Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом,\~в якому\~просить розірвати\~шлюб між\~ним та\~відповідачкою [PERSON] ,\~який зареєстрований\~26\~червня 2018\~року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про що складено актовий запис № 739 (свідоцтво серії [NUMBER] від 26.06.2018). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя та виховання дочки [PERSON] , [INFO] . Останнім часом стосунки між ним та дружиною розладилися, сімейне життя стало неможливим. З 2018 року вони спільного господарства не ведуть та проживають у різних кімнатах будинку. Збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, що і стало підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Сторони належним чином повідомлені про місце, дату та час судового розгляду, натомість в судове засідання для розгляду справи не з`явились. Позивач [PERSON] 01.03.2021 року надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, на примирення він не згідний та просив справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] 24.02.2021 надала до суду заяву, відповідно до якої визнала позов про розірвання шлюбу та просила розгляд справи проводити у її відсутності. Крім того зазначила, що на примирення вона не згідна. Після розлучення залишає шлюбне прізвище « [PERSON] » та їх дочка буде проживати з нею. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступного. У відповідності до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу, та під час його розірвання. Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.». Відповідно до частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 червня 2018 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено актовий запис № 739 (свідоцтво серії [NUMBER] від 26.06.2018). Від шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] , що доводиться свідоцтвом про народження від 27 квітня 2010 року серії [NUMBER] . На даний\~час шлюб\~між ними\~носить формальний\~характер,\~оскільки сторони\~фактично припинили\~сімейно-шлюбні\~відносини і\~з 2018\~року спільне\~господарство не\~ведуть та\~проживають окремо.\~Спільне життя\~з відповідачем\~не склалося\~через різні\~погляди на сімейне життя та виховання дочки. Стосунки між ними розладилися, сімейне життя стало неможливим. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Між сторонами досягнуто згоди з приводу виховання спільної дитини [PERSON] , яка проживає з відповідачкою. Примирення між сторонами стало неможливим, про що вказує позивач, подавши до суду заяву про підтримання позовних вимог про розірвання шлюбу та відповідач - про визнання позовних вимог. Збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Застосування заходів щодо примирення подружжя у їх ситуації буде суперечити моральним засадам суспільства. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свобод чи інтересів інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам їх дитини, а тому відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved