Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , у якому, з урахуванням поданої заяви про зміну підстав позову, просить розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 15 листопада 2016 року Довжанською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №02. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що подружнє життя у них не склалося. З 16 жовтня 2017 р. відповідач не проживає із ним як сім`я, оскільки поїхала до своїх батьків у Миколаївську область, забравши із собою неповнолітню дитину. Сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Вважає, що шлюб між ними існує формально, а тому просить його розірвати. Надання строку на примирення заперечує. Відповідач [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, у якому вказує на те, що спільне життя із [PERSON] у них не склалося через постійні сварки та втручання в їх особисте життя матері позивача. Надання строку на примирення заперечує. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та погодилася на розірвання шлюбу між ними. В силу вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі із 15 листопада 2016 року , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15 листопада 2016 року Довжанською сільською радою Тернопілсьького району Тернопілсьької області. У даному шлюбі народилася одна дитина: донька - [PERSON] , [INFO] . Судом з`ясовано, що сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, вони втратили почуття взаєморозуміння та любові один до одного, стали чужими людьми. Сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Шлюб існує лише формально. Відповідно до вимог ст. ст. 111, 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частини третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. За таких обставин, суд вважає, що шлюб слід розірвати так, як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки порушує її особисті права та законні інтереси. На підставі наведеного та

Outcome: approved