Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровської районної державної адміністрації, Управління Державного земельного агентства України у Дніпропетровському районі, [PERSON], 3-ті особи: Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції, Державний кадастровий реєстратор на території Дніпропетровського району Дніпропетровської області, голова обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство» «Рассвет-7» Оковитий Олексій Філіпович, про захист прав землекористувача шляхом визнання недійсними та скасування розпорядження голови районної державної адміністрації, державного акту про право власності на земельну ділянку. Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила суд визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №797-р від 11.04.2011 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки [NUMBER] для ведення садівництва за рахунок земель садівничого товариства «Рассвет-7» за межами населеного пункту на території Балівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області; визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну Ділянку [NUMBER] на ім'я [PERSON], серії ЯЛ №940887, виданий відділом Держкомзему у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, був зареєстрований за № 122140001003322 від 18.04.2012 року; зобов'язати державного кадастрового реєстратора на території Дніпропетровського району Дніпропетровської області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 1221486800:01:077:0245, зареєстровану за №122140001003322 від 18.04.2012 року; зобов'язати Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку [NUMBER], кадастровий номер 1221486800:01:077:0245, державний акт, серії ЯЛ №940887, зареєстрований за №122140001003322 від 18.04.2012 року розміщену на території ОК с/т «Рассвет-7» на території Балівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Відповідачка [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд у задоволенні позову відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю. Представник Дніпропетровської районної державної адміністрації, представник Управління Державного земельного агентства України у Дніпропетровському районі, представник Державного кадастрового реєстратору на території Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причину своєї неявки у судове засідання суду не повідомили. Представник Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви начальник Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції просив суд розглядати справу за відсутності представника служби та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство» «Рассвет-7» у судовому засіданні просив суд у задоволенні позову відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що у задоволенні уточненого позову необхідно відмовити у повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст. 3 ЦПК України у суд за захистом свої прав та інтересів може звернутися лише та особа, яка має такі права та законні інтереси в силу діючого законодавства, у даному випадку Земельного Кодексу України Конституції України та відповідного підзаконного акту, яким у даному випадку являється Статут обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство» «Рассвет-7», затверджений загальними зборами членів садівничого товариства протоколом №4 від 26 вересня 2009 року. Права [PERSON] на користування та право приватизації земельної ділянки [NUMBER] у обслуговуючому кооперативі «Садівниче товариство» «Рассвет-7» ніхто не порушував, оскільки останній ніколи не був членом обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «РАССВЕТ-7», так само він не був і членом садівничого товариства «РАССВЕТ-7», так як відсутня будь-яка інформація про його членство в садівничому товаристві, крім довідки голови садівничого товариства, не заповнений бланк з печаткою та підписом якої отримала мати позивача, [PERSON]. Згідно статті 11 ЗУ «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу. Як пояснила представник позивача у судовому засіданні позивач підписав у вересні 2008 року заяву про прийняття в члени садівничого товариства «РАССВЕТ-7», однак підтвердження вказаного факту суду не надано. Також у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт існування рішення загальних зборів членів чи правління садівничого товариства «РАССВЕТ-7» щодо прийняття [PERSON] у члени товариства. Як пояснив представник обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство» «Рассвет-7», не існує також ніякої заяви матері позивача [PERSON] про вихід із членів садівничого товариства «РАССВЕТ-7» та передачу земельної ділянки сину. Так само не могло прийматися рішення загальними зборами чи правлінням щодо задоволення якоїсь від неї заяви. Однак, є інше рішення загальних зборів садівничого товариства «РАССВЕТ-7» від 22 вересня 2007 року, в якому зазначено, що мати позивача [PERSON], на рівні з іншими членами товариства систематично порушувала норми Статуту обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство» «Рассвет-7» та інші нормативно-правові акти, за що й була виключена обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство» «Рассвет-7». Таким чином, будь-які дії збоку [PERSON] та позивача [PERSON] на користування земельною ділянкою [NUMBER] обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство» «Рассвет-7» є безпідставними, а їх права на зазначену земельну ділянку підпадають під сумнів. Як пояснив представник обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство» «Рассвет-7», стосовно сплачених коштів [PERSON], то, ці кошти помилково прийняті від [PERSON], якою була надана підроблена книжку садовода. Окрім того, у наданій до суду копії садової книжки від 1993 року є виправленнями невідомої особи. Невідомо хто робив ці виправлення та на якій підставі. Садівниче товариство «РАССВЕТ-7» готове повернути [PERSON] помилково сплачені нею та прийняті бухгалтером товариства кошти в повному обсязі. Також, не зрозуміло хто ж саме є користувачем земельної ділянки [NUMBER] у обслуговуючому кооперативі «Садівниче товариство» «Рассвет-7», оскільки позивач у своїй позовній заяві стверджує та надає суду документи, що сам він особисто користується зазначеною ділянкою [NUMBER] з 1994 року. Також, у цій же заяві позивачка також стверджує, що його мати [PERSON] користувалася цією ж земельною ділянкою. Однак, як встановлено у судовому засіданні позивач не є членом обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство» «Рассвет-7», а його мати [PERSON] виключена з членів обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство» «Рассвет-7». Що стосується земельної ділянки [NUMBER] загальною площею 0,10 га на території Балівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у садівничому товаристві «РАССВЕТ-7», яка належить [PERSON], то зазначену земельну ділянку надано [PERSON] у лютому 2008 року на підставі її заяви від 07.02.2008 р. про прийняття в члени садівничого товариства з виділенням їй ділянок [NUMBER] та [NUMBER] та затвердженим протоколом №4 Правлінням садівничого товариства «РАССВЕТ-7» від 24.02.2008 року. Як пояснив представник обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство» «Рассвет-7» [PERSON] добросовісно виконує норми Статуту товариства за та рішення загальних зборів членів товариства та правління. між земельними ділянками [NUMBER] об'єднує [NUMBER] та [NUMBER], та ділянкою [NUMBER], про яку говорить позивач, має бути ділянка [NUMBER]. Де-юре ділянка [NUMBER] існує в план-схемі обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство» «Рассвет-7» на території Балівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, а де-факто - відсутня. Починаючи ще з 90-их років під час приватизації земельних ділянок, які розташовані до спірних ділянок та ними, відбувалися некоректні заміри лінійних розмірів. Тобто, на теперішній час фактична площа земельних ділянок [NUMBER]-[NUMBER] в садівничому товаристві «РАССВЕТ-7» складає приблизно 0,16 га, з яких ділянка [PERSON] під [NUMBER] має площу 0,10 га, а решта, тобто 0,06 га, закріплена за ділянкою [NUMBER]. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] приватизувала земельну ділянку на законних підставах, дотримуючись норм діючого законодавства. Згідно статті 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Як пояснив представник обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство» «Рассвет-7» з боку правління садівничого товариства «РАССВЕТ-7» неодноразово запрошувалися [PERSON] та [PERSON] разом з позивачем на засідання правління щодо вирішення спірних питань по користуванню земельними ділянками, але позивач та його мати [PERSON], жодного разу так і не з'явилися. Спочатку на засіданні правління було запропоновано розділити загальну площу спірних земельних ділянок, яка становить приблизно 0,16 га порівну на дві по 0,08 га кожна. [PERSON] погоджувалась на розподіл, а позивач та його мати [PERSON] ігнорували будь-які перемовини та навіть явку на засідання правління. Декілька разів правління збиралося з цього приводу, але питання не було вирішено із-за відсутності позивача та його матері [PERSON] Тому, після чергової неявки на засідання правління позивача та його матері [PERSON], 29 січня 2011 року, протокол №4, було прийнято рішення залишити земельну ділянку [NUMBER] загальною площею 0,10 га, за [PERSON], а решту площі залишити для приватизації іншим членам нашого товариства. Крім того, як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] отримала дозвіл на приватизацію земельної ділянки загальною площею 0,12 га за рахунок земель садівничого Товариства «РАССВЕТ-7», але виходячи із ситуації, що склалася, за фактичної відсутності площі для ділянки [NUMBER], а також із розумінням та порядним ставленням до інших членів товариства (сусідів), прийнято рішення щодо оформлення тільки 0,10 га, щоб дати можливість сусідам також приватизувати свою земельну ділянку площею 0,06 га. Так, у позовній заяві та доданих до неї документів зазначено, що позивач є членом садівничого товариства «РАССВЕТ-7» та користується земельною ділянкою [NUMBER] площею 0,09 га, з 1994 року (а.с. 15). Однак, за план-схемою обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство» «Рассвет-7», ще за часів утворення товариства всі земельні ділянки мають площу по 0,06 га. З наданих документів вбачається, що позивачу момент нібито виділення земельної ділянки [NUMBER] у 1994 році було лише шістнадцять років. Тобто, позивач на той момент був неповнолітнім, а тому не зрозуміло чи мав він право користуватися земельною ділянкою без згоди піклувальників, чи міг він сам від свого імені підписувати будь-які документи, сплачувати якісь гроші та інше. Згідно розпорядження голови Дніпропетровської райдержадміністрації № -322-р від 21.11.2008 року, позивачу надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [NUMBER] площею 0,09 га у власність для ведення садівництва за рахунок земель садівничого товариства «РАССВЕТ-7» за межами населеного пункту на території Балівської сільської ради, а документація розробляється на 0,12 га. Згідно ст.59 ЗУ «Про землеустрій», врахування приватних інтересів при здійсненні землеустрою на місцевому рівні полягає у забезпеченні фізичним та юридичним особам рівних можливостей набуття у власність або користування, у тому числі на умовах оренди, земельних ділянок і в захисті їхніх прав на землю. У Наказі № 376 від 18.05.2010р. Державного комітету України із питань земельних ресурсів «Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» зазначено, що документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). В цьому ж Наказі чітко визначено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої відповідно до статті 186, 186-1 Земельного кодексу України технічної документації чи проектів землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності (користування) земельної ділянки із земель державної та комунальної власності. Позивач стверджує, що саме на підставі розробленої TOB «Геотрастзем» технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки [NUMBER] встановлюються межі земельних ділянок. Однак межі всіх земельних ділянок в межах садівничого товариства «РАССВЕТ-7» встановлені (виділені) в натурі 1997-1998 роках, коли виділялася земельна ділянка, загальною площею 34,4 га, відповідно до рішення виконкому Балівської сільської ради Дніпропетровського Дніпропетровської області від 19.11.1997р. № 70 та Державного акту на право постійного користування землею, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 1168. В той час і було розроблено план-розташування земельних ділянок із зазначенням нумерації, лінійних розмірів та площ всіх земельних ділянок, а також проїзди та під'їзди до земельних ділянок користувачів. Таким чином межі земельних ділянок встановлені ще у 90-х роках минулого століття та зазначені в генеральному плані (план-схемі) садівничого товариства «РАССВЕТ-7», тож встановлювати їх знову - недоцільно. Згідно план-схеми земельних ділянок садівничого товариства «РАССВЕТ-7» ділянка [NUMBER] (об'єднана із [NUMBER]) з північного сходу межує з ділянкою [NUMBER], зі сторони південного сходу - [NUMBER] та [NUMBER], з південного заходу має ділянка [NUMBER], а за нею тільки ділянка [NUMBER]. Позивач стверджує, що земельна ділянка [NUMBER] межує з ділянками [NUMBER] та [NUMBER], але не говорить про ділянку [NUMBER]. Згідно статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки мають з моменту державної реєстрації цих прав. Враховуючи вище наведене, позивач взагалі не набув будь-якого права на земельну ділянку [NUMBER] в садівничому товаристві «РАССВЕТ-7». Відповідно до статті 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Крім того, з позовної заяви вбачається, що у липні 2009 року позивач зі спірного питання звертався з відповідною заявою до Прокуратури Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Листом за вих. №3241 від 24 липня 2009 року Прокурором Дніпропетровського району Дніпропетровської області роз'яснено право звернення до суду у порядку ст. 158 ЗК України, однак з позовом до суду позивач звернувся лише у грудні 2013 року. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачем не надано суду доказів на підтвердження своїх доводів у позовній заяві, позовна заява не відповідає дійсності та фактичним даним, а порушення ним розпорядження голови Дніпропетровської райдержадміністрації та законодавства про землеустрій взагалі ставить під сумнів законність його дій, а тому суд приходить до виноску про необґрунтованість позовних вимог, та відмовляє у задоволенні уточненого позову у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed