Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити наступний порядок його ( [PERSON] ) участі у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , згідно якого він (позивач) має право спілкуватися з дитиною протягом всього року - кожний тиждень місяця з 17.00 години середи до 20.00 години середи та з 17.00 години п`ятниці до 12.00 години неділі без обмеження місця побачення та без присутності матері дитини - [PERSON] . Визначити можливість спільного оздоровчого відпочинку з дитиною влітку без присутності матері та без обмеження місця протягом 1,5 місяця. На обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 29 жовтня 2011 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , в якому (шлюбі) у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка з березня 2018 року, після припинення спільного проживання з відповідачем, проживає разом з матір`ю [PERSON] . Наразі в провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до нього (позивача) про розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до судового наказу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.10.2018 року з нього ( [PERSON] ) примусово стягуються аліменти, заборгованість по сплаті аліментам відсутня. Також позивач вказав, що з липня 2018 року позивач перешкоджає будь-якому його ( [PERSON] ) спілкуванню з дитиною. В зв`язку з чим, він (позивач) 27.08.2018 року звернувся до служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради із заявою про встановлення порядку його участі у вихованні дитини. Рішенням виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького від 28.11.2018 року № 585 визначено наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , а саме: щосереди з 17 до 19 години та щосуботи або щонеділі з 10 до 19 години, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та з правом відвідування громадських місць. Проте, на сьогоднішній день [PERSON] продовжує чинити йому ( [PERSON] ) перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, що стало підставою для звернення його з даним позовом до суду з метою вирішення в судовому порядку питання щодо визначення часу для спілкування з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 лютого 2019 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12 квітня 2019 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та в його інтересах представник - адвокат Данилюк Н.В. (діє на підставі ордеру серії КР № 77775 від 16.01.2019 року) позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, зазначені в позові, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та в її інтересах представник - адвокат Сьора О.М. (діє на підставі ордеру серії КР № 93671 від 31.07.2019 року) позовні вимоги визнали частково, підтримали поданий 19.07.2019 року відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву, який зареєстрований в суді за вх. № 17839, на обґрунтування якого зазначено, що на підставі рішення виконавчого комітету міської ради м. Кропивницького № 585 від 28.11.2018 року «Про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною» визначені дні для позивача щодо спілкування з донькою, а саме: щосереди з 17.00 до 19.00 та щосуботи або щонеділі з 10.00 до 19.00 за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та з правом відвідування громадських місць. Однак, позивач його не виконував, з дитиною майже не спілкувався. Також, відповідач зазначила, що вимоги позивача в частині визначенні часу спілкування з дитиною визнає повністю, оскільки ніколи не перешкоджала йому (відповідачу) у спілкуванні/ побаченні з дитиною і не мала на це на меті. Щодо визначення можливості позивача спільного оздоровчого відпочинку з дитиною влітку без присутності матері та без обмеження місця протягом 1,5 місяця, відповідач заперечила, оскільки у доньки з позивачем відсутній тісний зв`язок, який є між батьками, і у разі задоволення судом цієї вимоги це може негативно сказатися на стані здоров`я їх дитини. При цьому, відповідно до висновку психологічного обстеження їх дитини від 14.07.2019 року наданий психологом психологічної майстерні «Інсайт» [PERSON] , не рекомендовано довготривале розлучення з мамою та зміна умов і режиму проживання. В зв`язку з чим, вищезазначена вимога позивача може порушити звичний режим дня дитини та навчання, відірве її від нормального, звичайного для неї середовища і заважатиме її нормальному існуванню. Враховуючи викладене, відповідач просила врахувати інтереси дитини та встановити графік зустрічей, який не порушує режиму дня та навчання, не відриває - дитину від нормального, звичайного для неї середовища та не заважає її нормальному існуванню та визначити наступний порядок участі для [PERSON] , у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , згідно з яким він має право спілкуватись з дитиною протягом всього року - кожний тиждень місяця з 17:00 години середи до 20:00 години середи та з 17:00 години п`ятниці до 12:00 години неділі без обмеження місця побачення та без присутності матері дитини - [PERSON] . В задоволенні інших позовних вимог - відмовити. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору управління з питань захисту прав дітей міської ради міста Кропивницького в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, при цьому, 31.07.2019 року подав клопотання зареєстроване судом за вх. № 3254 про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Заслухавши в судовому засіданні пояснення та заперечення учасників справи та в їх інтересах представників, зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося учасниками справи, що позивач [PERSON] з 29 жовтня 2011 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано 28 січня 2019 року за рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда, яке набрало законної сили 06 березня 2019 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 175. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, малолітня дитина - [PERSON] , проживає з відповідачем [PERSON] Судом також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького «Про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною» № 585 від 28 листопада 2018 року визначено наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , а саме: щосереди з 17 до 19 години та щосуботи або щонеділі з 10 до 19 години, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та з правом відвідування громадських місць. Судом також встановлено, що, незважаючи на наявність зазначеного рішення виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького «Про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною» № 585 від 28 листопада 2018 року, між сторонами існує спір з приводу визначення порядку участі у вихованні малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . При цьому, судом встановлено, що відповідно до довідки № АИ-102 від 09.08.2018 року [PERSON] з 08.08.2017 року працює в ТОВ «Аграрні інвестиції 2012», на посаді машиніст зернових навантажувально-розвантажувальних машин. Дохід за період з 01.02.2018 року по 31.07.2018 року склав 51 138,21 грн. Крім того, загальна сума доходу [PERSON] за період з липня 2018 року по грудень 2018 року без урахуванням аліментів становить 53 792 грн. 79 коп., про що свідчить довідка про доходи, видана ТОВ «Аграрні інвестиції 2012» 08.01.2019 року. Відповідно до характеристики від 10 серпня 2018 року, виданої ТОВ «Аграрні інвестиції 2012» за період роботи з 01.03.2018 року по 10.08.2018 року на посаді машиніста зернових навантажувально-розвантажувальних машин елеваторного комплексу, [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони, як дисциплінований, виконавчий, відповідальний робітник. За інформацією КЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 09.08.2018 року серії 12ЯЯУ № 251300 [PERSON] , [INFO] , в обласному наркологічному диспансері на обліку не значиться, наркологічних захворювань не виявлено. За інформацією Кіровоградської ЦРЛ Поліклініка [PERSON]. на «Д» обліку у психіатра не знаходиться, за допомогою не звертався. Відповідно до відповіді Кіровоградського РВ ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області від 25.03.2019 року № 57472291/4 відповідно до звіту про здійснення відрахувань та виплат ТОВ «Аграрні інвестиції 2012» від 13.03.2019 року за вхідним номером 2012/13.9-27/4, боржником [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів виплачено в повному обсязі. Заборгованість по сплаті аліментів згідно виконавчого листа № 405/6152/18 від 11.10.2018 року, виданого Ленінським районним судом Кіровоградської області станом на 13.03.2019 року відсутня. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин першої - третьої статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. Стаття 8 Конвенції про права дитини не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року, параграф 78). У параграфі 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№2) від 27 листопада 1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява №2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Аналогічні норми права містяться в законодавстві України. Відповідно до положень ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Оскільки на даний час між батьками малолітньої дитини не має згоди щодо участі батька у спілкуванні з дитиною та її (дитини) виховання, то наявні підстави щодо реалізації батьківських прав позивача у судовому порядку. Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача в якості свідків [PERSON] , [PERSON] пояснили, зокрема, свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю позивача [PERSON] та зазначила, що була свідком того, як син ( [PERSON] ) хотів побачити доньку, з приводу чого телефонував відповідачу, однак вона не відповідала на його телефонні дзвінки. Також зазначила, що у її онуки з батьком [PERSON] склалися нормальні відносини, крім того, з моменту народження [PERSON] приймав участь у вихованні та догляду за донькою, зокрема, годував доньку, вкладав її спати. Свідок [PERSON] пояснила, що з грудня 2018 року вона проживає в цивільному шлюбі з позивачем та відповідачем після Нового року чиняться перешкоди у спілкуванні батька (позивача по справі), з донькою, відповідач не відповідає на дзвінки. При цьому, у батька з донькою прекрасні стосунки та є взаєморозуміння. З огляду на викладене вище, суд вважає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною її батька, який проживає окремо від дитини, необхідно враховувати передусім інтереси дитини, при цьому відсутність взаєморозуміння між її батьками, не повинні бути пріоритетом у вирішенні питання про участь кожного з них у вихованні дитини. Судом також відзначається, що позивач, будучи батьком дитини, прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком, а враховуючи безумовну любов до дитини та потяг до спілкування з нею, бажання приймати безпосередню участь у її вихованні, суд вважає, що спілкування дитини з батьком буде повною мірою відповідати інтересам дитини, її гармонійного розвитку та виховання. Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини. З огляду на встановлені судом обставини та наведені норми матеріального права, які регулюють правовідносини, з приводу яких між сторонами виник спір, з метою захисту порушеного права позивача на спілкування з дитиною та участь у її вихованні, зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи також, що відповідач не заперечувала щодо задоволення позову в частині визначення порядку спілкування позивача з донькою, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визначення порядку участі батька [PERSON] , у вихованні малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , а саме: кожний тиждень місяця з 17.00 год. середи до 20.00 год. середи та з 17.00 год. п`ятниці до 12.00 год. неділі без обмеження місця побачення та без присутності матері дитини [PERSON] . Поряд з цим, позовні вимоги в частині визначення можливості батька спільного оздоровчого відпочинку з дитиною влітку без присутності матері та без обмеження місця протягом 1,5 місяця задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до висновку психологічного обстеження [PERSON] , [INFO] , складеного психологом Психологічної Майстерні «Інсайт» [PERSON] 14.07.2019 року когнітивний та емоційний розвиток дитини відповідає віковим нормам; в емоційний сфері дитини порушень не виявлено; з мамою у Лізи найбільш міцний емоційний зв`язок; для подальшого розвитку дитини не рекомендоване довготривале розлучення та зміна умов та режиму проживання. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно з ч. ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи висновок психологічного обстеження [PERSON] , [INFO] , складеного психологом Психологічної Майстерні «Інсайт» Кузнєцової І.В. 14.07.2019 року, за яким на даний час не рекомендовано довготривале розлучення з мамою, та зміна умов проживання, а також враховуючи вік дитини, характер стосунків, що склалися між дитиною та батьками дитини, та, перш за все, виходячи з пріоритету інтересів дитини, суд вважає, що вимоги позивача в частині визначення можливості спільного оздоровчого відпочинку з дитиною влітку без присутності матері та без обмеження місця протягом 1,5 місяця, за відсутності належного обґрунтування та надання доказів щодо можливості безпосереднього оздоровчого відпочинку з дитиною протягом 1,5 місяці, враховуючи, що відповідач працевлаштований, та згідно з законодавством України загальна тривалість основної відпустки становить не менше 24 календарних днів за відпрацьований робочий рік, - задоволенню не підлягають. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його (позивача) користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп., яка задоволенню не підлягає, враховуючи наступне. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 встановлено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відтак, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Як вбачається з матеріалів справи, між адвокатом Адвокатського об`єднання «Адвокатська фірма «Ромаданова і партнери» Данилюк Н.В. та [PERSON] 28 грудня 2018 року укладено договір про надання правничої допомоги та представництво інтересів. Пунктом 3.1 зазначеного договору визначено, що згідно цього Договору та на підставі виставленого рахунку Замовник перераховує 3000,00 грн. за надання правової допомоги та представництво інтересів Замовника у Ленінському районному суді м. Кіровограда у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку участі у вихованні дитини. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру б/н від 28.12.2018 року від [PERSON] АО «АФ «Ромаданова і партнери» на підставі договору від 28.12.2018 року прийнято 3000 грн. 00 коп. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За таких обставин, враховуючи відсутність належних доказів, зокрема акту приймання-передачі наданих послуг, а також загального розрахунку понесених витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, що вимога позивача [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп., - задоволенню не підлягає. При цьому, відповідно до ч.1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial