Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому просить усунути йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , визначити позивачу спосіб участі у їх вихованні шляхом побачень та відпочинку без присутності матері в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, та за місцем проживання батька, а саме: І-ІІІ субота місяця з 9.00 год. до неділі 19.00 год.; щосереди з 18.00 год. до середи 20.00 год.; 8, 18 січня та другий день Великодня з 10.00 до 19.00 год. в літній період спільний відпочинок з батьком 20 днів, у період шкільних канікул - за узгодженням із матір`ю, але не менше 2 днів; у дні народження дітей з 10.00 до 18.00 год. за місцем їх проживання або святкування;необмежене спілкування засобами телефонного зв`язку та мережі Інтернет, в інші дні за домовленістю з матір`ю дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що у сторін під час шлюбу народились двоє дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який 25.11.2015 року розірвано. Позивач сплачує аліменти належним чином. Однак, відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 156 від 13.05.2016 рекомендовано встановити мені побачення із [PERSON] та [PERSON] у І-ІІІ суботу з 16-00 по 19-00 год; II-IV неділю з 16-00 по 19-00 год.; відповідачу - не чинити перешкод у спілкуванні батька із синами. Однак вважає, що зазначене рішення комісії [PERSON] виконує неналежним чином. Неодноразово у визначений для побачень час за місцем проживання дітей позивачу не відчиняли вхідні двері квартири, де проживають діти, відповідач не відповідала на телефонні дзвінки. Внаслідок зазначених дій відповідача, позивач позбавлений можливості бачити своїх дітей. Вважає, що дії відповідачки суперечать інтересам дітей на повноцінне сімейне виховання та порушують право на особисте спілкування з батьком. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавала. У даній справі 09.06.2020 року Тернопільським міськрайонним судом проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вважає, що при винесенні рішення слід врахувати інтереси дитини, а також те, що побачення позивача із дітьми мають відбуватись у присутності матері. Заперечила щодо чинення перешкод відповідачу у побаченні з дітьми. Крім цього, вважає, що запропонований графік побачень службою у справах дітей позивача із сином буде відповідати інтересам дитини. Крім цього заперечила щодо графіку побачень запропонованого позивачем у поданій ним позовній заяві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просить справу розглядати без їх участі за наявними матеріалами у справі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. У сторін від зареєстрованого шлюб народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20.05.2015р. та свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19.11.2014 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Як вбачається із довідки ПП «Східний масив» від 01.10.2018 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживає та зареєстрований разом із матір`ю [PERSON] . Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 156 від 13.05.2016 рекомендовано встановити [PERSON] побачення із [PERSON] та [PERSON] у І-ІІІ суботу з 16-00 по 19-00 год; II-IV неділю з 16-00 по 19-00 год. Також рекомендовано [PERSON] не порушувати графік побачень, виконувати свої обов`язки, а [PERSON] рекомендовано не чинити перешкод у спілкуванні батька із синами. Згідно розрахунку заборгованості ТВП ДВС №47950 від 03.10.2019 року у [PERSON] відсутня заборгованість по сплаті аліментів,. Як вбачається з інформації викладеній у повідомленнях Тернопільського відділення поліції ГУНП в Тернопільській області №7517 від 18.09.2019 року, №8735 від 08.06.2016 року, позивач [PERSON] неодноразово звертався з приводу перешкоджання [PERSON] у спілкуванні з дітьми. Згідно висновку органу опіки та піклування Тернопільської міської ради щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та встановлення способу участі у їх вихованні №139 від 19.02.2020 року, захищаючи права та інтереси дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити участі батька у вихованні дітей, а саме: рекомендовано батькові [PERSON] здійснювати свою участі вихованні дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] „ відповідно графіку спілкування в такі дні: I-ІІІ субота місяця; II-IV неділя місяця. Години за домовленістю між батьками в період з 10 год.00 хв. до 19 год.00 хв. Всі інші дні за домовленістю між батьками. Побачення повинні відбуватися без присутності матері дітей. Рекомендовано матері [PERSON] поважати права батька, не чинити перешкод у спілкуванні з синами. Згідно з ч.ч. 2, 6, 7, 8, 9 ст.7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Положеннями ст.153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1- 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Частинами 1, 2 ст. 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином, при вирішенні даного спору та визначенні відповідності способу захисту права вимогам закону, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та положення ст.159 СК України, згідно яких право на звернення до суду для усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні має той з батьків, хто проживає окремо у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди. Відповідно до положень ст.12 ч.1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифіковану Україною 27 лютого 1991 року), держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Також Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»). Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. Суд проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, врахувавши інтереси малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. При цьому, суд приходить до переконання, що із боку відповідача чиняться перешкоди позивачу у спілкуванні із своїми малолітніми дітьми, що підтверджено наведеними та оціненими доказами, зокрема неодноразовими зверненнями позивача з цього приводу до органів Національної поліції, а тому суд вважає, що слід зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні та проведення побачень із малолітніми дітьми. Також, визначаючи графік участі позивача у спілкуванні та вихованні з малолітніми дітьми, суд частково враховує висновок органу опіки та піклування Тернопільської міської ради, пояснення матері та батька дитини, бажання батька більше часу провадити із своїми дітьми, враховує якнайкращі інтереси та права дітей та приходить до висновку, що побачення дітей із батьком слід проводити в такі дні: І-ІІІ субота місяця з 10.00 год. до 19.00 год., ІІ-ІV неділя місяця з 10.00 год. до 19.00 год., а також у день народження дітей та релігійних свят, за місцем їх проживання. В усі інші дні за домовленістю із матір`ю. Крім цього, суд вважає, що побачення та спілкування позивача з дітьми слід проводити самостійно, без присутності матері, у тому числі в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання батька. В період шкільних канікул відпочинок та оздоровлення [PERSON] своїх неповнолітніх дітей проводити за попередньою домовленістю із матір`ю дитини, з урахуванням бажання самих дітей. Спілкування позивача з дітьми засобами телефонного зв`язку та за допомогою мережі Інтернет здійснювати без обмежень, у час їх дозвілля. При цьому, встановлюючи зазначений графік участі позивача у спілкуванні з дітьми, суд вважає, що такий графік спілкування позивачем із дитиною буде найкраще враховувати інтереси самих дітей, їх життя, зайнятість у процесі здобуття ними шкільної освіти, дозвіллі та відпочинку. На підставі наведеного,

Outcome: partial