Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 грудня 2005 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №203. Позивач зазначив, що від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . З кінця лютого 2021 року сторони припинили шлюбні відносини, шлюб існує формально, спільне господарство сторонами не ведеться. Сторони проживають окремо, діти проживають з нею. Ухвалою суду від 29 березня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася , надіслала до суду заяву, в якій прохала проводити судове засідання без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує. Після розірвання шлюбу прохала залишити прізвище « [PERSON] » (а.с.23) Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив (а.с.20-21, 27-28). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав, суд відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов про розірвання шлюбу таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видане 13 грудня 2005 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №203, вбачається, що 13 грудня 2005 року сторони уклали шлюб (а.с.11). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] що видане Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, вбачається, що сторони мають доньку, [PERSON] , [INFO] (а.с.4) Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] що видане Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, вбачається, що сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] . (а.с.5) Встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, тому він підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 908 грн.

Outcome: approved