Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

\~\~\~\~ Позивач, [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів відповідно до рішення суду та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позові вказав, що 19.07.2002 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], з якою у них народився син [PERSON], [INFO]. 20.06.2017 року рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області шлюб між ними розірвано та стягнуто аліменти\~ з нього на користь\~ відповідача\~ на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини\~ з усіх видів\~ його заробітку\~ (доходу) щомісячно, але\~ не\~ менше\~ 30% прожиткового мінімуму\~ для дитини відповідного віку, починаючи\~ з 27.04.2017 року\~ і до досягнення дитиною повноліття З травня 2017 року відповідач змінила місце проживання, залишивши дитину на утримання батька. Позивач стверджує, що незважаючи на рішення суду про стягнення аліментів фактично син [PERSON], [INFO] знаходиться на його повному матеріальному утриманні, коштів на утримання дитини та сплату аліментів відповідачу у нього не достатньо, мати з дитиною не проживає,\~ у 2017-2018 навчальних роках в школу до дитини не приходила, батьківські збори не відвідувала, участі в утримуванні дитини не бере. На його пропозицію вирішити спір в позасудовому порядку відповідач не погодилася.\~\~ Позивач прохає суд припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини\~ з усіх видів\~ його заробітку\~ (доходу) щомісячно, але\~ не\~ менше\~ 30% прожиткового мінімуму\~ для дитини відповідного віку, починаючи з 27.04.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, згідно з рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.06.2017 року по цивільній справі № 539/1111/17 та стягнути\~ з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO],\~ в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 09.10.2018 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позов.\~ Позов [PERSON] не визнає, вважає доводи позивача щодо\~ ухилення нею виховання та утримання сина [PERSON] надуманими, не обґрунтованими і не правдивими.\~ 25.10.2018 року позивач [PERSON]\~ надав суду відповідь на відзив відповідача, в якому заперечує доводи позивача [PERSON], вважає\~ свої позовні вимоги обґрунтованими, прохає їх задовольнити, крім того\~ уточнив свої позовні вимоги в другому пункті позовних вимог, прохаючи стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не\~ менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи\~ дня\~ предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав, прохає їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов в частині стягнення аліментів з [PERSON] визнав частково, прохає стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів\~ її заробітку\~ (доходу) щомісячно, оскільки у [PERSON] на утриманні є інша дитина, син [PERSON], 06.08.2018 року, про що свідчить свідоцтво про його народження. Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 19.07.2002 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження. 20.06.2017 року рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області шлюб між ними розірвано та стягнуто аліменти\~ з нього на користь\~ відповідача\~ на утримання сина [PERSON],[INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку\~ (доходу) щомісячно, але не\~ менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.04.2017 року\~ і до досягнення дитиною повноліття. Також в судовому засіданні встановлено та не заперечується відповідачем, що в 2017 році відповідач змінила місце проживання на м.Київ. З того часу дитина проживає з батьком в м.Лубни. Даний факт також підтверджується: актом вуличного комітету вул. [PERSON] від 13.07.2018 року, відповідно до якого [PERSON], [INFO] постійно проживає зі своїм батьком [PERSON] за адресою\~ м.Лубни, вул. Л.Толстого, 69 з серпня 2017 року та повністю знаходиться на його утриманні; довідкою Лубенської [PERSON] ступенів № 4, відповідно до якої [PERSON] навчається в 7 б класі; актами про участь батька та матері у вихованні дитини, виданими комісією Лубенської [PERSON] ступенів, за яким саме батько у 2017-2018 роках відвідував батьківські збори, в той час як мати в школу не приходила, батьківські збори не відвідувала; актом обстеження умов проживання родини, складеного комісією служби у справах дітей виконкому ЛМР, за яким за адресою: м.Лубни, вул.Л.Толстого, 69, проживають позивач, його син [PERSON]\~ та [PERSON], хлопчик забезпечений всім необхідним. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 181 Сімейного Кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. На даний час позивач повністю утримує свого сина, забезпечує\~ його всім необхідним для проживання та навчання, купує йому продукти харчування, одяг, взуття, ліки. Даний факт в судовому засіданні не оспорюється стороною відповідача. Відповідно до п. 17 Постанови №3Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога визначена положеннями ст. 273 СК України, за якою якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених устаттях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч.3ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. \~ Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що на даний час неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] перестав проживати з матірю, а став проживати з батьком [PERSON], тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь матері аліментів. В звязку з наведеним суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що відповідач [PERSON] має на утриманні\~ малолітню дитину сина [PERSON], 06.08.2018 року. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини з усіх видів її заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, аліменти слід стягувати з\~ 26.07.2018 року. В звязку з цим, суд вважає за необхідне припинити стягнення аліментів з позивача, також починаючи з 26.07.2018 року. Такий висновок обумовлений необхідністю забезпечення принципу юридичної визначеності, який в контексті цих правовідносин означає одномоментний перехід в розрахунках зі сплати аліментів від одного з батьків до іншого. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір стягується на користь держави з відповідача.

Outcome: partial