Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» про поновлення на роботі, мотивуючи позовні вимоги тим, що працюючи на посаді начальника пункту надання фінансових послуг №3 [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс», відділення №28 по всіх показниках, незважаючи на недоукомплектований штат, 15-17 годинні робочі дні, завдяки командній роботі і підтримці один одного, за підсумками 2017 року досягло гарних показників, результатом яких було вручення йому подяки від директора ТОВ «Нова пошта» [PERSON] Після навантажень, які відбувалися в жовтні - грудні 2017 року його організм виснажився, не було сил рухатися та загострилася отримана раніше травма (розрив зв'язок на нозі), через що він був відсутній на робочому місці впродовж дня. Про незадовільний стан здоров'я ним було написано пояснювальна під тиском територіального менеджера в присутності працівників служби безпеки в приміщенні служби безпеки за адресою м. Одеса вул. Дальницька, 23/4. Тимчасова непрацездатність не була підтверджена листком непрацездатності або довідкою медичної установи, у зв'язку з чим наказом №579-к від 26.02.2018 року його було звільнено із посади начальника пункту надання фінансових послуг №3 [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» у зв'язку із прогулом без поважних причин з 18.01.2018 року по 30.01.2018 року. Про зазначений наказ йому стало відомо 07.03.2018 року з телефонної розмови із матір'ю, яка повідомила про отримання листа відповідача. Вважає своє звільнення незаконним та безпідставним та таким що проведено із порушенням процедури звільнення, зокрема без згоди профспілкової організації [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс». Посилаючись на норми законодавства, просить позовні вимоги задовольнити, а саме: визнати незаконним його звільнення та поновити його на роботі з 26.02.2018 року. 11.04.2018 року позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати незаконним його звільнення та поновити його на роботі з 26.02.2018 року на посаді начальника пункту надання фінансових послуг філії №3 [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс». Позивач [PERSON] і в його інтересах представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подали відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили відмовити в задоволенні позовних вимог та пояснив, що оскільки підстави для визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі відсутні, а позивачем допущено прогул, на підставі якого його було звільнено згідно чинного законодавства, просили у задоволенні позову відмовити. Позивачем подано 03.07.2018 року відповідь на відзив, відповідно до якого відповідачем вказується що в день звільнення 26.02.2018 року на адресу позивача було направлено цінний лист з повідомленням та копією наказу про звільнення, проте згідно відбитку календарного штемпеля дата відправлення 28.02.2018 року, тобто відповідач відправив йому листа не в день звільнення а 28.02.2018 року, а можливо і пізніше. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом належними доказами по справі установлено, що позивач [PERSON] був прийнятий на посаду касира ПНФП філії №20 на підставі наказу №166-к від 10.08.2015 року (а.с.69), 07.09.2016 був переведений на посаду касира ПНФП філії №3 на підставі Наказу №1728-к від 07.09.2016 року (а.с.70), 01.11.2016 року був переведений на посаду начальника ПНФП філії №3 на підставі Наказу №2355-к (а.с.71). За гарні показники якості в роботі відділення №28 м. Одеса директором ТОВ «Нова Пошта» [PERSON] було оголошено керівнику - позивачу [PERSON] подяка (а.с.13). У відповідності до довідок про середню заробітну плату (дохід) позивач отримував заробітну плату, заборгованість по виплаті відсутня. Відповідно під час переведення на посаду начальника ПНФП Філії позивач був ознайомлений з посадовою інструкцією начальника ПНФП Філії, про що свідчить особистий підпис 29.10.2016 року (а.с.72-78). У відповідності до п. 4.1. посадової інструкції начальник ПНФП Філії при виконанні своїх функціональних обовязків несе відповідальність відповідно до чинного законодавства, зокрема, за недотримання трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку, зокрема, що час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством. В пункті надання фінансових послуг філії №3 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС», начальником якого працював позивач, 05.02.2018 року був складений акт про відсутність позивача на роботі без причин з 18.01.2018 року по 30.01.2018 року (а.с. 79). Крім того, в своїй пояснювальній записці від 05.02.2018 року позивач підтверджує відсутність на робочому місці у період з 18.01.2018 року по 30.01.2018 року, пояснюючи це сімейними обставинами, а також важким фізичним і моральним станом, зазначаючи що не попередив про свою відсутність свого безпосереднього керівника (а.с.80). У відповідності до службової записки від 07.02.2018 року, у звязку з відсутністю позивача на робочому місці з 18.01.2018 року по 30.01.2018 року було запропоновано розглянути питання про звільнення позивача за прогул без поважних причин (а.с.81). Наказом №579-к від 26.02.2018 року позивача було звільнено із посади начальника пункту надання фінансових послуг №3 [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» у зв'язку із прогулом без поважних причин з 18.01.2018 року по 30.01.2018 року, що підтверджується копією наказу та копією трудової книжки (а.с.31-34, 82). Відповідач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» на адресу позивача направили повідомлення про розірвання трудового договору за прогул без поважних причин (а.с.83). Приписами\~ст.43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У відповідності до ст.57 КЗпП України, час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством. Передбачено ст.139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Стаття 147 КЗпП України, передбачає два захода стягнення, які роботодавець може застосувати при порушенні працівником трудової дисципліни: догана або звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника, у відповідності до ст. 147-1 КЗпП України. Відповідно до ст.148 ч.1 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або повноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Передбачено ст.149 ч.1 КЗпП України, що до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за с.40 ч.4 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин ( наприклад у звязку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу, зазначено в п. 24 Пленуму ВСУ в постанові «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року. Встановлено ст. 40 ч.1\~п.4 КЗпП України, що трудовий договір укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу ( в тому числі відсутності на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Вимогами ст. 47 ч. 2 КЗпП України передбачено, що в день звільнення на адресу позивача було направлено цінний лист з повідомленням та копією наказу про звільнення (а.с.84). На підставі\~пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин. Прогул це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня. Невихід на роботу у звязку із самовільним використанням працівником відпустки, відгулів за відпрацьовані раніше дні, залишення роботи без попередження власника чи уповноваженого ним органу визнаються прогулом і можуть бути причиною звільнення працівника. (справа № 6-1412цс17, 13.09.17) Крім того, посилання позивача про наявність поважної причини для прогулу в матеріалах справи відсутні посилання на належні докази, а твердження позивача що він не зявився з 18.01.2018 року по 30.01.2018 року з поважних причин, не знайшли свого підтвердження, оскільки надані нібито підтверджуючі докази, позивачем надано до суду медичні обстеження позивача за період з 2006 року по 25.08.2017 року, що не стосується періоду з 18.01.2018 року по 30.01.2018 року. Щодо посилань позивача про незаконність звільнення за відсутності згоди профспілкової організації ТОВ «Пост Фінанс», то у відповідності до довідки від 01.06.2018 року в ТОВ «Пост Фінанс» (код ЄДРПОУ 38324133) не створена (не легалізована) професійна спілка чи первинна профспілкова організація професійної спілки (а.с.85). Передбачено ст. 43 КЗпП України, що розірвання трудового договору з підстави, передбаченої ст.40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У відповідності до ст. 43-1 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації. Таким чином, оскільки немає первинної профспілкової організації ТОВ «Пост Фінанс», що підтверджено довідкою від 01.06.2018 року в ТОВ «Пост Фінанс» (код ЄДРПОУ 38324133) (а.с.85), тому і відсутня згода профспілкової організації на звільнення позивача. За приписами\~ст.149 КЗпП України,\~до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Досліджені судом докази дають підстави для висновку про те, що відповідач ТОВ «Пост Фінанс» правомірно кваліфікував прогул протягом робочих днів позивачем, який займав посаду начальника пункту надання фінансових послуг філії №3 ТОВ «Пост Фінанс», як грубе порушення трудової дисципліни, і при обранні виду дисциплінарного стягнення врахував обставини, передбачені ст.149 ч.3\~КЗпП України. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed