Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати недійсним правочин щодо обміну автомобілями MERCEDES-BENS VARIO 815 D, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та VOLKSWAGEN CRAFTER, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], укладений 29.10.2013 року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON], з другої сторони. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з підстав, викладених в позові. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі. Суду пояснив, що в 2004 році позивач [PERSON] придбав автомобіль MERCEDES-BENS VARIO 815 D, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В 2014 році відповідач [PERSON] запропонував позивачу здійснити обмін автомобілю на інший транспортний засіб - VOLKSWAGEN CRAFTER, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. При обміні позивачем було встановлено, що автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] був зареєстрований на третю особу - [PERSON]. Під час здійснення обміну відповідачі завірили позивача про наявність згоди власника автомобіля - [PERSON] на здійснення обміну; будь яких документів на підтвердження цього - не надали, пояснили, що власник автомобіля перебуває за кордоном. Позивач повірив відповідачам та оформив довіреність на ім»я [PERSON] на розпорядження автомобілем MERCEDES-BENS VARIO 815 D, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив повернути йому його автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. За наслідками розгляду справи в суді правочин щодо відчуження автомобіля VOLKSWAGEN CRAFTER, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] на ім»я [PERSON] був визнаний недійсним, [PERSON] було зобов»язано повернути автомобіль [PERSON] Крім того, була порушена кримінальна справа, провадження у якій здійснюється до теперішнього часу. Представник зазначив, що на виконання рішення суду позивач повернув [PERSON] автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], тоді як відповідачі відмовляються повертати йому його автомобіль MERCEDES-BENS VARIO 815 D, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], яким в теперішній час користується [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій визнав заявлений позов та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] неодноразово належним чином викликався в судове засідання, судові виклики отримував, неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи з різних підстав; жодного документу на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання відповідачем не надано. [PERSON] через канцелярію суду наддав письмові заперечення на позов, в яких просить відмовити у задоволенні позову через недоведеність позивачем обставин, викладених у позові. На підставі ст. 169 ЦПК України, враховуючи, що відповідач неодноразово заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, будь яких документів на підтвердження причин неявки до суду не надавав, суд оцінює заявлені відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи як спробу зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи. Враховуючи надання відповідачем письмових заперечень, в яких він висловив свою правову позицію, приймаючи до уваги позицію учасників провадження про можливість розгляду справи за відсутністю відповідача [PERSON], суд вирішив можливим розглянути справу за відсутність відповідача [PERSON] Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що автомобіль MERCEDES-BENS VARIO 815 D, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] в теперішній час перебуває у його користуванні, оскільки він обміняв його у [PERSON] на інший транспортний засіб. Не заперечував проти задоволення позову. Під час судового розгляду справи третій особі судом були роз»яснені його права та суть позову. Вислухавши пояснення учасників провадження, розглянувши позов в межах заявлених вимог, дослідивши надані докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд дійшов до наступного. Відповідно до договору купівлі-продажу автомобіля від 01.09.2012 року, [PERSON] придбав у власність автомобіль MERCEDES-BENS VARIO 815 D, 2004 року випуску(а.с.7) 15.11.2013 року [PERSON] нотаріально посвідчив довіреність на ім»я [PERSON] на розпорядження вказаним автомобілем (а.с.12). За заявою [PERSON] вказана довіреність була скасована (а.с.13) Із тексту рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.01.2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайфун медіа групп» про визнання правочину недійсним та зобов»язання повернути автомобіль вбачається, що судом встановлено, що автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER, 2007 року випуску, який за законом належить [PERSON], був відчужений без його відома на користь [PERSON], внаслідок чого було прийнято рішення про визнання недійсним правочину щодо відчуження зазначеного автомобіля та зобов»язано [PERSON] повернути автомобіль власнику.(а.с.17-18) Висновки суду першої інстанції були підтверджені ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 30.04.2015 року (а.с.19-22). Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. На виконання рішення суду позивач повернув [PERSON] автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.23). Із інформації СВ Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області від 03.11.2015 року вбачається, що проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесенному до ЄРДР за № 12015160380001782 від 25.07.2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Слідством встановлено, що в жовтні місяці 2013 року [PERSON] разом з [PERSON] шляхом обману заволоділи у [PERSON] транспортним засобом MERCEDES-BENS VARIO 815 D, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] (а.с. 10). Із пояснень позивача та його представника вбачається, що оспорюваний правочив обміну транспортних засобів не укладався в письмовій формі, але факт його вчинення підтверджується протоколами допиту в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які проведені в межах кримінального провадження (а.с.32-41). Також суд приймає до уваги факт визнання позову відповідачем [PERSON] Крім того, із письмових пояснень [PERSON] вбачається, що він також визнає факт обміну транспортних засобів з [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд вважає встановленим факт наявності правочину щодо обміну автомобілями MERCEDES-BENS VARIO 815 D, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та VOLKSWAGEN CRAFTER, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], укладений 29.10.2013 року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON], з другої сторони. Свій висновок суд робить на підставі пояснень позивача, третьої особи, рішень суду, які набрали законної сили, матеріалів кримінального провадження, копії яких додані до позовної заяви. Також суд вважає встановленим, що вказаний правочин був вчинений із застосуванням обману з боку відповідачів, що підтверджено судовими рішеннями, які набрали законної сили. Позивач повернув отриманий внаслідок правочину транспортний засіб його фактичному власнику, але питання про повернення автомобіля позивачу судом не розглядалось. Письмові заперечення [PERSON] в частині того, що при здійсненні обміну [PERSON] був обізнаний щодо всіх обставин правочину суд оцінює критично, оскільки судом був встановлений факт відчуження автомобіля [PERSON] на користь [PERSON] без згоди власника, тобто вчинення правочину шляхом обману; також рішенням суду встановлена участь відповідачів у данному правочині. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Вимоги , додержання яких є необхідним для чинності правочину, викладені в ст. 203 ЦК України. За ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що внаслідок обману з боку вдповідачів позивач уклав з ними правочин, внаслідок якого був позбавлений належного йому на праві власності майна. При розгляді справи суд враховує, що позивачем не ставилось питання про витребування належного йому автомобіля із чужого незаконного володіння, тому, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд не може вийти за межі позовних вимог та вирішити це питання. На підставі наведенного, суд дійшов до висновку про обгрунтованість заявлених позивачем вимог та необхідність задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved