Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь суму заборгованості у розмірі 36\~633 грн., а також судовий збір у сумі 1 152 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав відповідачу грошову позику в розмірі 31 000,00 грн. та 200 дол. США, а останній зобовязався її повернути. В порушення взятих на себе зобовязань по договору позики, не зважаючи на численні нагадування, відповідач ухиляється від повернення коштів. Тому, 20.11.2018 [PERSON] через засоби поштового звязку, рекомендаційним листом була направлена вимога про виплату боргу у сумі 31 000,00 грн. та 200 дол. США. Однак відповідач знову ухилився від повернення коштів, згідно з офіційним веб-сайтом ПАТ «Укрпошта», 24.11.2018 року відправлення [PERSON] не вручене під час доставки. Ухвалою судді від 25.03.2019 було відкрито провадження за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, де зазначає, що ним дійсно складено боргову розписку, відповідно до якої він має повернути [PERSON] грошові кошти у сумі 31 000,00 грн. та 200 дол. США. Проте у борговій розписці не було встановлено строку її виконання. Про направлення засобами поштового звязку вимоги про виплату боргу у сумі 31 000,00 грн. та 200 дол. США [PERSON] дізнався з позовної заяви, оскільки не отримував ніякого листа. Відповідач зазначає, що ніколи не заперечував проти повернення боргу, а отже, не порушував зобовязання та не мав на меті його невиконання. Вважає доцільним рахувати семиденний строк виконання обовязку з 01 квітня 2019 року, тобто з дня отримання копії позовної заяви [PERSON] Позивач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не зявився, про поважність причини неприбуття у судове засідання не повідомив. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою про відкладення судового засідання у звязку з зайнятістю у іншій справі. Неявка представника позивача не є підставою неявки у судове засідання позивача. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Враховуючи ту обставину, що вказана справа рорзглядається у порядку спрощеного провадження та визнання відповідачем позову, вважаю можливим розглянути її за відсудності позивача та його представника. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, проаналізувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, з урахуванням визнання позову відповідачем, приходить до наступного. 03 лютого 2017 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 31 000,00 грн. та 200 дол. США, що підтверджується розпискою від 03.02.2017 року, згідно з якою відповідач [PERSON] зобовязався повернути борг [PERSON] На момент подання позовної заяви грошові кошти не були повернуті. Відповідно ч. 1,2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526\~ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1статті 598\~ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, статтею 599\~ЦК України закріплено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до положень ч. 2ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Правилами ст.12 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1ст.\~533\~ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Частина 1 ст.530 ЦК України\~передбачає, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). До теперішнього часу відповідач [PERSON] борг, згідно з борговою розписки від 03.02.2017 не повернув. Статтею 610\~ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з правовою позицією, викладеної Верховним судом України в постанові № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. За таких обставин, враховуючи викладене, з урахуванням визнання позову відповідачем, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доведеними ті обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, тому вони підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача також стягується сума судового збору, сплачена ним при подачі позову до суду. Оскільки при поданні позову позивачем [PERSON] разом з позовом до суду була подана заява про забезпечення позову, у задоволенні якої судом було відмовлено, тому судовий збір підлягає стягненнюз відповідача, лише у сумі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial