Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєстрував шлюб з відповідачкою по наявній справі 09.01.2015 року в Арцизькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 3. Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося з причини взаємного непорозуміння, постійних сварок на цьому ґрунті. Від цього шлюбу у сторін є малолітня дитина донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сімї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивача та відповідачки до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, перевірив матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння, постійних сварок на цьому ґрунті. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони дійсно перебувають у шлюбі з 09 січня 2015 року, однак він носить формальний характер. Сторони мають одну малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують з січня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дитини. У звязку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у звязку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Горяйнова». В звязку з тим, що відповідачка не зверталася до суду із заявою про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд приходить до висновку, що відповідачка бажає після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме «Захарєєва». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved