Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та прохає суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 15 000 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 24 жовтня 2010 року відповідач отримав від нього кошти за договором позики в розмірі 15 000 грн. 00 коп., що підтверджується наданою [PERSON] розпискою. Вказані кошти відповідач взяв для виплати кредиту. Так як [PERSON] не повертав отримані ним кошти, то 20 вересня 2013 року він звернувся до відповідача з вимогою повернути борг. Проте, [PERSON] в добровільному порядку не повернув отримані кошти, тому і прохає стягнути з нього борг за договором позики в судовому порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохає суд стягнути з відповідача на його користь 15 000 грн. 00 коп., які були надані [PERSON] у борг, а також понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., та пояснив, що він знав відповідача, так як вони працювали на одному підприємстві. Йому відомо, що відповідач взяв кредит на придбання автобусу, а тому у жовтні 2010 року [PERSON] звернувся до нього з проханням надати йому в борг кошти для того, щоб розрахуватися за кредитом та налагодити підприємницьку діяльність. [PERSON] прохав надати йому кошти в розмірі 40 000 грн. 00 коп. Він погодився надати відповідачу в борг зазначену суму та вони домовилися, що він спочатку надасть кошти в розмірі 15 000 грн. 00 коп., а в подальшому - ще 25 000 грн. 00 коп. Кошти в розмірі 15 000 грн. 00 коп. він надав [PERSON] 24 жовтня 2010 року, про що відповідач власноручно написав йому розписку. Вони домовилися, що відповідач поверне борг за його першою вимогою. Так як змінилися обставини, то кошти в розмірі 25 000 грн. 00 коп. він відповідачу не надав. В подальшому він звертався в усній формі до відповідача з проханням повернути йому кошти та [PERSON] погоджувався на це, але прохав почекати, так як у нього не було коштів. 20 вересня 2013 року він звернувся із письмовою заявою до [PERSON] з вимогою повернути йому кошти до 27 вересня 2013 року. Однак, відповідач кошти йому не повернув, тому він змушений звернутися до суду. З [PERSON] він не домовлявся про спільну діяльність та вони не об»єднували свої вклади для ведення бізнесу. Кошти в розмірі 15 000 грн. 00 коп. він надавав [PERSON] в борг, про що вони склали відповідну розписку, договір про спільну діяльність вони не укладали та він не здійснював такої діяльності з [PERSON] Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що між [PERSON] та [PERSON] 24 жовтня 2010 року був укладений договір позики, за яким [PERSON] надав у борг [PERSON] кошти в розмірі 15 000 грн. 00 коп. Відповідач, в свою чергу брав на себе обов»язок повернути вказані кошти за першою вимогою позивача. Сторони не здійснювали будь-якої спільної діяльності, кошти [PERSON] отримав від [PERSON] на виплату кредиту за автобус. Вказаний автобус був зареєстрований за [PERSON] та перебував в оренді в іншої особи. Домовленості між сторонами про спільну діяльність не було, та вони не здійснювали будь-якої спільної діяльності. Факт укладення договору позики підтверджується документом, який передбачений ст. 1047 ЦК України, а саме, розпискою. Відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що дійсно 24 жовтня 2010 року він взяв у позивача у борг 15 000 грн. 00 коп. Вказані кошти потрібні були йому для погашення кредиту за автобус «Анторус» ХАЗ 35-50.02 державний номер [NUMBER]. Так як йому потрібні були кошти для розвитку бізнесу, то він прохав у [PERSON] кошти в сумі 40 000 грн. 00 коп. та вони домовилися про те, що якщо позивач надасть йому ще кошти в розмірі 25 000 грн. 00 коп., то вони укладуть договір про спільну діяльність. В іншому випадку він поверне кошти в розмірі 15 000 грн. 00 коп. на першу вимогу позивача та вони не будуть укладати договір і здійснювати спільну діяльність. На той час, коли він брав у борг кошти, автобус «Анторус» ХАЗ 35-50.02 державний номер [NUMBER] перебував в оренді у приватного підприємця [PERSON] на підставі укладеного між ним та [PERSON] договору оренди та обслуговував в м. Конотопі маршрут з перевезення пасажирів № 14. Позивач працював в м. Києві та вони не здійснювали з ним спільну діяльність, в тому числі і в м. Конотопі. 30 листопада 2010 року він попрохав [PERSON] підмінити його як водія на маршруті № 14 та позивач потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, наслідок чого був пошкоджений автобус «Анторус» ХАЗ 35-50.02 державний номер [NUMBER]. Так як вказаний автобус належав йому та він на ремонт автобусу і придбання запчастин витратив 18 000 грн. 00 коп., то він вирішив не повертати [PERSON] борг в розмірі 15 000 грн. 00 коп., оскільки вважав, що пошкоджений з вини [PERSON] автобус має бути відремонтований за кошти останнього. У вересні 2013 року він отримував письмову вимогу [PERSON] про повернення коштів, але кошти не сплатив. Кошти в розмірі 15 000 грн. 00 коп. він отримав в борг та розписка від 24 жовтня 2010 року не є договором про спільну діяльність між ним та [PERSON], а підтверджує лише отримання ним у борг від позивача коштів розмірі 15 000 грн. 00 коп. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 24 жовтня 2010 року [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в розмірі 15 000 грн. 00 коп. Як вбачається з оригіналу розписки від 24 жовтня 2010 року, яку надав суду позивач, [PERSON] отримав кошти в розмірі 15 000 грн. 00 коп. та брав на себе зобов»язання віддати кошти. Розписка підписана [PERSON] (а.с. 35). Факт отримання від [PERSON] 24 жовтня 2010 року в борг коштів у розмірі 15 000 грн. 00 коп. та власноручного написання розписки відповідач не заперечує. Відповідно до ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов»язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об»єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об»єднання вкладів учасників. Статтею 1131 ЦК України передбачено, що договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Сторони не надали суду договору про спільну діяльність, який би відповідав вимогам закону. В судовому засіданні позивач заперечував укладення між ним та [PERSON] договору про спільну діяльність та факт здійснення такої діяльності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні також пояснив, що кошти в розмірі 15 000 грн. 00 коп. він отримав від [PERSON] у борг, а договір про спільну діяльність вони мали намір укласти лише у разі надання позивачем в строк до січня 2011 року коштів в сумі 25 000 грн. 00 коп. для ведення спільного бізнесу щодо перевезення пасажирів автобусом «Анторус» ХАЗ 35-50.02 державний номер [NUMBER]; спільної діяльності у нього та [PERSON] не було; автобус, про який йде мова у розписці, на той час перебував в оренді у приватного підприємця [PERSON], а [PERSON] працював в м. Києві. Крім того, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Зміст розписки від 24 жовтня 2010 року не містить умов договору про спільну діяльність. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, суд приходить до висновку, що між [PERSON] та [PERSON] 24 жовтня 2010 року був укладений договір позики та [PERSON] отримав у борг від [PERSON] кошти в розмірі 15 000 грн. 00 коп., які зобов»язався повернути Строк повернення коштів за договором позики від 24 жовтня 2010 року був не визначений. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред»явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред»явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Вимога про повернення позики в розмірі 15 000 грн. 00 коп. була направлена [PERSON] відповідачу 20 вересня 2013 року та отримана [PERSON] 24 вересня 2013 року (а.с. 4). Факт отримання 24 вересня 2013 року вимоги про повернення позики не заперечує і [PERSON] Частинами 1-3 ст. 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов»язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов»язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов»язку. Встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов»язань за договором позики перед [PERSON] та станом на 11 березня 2014 року відповідачем не повернута сума боргу в розмірі 15 000 грн. 00 коп. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути борг за договором позики від 24 жовтня 2010 року в розмірі 15 000 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1, 9).

Outcome: approved