Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя та просить розділити спільно набуте у шлюбі майно квартиру [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що перебував у шлюбі з [PERSON] з 04 листопада 2005 року. Рішенням Котовського міськрайнного суд Одеської області по справі № 505/3481/13ц від 27 серпня 2013 року, шлюб між сторонами розірвано. За період шлюбу ними було придбане майно, а саме: квартира [ADDRESS]. Посилаючись на ст.ст. 60,70,71 СК України, з урахуванням відсутності досягнення згоди з [PERSON] про порядок поділу майна, просив визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Відповідач, [PERSON] первісні позовні вимоги не визнала, звернулася до суду із зустрічним позовом та уточнивши свої вимоги, просить суд розділити спільне майно подружжя, а саме: - 38 % квартири № 196, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Паркова, 77, вартістю 273\~568,00гривень; - Автомобіль марки Toyota Yaris, д/н [NUMBER], вартістю 177\~353,00 гривень; - морозильну камеру, Gorenje FN6181OW, вартістю 5\~700,00 гривень; - мотопомпу, Honda wt 40xk2, вартістю 2\~000,00 гривень; - грошові кошти у сумі 63\~646,92 гривень, виручені від продажу гаража, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Раскидайлівська, 73а. Виділити [PERSON] грошову компенсацію ? частки у спільному майні подружжя - 38 % квартири [ADDRESS]; автомобіля [NUMBER]; морозильної камери Gorenje FN6181OW; мотопомпи Honda wt 40xk2; ? частину грошових коштів, виручені від продажу гаража, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Раскидайлівська, 73а. Виділити [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Припинити право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію ? частки у спільному майні подружжя - 38 % квартири [ADDRESS] з відрахуванням вартості ? частини майна, виділеного [PERSON] у розмірі 12\~434,46 гривень, внесені на депозитний рахунок Малиновського райсуду м.Одеси. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2005 року, [PERSON] (у шлюбі [PERSON]) продала [PERSON] та [PERSON] свою квартиру [ADDRESS]. Розпискою від 15.07.2014 року [PERSON] підтвердила, що дійсно 05.10.2005 року придбала у [PERSON] квартиру за 18\~000 доларів США. Вказану суму, отриману від продажу у м. Котовську, позивач за зустрічним позовом вклала в інвестування однокімнатної квартири [ADDRESS] на підставі договору № 144/6 від 29.09.2015 року. До реєстрації шлюбу з позивачем за первісним позовом, [PERSON] здійснювала платежі в інвестування вказаної квартири на загальну суму 88\~000,00 грн., що складає 62 % від загальної вартості квартири 142\~562,00 грн. за договором інвестування №144/6 від 29.09.2015 року. Відповідно до Звітів незалежного оцінювача ТОВ «Оціночна фірма «Абакус», яка діє на підставі сертифікату № 164/15 від 02.04.2015 року вартість квартири, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Паркова, буд.№77, кв.№196, станом 12 червня 2015 року складає суму у розмірі 719\~918,00 грн. Враховуючи, що у спірній однокімнатній квартирі [ADDRESS], загальною площею 46,9кв.м, частка [PERSON] незначна та складає 19%, [PERSON] просить припинити його право власності на спірну квартиру та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], при цьому виділити [PERSON] різницю у розмірі часток у праві спільної сумісної, тобто грошову компенсацію ? частки у спільному майні подружжя, яке складається з: 38 % квартири [ADDRESS]; автомобіля [NUMBER]; морозильної камери Gorenje FN6181OW; мотопомпи Honda wt 40xk2; грошових коштів, виручених від продажу гаражу, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Раскидайлівська, 73а та дорівнює суму у розмірі 12\~434,46 гривень, внесену на депозитний рахунок суду. Представник позивача за зустрічним позовом уточнені позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечував на підставі того, що [PERSON] не представлено жодних доказів щодо оплати суми 88\~000,00 грн. за договором інвестування №144/6 від 29.09.2015 року до реєстрації шлюбу. Також представник заперечував щодо звіту оцінки автомобіля [NUMBER], вважає його сфальсифікованим, а визначену суму такою, що не відповідає дійсної вартості автомобіля. З вказаних підстав у задоволенні зустрічного позову просив відмовити у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що первісні позовні вимоги [PERSON] та Зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 04 листопада 2005 року, який був зареєстрований Котовським міскрайонним управлінням юстиції Одеської області, про що було зроблено актовий запис № 320 у книзі реєстрації шлюбів. Рішенням Котовського міськрайнного суд Одеської області від 27 серпня 2013 року (справа № 505/3481/13ц) шлюб між сторонами розірвано. За період шлюбу сторонами було придбане майно, а саме: квартира [ADDRESS]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.07.2008 року за №19695399, право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності серії САВ №823486 від 12.06.2008 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі договору інвестування будівництва житла у м.Одесі від 29.09.2005 року за №144/6, акту прийому-передачі квартири від 27.02.2008 року б/н. Квартира складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 46,9 кв.м, житловою 19,8 кв.м, згідно технічного паспорту від 17.01.2008 року. Право власності зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» від 29.07.2008 року. Номер запису:3432, в книзі: 694пр-27. Вказані відомості також підтверджені інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об*єкта нерухомого майна за №28513119 від 23.10.2014 року. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2005 року, [PERSON] (у шлюбі [PERSON]) продала [PERSON] та [PERSON] свою квартиру [ADDRESS]. З розписки від 15.07.2014 року вбачається, що [PERSON] дійсно 05.10.2005 року придбала у [PERSON] квартиру за 18\~000 доларів США. 29.09.2015 року [PERSON] з ЗАО «ПСМО Одесстрой» було укладено Договір інвестування житла у м.Одесі №144/6 на забудову підрядником житлового будинку, за яким інвестор отримує у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Як пояснив у судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом, [PERSON] кошти, отримані з продажу квартири у місті Котовську вклала в інвестування однокімнатної квартири [ADDRESS] на підставі договору № 144/6 від 29.09.2015 року. Згідно довідки за №183/13 від 31.10.2005 року, [PERSON] станом на 31.10.2005 року проведено оплату згідно договору №144/6 на інвестування однокімнатної квартири [ADDRESS] у розмірі 88\~000 грн., загальна вартість квартири складає 142\~562,00 грн. Відповідно до Звітів незалежного оцінювача ТОВ «Оціночна фірма «Абакус», яка діє на підставі сертифікату № 164/15 від 02.04.2015 року вартість квартири, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Паркова, буд.№77, кв.№196, станом 12 червня 2015 року складає суму у розмірі 719\~918,00 грн. Відповідно до Конституції України, засади регулювання шлюбу і сім'ї визначаються виключно законами України; шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (частина перша статті 51, пункт 6 частини першої статті 92). У статті 3 Кодексу встановлено, що сім'я створюється на підставі шлюбу та на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, серед яких визначено проживання жінки та чоловіка однією сім'єю. Рівність прав і обов'язків у шлюбі та сім'ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями Кодексу та Цивільного кодексу України. Згідно ст. 60 СК України, майно, придбане подружжям в період шлюбу, належить чоловіку й дружині на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1ст. 70 СК України, при розділі загального спільного майна, придбаного в шлюбі, частки майна подружжя є рівними. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до Звітів незалежного оцінювача ТОВ «Оціночна фірма «Абакус», яка діє на підставі сертифікату № 164/15 від 02.04.2015 року вартість квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], станом 12 червня 2015 року складає 719\~918,00 грн.; вартість автомобіля [NUMBER] станом 17 червня 2015 року складає 177\~353,00 грн.; вартість гаража № 361, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Раскидайлівська, 73а, станом на 16 червня 2015 року складає 56\~560,00 грн. Допитаний судом у якості свідка, [PERSON] повідомив, що 10.10.2014 року передав [PERSON] 3\~000 доларів США в якості розрахунку за гараж № 361, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Раскидайлівська, 73а, що підтверджується розпискою. Судом було встановлено, що [PERSON] здійснювала платежі на інвестування вказаної квартири на загальну суму 88\~000 грн., що складає 62 % від загальної вартості квартири 142\~562 грн. (загальна сума за договором інвестування), згідно довідки за №183/13 від 31.10.2005 року. Тобто вказані дії було вчинено позивачем за зустрічним позовом до укладання шлюбу, тому до складу сумісного майна входять останні 38% спірної квартири, що складає 273\~568,84 грн.(згідно звіту, складеного на теперішній час) і частка [PERSON], виходячи з принципу рівності часток, дорівнює 19%, що складає 136\~784,42 грн.(згідно звіту, складеного на теперішній час). Відповідно до ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно ст. 355 Цивільного Кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Стаття 57 СК України, визначає перелік видів особистої приватної власності одного із подружжя та підстави її набуття. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 01 липня 2015 року у справі N 6-612цс15). На підставі вище викладеного, спільне майно подружжя складається з наступного: - 38 % квартири № 196, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Паркова, 77; автомобіль [NUMBER], вартістю 177\~353,00 грн. (звіт від 17.06.2015року); морозильна камера Gorenje FN6181OW, вартістю 5700,00 грн. (накладна 21.04.2013 року); мотопомпа Honda wt 40xk2 - вартістю 2\~000 грн.; грошові кошти у сумі 63\~646,92 грн., які були виручені від продажу гаража, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Раскидайлівська, 73а. Загальна вартість автомобіля, мотопомпи, гаражу, морозильної камери складає 248\~699,92 грн., ? частка, що належить з вказаного майна [PERSON] дорівнює 124\~349,95 грн. Враховуючи, що у спірній однокімнатній квартирі [ADDRESS], загальною площею 46,9кв.м, частка [PERSON] незначна, складає 19% та дорівнює 136\~784,42грн., різниця (136\~784,42 - 124\~349,95) у сумі 12\~434,46 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено в ст. 69 СК. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо іншого не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1,2 ст. 71 СК), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2ст. 364 ЦК). В п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення части 4,5ст. 71 Сімейного кодексу України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. При поділі майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, пята статті 71 СК України). За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Один з таких випадків наведено в ст. 365 ЦК України, яка регулює підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі: 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України під час розгляду справи N 6-37цс13 від 15.05.2005.2013 року висловив правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Також, і під час розгляду іншої справи N 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. З постанови Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, яка обов'язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті. Судом було встановлено, що частка [PERSON] у праві власності на квартиру № 196, що знаходиться у м. Одеса по вул. Паркова 77 складає 19%, яка є незначною, однокімнатна квартира є неподільною, спільне володіння та користування нею є неможливим, адже [PERSON] проживає в квартирі разом з донькою, її чоловіком та онукою. З вказаних підстав, [PERSON] було внесено на депозит Малиновського районного суду м. Одеси грошові кошти в розмірі 12 434,46 грн. А отже вимоги ч. 2 ст. 365 ЦК України є додержаними, які в свою чергу є гарантією недопущення порушень прав співвласника, права якого припиняються в порядку ч. 1 цієї статті. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватись ним. [PERSON] може бути присуджена компенсація. Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності (Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України за друге півріччя 2013 року від 1 лютого 2014 року). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом заперечував проти вартості спірного нерухомого та рухомого майна, у зв*язку з чим ним було заявлено клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи задля визначення ринкової вартості квартири [ADDRESS]. Проте, представлені представником [PERSON] звіти оцінки вартості спірного майна, проведені з дотриманням норм чинного законодавства, сумнівів у суду не викликали, тому ухвалами суду від 05.10.2015року та від 17.12.2015 року в задоволенні вказаних клопотань було відмовлено. На підставі ст. ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. При визначенні вартості квартири [ADDRESS], суд виходив із дійсної вартості нерухомого майна на час розгляду справи, яка зазначена у звіті ТОВ «Оціночна фірма «Абакус», яке діяло на підставі сертифікату № 164/15 від 02.04.2015 року. Суд також враховує, що способи та порядок поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначаються ст. 71 СК України. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі. Згідно ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом було встановлено, що [PERSON] були понесені витрати на проведення оцінки спірного майна подружжя, а саме: витрати по оцінці квартири [ADDRESS] у 2015 році року складають 800,00 гривень; витрати по оцінці гаража № 361 у 2015 році, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Раскидайлівська, 73а 800,00 гривень; витрати по оцінці квартири [ADDRESS] у 2014 році року складають 800,00 гривень; витрати по оцінці гаража № 361 у 2014 році, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Раскидайлівська, 73а складають 800,00 гривень; Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, крім іншого, відновлення становища, яке існувало до порушення. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі викладеного,

Outcome: partial