Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , визначеного рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.02.2019, з 10 000 грн. на дітей, до рекомендованого мінімального розміру аліментів в розмірі, що дорівнює прожитковому мінімуму на дитину від 6 до 18 років, з 01.11.2018 до досягнення [PERSON] повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що визначений рішенням суду розмір аліментів на утримання дітей є необґрунтований, значно перевищує суму щомісячного заробітку позивача та ставить останнього в скрутне матеріальне становище. Просить врахувати, що не має постійного заробітку, не має у власності майна. 24.09.2019 ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 26.11.2019 зі сторони відповідача до суду надійшли заперечення на позовну заяву, у відповідності до яких вказує на те, що вимоги позову не визнає, оскільки позивач не приймає участі у вихованні дітей. Зменшення розміру аліментів поставить відповідача у вкрай невигідне становище, так як остання має допомагати не лише своїм дітям, а але й батькам. 27.11.2019 ухвалою суду постановлено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення вимог позову в повному обсязі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначила, що позивач не ухиляється від участі у вихованні та утриманні дітей. Діти приїздять до позивача та спілкуються з ним. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення учасників справи, судом встановлено наступне. 20.02.2019. Деснянським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 01.11.2018 до досягнення [PERSON] повноліття. Тобто, вказаним рішенням суду визначено обов`язок позивача сплачувати аліменти на утримання дітей в сукупному розмірі 10 000 грн., тобто по 5 000 грн. на кожну дитину. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України, за період з 01.01.2018 по 31.03.2019 інформації про доходи [PERSON] в ЦБД ДРФО немає. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] , станом на 19.06.2019 в останнього відсутня інформація щодо зареєстрованого на праві власності майна останнього. Ураховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому, з аналізу статті 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. На підставі вказаного вище, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, зокрема, майновий стан позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дітей, визначеного судовим рішенням. Разом з тим, суд вважає необґрунтованими вимоги позову про зменшення розміру аліментів, починаючи з 01.11.2018 з огляду на наступне. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом зменшення розміру аліментів, встановленого рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року та стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі прожиткового мінімуму на дитину від 6 до 18 років щомісяця, на кожну дитину, до досягнення [PERSON] повноліття, з моменту набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial