Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КБК Укрфінанс» про визнання недійсним договору про надання послуг.В обґрунтування позовних вимог вказав, що 28 вересня 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір про надання послуг. Відповідно до п. п. 1.1 предметом такого договору є надання інформаційно-брокерських послуг. Виходячи з умов договору позивач мав сплатити відповідачу 1500,00 грн. за первинну консультацію, у будь якому разі, незалежно від факту надання послуг сплатити Відповідачу винагороду 20% від суми заявки на кредит та 200% штрафу за порушення строків сплати такої винагороди. Окрім того, на Позивача покладено тягар сплати Банку кредиту та відсотків за нього. Після підписання позивачем [PERSON] про надання кредиту з Банком ПАТ «Альфа- Банк» №500567508 від 28.09.2016 р., та Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №100715787001, написаної до ПАТ «ПУМБ», на картковий рахунок [PERSON] було перераховано від ПАТ «Альфа-Банк» 27000,00 грн. та видано через касу ПАТ «ПУМБ» 25000,00 грн. Під час отримання вказаних сум кредиту позивачем ([PERSON]І.), представник відповідача вихватив всі грошові кошти, отримані від ПАТ «Альфа-Банк» - 27000,00 грн. та 8500,00 грн., отримані від ПАТ «ПУМБ». Такі дії представник відповідача пояснив тим, що позивач несвоєчасно сплатив ТОВ «Укрфінанс» винагороду, а тому, відповідно до умов Договору їх фірма має право на стягнення з нього штрафу. Умови вказаного договору не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», тому просить визнати недійсним договір про надання послуг від 28.09.2016 року, застосувати до правовідносин наслідки, передбачені ст. 216 ЦК України, а саме повернути позивачу 37200,00 гривень, та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розміру 4000,00 гривень. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач ТОВ «КБК Укрфінанс» у судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином в установленому законом порядку про слухання справи. Зі згоди позивача, суд розглядає справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 28.09.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КБК Укрфінанс» та [PERSON] укладений договір про надання послуг. Предметом такого договору, відповідно до пункту 1.1. є надання інформаційно-брокерських послуг. Відповідно до пункту 1.2. оскаржуваного договору під послугами сторони розуміють: 1.2.1. усні консультації з умов споживчого кредитування; 2.2.2. аналіз та перевірку достовірності інформації, що була надана Замовником, у тому числі його кредитної історії; 1.2.3. пошук та підбір організації кредитора для Замовника відповідно до інформації, наданої у письмовій заявці; 1.2.4. ведення переговорів з організаціями-кредиторами в інтересах Замовника у відповідності до умов даного договору; 1.2.5. надання послуг з підготовки необхідного пакету документів для оформлення кредиту. Оплата здійснення послуг та штрафні санкції за неналежне виконання обовязків за договором передбачена Розділом 4 Договору. Так, Замовник за договором мав сплатити 1500,00 грн. за початкову консультацію, 20% від суми вказаної в заявці на отримання кредиту протягом одного робочого дня, у разі отримання більшої суми кредиту ніж заявлено - 20% від отриманої суми. У разі відмови від заявки на отримання кредиту, Заявник все одно мав сплатити Виконавцеві 20% від суми вказаної в заявці на отримання кредиту. При цьому, відлік строків сплати винагороди Виконавцеві умовами договору не визначався. Окрім того, за порушення строків сплати винагороди на Замовника оскаржуваним договором було покладено обовязок сплати штрафу 200% від суми винагороди. За пунктом 5.11. фактом виконання послуг за Договором та датою їх виконання є підписаний сторонами останнього Акт виконаних робіт. Договір та Акт виконаних робіт підписаний однією датою - 07.11.2016 року. Суд приходить до висновку, що Договір про надання послуг від 28.09.2016 року не відповідає вимогам статті 203, 205, 207 ЦК України та положенням Закону України «Про захист прав споживачів», в звязку з чим є недійсним з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог про те, що зміст правочину не може суперечити цивільному законодавству, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до п.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст.229 Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. У статтях 60, 61 ЦПК встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу доказування між сторонами. Згідно з положенням, передбаченим ст. 60 ЦПК, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених статею 61 цього Кодексу. При вирішенні спорів про захист прав споживачів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові), у даному випадку продавцю послуги. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно ст. 79 ЦПК України до судових витрат належать такі як сплата судового збору, витрати на правову допомогу. Позивач звільнений від сплати судового збору, згідно до Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає, необхідним судовий збір стягнути з відповідача на користь держави, витрати на правову допомогу стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved