Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на свою користь аліменти на його утримання в розмірі 1260,00 гривень щомісяця, починаючи стягнення з 04 вересня 2018 року. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що позивач є батьком відповідача. На теперішній час [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком, яка є недостатньою для задоволення його життєвих потреб. Відповідач [PERSON] працездатна, однак добровільної допомоги на утримання батька не надає. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав та наполягав на задоволенні позовних вимог. Суду надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні також наполягав на задоволенні позовних вимог [PERSON], оскільки відповідно до вимог чинного законодавства повнолітні діти повинні піклуватись та утримувати своїх батьків, які потребують матеріальної допомоги. У зв'язку із повторною неявкою відповідача в судове засідання, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, причини неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим, враховуючи, що позивач та його представник не заперечували проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши думку позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач є батьком відповідача [PERSON], що підтверджено рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної ради народних депутатів від 13 листопада 1987 року, відповідно до якого подружжю [PERSON] та [PERSON] дозволено усиновлення неповнолітньої [PERSON], [INFO] та записано їх батьками, при цьому змінено прізвище та по-батькові дитини (а.с.7). Згідно з довідкою Лівобережного відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10 липня 2018 року, вих. № 8530/02-06/07, [PERSON] знаходиться на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком. Розмір пенсії становить 2830, 21 грн. на місяць. Згідно вказаної довідки [PERSON] за січень-червень 2018 року отримав пенсію у розмірі 16 981,26 грн. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до вимог п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК України). Таким чином, право на утримання від дочки, сина, мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Передбачені ст.204 СК України підстави для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача - відсутні. Відповідач [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів того, що її батько не потребує матеріальної допомоги та того, що він ухилявся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до неї. Той факт, що він отримує пенсію в розмірі 2830,21 грн., яка перевищує установлений законом прожитковий мінімум на одну особу, не спростовує факту його потреби у матеріальній допомозі працездатної доньки. Згідно ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позовної заяви. Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 260 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 04 вересня 2018 року. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 704,80 грн., оскільки позивач на підставі Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved