Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 16 жовтня 2015 року між ним та відповідачкою по справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську, актовий запис № 479. Від сумісного проживання дітей не має. З кінця лютого 2016 року фактично шлюбні відносини між ними припинено у зв»язку з несумісністю характерів та різних поглядів на життя. На теперішній час у нього фактично склалися відносини з іншою жінкою, з якою в майбутньому він бажає зареєструвати шлюб. Просить шлюб, укладений 16.10.2015 року між ним та відповідачкою, розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги , наполягав на їх задоволенні. Відповідачка про день і час слухання справи була повідомлена належним чином, неодноразово просила справу слухати відкласти, проте не надала до суду докази, підтверджуючі поважність причини її відсутності у судовому засіданні 04.05.2016 року та 23.05.2016 року. Відповідно до ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів ( постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки судом визнано причини неявки відповідачки у судове засідання 04.05.2016 року та 23.05.2016 року неповажними, відповідачка не просила справу слухати у її відсутність, позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення по справі у зв»язку з тим, що це не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, з»ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.10.2015 року, зареєстрованим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 479.( а. с. 5). Від сумісного проживання дітей не мають. З лютого 2016 року фактично шлюбні відносини між сторонами припинено по причині частих сварок із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя, втрата почуття любові та поваги один до одного. У позивача на момент розгляду справи фактично склалися стосунки з іншою жінкою, з якою він в майбутньому планує зареєструвати відношення офіційно. Спору про майно між сторонами на момент розгляду даної справи не існує. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, суд вважає примирення між сторонами неможливим. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вище перелічених норм права, обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved