Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки яка розташована за адресою: [ADDRESS] площею 0,1420 га кадастровий номер 7325010100:01:019:0151, про що вказано в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯК №194285 виданого 13.04.2012 року згідно рішення Хотинської міської ради №100/7/11 7 сесії 6 скликання від 13.07.2011 року. Зазначив, що у березні 2014 року він хотів розпочати використовувати дану земельну ділянку за призначенням, визначив її межі і мав бажання встановити огорожу, але не зміг цього зробити, бо відповідач самовільно зайняв частину даної земельної ділянки (площею 0,0645 га). З даного приводу він звернувся до Державної інспекції сільського господарства у Чернівецькій області з скаргою і просив провести перевірку дотримання відповідачем земельного законодавства. Вказав, що листом начальника Держсільгоспінспекції йому було рекомендовано звернутись у землевпорядну організацію для проведення геодезичних робіт з метою встановлення межових знаків. Крім того вказав, що 10 квітня 2014 року представниками Хотинського виробничого сектора ДП «Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» був складений акт про встановлення межових знаків земельної ділянки по адресу: [ADDRESS] площею 0,1420 га кадастровий номер 7325010100:01:019:0151 та зафіксовано факт самовільного зайняття відповідачем частини його земельної ділянки площею 0,0645 га, що відображено у схемі. Посилаючись на викладене просив, зобов'язати [PERSON] усунути перешкоду в користуванні належною йому земельною ділянкою по адресу: [ADDRESS] площею 0,1240 га кадастровий номер 7325010100:01:019:0151 шляхом її звільнення. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначив, що рішенням Хотинської міської ради № 446/28/10 від 20 серпня 2010 року йому надано в тимчасове користування на умовах оренди терміном на п'ять років земельну ділянку площею 0,06 га по [ADDRESS] для ведення городництва. Він користувався та користується даною земельною ділянкою. Хотинською міською радою рішення про вилучення вищевказаної земельної ділянки не приймалося, що підтверджується письмовим повідомленням Хотинського міського голови за № 02-14-182 від 10.06.14 року. Вказав, що однак незважаючи на викладене, 13 липня 2011 року за № 100/7/11 Хотинська міська рада прийняла рішення про передачу у власність гр. [PERSON] земельної ділянки площею 0,1420 га. В цю площу увійшла земельна ділянка площею 0,06 га, яка надана йому в тимчасове користування на умовах оренди. Викладене підтверджується письмовим повідомленням начальника Державної інспекції сільського господарства України в Чернівецькій області № 10-11/153 від 13.02.2014 року . Зазначив, що на підставі Хотинської міської ради від 13 липня 2011 року за № 100/7/11 [PERSON] 15.05.2012 року одержав Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 194285. Посилаючись на викладене просив, визнати недійсним рішення Хотинської міської ради Чернівецької області від 13 липня 2011 року за № 100/7/11 про передачу у власність гр. [PERSON] земельної ділянки площею 0,1420 га та скасувати його. Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 194285, виданий 15.05.2012 року на ім'я [PERSON] та скасувати його. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі. Стосовно зустрічного позову просив відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, стосовно зустрічного позову підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладенні в позові. Представники [PERSON] зустрічні позовні вимоги підтримали, в задоволенні первісного позову просили відмовити за безпідставністю. Представник третьої особи - представник Хотинської міської ради [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що в зустрічному позові позивачів просив відмовити, та підтримує первісні позовні вимоги. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] звертався для виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку і після видачі державного акту [PERSON] він приїжав в складі комісії для з'ясування причин спору і встановив наявність державного акту у останнього. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 194285 виданого 13.04.2012 року згідно рішення Хотинської міської ради № 100/7/11 7 сесії 6 скликання від 13.07.2011 року, власником земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] площею 0,1420 га є [PERSON]. Згідно листа начальника Держсільгоспінспекції від 12.06.2014 року за № Д-196 позивачу було рекомендовано звернутись у землевпорядну організацію для проведення геодезичних робіт з метою встановлення межових знаків. Також судом встановлено, що 10 квітня 2014 року представниками Хотинського виробничого сектора ДП «Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» був складений акт про встановлення межових знаків земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 0,1420 га кадастровий номер 7325010100:01:019:0151 та зафіксовано факт самовільного зайняття відповідачем частини його земельної ділянки площею 0,0645 га, що відображено у схемі. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] на даний час захопив самовільно земельну ділянку розміром 0,0645 га, яка належить на праві власності [PERSON], що підтверджується схемою проектного інституту, показами свідка та тим, що представники [PERSON] визнали та не оспорили користування останнім земельною ділянкою розміром 0,0645 га. Згідно ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 66 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутись до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗК України. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документу, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, передбачений ст. 391 Цивільного Кодексу України. Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, як встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, протиправна поведінка відповідача перешкоджає позивачу здійснювати права користування та розпорядження належною йому на праві власності земельною ділянкою. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою обґрунтовані, доведені в судовому засіданні та такі, що підлягають задоволенню. Щодо зустрічного позову [PERSON] про скасування рішення Хотинської міської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідка перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 158 ЗК України передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, за змістом частин першої, другої, шостої - десятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин). Як встановлено в судовому засіданні рішенням Хотинської міської ради № 446/28/10 від 20 серпня 2010 року відповідачу надано в тимчасове користування на умовах оренди терміном на п'ять років земельну ділянку площею 0,06 га по [ADDRESS] для ведення городництва. Проте договір оренди цієї земельної ділянки між Хотинською міською радою та [PERSON] не укладався, що визнали учасники процесу в судовому засіданні. Також судом встановлено, що 13 липня 2011 року за № 100/7/11 Хотинська міська рада прийняла рішення про передачу у власність гр. [PERSON] земельної ділянки площею 0,1420 га. В цю площу увійшла земельна ділянка площею 0,06 га, яка могла бути передана [PERSON] в тимчасове користування на умовах оренди, але останній не використав рішення Хотинської міської ради від 20 серпня 2010 року і не уклав та не зареєстрував договір оренди. Як встановлено в судовому засіданні, будь-яких доводів щодо протиправності такого рішення від 13.07.2011 року [PERSON] не наведено і в судовому засіданні не встановлено. Посилання [PERSON] та його представників на те, що спірна земельна ділянка не вилучалась у [PERSON] перед передачею її у власність [PERSON] не є підставою для скасування рішення Хотинської міської ради від 13 липня 2011 року за № 100/7/11 та державного акту, оскільки ні [PERSON] ні його представники не надали суду жодного доказу про те, що [PERSON] користувався спірною земельною ділянкою і вона йому передавалась у користування, або у власність. В подальшому, на підставі вказаного вище рішення виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №194285 виданого 13.04.2012 року, власником якої є [PERSON]. Судом встановлено, що дані вказані в довідці Хотинської міської ради від 06.09.2013 року за № 1104 про наявність зареєстрованої в користуванні [PERSON] земельної ділянки розміром 0,1419 га [ADDRESS] спростовується показами свідка, поясненнями представника Хотинської міської ради то оглянутою книгою землекористування, в якій зазначено, що в нього було в користуванні земельна ділянка розміром 0,1419 га. Як пояснив представник Хотинської міської ради, в довідці наявна описка, і жодних даних в міській раді про наявність зареєстрованої земельної ділянки розміром 0,1419 га за [PERSON] немає. Суд не приймає до уваги доводи [PERSON] про неправомірність державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК №194285 виданого 13.04.2012 року, оскільки встановлено, що рішення органу місцевого самоврядування яке було підставою для його видачі є правомірним. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий. Як встановлено вище, рішення, на підставі якого було видано оскаржуваний [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1420 є правомірним. Будь-яких доводів щодо незаконності чи протиправності такого рішень [PERSON] не наведено і в судовому засіданні не встановлено. Разом з тим, за змістом ст. 15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак, в порушення зазначених вимог закону [PERSON] не наведено і в судовому засіданні не здобуто жодних доказів щодо порушення його прав існуванням оскаржуваних Державного акту та рішення Хотинської міської ради .. Таким чином, будь-яких підстав для скасування вищевказаного Державного акту та рішення Хотинської міської ради в судовому засіданні не встановлено, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову [PERSON]. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved