Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачем 31 травня 2018 року укладено договір позику грошових коштів, відповідно до вимог якого позивач передав у користування відповідачу грошові кошти в розмірі 57 000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути вказані грошові кошти до 31 травня 2019 року. Факт отримання грошових коштів підтверджено розпискою відповідача, складеною в присутності двох свідків. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та позивача. Позов підтримують та не заперечують щодо заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши суду про причини неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив та заперечення на позов не подавав. На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до договору позики грошових коштів від 31 травня 2018 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , передано [PERSON] в присутності свідків [PERSON] грошові кошти в сумі 57 000,00грн, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів до 31 травня 2019 року. Факт отримання грошових коштів підтверджено розпискою відповідача від 31.05.2018 року. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. \~\~Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. \~Із наявних в матеріалах справи, письмових доказів встановлено, що на момент звернення позивача до суду, відповідач не виконав зобов`язання за договором позики, оскільки не повернув отримані у позику кошти. Станом на день розгляду справи стороною відповідача не надано жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог. Проаналізувавши та оцінивши докази надані сторонами у їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити, стягнувши із відповідача в користь позивача суму неповернутого боргу за договором позики від 31 травня 2018 року в 69572.37 грн (шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят дві гривні тридцять сім копійок, з них: 57000.00 сума позики, 10043.97 грн проценти за користування позикою, 558.60 грн.-інфляційні втрати та 1969.80 грн 3 % річних. судові витрати 6090.80 грн, з них 840.80 грн судовий збір та 5250 грн витрати на правничу допомогу адвоката, . Таким чином, судом встановлено, що мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача суми неповернутого боргу в розмірі 69572.37 грн. Згідно з вимогами\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, у тому числі, витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги. Згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 28.07.2020 року та квитанції до прибуткового касового ордера № 8 від 28 липня 2020 р, позивачем [PERSON] сплачено кошти за надання професійної правничої допомоги в розмірі 5250 грн. Крім того, відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача слід стягнути 840,80 грн судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд. На підставі наведеного,

Outcome: approved