Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду в з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідачки на його користь 28 168 грн. 00 коп. заборгованості за договором позики, три відсотки річних від прострочення суми позики у розмірі 487 грн. 89 коп. та судовий збір у розмірі 286 грн. 56 коп., вимоги мотивує тим, що 04 квітня 2013 року [PERSON] взяла у нього в борг грошові кошти у сумі 28 000 грн., які зобов'язувалася повернути в строк до 01 серпня 2013 року, проте, до теперішнього часу борг не повернуто, відповідачка добровільно повертати кошти відмовляється. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про розгляд справи повідомлена своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положень ст. 197 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Наявних у справі матеріалів про права та обов'язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідачки. Дослідивши письмові докази у справі, суд важає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 квітня 2013 року [PERSON] отримала від позивача в борг кошти в сумі 28 000 грн. з терміном їх повернення до 01 серпня 2013 року, що підтверджується відповідною розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи. ( а.с. 4). Факт отримання грошей підтверджено підписом [PERSON] У відповідності до вимог ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, в тому числі, сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 цього кодексу, зобов'язання мають виконуватись належним чином. Статтею 527 Цивільного кодексу України передбачено особистий обов'язок кредитора прийняти виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором. За умовами договору позивач мав отримати 01 серпня 2013 року кошти, надані [PERSON], проте до цього часу борг йому не повернуто, а отже зобов'язання боржником виконується неналежно. Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку суми боргу позивача вбачається, що розмір інфляційних на суму заборгованості у період з серпня 2013 року по січень 2014 року складає 168 грн. 00 коп., заборгованість по 3% річних складає 487 грн. 89 коп. (а.с.3). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути кошти в сумі 28 655 грн. 89 коп., з яких 168 грн. 00 коп. - інфляційні виплати та 487 грн. 89 коп. - 3% річних, оскільки у відповідності до вимог частини першої ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Судовий збір відповідно до ст. 88 ЦПК Укпраїни підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved