Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 8800 доларів США, що еквівалентно 248962 грн., та проценти за договором позики у сумі 8000 грн., а всього 256962 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь понесені ним судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 17 листопада 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошей в розмірі 8800 доларів США, на підтвердження якого останній надав йому розписку, написану власноручно. Позичальник зобов'язався повернути йому грошові кошти після продажу свого автомобіля, тобто в зобов'язанні не встановлений конкретний строк повернення боргу, а також сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 1000 грн. на місяць. Відповідач порушував зобов'язання, у зв'язку з чим 04 лютого 2015 року він направив на його адресу письмову вимогу про повернення боргу у семиденний строк з дня отримання вимоги, однак до теперішнього часу позичальник не виконав свого зобов'язання та ухиляється від будь-яких переговорів з ним. Позивач в судове засідання не зявився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку та винесення рішення за наявними матеріалами справи не заперечує. Відповідач в судове засідання на виклик не з'явився, про день слухання справи повідомлений згідно з вимогами ст.ст. 74-77 ЦПК України, через оголошення у пресі, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідач причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України - суд зважаючи на наявність законних підстав приходити до висновку про можливість у відповідності до вимог ст.169 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наданих сторонами доказів, без вислуховування особистих пояснень відповідача по справі. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17 листопада 2013 року між сторонами був укладений договір позики грошей, за яким позивач надав відповідачу позику в розмірі 8800 доларів США, а відповідач надав позивачу розписку, написану власноручно, а також зобов'язався повернути йому грошові кошти після продажу свого автомобіля та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 1000 грн. на місяць, що підтверджується розпискою [PERSON] (а.с. 9). 04 лютого 2015 року позивач направив на адресу відповідача письмову вимогу про повернення боргу у семиденний строк з дня отримання вимоги, що підтверджується вимогою про повернення боргу, описом поштового відправлення на ім'я відповідача та квитанцією Укрпошти (а.с. 10, 17, 18). До теперішнього часу відповідачем борг та проценти за користування кредитом не сплачено. Згідно довідки НБУ за вих. № 19-118/1605 від 02 березня 2015 року (а.с. 16), офіційний курс української гривні до долара США, встановлений НБУ, станом на 24 лютого 2015 року становив 2829,1218 грн. за 100 доларів США, тож сума боргу відповідача перед позивачем в розмірі 8800 доларів США в еквіваленті становить 248962,72 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, які підтверджені письмовими доказами, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, в звязку з тим, що укладений між сторонами договір позики відповідає вимогам закону, позивач направляв до відповідача лист з письмовою вимог виконання зобовязання, проте у встановлені чинним законодавством строки зобов'язання за договором позики відповідачем не виконані, тож з відповідача на користь позивача, в межах заявлених позовних вимог, підлягають стягненню сума боргу в розмірі 248962 грн. та проценти за користування коштами в розмірі 8000 грн. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у справі. На підставі ст. ст. 526, 530, 625, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved