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні - [PERSON], в обґрунтування позовних вимог позивача пояснив суду, що позивач [PERSON] щоденно змушений переносити хронічні фізичні страждання так його турбують болі в шийному відділі хребта, частий біль в поперековому відділі з віддачею в тазовий пояс, з іррадіацією в праву ногу, його постійно непокоїть біль в грудній клітці, турбує утруднене дихання, виникають напади задухи по декілька разів на добу, приступи загострюються вранці та ввечері, при фізичних навантаженнях, зміні погоди, в результаті чого він відчуває слабкість всього організму, непокоять головні болі та запаморочення. Позивач прикладає багато зусиль для відновлення та підтримання залишкового відсотку працездатності. В зв'язку з проблемами в суглобах він не має змоги тримати предмети навіть невеликої важкості, ходити на невелику відстань, повноцінно фізично займатися. По причині приступів кашлю позивач не має можливості вести активне життя, як раніше виконувати побутові справи по дому, для нього навіть незначні фізичні навантаження ініціюють приступи задухи, він не має змоги вдихнути повітря, бо йому важко нахилятися, повертатися, довго рухатися, так як виникає задишка та гострі болі в грудях, в результаті він відчуває постійний дискомфорт, постійно приймає медикаменти, бо постійно хворіє простудними захворюваннями, його непокоять хрипи, важко дихати, швидко втомлююсь. Все вищевказане завдає позивачу нервові потрясіння, оскільки це загальновідомий факт, втрата здоров'я, викликає в нього відчуття неповноцінності та безпорадності. Перебуваючи тривалий час на лікуванні, позивач втратив домашній затишок і звичні нормальні життєві зв'язки. Все це призводить до вимушених змін і порушень в його життєвих, особистих, побутових і виробничих відносинах. Додаткових моральних страждань та переживань спричиняє той факт, що по висновку лікарів позивачу, для підтримання свого стану здоров'я, рекомендовано амбулаторне та стаціонарне лікування в період загострення, санаторно-курортне лікування (Хмільник, Приморськ, Бердянськ) в теплий період року, приймати препарати, уникати переохолодження, що вимагає від нього додаткових зусиль для продовження активного життя та підтримання в належному стані здоров'я. Той факт, що позивач має захворювання, які за визначенням є професійними, проходить періодичне лікування, підтверджено медичними документами: випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 3339/914 від 08.10.2010 року, виписним епікризом № 2136 із медичної картки денного стаціонару поліклініки від 27.11.2010 року, медичним висновком Українського НДІ промислової медицини № 1180 від 26.06.2012 року, виписним епікризом №1391/686 від 02.07.2012 року, із медичної картки № П-1142 стаціонарного хворого від 21.03.2013 року, виписним епікризом №3740/1047 від 09.10.2013 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме з вини відповідача, який порушував норми з безпеки праці та не забезпечив безпечні умови праці, позивач [PERSON] частково втратив працездатність, в зв'язку з чим, йому була спричинена моральна шкода. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частиною першою ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покла-дається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, оскільки позивач [PERSON] отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна йому моральна шкода впливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Приймаючи рішення, суд керується рішенням Конституційного суду від 27.01.2004 року № 1-рп/2004 року - громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної пра цездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Від повідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпі лому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, завдають йому моральні і фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і відчуває значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності. Крім того, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 08.10.2008 р. № 20-рп/2008 року зазначив: що громадянам України надано право на підставі ст.1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповно важеного ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробниц тві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України. Відповідно до ст.46 Конституції України «Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової непрацездатності…» Відшкодування моральної шкоди, на яке позивач має право - є одним із видів соціального захисту. На час звернення позивача [PERSON] до відповідача з позовом до ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, а саме 03.10.2012 року, позивач вже не працював у відповідача ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка», що підтверджено записом у його трудовій книжці. Обставини, на які посилається позивач, як на підставу виникнення у нього права на відшкодування моральної шкоди виникли під час трудових відносин з відповідачем, при виконанні трудових обов'язків, а тому його право на відшкодування моральної шкоди, що виникло на підставі ст. 23-1 КЗпП України, регламентовано вимогами ст. 237-1 КЗпП України. Аналізуючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, та приймаючи до уваги те, що відповідач ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка», винен у виникненні у позивача хронічного професійного захворювання, що спричинило, як наслідок, заподіяння йому моральної шкоди, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до відповідача ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з ушкодженням здоров'я, такими, що підлягають задоволенню частково, оскільки, визначена позивачем сума відшкодування моральної шкоди не відповідна заподіяній, фактично, моральній шкоді, відносно втрати ним працездатності, вини підприємства відповідача, та з урахуванням періоду роботи саме на ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка». На думку суду, сума відшкодування моральної шкоди, з огляду на встановлені судом обставини справи, повинна бути відповідна фактично заподіяній моральній шкоді, з урахуванням таких обставин, як погіршення стану здоров'я позивача, фактично позбавлення його можливості продов ження працювати, свідчить про зміну звичного стану життя позивача, що призвело до моральних та фізичних страждань, потребуючих постійне, періодичне лікування в амбулаторних умовах та умовах стаціонару, що несе за собою додаткові страждання, життя по за сім'єю, з чого слід зробити висновок про те, що на користь [PERSON] слід стягнути у відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з ушкодженням здоров'я з ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» - 18 000 гривень. Відповідно до вимог ст.ст. 79, 80, 88 ЦПК України, з відповідача ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» - слід стягнути судовий збір, в розмірі 243 гривни 60 копійок.

Outcome: partial