Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом, в якому просить здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , а саме будівлі ветеринарного пункту літ. «А-3», загальною площею 136,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину будівлі ветеринарного пункту літ. «А-3», загальною площею 136,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину будівлі ветеринарного пункту літ. «А-3», загальною площею 136,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову покликається на те, що він сторони перебували у шлюбі з 11.01.2012 по 19.11.2019. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 19.11.2019 шлюб між сторонами розірвано. У період перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя, відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2015 придбано приміщення магазину, за адресою: [ADDRESS] , яке було позначено в технічному паспорті літ. А-1 («А-1»), загальною площею 47,8 кв.м. Пізніше, за спільні кошти подружжя здійснено будівельні роботи щодо реконструкції вказаного приміщення магазину. Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: [NUMBER] , здійснено реконструкцію та введено в експлуатацію будівлю ветеринарного пункту літ «А-3», загальною площею 136,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Після розлучення позивач та відповідач не дійшли згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема вказаної будівлі ветеринарного пункту. Відтак змушений звернутися до суду. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 02.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. 10.02.2020 на адресу суду надійшла заява позивача, в якій вона повністю визнає позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позову. Позивач у судове засідання не з`явився, 26.02.2020 подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить задоволити. У судове засідання відповідач не з`явився, 26.02.2020 на адресу суду від її представника надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу у її відсутності та відсутності відповідача. Крім того, не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позовних вимог позивача. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 11.01.2012 року у Сихівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3. Відповідно до рішення Сихівського районного суду м.Львова від 19.11.2019 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Встановлено, що за період перебування у шлюбі сторонами було набуте приміщення по [ADDRESS] , позначене в технічному паспорті літ А-1 («А-1»), загальною площею 47,8 кв.м., розташоване на земельній ділянці кадастровий номер - 4610136800:07:003:0047, загальною площею 0,0094 га, що підтверджується договором купівлі-продажу приміщення магазину від 28.12.2015. Відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта , серія та номер: ЛВ141181651001, зареєстрованої 14.06.2018 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові здійснено реконструкцію та введено в експлуатацію будівлю ветеринарного пункту літ «А-3», загальною площею 136,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником об`єкта нерухомого майна: будівлі ветеринарного пункту літ. «А-3», що за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 820871946101, загальна площа 136,7 кв.м. У відповідності до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Суд звертає увагу на те, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно набутим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що спірна будівля ветеринарного пункту набута подружжям за час шлюбу і є спільним майном подружжя, а частки сторін є рівними, оскільки інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл витрат по розгляду справи підлягає вирішенню в порядку ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved