Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом і просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 2-82/09 від 23 січня 2009 року, виданим Біляївським районним судом Одеської області про стягнення аліментів на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 21059,23 грн., а всі судові витрати покласти на [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08.12.2008 року з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 18.11.2008 року і до досягнення дочкою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , після чого - у розмірі ј частини заробітку на утримання непрацездатної, інваліда дитинства, доньки [PERSON] , [INFO] до її одужання. Крім того, рішенням апеляційного суду Одеської області від 29.04.2009 року з нього стягнуто на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 18.11.2008 року і протягом строку інвалідності [PERSON] та проживання з нею дитини-інваліда. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам головним державним виконавцем першого Малиновського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області розмір заборгованості за виконавчим листом № 2-2889/08 станом на 06.05.2019 року складає 7478,09 грн., за виконавчим листом № 2-82/09 станом на 01.05.2019 року - 21059,23 грн. Станом на теперішній час донька [PERSON] є повнолітньою, а відповідач [PERSON] - працездатною, має 3 групу інвалідності із захворювання зору, яку необхідно підтверджувати кожні 3 роки, отримує соціальну допомогу, має іншу сім`ю. Зазначає, що з метою забезпечення його конституційних прав та його доньки на достатній рівень життя, норм моралі і справедливості у суспільстві, оскільки судові вимоги призвели до того, що він сам опинився у скрутному становищі і не може підтримувати певний рівень життя, що є несправедливим вирішенням спору, зокрема утримувати матеріально колишню дружину. Вказані обставини мають істотне значення, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду і просить звільнити його від сплати заборгованості, яка утворилася за виконавчим листом № 2-82/09 від 23.01.2009 року та складає 21059,23 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позову наполягали з підстав, викладених у ньому. При цьому позивач в судовому засіданні пояснив, що заборгованість нарахована з 2014 року по 2018 рік, донька [PERSON] зареєстрована та проживає з ним і знаходиться на його утриманні. Під час перебування у шлюбі з відповідачем, остання отримала інвалідність 3 групи з метою отримання грошових коштів від держави, при цьому вона також працювала. Згодом, коли шлюб був розірваний, відповідач подала до суду позов про стягнення аліментів на її утримання, але їй було відмовлено, оскільки на той час на його утриманні знаходився батько-інвалід. Після перегляду рішення в апеляційній інстанції, судом було скасоване зазначене рішення і йому було присуджено сплату аліментів на утримання дружини на період її інвалідності та проживання з останньою дитини-інваліда. Він не має змоги утримувати колишню дружину-інваліда, оскільки на його утриманні знаходиться дитина-інвалід, до того ж відповідач працездатна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена, повідомлення про причини неявки від неї не надходило. Представник Першого Малиновського РВДВС ГТУЮ в м. Одесі в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. За вимогами ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08.12.2008 року по справі № 2-2889/2008 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 18.11.2008 року і до досягнення дочкою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , після чого - у розмірі ј частини заробітку на утримання непрацездатної, інваліда дитинства, доньки [PERSON] , [INFO] до її повного одужання (а.с. 19). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21.01.2009 року по справі № 2-82/2009 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, а також у зв`язку з перебуванням на утриманні дитини-інваліда відмовлено (а.с. 118). Проте, рішенням апеляційного суду Одеської області від 29.04.2009 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21.01.2009 року скасоване та ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 18.11.2008 року і протягом строку інвалідності [PERSON] та проживання з нею дитини-інваліда (а.с. 37-38). Вказане рішення суду набрало законної сили. В судовому засіданні встановлено, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів перед відповідачем за виконавчим листом № 2-82/09 станом на 01.05.2019 року у розмірі 21059,23 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам від 24.05.2019 року (а.с. 7). Заборгованість нарахована за період з 01.11.2014 року. Позивач працює у ТОВ «Готельний комплекс «Юність» на посаді старшого інспектора служби безпеки та згідно довідки про доходи від 04.07.2019 року № 01102-77 за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, загальна сума доходу становить 57234,37 грн. (а.с. 8), з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року загальна сума доходу становить 62598,27 грн., згідно довідки про доходи № 01/02-22 від 04.01.2020 року (а.с. 90). Донька [PERSON] , [INFO] - інвалід з дитинства, інвалідність встановлена на строк до 01.06.2021 року, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціального експертної комісії серії 12 ААБ № 241317 (а.с. 11). З довідки ТОВ «Віртуоз Дентал» від 10.01.2020 року № 1 вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ «Віртуоз Дентал» на посаді медичної сестри з 01.10.2019 року, згідно наказу № 33 від 30.09.2019 року (а.с. 121). Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналіз статті 197 СК України надає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № № 592/2683/17. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам від 24.05.2019 року, з травня 2018 року по квітень 2019 року позивачу нараховано заборгованість за виконавчим листом № 2-82/09 у розмірі 7895,19 грн., яка обчислювалася вже на повнолітню особу - інваліда [PERSON] . При цьому, згідно рішення апеляційного суду Одеської області від 29.04.2009 року аліменти відповідач повинен був сплачувати протягом зокрема проживання з матір`ю - [PERSON] дитини-інваліда. З довідки виконкому Кам`янської сільської ради Біляївського району Одеської області № 298 від 03.06.2019 року вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , до складу його сім`ї входить донька [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована в [ADDRESS] . На даний час вона навчається в медичному училищі м. Одеса, приїжджає у вихідні дні до батька (а.с. 14). Вказаною довідкою не підтверджено, що [PERSON] проживає з батьком з 2015 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що за адресою: [ADDRESS] і [ADDRESS] знаходиться один житловий будинок, який розділено на 2 частини, при цьому доказів на підтвердження цієї обставини не надав. Відповідно до довідки з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 05.08.2019 року відповідач [PERSON] зареєстрована з 22.10.2018 року в [ADDRESS] (а.с. 29). Згідно ч. 1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. [PERSON] досягла повноліття [INFO] і втратила правовий статус дитини, тому позивача слід звільнити від сплати заборгованості по аліментам за період з [INFO] (день досягнення [PERSON] повноліття) і по квітень 2019 року (в межах заявлених позовних вимог), що становить 7775,19 грн., яка складається з наступного: 500,50 грн. (травень 2018) + 620,50 грн. (червень 2018) + 620,50 грн. (липень 2018) + 620,50 грн. (серпень 2018) + 620,50 грн. (вересень 2018) + 620,50 грн. (жовтень 2018) + 563,28 грн. (листопад 2018) + 641,47 грн. (грудень 2018) +703,87 грн. (січень 2019) + 620,27 грн. (лютий 2019) + 690,73 грн. (березень 2019) + 952,57 грн. (квітень 2019) (за травень 2018 нараховано заборгованість у розмірі 620,50 грн., яку поділено на 31 календарний день травня місяця, виходячи з чого 1 календарний день нарахування заборгованості складає 20,02 грн.; 20,02 грн.*25 календарних днів нарахування заборгованості = 500,50 грн.). Позивачем в судовому засіданні не доведено, що з 2015 року донька [PERSON] проживає з ним і перебуває на його утриманні. Посилання позивача та його представника на довідку Кам`янської сільської ради Біляївського району Одеської області № 298 від 03.06.2019 року не свідчить про проживання доньки з батьком з 2015 року. Інших об`єктивних доказів на підтвердження вказаної обставини позивач суду не надав. Що стосується звільнення від всієї заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 2-82/09 від 23 січня 2009 року, виданого Біляївським районним судом Одеської області про стягнення аліментів на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 21059,23 грн., суд зазначає, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 29.04.2009 року встановлено спосіб та строк виконання зобов`язання позивача [PERSON] - протягом строку інвалідності [PERSON] та проживання з нею дитини-інваліда. Суд вважає, що граничним строком виконання рішення дата повноліття [PERSON] та втрата правового статусу дитини, який закріплений статтею 6 Сімейного Кодексу України. При цьому позивачем в судовому засіданні не доведено, що починаючи з 2009 року, як він стверджує, [PERSON] не є інвалідом, як не доведено ту обставину, що з 2015 року донька проживала з ним та перебувала на його утриманні. В судовому засіданні позивачеві було роз`яснено право звернутися до суду з клопотанням про витребування доказів, а саме: відомостей про те, чи є інвалідом [PERSON] , якщо ні, то з якого часу. Позивач та його представник відмовилися звернутися до суду з таким клопотанням, при цьому посилаючись на те, що вони вважають, що з 2009 року [PERSON] інвалідність не підтверджувала і з`ясування цієї обставини в рамках цієї цивільної справи не має значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки позивачем не доведено, що донька [PERSON] проживала з ним з 2015 року, а [PERSON] не є інвалідом, позов слід задовольнити частково - звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментам за період з [INFO] (досягнення донькою [PERSON] повноліття) і до 30.04.2019 року (в межах заявлених позовних вимог).

Outcome: partial