Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] згідно якого прохає суд визнати [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.04.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №2-685, що також підтверджується довідкою виданою КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» №61/2710 від 11.06.2019 року. [PERSON] фактично не проживає за даною адресою більше року, не вносить плату за житлово-комунальні послуги, а тому вона вимушена нести додаткові витрати на утримання квартири. Обставина не проживання [PERSON] з 10.08.20019 року по теперішній час підтверджуються актом про не проживання від 17.08.2020 року. Відсутність можливості зняти відповідача з реєстрації самостійно, змусило звернутися її до суду з даним позовом, оскільки реєстрація останнього позбавляє її можливості оформити субсидію, так як для її призначення в рахунок сукупного доходу домогосподарства включається середньомісячний дохід всіх зареєстрованих осіб. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав вказаних у позовній заяві, додатково вказала, що [PERSON] є її сином, який з 2007 року, як наймач був зареєстрований у вказаній квартирі за договором найму терміном на 10 років, так як власну квартиру син продав. В 2017 році вона уклала договір оренди з [PERSON] строком на 1 рік - до 26.04.2018 року. Весь цей час син дійсно проживав з нею у квартирі, однак у зв`язку з його неналежною поведінкою, а саме через його гулянки, у них були конфлікти. Так, 10.08.2019 року вона викликала поліцію, при якій відповідач зібрав свої речі та пішов від неї. До цього часу відповідач не повертався до квартири. Де він проживає їй не відомо, скоріш за все у свої співмешканки, її адреса не відома. Наявність реєстрації сина змушує її сплачувати додатково кошти за утримання квартири та унеможливлює отримання субсидії. Не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, шляхом направлення ухали, копії позову з додатками та повісток по місцю реєстрації та розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, відзиву не направив, суд вирішив на підставі ст. 280 ЦПК України провести розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, при тому, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, вислухавши позивача, приходить до наступного. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.04.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №2-685, право власності зареєстроване в Кременчуцькому МБТІ в реєстровій книзі №59 за №8796 від 11.12.2001, що також підтверджується довідкою виданою КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» №61/2710 від 11.06.2019 року. Згідно довідки наданої Крюківською районною адміністрацією виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 01.09.2020 року № 5955/01-27 [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Обставини вказані позивачем в судовому засіданні, що до того, що відповідач був зареєстрований у квартирі, як наймач підтверджують наданими позивачем договорами найму (оренди) житла від 22.03.2007 року та від 27.04.2017 року за № 135. Згідно договорами найму (оренди) житла від 27.04.2017 року за № 135 [PERSON] передала в найм частину квартири [PERSON] в строк до 26.04.2018 року. По закінченню строку договору інший не укладався, а [PERSON] зі згоди [PERSON] продовжував проживати у квартирі останньої до 10.08.2019 року, коли стався конфлікт між ними з викликом поліції ( відповідь Кременчуцького ВП від 19.12.2019 року №107/П-1439), після чого [PERSON] зібрав речі та покинув дану квартиру. Факт не проживання відповідача за даною адресою з 10.08.20019 року по теперішній час підтверджуються також актом про не проживання від 17.08.2020 року. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених\~частиною одинадцятою\~статті 6 цього Закону. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. На підставі викладено, враховуючи той факт, що відповідач, без поважних причин не користуються житловим приміщенням, яке належить позивачу, понад 1 рік, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним приміщенням.

Outcome: approved