Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги, право власності на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 1,0000 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON], померлій [INFO], мотивуючи тим, що державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що існує розбіжність у документах: у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ОД № 005731, виданому Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 22.01.2004 року, вказано кадастровий номер 5122088400:01:001:0001, а у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 5101241472014, сформованого відділом Держземагенства в Ізмаїльському районі Одеської області 09.07.2014 року, вказано кадастровий номер 5122055400:01:001:0001. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні. В судове засідання представник відповідача Суворівської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. В судовому засіданні представник відділу Держземагенства в Ізмаїльському районі Одеської області не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 1,00 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства на підставі Державного акту на право власності на землю серії ОД № 005731, виданого 22.01.2004 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 10 - 01 - 219. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.06.2009 року, виданого Суворівською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 1,0000 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 37794157 від 04.07.2014 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлої [INFO] - відсутня. Згідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим бюро запису актів громадянського стану м. Кадієвка. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини мешкав разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою № 90 від 16.01.2012 року, наданою виконавчим комітетом Суворівської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Крижановської С.М. від 21.08.2014 року за № 1981/02-14 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що існує розбіжність у документах: у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ОД № 005731, виданому Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 22.01.2004 року, вказано кадастровий номер 5122088400:01:001:0001, а у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 5101241472014, сформованого відділом Держземагенства в Ізмаїльському районі Одеської області 09.07.2014 року, вказано кадастровий номер 5122055400:01:001:0001. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved