Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 24 вересня 2011року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, між ними відсутні взаєморозуміння, повага, любов. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю. Сумісне господарство вони не ведуть вже багато років, їх сім»я зруйнована і її відновлення, на думку позивача, є неможливим, оскільки він має відносини з іншою жінкою, яка має від нього двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], так як вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Позивач [PERSON]О.в судове засідання не зявився. Продень та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надав письмову заяву з проханням справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі(а.с.10). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Суду надала письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності. Позовні вимоги визнає та проти позову не заперечує. Заяв та клопотань не має, але просить після розірвання шлюбу змінити її прізвище [PERSON] на дошлюбне прізвище Чумак(а.с.41). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтву про шлюб серії 1-ЖС № 102835 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2011 року, актовий запис №240(а.с.5). Від спільного життя сторони малолітніх або неповнолітніх дітей не мають. Проте, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], матір»ю яких є [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії I-ЖС № 265345 та серії I-ЖС № 253805(а.с.6,7). Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. Таким чином, суд приходить до переконання, що сімя розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони проживають окремо один від одного, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного, позивач фактично створив нову сім»ю та має двох малолітніх дітей від іншої жінки, що перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить інтересам сторін. Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved