Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Виноградівської міської ради Закарпатської області, у якій просить визнати за ним право власності на самочинно збудовану будівлю магазину, розташованого в [ADDRESS] , у зв`язку з відмовою приватного нотаріуса провести оформлення права власності на вказане нерухоме майно. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву від 16.10.2019 року про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача Виноградівської міської ради Закарпатської області будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву від 15.10.2019 року за № 02-21/469, згідно якої вимоги позивача визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Представником відповідача позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що у 2018 році між позивачем [PERSON] та громадянином [PERSON] було укладено домовленість про купівлю торгового кіоску з терасою та навісом, що знаходиться на земельній ділянці житлової та громадської забудови та належить до земель запасу Виноградівської міської ради у м. Виноградів, по [ADDRESS] . На виконання усної угоди про купівлю торгового кіоску з терасою та навісом, продавцем [PERSON] , позивачу, як покупцю, за обумовлену ціну було передано майно та відповідні документи, а саме: рішення Виноградівської міської ради від 25.08.2007 року № 592, будівельний паспорт на забудову земельної ділянки від січня 2008 року на ім`я [PERSON] ті ін. документи. На зазначеній ділянці в 2019 році позивачем було самочинно збудовано магазин загальною площею 103,2 кв. м. Перед початком будівництва позивачем було замовлено в ТОВ «АрхіГруп» «Робочий проект «Будівництво магазину в м. Виноградів по вул. Миру б/н Виноградівського району Закарпатської області». Згідно пояснювальної записки до робочого проекту Будівництво магазину в [ADDRESS] » проект виконано у відповідності з діючими нормами і правилами, в тому числі по вибухопожежній безпеці. Відповідно до розрахунку класу наслідків (відповідальності) доданого до проекту магазин відноситься до класу наслідків (відповідальності) з незначними наслідками - СС1. Судом встановлено, що під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми. З початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг, як з боку територіальної громади міста в особі Виноградівської міської ради, так і від суміжних землекористувачів не надходило, що свідчить про відсутність порушення прав інших осіб цим будівництвом. У серпні 2019 року, після завершення будівництва позивач звернувся до ТОВ «Відділ технічної інвентаризації» з замовленням на проведення технічної інвентаризації та виготовлення технічного паспорта на побудований ним магазин, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ Відповідно до технічного паспорта на магазин від 27.08.2019 загальна площа приміщення складає 103,2 кв. м., а його інвентаризаційна вартість, згідно довідки ТОВ «Відділ технічної інвентаризації» №27/08 від 27.08.2019 становить 275 700 гривень. Після отримання технічного паспорта позивач звернувся до експерта з будівельно-технічної експертизи з проханням провести будівельно-технічне дослідження та надати висновок судового будівельно-технічного експертного дослідження. Згідно дослідницької та резолютивної частин висновку судового будівельно-технічного експертного дослідження № Д0024/2019 від 04.09.2019 року, встановлено наступне: - споруджена будівля по [ADDRESS] м. Виноградів відповідає проекту розробленому ФОП [PERSON] ; - за результатами проведеного дослідження на місці знаходження об`єкта експертизи, встановлено, що на об`єкті виконані всі основні роботи, передбачені проектною документацією, окрім незначної частини оздоблювальних внутрішніх робіт - об`єкт практично готовий до експлуатації; - будівля магазину по вул [ADDRESS] невід`ємно пов`язана із землею фундаментом, переміщення будівлі є неможливим без їх знецінення, тобто відноситься до об`єктів нерухомого майна. На початку вересня 2019 року з отриманим технічним паспортом на будівлю магазину, позивач звернувся із заявою до приватного нотаріуса про оформлення права власності на нерухоме майно. Листом приватного нотаріуса Виноградівського нотаріального округу Рішко О.І. від 11.09.2019 року за № 474/01-16 позивачу відмовлено в реєстрації права власності на будівлю магазину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на це нерухоме майно та рекомендовано звернутися до суду для вирішення вказаного питання. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. При цьому власник, здійснюючи свої права, зобов`язаний не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не порушувати права та охоронювані законом інтереси громадян, юридичних і держави. За змістом ч.4, 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку. В свою чергу ст. 376 ЦК України, врегульовані питання щодо самочинного будівництва. Так, відповідно до змісту ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда інше нерухоме майно, вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети, або без відповідно документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч.2 ст.376 ЦК України). За приписами частини п`ятої цієї ж статті, визначено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Вказана правова норма поширюється на осіб, які є власниками або ж користувачами земельних ділянок, за умови, що це не порушує права інших осіб, і створений об`єкт нерухомості є самочинним будівництвом. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Згідно п.2 цієї Постанови суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво. Пунктом 3 Постанови чітко визначено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності не інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи неможливість оформити право власності на самочинно збудоване майно в адміністративному порядку, а також відсутності встановлених ст. 376 ЦК України обставин, що унеможливлюють визнання права власності на самочинне будівництво, суд прийшов до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на самочинно збудовану будівлю магазину, що розташований в [ADDRESS] .

Outcome: approved