Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] , про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами був складений договір позики, згідно якого позичальник, [PERSON] отримав грошову суму 36\~000 грн. від позикодавця [PERSON] з розрахунку сплати 5% щомісячно на строк до 31.12.2013р. Грошові кошти було передано в день укладення договору позики, 01.08.2013р. в присутності свідка [PERSON] Однак, свої зобовязання відповідач за договором не виконував. Після спливу строку повернення коштів, позивач знову звернувся до відповідача з письмовим повідомленням про сплату грошових коштів 19800 грн., що становить 5% від суми боргу щомісячно, а також тіло позики 36000,00 грн. та встановлення пені 1% за кожен день не виконання зобовязань. Сторони разом погодили нову дату виконання зобовязань до 01.08.2014р. Однак, відповідач не здійснив погашення заборгованості, тому позивач знову звернувся з письмовою вимогою про виконання зобовязання за договором: погашення тіла позики в сумі 36000,00 грн., 5% щомісячного платежу, що становить 25200,00 грн., та пені в розмірі 3\~896,88 грн. за невиконання зобовязання. Цим зверненням сторони змінили процентний розмір щомісячного платежу з 5% на 10%. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] суму в розмірі 160104,34 грн., що складається із 36000,00 грн. - тіло позики, 99000,00 грн. - проценти щомісячного платежу, 25104,34 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязання; судових витрат по сплаті судового збору. До суду позивач надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], відповідно даних Відділу адресно-довідкової роботи ГУМВС України в Дніпропетровській області, був зареєстрований в [INFO], 22.08.2011р. вибув до м. Кіровоград (а.с. 21). Згідно ч.9 ст.76 ЦПК України, якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування) місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до вимог закону, відповідача було викликано до суду для участі в судовому засіданні через оголошенні в газеті «Вісті Придніпровя» від 15.11.2016р. №87 (1786), що свідчить по належне сповіщення його про дату та час розгляду справи. Відповідач до суду не зявився, про причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Між позивачем та відповідачем 01.08.2013р. було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав грошову суму 36\~000 грн. від позикодавця [PERSON] з розрахунку сплати 5% щомісячно на строк до 31.12.013р. (а.с. 4-5). Також з матеріалів справи слідує, що грошові кошти було передано в день укладення договору позики, 01.08.2013р. в присутності свідка [PERSON] Однак, свої зобовязання відповідач за договором не виконав. Судом встановлено, що позивач письмово ставив до відома відповідача про прострочення виконання зобовязань за договором позики. Так, 03.06.2014р. позивач звернувся до відповідача з письмовим повідомленням про сплату грошових коштів в сумі 19800 грн., що становить 5% від суми боргу, а також тіло позики - 36000,00 грн. та встановлення пені 1% за кожен день не виконання зобовязань на майбутнє, узгодили дату виконання зобовязань до 01.08.2014р. (а.с. 6). 17.11.2014р. позивач повторно звернувся до відповідача, оскільки останній не здійснював погашення заборгованості. Сторони встановили, що заборгованість за договором складає: погашення тіла позики в сумі 36000,00 грн., 5% щомісячного платежу, що становить 25200,00 грн., та пеня в розмірі 3\~896,88 грн. Сторони також змінили процентний розмір щомісячного платежу з 5% на 10% ( а.с.7). Суд приходить до висновку, що відносини між сторонами у спірних право стосунках врегульовані положеннями глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до положень ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України, Стаття 1049 , позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України- договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати договір позики у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач повинен був повернути суму позики не пізніше 31 грудня 2013 року, проте не виконав умов договору позики щодо повернення коштів у порядку та розмірах, визначених договором, то суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення суми боргу, процентів за користування позикою підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1601,04 грн. 00 коп., адже відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати та якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved