Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що 21.06.2014 року [PERSON] вступив в законний шлюб з [PERSON], шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку , актовий запис № 257. Від шлюбу у подружжя дітей не має. Шлюбні відносини між сторонами не склалися. Фактично подружжя припинило спільне проживання однією сімєю з вересня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Причиною припинення сімейно шлюбних відносин стала невідповідність характерів, поглядів, суджень, що породжувало невдоволення один одним та загострювало відносини. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги та просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату та час слухання справи повідомлялася і тому суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.06.2014 року [PERSON] вступив в законний шлюб з [PERSON], шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку , актовий запис № 257 (а.с. 6). Від шлюбу у подружжя дітей не має. Шлюбні відносини між сторонами не склалися. Фактично подружжя припинило спільне проживання однією сімєю з вересня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Причиною припинення сімейно шлюбних відносин стала невідповідність характерів, поглядів, суджень, що породжувало невдоволення один одним та загострювало відносини. Примирення між сторонами неможливе, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON]. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved