Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 05.02.2011 року. Вимоги позову обґрунтовані тим, що сторони з 05.02.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON]. Через непорозуміння і конфлікти страждає дитина. Позивач посилається на те, що сімейне життя між сторонам не склалось у зв'язку з різними поглядами на життя. Вважає що подальше спільне життя суперечить її інтересам та інтересам дитини. В судовому засіданні позивач категорично наполягала на розірванні шлюбу, додатково зазначила що відповідач не поганий чоловік, але вона не бажає з ним жити тому, що в їх відносинах відсутня єдність, взаєморозуміння. Відповідач інколи приходить додому переночувати та забрати речі. Позивач категорично наполягає на розірвані шлюбу. Відповідач в судовому засіданні просив в задоволені позову відмовити та зазначив, що не бажає розривати шлюб, оскільки це може негативно вплинути на дитину подружжя, дитина може залишитися без батька, позивач налаштовує дитину проти відповідача. Зауважив, що працює в ніч, у зв'язку з чим не ночує вдома. За час наданий судом для примирення пропонував примиритися, однак позивач не погодилась. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 05.02.2011 року було укладено шлюб (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Спору щодо поділу майна та визначення місця проживання дітей на час розгляду справи у сторін немає. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не можливе, вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, оскільки вона не бажає перебувати в шлюбі з відповідачем, стосунки між сторонами негативно відображаються на дочці. Згідно пояснень відповідача єдиною підставою для збереження сім'ї він вважає наявність у сторін неповнолітньої доньки. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.02.2016 р. призначено сторонам два місяці строку для примирення. У встановлений судом строк для примирення сторони не досягли взаємної згоди щодо збереження сім'ї. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Питання виховання дітей вирішується батьками спільно, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.1, 2 ст. 157 СК України). Розірвання шлюбу жодним чином не впливає на права та обов'язки батьків по вихованню та утриманню дітей, а неповажливе ставлення одного з подружжя до іншого, непорозуміння між ними та відсутність доброзичливих шлюбно-сімейних відносин може лише негативно вплинути на дитину. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не досягли взаємної згоди щодо збереження сім'ї, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 3, 7, 104, 105, 110, 112-115 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved