Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лафорт» на його користь страхове відшкодування матеріальної шкоди в сумі 50 000,00 гривень; стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в сумі 60 381,73 гривень; стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в сумі 50 000 гривень; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лафорт» та з [PERSON] на його користь судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06 січня 2013 року приблизно о 17 годині 45 хвилин на регульованому перехресті вулиць Червоноткацька і Будівельників в м. Києві сталася ДТП з участю автомобіля Honda CR-V, державний номер [NUMBER], під його керуванням, належному йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], та автомобіля ЗАЗ-ДЕУ, державний номер [NUMBER] під керуванням відповідача - водія [PERSON] Вказана пригода сталася в результаті порушення відповідачем [PERSON] пункту 16.6. Правил дорожнього руху України, який здійснюючи поворот ліворуч при дозволяючому рух (зеленому) сигналі світлофора не надав перевагу в русі автомобілю Honda CR-V, який рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення № 755/1151/13-п відповідача [PERSON] визнано винним у зазначеній ДТП. В результаті ДТП йому з вини відповідача [PERSON] завдано матеріальну шкоду в зв'язку з пошкодженням автомобіля Honda CR-V, яка складається із: суми необхідної для відновлювального ремонту автомобіля 108 801,73 гривень, що підтверджується звітом № 027/13 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Honda CR-V, державний номер [NUMBER] від 26 лютого 2013 року, складеного ФОП [PERSON]; витрат на складання Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 027/13 від 26 лютого 2013 року в сумі 850 гривень, що підтверджується актом виконаних робіт за Договором № 027/13 від 26 лютого 2013 року та квитанцією № 027/13 від 14 лютого 2013 року; витрат на сплату послуг евакуатора з доставки автомобіля до місця його проживання та потім до місця проведення відновлювального ремонту автомобіля в сумі 730 гривень, що підтверджується квитанціями № 006143 від 06 січня 2013 року на суму 400 гривень і № 006142 від 10 січня 2013 року на суму 330 гривень. Загальна сума матеріальної шкоди складає 110 381, 73 гривень. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3245258 від 29 травня 2012 року відповідач [PERSON] застрахував належний йому транспортний засіб ЗАЗ-ДЕУ, державний номер [NUMBER] в разі заподіяння шкоди третім особам під час ДТП. Відповідачем ПрАТ «СК «Лафорт» 08 січня 2013 року були отримані від нього повідомлення про подію, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виданого СК «Лафорт», копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копія полісу страхування, копія паспорту громадянина України, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного коду. 14 лютого 2013 року відповідачем ПрАТ «СК «Лафорт» були отримані від нього заява про отримання страхового відшкодування, довідка про ДТП, копія його посвідчення водія, заява з проханням надати довідку про суму відшкодування, нараховану до виплати йому, а також про загальний розмір заподіяної шкоди, нарахований експертною установою відповідача. Отже, 14 лютого 2013 року страхова компанія мала всі документи, визначені ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та зобов'язана була не пізніше 16 травня 2013 року виплатити його. Однак, будь-яких рішень та повідомлень з часу ДТП та отримання заяви ПрАТ «СК «Лафорт» на його адресу не направляло, суму страхового відшкодування на зазначений у заяві про отримання страхового відшкодування рахунок йому не перерахувало. Відповідач [PERSON] його пропозицію відшкодувати в добровільному порядку суму відновлювального ремонту пошкодженого з його вини автомобіля, не покриту страховим полісом, відхилив. Статтею 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умовами п. 4 страхового полісу № АВ/3245258 від 29 травня 2012 року встановлено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно п. 12.1. ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. За умовами п. 5 страхового полісу № АВ/3245258 від 29 травня 2012 року розмір франшизи становить нуль. Відповідно до звіту № 027/13 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Honda CR-V, державний номер [NUMBER] від 26 лютого 2013 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 108 801,73 гривень, з якої 50 000,00 гривень ( з урахуванням франшизи - 0,00 гривень) зобов'язано сплатити ПрАТ «СК «Лафорт» на його користь. Таким чином, відповідач [PERSON] повинен відшкодувати йому матеріальну шкоду в сумі 60 381,73 гривень, яка складається з: - 58 801,73 гривень вартості відновлюваного ремонту автомобіля (108 801,73 гривень - 50 000 гривень); - 850 гривень витрат на складання Звіту про оцінку вартості матеріального збитку; - 730 гривень витрат на сплату послуг евакуатора з доставки автомобіля до його місця проживання та потім до місця проведення відновлювального ремонту автомобіля. Крім того, з вини відповідача [PERSON], яка полягає у його безвідповідальному ставленні до своїх обов'язків під час керування засобом підвищеної небезпеки, що спричинило ДТП, йому завдана моральна шкода, яка полягає в негативних наслідках немайнового характеру, а саме: у пережитому в ДТП переляку, нервовому струсі, моральних стражданнях та переживаннях через завдання переляку та психологічної травми неповнолітнім дітям ( 5 і 17 років), які знаходилися під час ДТП в салоні його автомобіля та отримали тілесні ушкодження, а також у моральних стражданнях та переживаннях через пошкодження власного автомобіля, погіршення його технічного та естетичного стану, у неможливості користуватись ним протягом чотирьох місяців, у побутових незручностях, що вникли внаслідок цього, у додаткових зусиллях для організації свого життя, у відсутності коштів для відновлення пошкодженого автомобіля, у витратах часу та грошових коштів на організацію ремонту автомобіля та захист своїх порушених прав. Визначаючи розмір моральної шкоди він виходить з таких міркувань. Неможливість користування автомобілем відбувались у період дуже холодної та сніжної зими, низька температура повітря та сніг тривали до кінця березня. Під час дуже несприятливих погодних умов була порушена організація його життя і його родини, які щоденно використовували автомобіль для проїзду до дитячого садочка молодшого сина, потім до місця роботи дружини і його. Він використовував автомобіль протягом робочого дня у службових цілях. У вихідні дні була втрачена можливість здійснювати покупки продуктів харчування та інших необхідних для життя товарів у звичних для нього та його родини торгових мережах. Неможливість користування пошкодженим автомобілем вимусила його звертатись з проханням до родичів та знайомих з автомобілями, для можливості добратися до своїх робочих місць, для здійснення покупок на наступний тиждень у вихідні. Для відправлення молодшого сина до дитячого садочку користувався послугами таксі. Молодший син, якому п'ять років, в цей період часто хворів, добиратись до лікарень без автомобіля доставляло багато фізичних та нервових зусиль для нього та дитини. В результаті ДТП автомобіль втратив товарну вартість, яка складає 10 635,79 гривень та підтверджується звітом № 027/13 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Honda CR-V, державний номер [NUMBER] від 26 лютого 2013 року, складеного ФОП [PERSON], що завдало додаткових моральних страждань зважаючи на те, що автомобіль був новим (2010 року випуску) та ще знаходився на гарантійному обслуговуванні. Обставиною, яка збільшує розмір моральної шкоди, завданої відповідачем [PERSON] є те, що він уклав договір страхування з відповідачем ПрАТ «СК «Лафорт», яке вже на дату його укладення не виконувало обов'язки перед своїми клієнтами та не сплачувало страхові виплати, утім відповідач [PERSON] не пересвідчився такими обставинами. Неплатоспроможність страхової компанії, відсутність її за юридичною адресою, численні боргові зобов'язання перед іншими кредиторами свідчать про втрату ним надії на отримання страхового відшкодування у найближчі роки. Також обставиною, яка збільшує розмір моральної шкоди, завданої відповідачем [PERSON] є те, що відповідач не намагався у добровільному порядку хоча б часткового відшкодувати завдану матеріальну шкоду йому, навпаки відмовляється від її сплати. Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, розмір моральної шкоди, завданої йому, у вигляді компенсації в грошовій сумі становить не менше 50 000 гривень, у тому числі: за порушення права власності - 5000 гривень; за неможливість тривалий час користуватися пошкодженим автомобілем - 5000 гривень; за нервовий стрес , що виник під час зіткнення автомобілів - 5000 гривень; за фізичну біль та пошкодження, що виникли внаслідок ДТП - 5000 гривень; за порушення нормального психічного стану, спричинене ухиленням відповідача від добровільного відшкодування шкоди - 5000 гривень; за втрату товарної вартості майна 10 635,79 гривень; за укладання договору страхування із неплатоспроможною страховою компанією 10 000 гривень; за відрив від повсякденних занять у зв'язку з виконанням різноманітних процедур, пов'язаний із зверненням за захистом свого права до суду - 5000 гривень. В подальшому 13 червня 2013 року до Дніпровського районного суду м. Києва позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 104,105), яка яка ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 червня 2013 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судових засідань, прийнята до розгляду у відповідності до вимог ст. 31 ЦПК України, як заява про збільшення розміру позовних вимог. Згідно заявлених вимог, позивач просив суд: стягнути з [PERSON] на його користь додатково матеріальну шкоду в сумі 22 255,01 гривень. 02 грудня 2013 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява від позивача [PERSON] про зменшення розміру позовних вимог (а.с.204-207), яка ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2013 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судових засідань, прийнята до розгляду у відповідності до вимог ст. 31 ЦПК України, як заява про зменшення розміру позовних вимог. Відповідно до заявлених вимог, позивач просить суд: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лафорт» на його користь страхове відшкодування матеріальної шкоди в сумі 50 000,00 гривень; стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в сумі 66 970,80 гривень; стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в сумі 50 000 гривень; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лафорт» та з [PERSON] на його користь судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що в результаті ДТП йому з вини відповідача [PERSON] завдано матеріальну шкоду в зв'язку з пошкодженням автомобіля Honda CR-V, яка складається з: - витрат, які він зробив для часткового відновлення свого порушеного права, на загальну суму 82 500 гривень, що підтверджується рахунком на передоплату ремонту автомобіля № 1746 від 28 лютого 2013 року на суму 30 000,00 гривень; чеком № 6283 від 28 лютого 2013 року про сплату передоплати за ремонт автомобіля на суму 30 000,00 гривень; рахунком на передоплату ремонту автомобіля № 3957 від 29 квітня 2013 року на суму 52 500,00 гривень, чеком №6865 від 29 квітня 2013 року про сплату передоплати за ремонт автомобіля на суму 52 500,00 гривень, актом виконаних робіт № АМЛ00001036 від 29 квітня 2013 року на суму 79 490,55 гривень; актом виконаних робіт № АМЛ00002778 від 21 травня 2013 року на суму 138,24 гривень; актом виконаних робіт № АМЛ00002399 від 03 червня 2013 року на суму 2 871,21 гривень; звітом № 027/13 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Honda CR-V державний номер [NUMBER] від 26 лютого 2013 року, складеного оцінювачем [PERSON]; - збитків, пов'язаних з втратою товарної вартості пошкодженого автомобіля, в сумі 10 635,79 гривень, що підтверджується звітом № 027/13 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Honda CR-V державний номер [NUMBER] від 26 лютого 2013 року, складеного оцінювачем [PERSON]; - витрат на складання Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 027/13 від 26 лютого 2013 року в сумі 850 гривень, що підтверджується актом виконаних робіт за договором № 027/13 від 26 лютого 2013 року та квитанцією № 027/13 від 14 лютого 2013 року; - витрат на сплату послуг евакуатора з доставки автомобіля до місця його проживання та потім до місця проведення відновлювального ремонту автомобіля в сумі 730 гривень, що підтверджується квитанціями № 006143 від 06 січня 2013 року на суму 400 гривень і № 006142 від 10 січня 2013 року на суму 330 гривень; - витрат, які він мусить зробити для відновлення порушеного права в сумі, необхідній для відновлювального ремонту автомобіля 21 905,01 гривень, що підтверджується звітом № 027-1/13 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Honda CR-V державний номер [NUMBER] від 28 травня 2013 року, складеного оцінювачем [PERSON]; - витрат на складання Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 027-1/13 від 28 травня 2013 року в сумі 350 гривень, що підтверджується актом виконаних робіт за договором № 027-1/13 від 17 травня 2013 року та квитанцією № 027-1/13 від 17 травня 2013 року. Загальна сума матеріальної шкоди складає 116 970,80 гривень. 27 грудня 2013 року позивачем до Дніпровського районного суду м. Києва було подано заяву, в яких позивач просив суд: роз'єднати позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди та позовних вимог [PERSON] до ПрАТ «СК «Лафорт» про стягнення страхового відшкодування, поєднаних в одному провадженні у самостійні провадження, оскільки їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 грудня 2013 року було роз'єднано поєднані в одному провадженні у справі № 755/11457/13-ц за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лафорт» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у самостійні провадження вимоги позивача [PERSON] в частині пред'явлених позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лафорт» про стягнення страхового відшкодування. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, заяв про збільшення та зменшення позовних вимог та у письмових поясненнях до позову, просили позов задовольнити. Додатково позивач пояснив, що після його звернення до ПрАТ СК «Лафорт» з заявою про настання страхового випадку, на замовлення останньої, був проведений огляд його транспортного засобу для визначення розміру заподіяних збитків. Даний огляд був проведений поверхнево, оскільки існувала заборона слідчих органів про проведення будь-яких ремонтних робіт транспортного засобу, у зв`язку з порушеною кримінальною справою. В подальшому, він звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. При цьому, йому в усній формі було повідомлено, що відповідно до висновку експертизи, розмір матеріального збитку перевищує ліміт відповідальності страхової компанії, у зв`язку з чим вони не будуть повторно проводити огляд транспортного засобу, після надання дозволу слідчих органів. На його письмову заяву про надання довідки про суму відшкодування, нараховану для виплати, та про загальний розмір шкоди, відповіді він не отримав, як і не отримав копії висновку експертної організації, яка за замовленням ПрАТ СК «Лафорт» надавала висновок про вартість матеріального збитку. У зв`язку з такими обставинами, ним було замовлено проведення звіту про оцінку вартості матеріального збитку у ФОП [PERSON], та 26 лютого 2013 року був наданий відповідний звіт. При цьому, під час первісного огляду транспортного засобу, оцінювачем [PERSON] було зазначено, що якщо під час проведення ремонту будуть виявлені приховані дефекти, про це слід повідомити оцінювача з метою складання додаткового акта. Відповідач [PERSON] був присутній при даному огляді та підписав акт технічного стану автомобіля. В подальшому, під час проведення відновлюваних робіт, в квітні-травні 2013 року, були виявлені додаткові (приховані) дефекти, про що був повідомлений оцінювач [PERSON] та було призначено додатковий огляд автомобіля, на даний огляд відповідач не з`явився. Відновлювані роботи на підставі першого звіту №027/13 від 26 лютого 2013 року були проведені на загальну суму 82500 гривень, в той час як спеціалістом був визначений розмір матеріального збитку в розмірі 108801,73 гривні. Зазначена сума зменшилась за рахунок використання неоригінальних запчастин, з метою здешевлення ремонту, оскільки грошових коштів він не мав. Ремонтні роботи на підставі другого звіту № 027-1/13 від 28 травня 2013 року проведені не були, у зв`язку з відсутністю грошових коштів, та у відповідності до п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України це є збитками які він мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач пояснив, що вартість матеріального збитку по висновку експерта [PERSON] становила трохи більше 70 000 гривень. Ним через мережу магазинів Інтернет був проведений аналіз вартості основних запчастин які надає позивач. Так, різниця в ціні основних запчастин по першому звіту становить 15 793,73 гривні, по другому, реально відремонтувати автомобіль коштує 5 471 гривня, різниця 12 640,15 гривень, по іншому, де сума вказана 2 763,69 гривень, реально відремонтувати за 1 677,13 гривень. Тобто, запчастини можна було придбати набагато дешевше, ніж вказано у звітах, які надані позивачем. Також, ним на другий день після ДТП, було оглянуто автомобіль позивача та виявлено, що багато запчастин, які на даний час підлягають нібито заміні, були не пошкоджені, про що є відповідне відео. Так, катафот заднього бамперу не був ушкоджений. Також, у документах на ремонт зазначено багато матеріалів та робіт, які викликають сумніви, це такі як кількість серветок, ґрунтовки, рукавички, фільтри від пилу, респіратор з клапаном, валик паперовий. Також, зазначено і рідина охолоджувальна і антифриз, але це є одним і тим самим. Також, в пункті роботи та виконавці зазначено: передня панель заміна, але в запчастинах її не має; прибирання автомобіля, але чому він повинен за це платити. У зв`язку з наведеним, йому не зрозуміло звідки брались як суми за запчастини так і обсяги робіт. Також, не погоджується з квитанціями на надання послуг евакуатора. По першій квитанції на суму 450 гривень, проїхали 150 метрів, по другій квитанції на суму 330 гривень проїхали 12 км. Він повністю не погоджується з висновками, які зробив спеціаліст [PERSON], оскільки він суттєво різниться по сумі, від висновку [PERSON] Також, повністю не визнає моральну шкоду, оскільки, він, його вагітна дружина та дитина, також постраждали в ДТП. Представник відповідача [PERSON] пояснив, що позивач у заяві про зменшення розміру позовних вимог зазначає, що його витрати, які він зробив для часткового відновлення свого порушеного права становлять 82500 гривень. Однак частково ці рахунки були і по виконанню тих робіт, які були зафіксовані в додатковому акті, і ці роботи проводилися після сплати 25 травня 2013 року, так як роботи додатково проводилися 03 червня 2013 року. Позивач погодився на проведення виконання робіт, то звичайно він не має права вимагати відшкодування шкоди в сумі 21 905 гривень 01 копійка. Вважає, що зазначена сума не доведена, так як вона не підтверджена доказами, а саме квитанціями про сплату цих витрат. Частково ці роботи були виконані, що випливає з акту виконаних робіт від 03 червня 2013 року. Також, позивачем була завищена вартість транспортування транспортного засобу, оскільки транспортувати автомобіль можливо один раз. Також, вважає необґрунтованими вимоги про стягнення збитків у зв`язку з втратою товарної якості пошкодженого автомобіля, оскільки не підтверджено, що автомобіль було відремонтовано до того стану, який вимагає його нормальне функціонування. Також, не погоджується з додатковим звітом на суму 21 905,01 гривня, оскільки проводились роботи по відновленню автомобіля, і ці роботи були частково виконані, що не може свідчити про достовірність доказів в цій частині і проведенні оплати. Якщо говорити про реальну оплату в сумі 82 500 гривень, то ця сума є реальною, а ті роботи які фактично були виконані за рахунок цього, але включені [PERSON] у додатковий звіт, то не можна говорити, що ці витрати являються обґрунтованими. У зв`язку з чим і витрати на проведення цієї оцінки в сумі 350 гривень не є обґрунтованими, оскільки [PERSON] нічого не заважало при проведенні первісного огляду встановити і ці пошкодження. Також, він не погоджується з розміром моральної шкоди, оскільки вона не є розумною, а посилання на те, що відповідач повинен був перевірити діяльність страхової компанії є абсурдним. Також, відповідач пропонував мирно врегулювати спір, але погодження не було. Висновки спеціалістів, і [PERSON] і [PERSON], не можуть бути належними доказами, так як необхідно було провести судову експертизу з визначення матеріального збитку. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 06 січня 2013 року о 17 годині 45 хвилин на регульованому перехресті вул. Червоноткацька - вул. Будівельників в м. Києві між автомобілем «Хонда», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «Деу», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2013 року [PERSON] було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосувано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень 00 копійок на користь держави (а.с.7). На даний час постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2013 року не скасована та набрала законної сили. За нормою частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Honda CR-V», державний номер [NUMBER] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.11). Згідно довідки ВДАІ Дніпровського РУ ГУ МВС України, внаслідок ДТП 06 січня 2013 року автомобіль «Honda CR-V», державний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження: передня ліва частина автомобіля, розбитий передній бампер, в лівій частині деформовано переднє ліве крило, розбитий тримач переднього номерного знаку (а.с.13). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ЗАЗ Daewoo», д/н [NUMBER]. [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована відповідно до полісу № АВ/3245258, укладеного між ПрАТ «СК «Лафорт» та [PERSON], строком дії з 01 червня 2012 року по 31 травня 2013 року (а.с.8 ). 08 січня 2013 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Лафорт» з повідомленням про подію, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виданого СК «Лафорт» (а.с.9). 08 січня 2013 року відповідач звернувся до ПрАТ «СК «Лафорт» з повідомленням про подію, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виданого СК «Лафорт» (а.с.189). В подальшому 14 лютого 2013 року, [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Лафорт» із заявою про отримання страхового відшкодування, та про видачу довідки про суму відшкодування, нараховану до виплати, а також про загальний розмір заподіяної шкоди, нарахований експертною організацією (а.с.12, 15). 21 лютого 2013 року оцінювачем [PERSON] проведено огляд транспортного засобу Honda CRV державний номер [NUMBER] та складено акт технічного стану, де визначено пошкоджені деталі та характер пошкоджень. Також, в останньому зазначено, що в ході ремонту можливе виявлення скритих дефектів ходової частини, а також приховані дефекти (пошкодження), про які слід повідомити оцінювача з метою складання додаткового акту технічного стану (а.с.30-31). Відповідно до Звіту № 027/13 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Honda CRV державний номер [NUMBER] від 26 лютого 2013 року, складеного фізичною особою-підприємцем [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Honda CRV, державний номер [NUMBER] приймається на рівні вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення ВДВ та складає 119 437,52 гривень. Також, у даному Звіти визначено, що вартість відновлюваного ремонту становить 108 801 гривня 73 копійки, втрата товарної вартості - 10 635 гривень 79 копійок. (а.с.17-28). За складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 027/13 від 26 лютого 2013 року позивачем були понесені витрати у розмірі 850 гривень 00 копійок, що підтверджується актом виконаних робіт за договором № 027/13 від 26 лютого 2013 року та квитанцією № 027/13 від 14 лютого 2013 року (а.с.58-60). В той же час, позивачем були витрачені кошти для часткового відновлення транспортного засобу (проведено відновлювані роботи на підставі Звіту № 027/13 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Honda CR-V державний номер [NUMBER] від 26 лютого 2013 року, складеного оцінювачем [PERSON]) у розмірі 82 500 гривень, що підтверджується рахунком на передоплату ремонту автомобіля № 1746 від 28 лютого 2013 року на суму 30 000,00 гривень та чеком № 6283 від 28 лютого 2013 року про сплату передоплати за ремонт автомобіля на суму 30 000,00 гривень; рахунком на передоплату ремонту автомобіля № 3957 від 29 квітня 2013 року на суму 52 500,00 гривень та чеком №6865 від 29 квітня 2013 року про сплату передоплати за ремонт автомобіля на суму 52 500,00 гривень; актом виконаних робіт № АМЛ00001036 від 29 квітня 2013 року на суму 79 490,55 гривень; актом виконаних робіт № АМЛ00002778 від 21 травня 2013 року на суму 138,24 гривень; актом виконаних робіт № АМЛ00002399 від 03 червня 2013 року на суму 2 871,21 гривень (а.с.209-215). 23 травня 2013 року оцінювачем [PERSON] проведено додатковий огляд транспортного засобу Honda CRV державний номер [NUMBER] та складено акт технічного стану, де визначено пошкоджені деталі та характер пошкоджень (а.с.118-119). Відповідно до Звіту № 027-1/13 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Honda CRV, державний номер [NUMBER] від 28 травня 2013 року, складеного фізичною особою-підприємцем [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Honda CRV, реєстраційний номер [NUMBER] приймається на рівні вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення ВДВ та складає 21 905,01 гривень (а.с.106 - 117). За складання Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 027-1/13 від 28 травня 2013 року позивачем були понесені витрати у розмірі 350 гривень 00 копійок, що підтверджується актом виконаних робіт за договором № 027-1/13 від 17 травня 2013 року та квитанцією № 027-1/13 від 17 травня 2013 року (а.с.130-132). Судом достовірно встановлено, не спростовано стороною відповідача, що відновлювані роботи на підставі Звіту № 027-1/13 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Honda CRV, державний номер [NUMBER] від 28 травня 2013 року, складеного фізичною особою-підприємцем [PERSON], позивачем проведені не були. Крім того, позивачем були понесені витрати на сплату послуг евакуатора з доставки автомобіля до місця проживання позивача та до місця проведення відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 730 гривень, що підтверджується квитанціями № 006143 від 06 січня 2013 року на суму 400 гривень та № 006142 від 10 січня 2013 року на суму 330 гривень (а.с.61). Таким чином, надані суду позивачем письмові докази з визначення розміру матеріальної шкоди, свідчать про те, що загальний розмір такої матеріальної шкоди, завданої позивачу становить 116 970 гривень 80 копійок та складається з: 1) вартість часткового проведеного відновлюваного ремонту транспортного засобу - 82500 гривень; 2) збитки, пов`язані з втратою товарної вартості пошкодженого транспортного засобу - 10 635 гривень 79 копійок (визначені в Звіті № 027/13 від 26 лютого 2013 року); 3) витрати за складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 027/13 від 26 лютого 2013 року та № 027-1/13 від 28 травня 2013 року - 1 200 гривень 00 копійок; витрати на послуги евакуатора - 730 гривень; витрати, які позивач мусить зробити для відновлення свого порушеного права - 21 905 гривень 01 копійка (встановлені Звітом № 027-1/13 від 28 травня 2013 року). Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 14 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Як передбачено п.22.1 ст. 22 цього ж Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого, що також відповідає умовам укладеного Полісу АВ/3245258, обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «СК «Лафорт». Як встановлено судом, станом на день розгляду справи, ПрАТ «СК «Лафорт» не надало [PERSON] будь-якої відповіді на заяви про отримання страхового відшкодування, та про видачу довідки про суму відшкодування, нараховану до виплати, а також про загальний розмір заподіяної шкоди, нарахований експертною організацією, а також не здійснило виплату страхового відшкодування. Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини першої та другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтею 1194 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За вимог ст. 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і також якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз`яснено в п. 14. Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). В пункті 16 цієї ж Постанови роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З урахуванням вищевикладеного, розмір матеріальної шкоди, яка має бути відшкодована відповідачем позивачу, з урахуванням ліміту відповідальності, який визначено полісом Полісу АВ/3245258, обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «СК «Лафорт», становить 66 970 гривень 80 копійок (116 970 гривень 80 копійок - 50 000 гривень). Аналізуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 66 970 гривень 80 копійок є обґрунтованими, знайшли своє підтвердженні в судовому засіданні, оскільки складаються з витрат, які зазнав позивач у зв`язку із пошкодженням його майна та витрат, які він мусить зробити для відновлення свого порушеного права, доведені належними та допустимими доказами, та підлягають задоволенню. Заперечення ж відповідача, щодо завищення позивачем вартості робіт, послуг та запчастин, в тому числі з посиланням на висновок спеціаліста [PERSON], який не був наданий на вимогу суду, що ставить під сумнів його проведення та не дає можливість суду оцінити зазначений висновок, не спростовують надані позивачем Акти виконаних робіт по проведенню відновлюваних робіт транспортного засобу, який належить позивачу та був пошкоджений в результаті дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої визнано відповідача. Крім того, з урахуванням вимог ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України та принципу диспозитивності, суд не вирішує питання про передачу особі, відповідальній за шкоду, після відшкодування збитків пошкоджені запчастини автомобіля, що підлягають заміні, оскільки відповідач не звертався до суду з відповідною заявою. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень, то суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. В обґрунтування даних вимог, позивач посилається на те, що ним були перенесені душевні, моральні страждання, пережитий нервовий стрес, позивач не мав можливості користуватися своїм автомобілем за власними потребами та потребами своєї родини, у зв'язку з чим він змушений був користуватися послугами таксі або родичів, які мають власне авто. Крім того, під час ДТП його дітям були завдані тілесні ушкодження. З урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних та моральних страждань, негативних наслідків від отриманих хвилювань, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 10 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 784 гривень 41 копійки. Аналізуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог [PERSON], з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача 66 970 гривень 80 копійок матеріальної шкоди, 10 000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди та судовий збір в сумі 784 гривні 41 копійки. Враховуючи наведене та

Outcome: partial