Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації фізичної особи, відшкодування матеріальної і моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що [INFO] року, о 10 год. 00 хв., в приміщенні Жашківської районної ради було продовжено роботу пленарного засідання 24 сесії Жашківської районної ради, яке було розпочато 05 грудня 2013 року. Після завершення розгляду останнього питання порядку денного пленарного засідання сесії районної ради відповідач [PERSON], який не являється депутатом районної ради, всупереч зауваженням головуючого на сесії, вийшов на трибуну та звернувся до депутатів районної ради та всіх присутніх в сесійній залі із вигуками до голови районної ради [PERSON] про те, щоб останній склав повноваження голови ради та написав заяву про звільнення за власним бажанням. При цьому відповідач вдався до гучних образ на адресу позивача та ображаючи його «ґвалтівником». Також з сторони відповідача пролунали образи та наклепи з приводу не визнання позивачем факту існування внука та відмови від нього. Після чого відповідач кинув на стіл безпосередньо перед позивачем розмінні монети еквівалентом п'ять копійок, заявивши, щоб позивач на ці кошти придбав солодощі для дитини. Даний факт може бути підтверджений присутніми в залі депутатами районної ради, директорами шкіл, працівниками апарату та районної державної адміністрації, а також членами президії [PERSON], заступником голови районної ради [PERSON] та народним депутатом України [PERSON]. Своїми протиправними діями відповідачка [PERSON] привселюдно принизив честь та гідність позивача як людини, та ділову репутацію як посадової особи - голови районної ради. Після вказаних образ, стан здоров'я позивача значно погіршився в результаті пережитих глибоких моральних страждань. Факт моральних страждань підтверджується значним погіршенням здоров'я через пережитий глибокий нервовий розлад. 01.02.2014 року позивач був змушений звернутися до Жашківської центральної районної лікарні у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, де йому поставили діагноз «гіпертонічний криз». 02.02.2014 року стан здоров'я позивача не поліпшився. 03.02.2014 року він повторно звернувся по медичну допомогу в Жашківську ЦРЛ, де відкрито лікарняний лист № 877956 від 04.02.2014 року, про те стан здоров'я погіршувався і позивач 06.02.2014 року був направлений на лікування до Черкаської обласної лікарні, де був госпіталізований для лікування з 06.02.2014 року по 18.02.2014 року (лікарняний лист № 985618). За час перебування на лікуванні позивачем було придбано ліки на загальну суму 818 грн. 95 коп. Відповідач [PERSON] спричинив позивачу моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях у звЧязку з приниженням честі, гідності та ділової репутації позивача. Моральну шкоду позивач оцінює на суму 5000 грн. Заподіяна моральна шкода оцінюється та виражається не лише в грошовому еквіваленті, а й у принесенні вибачення в офіційних місцевих комунальних засобах масової інформації Жашківського району та особистому вибаченні. На підставі викладеного, [PERSON] звернувся до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, суду пояснив, що у нього дійсно є онука, батьком якої являється його син, який зустрічався певний час з дівчиною. Про існування онуки позивач дізнався лише через рік після її народження, так як син йому нічого не розповідав. Він ([PERSON]) визнає онуку, вони підтримують стосунки із сім»єю дитини, спільно її хрестили. Наразі мати дитини проживає в шлюбі з іншим чоловіком. Вважає, що відповідач безпідставно втрутився в його сімейне життя, яке жодним чином не стосується виконання ним своїх посадових обов»язків голови районної ради. В судовому засіданні відповідач [PERSON], заявлений позов не визнав та суду пояснив, що вважає позивача безсовісним, таким, що немає честі та гідності і ніколи їх не мав. При цьому наголосив, що позивач, незважаючи на складну ситуацію у країні, як голова районної ради не вчиняв жодних дій для можливості вирішення ситуації в межах своїх повноважень. Він особисто ставав перед [PERSON] на коліна та прохав направити звернення до вищих органів влади з проханням вирішити питання деескалації напруженої ситуації. Крім того пояснив, що вважає сина позивача ґвалтівником, оскільки мати дитини останнього на момент зустрічей з ним була неповнолітньою. Також вважає, що своїм вчинком син позивача зіпсував їй життя. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис Пленарного засідання 24 сесії Жашківської районної ради, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що [INFO] року відбулося пленарне засідання 24 сесії Жашківської районної ради під головуванням на той час голови районної ради [PERSON] Засідання висвітлювалося місцевим комунальним засобом масової інформації телекомпанією «Жасмін», відеозапис якого надано позивачем суду. На переглянутому в ході судового розгляду відеозаписі засідання сесії зафіксовано наступне. (Початок відеозапису на 00 хв 28 секунд - кінець на 01 хв 02 секунд) [INFO] року, після відкриття роботи сесії районної ради головою ради [PERSON], [PERSON], який перебував в залі та стояв біля президії, звернувся до присутніх депутатів районної ради із слідуючим: «Шановні депутати! Я прошу відправити у відставку вашого голову, тому що це людина аморальна!» Після цього він повернувся до членів президії і кинув перед [PERSON] жменю розмінних монет зі словами: «На, онуці купиш гостинця, онуці, якого ти не визнав!» Потому знову звернувся до присутніх у сесійній залі: «У нього народилася онука в травні місяці, яку він не визнав. Ні його синок, ні він. Дідусь, дитині на Новий рік цукерок не купив!» та залишив залу засідань. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона працює вчителькою в с.Вороне і являється депутатом районної ради. Точної дати вона не пам»ятає, вона була присутня на засіданні сесії. Чула якесь звернення [PERSON], щось про внучку позивача, однак про що саме йшла мова - вона не почула. Особисто їй нічого не відомо про стосунки у сім»ї [PERSON] Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі; гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст. 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Відповідно до п. 4 постанови №1 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. У абз.5 п.15 Постанови зазначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена не правдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Оцінюючи досліджені по справі докази, в тому числі - пояснення сторін, суд приходить до висновку, що відповідачем розповсюджено недостовірну інформацію про подію, яка існувала, але відомості про неї не відповідають дійсності, а саме в тому, що, нібито, позивач не визнає свою онуку, оскільки доказів цьому відповідачем не надано. Крім того, з огляду на переглянутий відеозапис засідання сесії районної ради, суд вважає, що вказану інформацію [PERSON] поширив в принизливій для позивача формі, що полягає в киданні розмінних монет перед ним на стіл президії в присутності депутатів районної ради та інших громадян, присутніх у залі. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини, крім випадків , встановлених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що умисними діями відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, яка знайшла своє вираження у приниженні честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. Визначаючи розмір моральної шкоди для відшкодування суд враховує, що позивач дійсно зазнав душевних страждань, однак, вказана вище сума моральної шкоди підлягає до зменшенню, а саме до 1000 грн., що, на думку суду, відповідає тяжкості страждань позивача та є реальною для відшкодування. При цьому суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, яка, як стверджує позивач, полягає в понесених витратах на лікування, оскільки [PERSON] не доведено наявності причинного зв»язку між поширенням інформації та поставленим йому в медичному закладі діагнозом «гіпертонічний криз». Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. В ч.6 цієї ж статті Кодексу передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Суд вважає за необхідне зобов»язати відповідача спростувати недостовірну інформацію стосовно позивача, принісши офіційне вибачення останньому за приниження честі, гідності та ділової репутації останнього, особисто та в офіційному місцевому комунальному засобі масової інформації телерадіокомпанії «Жасмін». Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial