Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, знесенням самовільно влаштованого паркану. В якій прохав : ухвалити рішення, яким усунути йому - [PERSON] перешкоди в користуванні приватною земельною ділянкою за адресою м. Полтава, вулиця К. Лібнехта 26а, зобовязавши [PERSON] знести самовільно збудований паркан довжиною 45 метрів на його [PERSON] приватній земельній ділянці та повернути земельну ділянку у стані, відповідно до земельно-кадастрової документації. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу, судовий збір. В обґрунтування позову зазначив, що він - [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 0,0968 га, яка розміщена за адресою м. Полтава, вулиця Карла Лібнехта, 26а. Сусід [PERSON] має у приватній власності земельну ділянку, яка межує з його [PERSON] земельною ділянкою. Починаючи з 2013 року [PERSON] став порушувати вимоги земельного законодавства та самовільно зайняв частину земельної ділянки, яка належить йому [PERSON] на праві особистої приватної власності. [PERSON] збудував новий двоповерховий будинок з явним порушенням будівельних норм, після чого відстань між їхніми будинками складає близько 40 сантиметрів, чим порушив норму п.3,25 **ДБН 360-92**. Зведена двоповерхова будівля затіняє його [PERSON] земельну ділянку та плодові насадження, що розміщені на ній. У відсутність [PERSON] [PERSON] найняв бригаду будівельників, зніс самочинно його - [PERSON] паркан, та улаштував свій на його [PERSON] земельній ділянці. По межі переміщеного вглибину його [PERSON] земельної ділянки, збудованого [PERSON] паркану, він також самовільно, без згоди [PERSON], взамін раніше існуючого підземного газопроводу підведеного до житлового будинку, побудував повітряний газопровід, що не відповідає протипожежним нормам. Він та дружина не мають можливості спокійно ходити по своїй садибі, [PERSON] влаштовує постійні сварки, з цього приводу він звертався у різні правоохоронні органи, до органів місцевого самоврядування, та належної вагомої допомоги у вирішенні меж його земельної ділянки він не отримав. Відповідач по справі самовільно зайняв частину його приватної земельної ділянки без законних на те підстав, яка виразилося у її огородженні, будівництво на ній паркану, фактично позбавив його володіння, розпорядження та користування частиною земельної ділянки, тому він вимушений звертатися до суду. 23 лютого 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], до суду 23 лютого 2016 року та 24 березня 2016 року не з»явився, будучи повідомлений на останню відому судові адресу, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Третя особа ГУ Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання свого представника не направили, надіславши суду пояснення в якіх проохали, справу розглядати без їхньої участі, зазначивши, що під час розгляду справи покладаються на розсуд суду. Третя особа ПАТ по газопостчанню та газифікації «Полтавагаз» в судове засідання свого представника не направили, надіславши суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, зазначивши, що у вирішенні данного спору покладаються на розсуд суду. Третя особа [PERSON], до суду 24 березня 2016 року не з»явилася, будучи належним чином повідомлена (ст.76 ЦПК України), шляхом отримання судових повісток, про час та місце розгляду справи та не надав суду дані про причину неявки. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що 28 липня 2011 рішенням Октябрського районного суду м.Полтави у справі за позовом [PERSON] до Октябрської районної у м.Полтаві ради, [PERSON] про поділ домоволодіння, виділення в самостійний об»єкт господарювання, визначення порядку користування земельною ділянкою, припинення спільної часткової власності задоволено повністю. Виділено [PERSON] у власність, як самостійний обєкт господарювання 14/25 частини домоволодіння з господарчими спорудами в м.Полтаві по вулиці Карла Лібнехта,26а в м. Полтаві, а саме: в житловому будинку літ. «А-1» приміщення: коридор 1-4 площею 3,90 кв.м., кухня 1-3 площею 8,90 кв.м., кімната 1-5 площею 16,50 кв.м., погріб літ. №а11», огорожі №1,6,7,8,9 та ворота №7. Виділено [PERSON] в користування земельну ділянку розміром 968,04 кв.м. за адресою м. Полтава, вулиця К.Лібнехта,26а, що на кадастровому плані зафарбовано в червоний колір. Виділено [PERSON] в самостійний обєкт господарювання 11/25 частини домоволодіння з господарськими спорудами в м. Полтаві по вулиці К. Лібнехта номер 26а, а саме: сіни 2-1, пл..4,00 кв.м., кухня 2-2 пл. 8,60 кв.м., кімната 2-3 пл. 11,90 кв.м., коридор 1 пл. 5,10 кв.м., сарай літ «Г», вбиральня IV площею 0,70 кв.м., тамбур ІІІ площею 5,10 кв.м., огорожа №3, ворота огорожі №5. Виділено [PERSON] в користування земельну ділянку розміром 495,85 кв.м. за адресою м. Полтава, вулиця К.Лібнехта, будинок 26а, на кадастровому плані зафарбовано синім кольором. Припинено право спільної часткової власності на домоволодіння по вулиці К. Лібнехта,26а, в м. Полтаві між співвласниками [PERSON] та [PERSON] Рішення набрало законної сили 09 серпня 2011 року (а.с.7). Відповідно ч.3 ст.61 КПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 0,0968 га. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розміщена за адресою м. Полтава, вулиця Карла Лібнехта,26а. Кадастровий номер земельної ділянки 5310137000615:015:0395., що підтверджується копією: витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №000023 від 01 червня 2012 року. (а.с.10.,11). [PERSON] є власником суміжної земельної ділянки по вулиці Карла Лібнехта,26Ж. Таким чином, сторони є власниками суміжних ділянок. Відповідно до ст.ст.15 , 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. За положеннями ч.ч.1, 2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У п.3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що, застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст.ст.391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно листа №0-1604-0.3.-1347/2-15 від 23 вересня 2015 року Управління Держгеокадастру у м. Полтаві Полтавської області повідомлено, що власники земельних ділянок зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, повязаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон тощо. В ст.103 ЗК України зазначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власниками, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих земельних ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Згідно ст.106 ЗК України: власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.(а.с.12) Згідно листа Державної інспекції сільського господарства у Полтавській області №4-01-20/6 від 20 січня 2015 року розглянуто звернення [PERSON] з приводу самовільного зайняття частини земельної ділянки по вулиці К. Лібнехта,26-А в м. Полтаві та додержання правил добросусідства та повідомлено, що відповідно до п. 5 ст. 158 ЗК України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, спір вирішується судом.(а.с.5). Згідно листа містобудування та архітектури Октябрського райвиконкому №02.1-27/165 від 11 березня 2015 року на звернення [PERSON] щодо дій [PERSON] власника суміжної земельної ділянки по вулиці К. Лібнехта,26Ж, щодо створення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом встановлення паркану з порушенням меж між садибами та часткового розміщення господарської будівлі на території домоволодіння по вулиці Карла Лібнехта,26А повідомлено, що спірні питання між власниками суміжних садиб вирішується за взаємною згодою на засадах добросусідства або у судовому порядку.(а.с.9). Як слідує із пояснень в судовому засіданні позивача, [PERSON] самоправно без жодних на те підстав, збудував паркан на частині земельної ділянки по вул. К. Лібнехта, 26а в м.Полтава, яка належить на праві власності [PERSON] Таким чином, через розміщення [PERSON] без будь-яких правових підстав, паркану на частині земельної ділянки по вул. К. Лібнехта, 26а в м.Полтава, яка належить на праві власності [PERSON], він фактично позбавлений можливості належно та безперешкодно користуватися своєю власністю. Відповідно до ст.152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою ст.152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (ч.3 ст.386 ЦК Україани). На підставі викладеного, суд приходить до висновку усунути [PERSON] перешкоди в користуванні власною земельною ділянкою за адресою м.Полтава, вулиця к.Либкнехта, 26а, зобов»язавши [PERSON] знести самочинно збудований паркан довжиною 45 метрів на належній [PERSON] земельній ділянці за адресою м.Полтава, вулиця к.Либкнехта, 26а. Зобов»язати [PERSON] повернути [PERSON] земельну ділянку за адресою м.Полтава, вулиця к.Либкнехта, 26а у стан, відповідно до земельно-кадастрової документації. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 490 грн. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також стягнути з [PERSON] судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved