Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 10 березня 2009 року він уклав зі Словянською райдержадміністрацією договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що розташовані на землях Билбасівської селищної ради Словянського району Донецької області. У звязку з неможливістю за станом здоровя обробляти вказані земельні ділянки позивач 16 жовтня 2018 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з заявою про розірвання відповідних договорів оренди земельних ділянок, на що отримав відмову, обґрунтовану наявністю у нього заборгованості перед відповідачем з орендної плати. Враховуючи небажання відповідача добровільно розірвати вищезазначені договори оренди земельних ділянок, позивач просить суд заявлені ним вимоги задовольнити та розірвати з 22\~жовтня 2018\~року договори оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1424255600:02:000:0166 площею 39,5725 га та земельної ділянки з кадастровим номером 1424255600:02:000:0167 площею 12,1275 га, укладені між ним та Словянською райдержадміністрацією. Позивач [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності № 31-5-0.63-48/62-19 від 12 березня 2019 року, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] через наявність у нього перед відповідачем заборгованості з орендної плати за користування ним орендованими земельними ділянками та просила суд відмовити йому у задоволенні його позову. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 10 березня 2009 року між [PERSON] та Словянською райдержадміністрацією були укладені на строк 49 років договори оренди розташованих на землях Билбасівської селищної ради Словянського району Донецької області земельних ділянок сільськогосподарського призначення, відповідно до яких, а також як вбачається з актів «Про передачу та прийом земельної ділянки» від 10 березня 2009 року, Словянська райдержадміністрація надала, а [PERSON] прийняв у строкове платне користування для ведення фермерського господарства земельну ділянку з кадастровим номером 1424255600:02:000:0166 площею 39,5725га та земельну ділянку з кадастровим номером 1424255600:02:000:0167 площею 12,1275га. Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. В той же час, з листа Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області «Про сплату орендної плати» № П-5091/0-2657/0/37-18 від 16 листопада 2018 року вбачається, що [PERSON] 16 жовтня 2018 року звертався до відповідача з заявою про дострокове розірвання вищевказаних договорів оренди землі, однак йому було відмовлено, оскільки позивач має перед відповідачем заборгованість з орендної плати за користування земельними ділянками, а чинним законодавством не передбачено можливості розірвання договорів оренди землі за наявності такої заборгованості. Разом з тим, частиною третьою статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 412 ЦК України. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25\~цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України\~та іншими законами України. Так, пунктами «а», «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою визначено добровільну відмову від права користування земельною ділянкою та систематичну несплату орендарем земельного податку або орендної плати. Таким чином, аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що чинним законодавством не лише не визнано заборгованість орендаря з орендної плати за користування земельною ділянкою у якості перешкоди для розірвання договору оренди, а навпаки закріплено, що систематична несплата орендарем орендної плати є підставою для розірвання відповідного договору оренди земельної ділянки. Отже доводи відповідача щодо неможливості розірвання укладених позивачем зі Словянською райдержадміністрацією договорів оренди земельних ділянок до погашення [PERSON] заборгованості з орендної плати є безпідставними, оскільки така передумова розірвання договору оренди земельної ділянки як сплата заборгованості з орендної плати не передбачена жодним законом. Частиною другою статті 32 Закону України\~«Про оренду\~землі» закріплено\~правило,\~за яким\~у разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобовязань. Тобто розірвання договору оренди земельної ділянки не позбавляє орендодавця ані права на отримання від орендаря заборгованості з орендною плати, яка існувала до припинення договірних правовідносин між сторонами такого договору, ані права на отримання від орендаря орендної плати за користування землею за шість місяців після розірвання відповідного договору оренди землі за наявності відповідних підстав. Таким чином, враховуючи заявлене позивачем небажання користуватися орендованими ним земельними ділянками, а також приймаючи до уваги визнання чинним законодавством добровільної відмови від права користування земельною ділянкою підставою для припинення права користування земельною ділянкою, суд приходить до переконання, що заявлені позивачем вимоги в частині розірвання договорів оренди земельних ділянок у судовому засіданні знайшли своє підтвердження, у звязку з чим відповідні договори оренди підлягають розірванню. Разом з тим, з приписів ч. 3 ст. 653 ЦК України слідує, що у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. За таких обставин, оскільки ч. 3 ст. 653 ЦК України прямо визначено, що у разі, якщо договір розривається у судовому порядку, то й зобов'язання припиняється саме з моменту набрання відповідним рішенням суду законної сили, суд приходить до висновку, що в частині розірвання договорів оренди земельних ділянок саме з 22 жовтня 2018 року позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial