Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свій позов мотивує тим, що він надав в борг [PERSON] грошові кошти в сумі 1 000 доларів США. Для підтвердження факту передачі коштів, відповідачем було написано розписку, згідно якої [PERSON] зобов'язувалась повернути борг в сумі 1 000 доларів США, що на час подання позову еквівалентно 11 655 гривень 00 копійок, до 03 серпня 2008 року, пізніше дія розписки була продовжена до 03 серпня 2011 року. Зі спливом зазначеного в розписці терміну, [PERSON] кошти не повернула і ухиляється від виконання зобов'язання. Просить стягнути з відповідача в його користь 11 655 гривень 00 копійок боргу, проценти за користування коштами 1 039,37 гривень 37 копійок, втрати від інфляції 784 гривень 23 копійки, а також понесені судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо постановлення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Судом встановлено, що [PERSON] отримала в борг у [PERSON] 1 000 доларів США, що еквівалентно 11 655 гривень 00 копійок до 03 серпня 2008 року, про що написала відповідну розписку, в подальшому дія розписки була продовжена до 31 грудня 2010 року. Також встановлено, що до дня звернення позивача в суд, відповідач не повернула [PERSON] борг в сумі 11 655 гривень 00 копійок, чим порушила вимоги ст. 1049 Цивільного кодексу України та зобов'язання по вищевказаному договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Аналіз встановлених судом обставин та наведених положень законодавства дає підстави зробити висновок, що між сторонами виникли договірні зобов'язання, які випливають із договору позики. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведену норму закону, вимога позивача про стягнення суми боргу за договором позики з врахуванням індексу інфляції за час прострочення, а також трьох відсотків річних від простроченої суми за час прострочення підлягають до задоволення в межах заявлених позивачем позовних вимог. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь [PERSON] 11 655 гривень 00 копійок заборгованості за договором позики, індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 784 гривні 23 копійки та три відсотки річних від простроченої суми за час прострочення в сумі 1 039 гривень 37 копійки, а всього 13 478 гривень 60 копійка. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved