Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Тернопільська міська рада про визнання незаконною відмову в перевезенні громадським транспортом, посилаючись на те, що 27 грудня 2013 року об 11 год. на зупинці «Тубдиспансер» на вул.Микулинецькій водієм [PERSON] йому було відмовлено у пільговому проїзді в маршрутному автобусі №8, оскільки в автобусі уже перебувало 6 пільгових пасажирів. Дану відмову позивач вважає безпідставною і такою, що суперечить чинному законодавству, а тому просить суд визнати її незаконною, зобов'язати суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON] відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі однієї тисячі гривень. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві та просить його задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, щовін відмовив позивачу у пільговому переїзді правомірно, оскільки на момент звернення позивача у маршрутному таксі перебувало шість пільгових осіб. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Тернопільської міської ради в судовому засіданні відносно позову заперечив та просив суд відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд. У судовому засіданні з'ясовано, що позивач по справі [PERSON] є інвалідом 2 грн. загальне захворювання по зору, про що свідчить пенсійне посвідчення серії [NUMBER] від 14 листопада 2013 року, видане Пенсійним фондом України. Як вбачається із відмови в наданні безплатного проїзду у пасажирському транспорті інваліду другої групи, водій маршрутного таксі [PERSON] в присутності 6 чоловік-пільговиків відмовив громадянину [PERSON], який виявив бажання скористатися послугами пасажирського міського транспорту та пред'явив посвідчення інваліда другої групи серії [NUMBER], у пільговому безоплатному проїзду. В силу ст.38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України» інваліди, діти-інваліди та особи, які супроводжують інвалідів першої групи або дітей-інвалідів (не більше однієї особи, яка супроводжує інваліда або дитину-інваліда), мають право на безоплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (окрім метрополітену та таксі), а також всіма видами приміського пасажирського транспорту. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №649 від 15 квітня 2011 року затверджено Умови проведення конкурсу на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування у м.Тернополі. Згідно п.3 даних Умов перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування здійснюватимуться у звичайному режимі руху та в режимі маршрутного таксі. У судовому засіданні з'ясовано, що автобусні маршрути загального користування, які здійснюють перевезення у звичайному режимі руху здійснюють перевезення пільгових категорій пасажирів, визначених чинним законодавством, без будь-яких обмежень та безплатно, а автобусні маршрути, які здійснюють перевезення в режимі маршрутного таксі, здійснюють безкоштовний проїзд пільгових категорій пасажирів, визначених чинним законодавством, в кількості визначеної в договорі. Згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №888 від 25 травня 2011 року вирішено управління транспорту, комунікацій та зв'язку укласти договори на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування в м.Тернополі з 01 червня 2011 року до 31 травня 2016 року. У відповідності до ст.27 Закону України «Про автомобільний транспорт» пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правилами, забезпечують автомобільні перевізники, що здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. 01 червня 2011 року між Організатором, виконавчим комітетом Тернопільської міської ради в особі начальника управління транспорту, комунікацій та зв'язку в особі МединськогоІгора Григоровича, з однієї сторони, та Перевізником, суб'єктом підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON], з іншої сторони, укладено договір №6 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом в м.Тернополі в режимі маршрутного таксі. Як вбачається із п.2.2.10 даного договору,перевізник забезпечує безкоштовний проїзд пільгових категорій пасажирів, визначених чинним законодавством, в кількості 6 чоловік одночасно, за рахунок власник коштів. За таких обставин, враховуючи, що під час посадки позивача в автобусний маршрут №18, який здійснює перевезення пасажирів в режимі маршрутного таксі, було одночасно 6 пільговиків, а тому суд приходить до переконання, що відповідач не порушив прав позивача щодо пільгового перевезення пасажирів, оскільки в даному випадку він працював в режимі маршрутного таксі і діяв відповідно до умов вищевказаного договору, тобто здійснював перевезення 6 пільговиків одночасно. Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача в сумі 1000 грн., то позивач ні в позовній заяві ні в судовому засіданні не обґрунтував сам факт спричинення йому моральної шкоди, відповідно, до положень ЗУ «Про захист прав споживачів». Згідно ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У зв'язку з тим, що позивач не надав обґрунтування факту спричинення йому незаконними діями відповідача моральної шкоди відповідно до положень ЗУ «Про захист прав споживачів», який передбачає таке відшкодування лише у випадку, коли моральна (немайнова) шкода була спричинена небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством, то в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed