Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Приазовського районного суду Запорізької області з позовом, в якому вказує, що 10 жовтня 1998 року він і відповідачка уклали шлюб, який зареєстрований у виконавчому комітеті Хомутівської сільської ради Новоазовського району Донецької області, актовий запис №. 4. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на теперішній час проживають з відповідачкою. Спільне життя з [PERSON] не склалося, шлюбні відносини між ними припинені з 2015 року, спільного господарства не ведуть, проживають окремо один від одного. Вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше їх спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Просить суд розірвати шлюб укладений між ним і [PERSON] Ухвалою судді від 23.05.2016 року відкрито провадження у справі, на підставі ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає, вказує, що будь-які сімейні звязки між нею і позивачем втрачені. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище просить залишити без змін. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Відповідно до ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що 10 жовтня 1998 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований у виконавчому комітеті Хомутівської сільської ради Новоазовського району Донецької області, актовий запис №. 4. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на теперішній проживають з відповідачкою. Позивач заявив позов про розірвання шлюбу у зв'язку з тим, що шлюбне життя у них з відповідачкою не склалося, з початку 2015 року вони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, не пов'язані спільним побутом, на примирення він не згоден, що свідчить про неможливість їхнього подальшого подружнього проживання. Будь-яких доказів на спростування зазначених позивачем обставин суду надано не було. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами є неможливим, оскільки суперечить інтересам [PERSON], тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved