Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до розписки від 20.08.2014 року відповідач взяв в борг кошти в сумі 142 800 грн. Згідно умов розписки кошти відповідач зобов'язався повернути до 12.12.2014 року, однак кошти останнім повернуті не були, в зв'язку з чим змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Тому позивач просив суд стягнути [PERSON] на його користь з 142 800 грн., відповідно до боргової розписки від 20.08.2014 року та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився. До суду направив заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, а також те, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що згідно боргової розписки від 20.08.2014 року відповідач [PERSON] взяв у борг в позивача [PERSON] кошти у розмірі 142 800 грн. та зобов'язався повернути їх до 12.12.2014 року. У порушення договору позики, відповідач своїх зобов'язань щодо повернення коштів позивачу, згідно боргової розписки не виконав, чим порушив права позивача, що підлягають захисту в судовому порядку. У зв'язку з зазначеним з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 142 800 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі були порушені вимоги договору позики, що спричинило виникнення заборгованості перед позивачем, а тому вимоги по даному позову підлягають до задоволення. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 224, 226, 525, 526, 625, 1046, 1047 ЦК України, та

Outcome: approved