Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому посилаючись на своє право на спадщину як спадкоємця за законом після смерті батька - [PERSON], що мала місце [INFO], і смерті матері [PERSON], що мала місце [INFO], та на відмову нотаріуса видати йому свідоцтво про право на спадщину, просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 1,5 га, розташовану на території Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, належну його батьку [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №616018 від 12.05.2008 року. 30.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до того ж відповідача, в якому посилаючись на своє право на спадщину як спадкоємця за законом після смерті матері - [PERSON], що мала місце [INFO], та відмову нотаріуса видати йому свідоцтво про право на спадщину, просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 1,5 га та на земельну ділянку площею 0,5 га, які розташовані на території Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, належні [PERSON] згідно свідоцтв про право власності на нерухоме майно за індексними номерами 7676167 та 7675113 від 07.08.2013 року. Ухвалою суду від 14.05.2014 року вищевказані позови одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача об'єднано в одне провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги і пояснив, що рішенням 3-ї сесії 22 скликання Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району від 14.03.1995 року його батьку [PERSON] було надано у постійне користування земельну ділянку площею 1,5 га, розташовану на території Миколо-Гулаківської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства, та видано Державний акт на право постійного користування землею серії І-МК №007558 від 28.03.1995 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №109. До дня своєї смерті, що мала місце [INFO], батько використовував земельну ділянку за цільовим призначенням та здав документи для її приватизації. 12 травня 2008 року на підставі розпорядження Казанківської райдержадміністрації від 02.07.2007 року №357-р на ім'я батька було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №616018, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010801600457 в Казанківському відділі земельних ресурсів, згідно з яким останній зазначений власником земельної ділянки площею 1,50 га для особистого селянського господарства з кадастровим номером 4823684200:03:000:0018, розташованої на території Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району. Рішенням сесії 23 скликання Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району від 24.02.2000 року його матері [PERSON] було надано у постійне користування земельну ділянку площею 2,0 га, розташовану на території Миколо-Гулаківської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства, та видано Державний акт на право постійного користування землею серії ІІІ-МК №010390 від 29.12.2001 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №347. Розпорядженням Казанківської райдержадміністрації від 21.03.2002 року №88-р за заявою матері було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірі 2 га, якою вона користувалася на підставі згаданого Державного акта на право постійного користування землею від 29.12.2001 року. Розпорядженням Казанківської райдержадміністрації від 20.09.2012 року №770-р було затверджено технічну документацію щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано у власність його матері земельні ділянки площею 1,5 га та 0,5 га (ріллі) для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Миколо-Гулаківської сільської ради. Зазначені земельні ділянки були зареєстровані відділом Держземагенства у Казанківському районі 25.07.2013 року за кадастровими номерами: 4823684200:03:000:0212 (площа 1,5 га) та 4823684200:03:000:0213 (площа 0,5 га). [INFO] його мати [PERSON] померла, а 07.08.2013 року реєстраційною службою Казанківського РУЮ було здійснено державну реєстрацію вказаних земельних ділянок та видано два Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК №064162 та серії САК №064157. 17.12.2013 року він звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері. 09.04.2014 року отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом, до складу якого ввійшли грошові вклади на загальну суму 58836 грн. 47 коп., які належали матері і знаходилися на відповідних рахунках у відділені №1001/0101 Філії Миколаївського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» та Свідоцтво про право на спадщину за законом, до складу якого ввійшло майно (грошові вклади на загальну суму 1229 грн. 54 коп., які знаходилися на відповідних рахунках у відділені №1001/0101 Філії Миколаївського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України»), яке належало його батьку [PERSON], спадкоємцем якого після його смерті була дружина, а його мати [PERSON], яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових справ. У видачі Свідоцтва про право на спадщину законом на земельну ділянку, яка належала його батьку [PERSON], та на земельні ділянки, які належали його матері [PERSON], нотаріусом було відмовлено з посиланням на те, що останні за життя не набули права власності на вказані земельні ділянки, а тому ці ділянки не входять до складу спадкового майна, яке залишилось після їх смерті. Вважає, що відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії не відповідає чинному законодавству, тому просив задовольнити заявлені позовні вимоги і визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на зазначені вище земельні ділянки. Відповідач [PERSON] пред'явлені до неї позовні вимоги визнала і пояснила, що вона, як дочка, є спадкоємицею за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], але до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті матері, не зверталася, так як виявила бажання, щоб спадщину успадкував позивач [PERSON], який є її рідним братом. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ч.1, ч.2, ч.4 ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. В силу приписів ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до вимог ч.2, ч.3 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення 3-ї сесії 22 скликання Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району від 14.03.1995 року громадянину [PERSON] було надано у постійне користування земельну ділянку площею 1,5 га, розташовану на території Миколо-Гулаківської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства, і 28.03.1995 року йому було видано Державний акт на право постійного користування землею серії І-МК №007558, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №109. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.10.2007 року [PERSON] помер [INFO] у віці 75 років в селі Миколо-Гулак Казанківського району Миколаївської області. Не зважаючи на те, що згідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність громадянина [PERSON] була припинена внаслідок його смерті, 12 травня 2008 року (тобто після смерті фізичної особи) на підставі розпорядження Казанківської райдержадміністрації від 02.07.2007 року №357-р на ім'я померлого [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №616018, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010801600457 в Казанківському відділі земельних ресурсів, згідно з яким останній зазначений власником земельної ділянки площею 1,50 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 4823684200:03:000:0018, розташованої на території Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4800762752014 від 12.03.2014 року земельна ділянка площею 1,50 га з кадастровим номером 4823684200:03:000:0018 на ім'я [PERSON], пройшла державну реєстрацію 12.05.2008 року (після смерті фізичної особи і без зазначення реквізитів документа, що посвідчує особу). З матеріалів спадкової справи №113/2008 року вбачається, що 06.05.2008 року дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] звернулася в Казанківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті чоловіка, однак Свідоцтво про право на спадщину за законом їй не видавалось. Відповідно з рішенням Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району від 24.02.2000 року громадянці [PERSON] було надано у постійне користування земельну ділянку площею 2,0 га, розташовану на території Миколо-Гулаківської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства, і 29.12.2001 року їй було видано Державний акт на право постійного користування землею серії ІІІ-МК №010390, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №347. Розпорядженням Казанківської райдержадміністрації від 21.03.2002 року №88-р громадянці [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірі 2 га. Розпорядженням Казанківської райдержадміністрації від 20.09.2012 року №770-р було затверджено технічну документацію щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано у власність громадянці [PERSON] земельні ділянки площею 1,5 га та 0,5 га (ріллі) для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Миколо-Гулаківської сільської ради. 07 травня 2013 року секретарем виконкому Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району було за реєстраційним № 18 було посвідчено довіреність, якою [PERSON] уповноважила громадянку [PERSON] на здійснення представництва своїх інтересів в реєстраційній службі Казанківського районного управління юстиції. 25.07.2013 року відділом Держземагенства у Казанківському районі за громадянкою [PERSON] було зареєстровано земельні ділянки за кадастровими номерами: 4823684200:03:000:0212 (площа 1,5 га) та 4823684200:03:000:0213 (площа 0,5 га), розташовані на території Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.08.2013 року [PERSON] померла [INFO] у віці 72 років в селі Миколо-Гулак Казанківського району Миколаївської області. Не зважаючи на те, що цивільна правоздатність громадянки [PERSON] була припинена внаслідок її смерті (ч.4 ст.25 ЦК України), та 04.08.2013 року було припинено представництво громадянки [PERSON] за довіреністю від 07.05.2013 року (п.6 ч.1 ст.248 ЦК України), остання 07.08.2013 року звертається до реєстраційної служби Казанківського РУЮ із заявою про державну реєстрацію права власності громадянки [PERSON] на земельні ділянки і отримує два Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК №064162 та серії САК №064157 на ім'я [PERSON], яка померла [INFO]. З матеріалів спадкової справи №30/2013 року вбачається, що 17.12.2013 року син спадкодавця [PERSON] - [PERSON] звернувся в Казанківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері. 05 березня 2014 року нотаріусом Казанківської державної нотаріальної контори постановлено про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку розміром 1,5 га (кадастровий номер 4823684200:03:000:0212) та земельну ділянку розміром 0,5 га ( кадастровий №4823684200:03:000:0213), розташовані в межах території Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району, з посиланням на те, що за життя спадкодавець [PERSON] не набула права власності на вказані вище земельні ділянки, оскільки правовстановлюючі документи, а саме Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, були видані на ім'я спадкодавця вже після її смерті, а тому ці земельні ділянки не входять до складу спадкового майна, яке залишилось після її смерті. 08 квітня 2014 року нотаріусом Казанківської державної нотаріальної контори постановлено про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку розміром 1,50 га (кадастровий номер 4823684200:03:000:0212), яка розташована в межах території Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району, з посиланням на те, що за життя спадкодавець [PERSON] не набув права власності на вказану вище земельну ділянку, оскільки правовстановлюючий документ, а саме Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №616018, який був виданий Казанківської райдержадміністрацією Миколаївської області 12.05.2008 року (після смерті спадкодавця), і відповідно вона не входять до складу спадкового майна, яке залишилось після його смерті. 09 квітня 2014 року спадкоємець [PERSON] звернувся Казанківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті матері [PERSON], в якій зазначив, що на день смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається: 1) з грошових вкладів з належними відсотками та компенсаціями в Казанківському ТВБВ ПАТ «Державний ощадний банк України», що належали [PERSON], 2) з грошових вкладів з належними відсотками та компенсаціями в Казанківському ТВБВ ПАТ «Державний ощадний банк України», та коштів на депонентному рахунку відділу освіти Казанківської райдержадміністрації, що належали [PERSON], спадщину якого прийняла його дружина [PERSON], але не оформила своїх спадкових справ і померла. При цьому зазначено, що іншого спадкового майна після смерті спадкодавця не залишилось. Просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане вище спадкове майно: грошові вклади та гроші на рахунку. Згідно Витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №37118895 та №37118996 від 09.04.2014 проведено реєстрацію видачі спадкоємцю [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за законом на кошти (рухоме майно) у виді грошових вкладів в ПАТ «Державний ощадний банк України», в Казанківському ТВБВ №10014/0101 на загальну суму 58836 грн. 47 коп. (номер у спадковому реєстрі 55961124, спадкодавець [PERSON]) та Свідоцтва про право на спадщину за законом на кошти (рухоме майно) у виді грошових вкладів в ПАТ «Державний ощадний банк України», в Казанківському ТВБВ №10014/0101 та депонентному рахунку відділу освіти Казанківської РДА, на загальну суму 1229 грн. (номер у спадковому реєстрі 55961178, спадкодавець [PERSON]). Аналіз наведених доказів свідчить про те, що за життя спадкодавець [PERSON] набув право на отримання у власність земельної ділянки площею 1,5 га, розташованої на території Миколо-Гулаківської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства, якою він користувався на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-МК №007558 від 28.03.1995 року. Розпочату ним процедуру приватизації (набуття права власності) цієї ділянки не було завершено і він не набув право власності на неї, так як в силу вимог ч.1 ст.125 ЗК України (в редакції Закону від 25.10.2001 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем, документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Держану реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №616018 на ім'я [PERSON] було вчинено 12 травня 2008 року, тобто після його смерті, що мала місце [INFO]. Оскільки на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] до її складу не входило право власності на зазначену земельну ділянку, тому це право не перейшло до спадкоємця, якою була його дружина [PERSON], внаслідок чого воно не було успадкованим останньою за її життя і не може бути успадкованим спадкоємцями після її смерті, що унеможливлює визнання за позивачем [PERSON] права власності на зазначену земельну ділянку. За життя спадкодавець [PERSON] набула право на отримання у власність земельної ділянки площею 2,0 га, розташованої на території Миколо-Гулаківської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства, якою вона користувалася на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІІ-МК №010390 від 29.12.2001 року. Розпочату нею процедуру приватизації (набуття права власності) земельних ділянок площею 1,5 га та 0,5 га (ріллі) не було завершено і вона не набула право власності на них, так як в силу вимог ст.125 ЗК України (в редакції Закону 05.03.2009 року) право власності на земельну ділянку а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Державну реєстрація права власності громадянки [PERSON] на зазначені земельні ділянки було вчинено 07 серпня 2013 року, тобто після її смерті, що мала місце [INFO]. Оскільки на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] до її складу не входило право власності на зазначені земельні ділянки, тому це право не перейшло до спадкоємця, яким є її син [PERSON], внаслідок чого воно не може бути ним успадкованим, що унеможливлює визнання за позивачем [PERSON] права власності на зазначені земельні ділянки. За таких обставин суд приходе висновку про те, що вимоги позивача [PERSON] про визнання за ним в порядку спадкування за законом права власності на земельні ділянки, є безпідставними і задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору, належить віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed