Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що він з відповідачкою з 28 квітня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають сина [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через те, що між ними не склались відносини, внаслідок чого подальше спільне проживання стало неможливим. Миритися та жити з відповідачем не бажає, у зв'язку з чим просить суд шлюб розірвати. Діти проживають з позивачем, спору, щодо проживання дітей у сторін немає. Спору щодо розподілу спільного майна між сторонами немає. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що на позові наполягає та просить розглянути справу в його відсутність, строк для примирення не надавати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву в якій проти позову не заперечує. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2007 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції Київської області 28.04.2007 року, актовий запис №35. (а.с.9) Від спільного проживання мають сина [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини, серія [NUMBER], видане виконкомом Шапіївської сільської ради Сквирського району Київської області 26.03.2008 року, актовий запис №3 (а.с.8), який проживає з позивачем, спору про поділ майна немають. Сторони однією сім'єю не проживають, миритися та жити разом не бажають, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхньої дитини. За наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду з позовом сплатив судові витрати в розмірі 704,80 грн.(а.с.1), який відповідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved