Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, посилаючись на те, що 01.10.2018 року він дав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 28500,00 грн., які останній зобов`язався повернути до 28.02.2019 року. Вказаний факт підтверджується особистою розпискою відповідача. Свої зобов`язання відповідач не виконав до теперішнього часу. Жодної дії не робить для погашена боргу. Враховуючи, що відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 28500,00 грн., їх у строк - до 28.02.2019 року не повернув, позивач має право вимагати повернення відповідачем суми займу. 07.07.2019 року відповідач сплатив у рахунок погашення боргу суму у розмірі 700 грн. Окрім цього, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, позивач має право заявляти вимоги про повернення боргу відповідачем з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 30213,76 грн. Позивач до судового засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Тому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно розписки від 01.10.2018 року відповідач [PERSON] отримав в борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 28500,00 грн., які зобов`язався повернути до 28.02.2019 року, про що власноруч засвідчив особистим підписом в розписці у присутності свідків. Позивач зазначає, що відповідачем у рахунок погашення боргу 07.07.2019 року було сплачено 700,00 грн. Згідно розрахунку інфляційних збитків за борговий період сума інфляційних збитків та 3 відсотків річних за користування грошовими коштами складає 1713,76 грн. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду за такої ж якості. Згідно зі ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавець є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Із розписки, підписаної відповідачем 01.10.2018 року, вбачається, що він взяв на себе зобов`язання повернути позивачу грошові кошти у розмірі 28500,00 грн. до 28.02.2019 року. Таким чином, вказаною розпискою позивач підтвердив факт отримання відповідачем коштів у зазначеному розмірі, який зобов`язався їх повернути позивачу у вказаний строк. Отже, враховуючи, що відповідач отримав у позивача грошові кошти у розмірі 28500,00 грн., їх у строк - до 28.02.2019 року не повернув, позивач має право вимагати повернення відповідачем суми займу. Окрім цього, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, позивач має право заявляти вимоги про повернення боргу відповідачкою з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних. На даний момент кошти позивачу відповідачем не повернуті. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позовні вимоги позивача є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, в порядку передбаченому ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем витрати на судовий збір у\~ сумі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved