Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся в суд з позовом до Петриківської сільської ради , в якому, просить скасувати рішення п»ятнадцятої сесії шостого скликання Петриківської сільської ради №568 від 10 серпня 2012 року, вирішити питання по суті та відновити межі її земельної ділянки, відповідно до генплану забудови земельної ділянки. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона є користувачем земельної ділянки площею 0,12 га, що розташована на території с.Петрики Тернопільського району. Користувачем суміжної земельної ділянки є гр..[PERSON], який кілька років тому перемістив межу, що поділяє їх земельні ділянки, приблизно на 3 метри в сторону території позивача по верхньому межовому знаку. Виявивши порушення свої земельних прав, [PERSON] звернулась із письмовою заявою до Петриківської сільської ради про відновлення межі земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні. Однак, рішенням п»ятнадцятої сесії шостого скликання Петриківської сільської ради №568 від 10 серпня 2012 року їй у задоволенні вимог було відмовлено, затверджено акт земельної комісії та рекомендовано звернутись до суду щодо врегулювання межового спору. Вважає зазначене рішення відповідача незаконним, таким що суперечить вимогам ч.2 ст.152, ч.3 ст.158 ЗК України, а тому просить його скасувати. У судовому засіданні позивач та її представник позовну заяву підтримали та просять її задовольнити з наведених підстав. Представник Петриківської сільської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що спірне рішення Петриківської сільської ради відповідає вимогам закону, не порушує прав позивача. У позові просить відмовити. [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що земельних прав позивачки не порушував, межу між земельними ділянками, яку було встановлено в минулому не переміщав у сторону позивача. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йму належить земельна ділянка на праві приватної власності, яка межує із земельною ділянкою [PERSON] Вважає, що [PERSON] суміжну межу в сторону позивачки не зміщував. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. [PERSON] є користувачем земельної ділянки площею 0,12 га, яка розташована на території Петриківської сільської ради Тернопільського району, яку їй виділено у користування рішенням Петриківської сільської ради №317 від 08 листопада 2004 року для будівництва та обслуговування житлового будинку між сусідами: зліва [PERSON] ,справа [PERSON]. [PERSON] є користувачем суміжної земельної ділянки із земельною ділянкою позивачки. 05 липня 2012 року позивачка звернулась із письмовою заявою до Петриківської сільської ради відновити межі земельних ділянок, що належить її та [PERSON] відповідно до генеральних планів забудови. Рішенням п»ятнадцятої сесії шостого скликання Петриківської сільської ради від 10 серпня 2012 року №598 «Про затвердження акту постійної комісії з питань земельних відносин та охорони довкілля, щодо обстеження земельних ділянок по вулиці Подільська для встановлення межових знаків», затверджено акт обстеження земельної ділянки від 10.08.2012 року та рекомендовано [PERSON], [PERSON] звернутись до суду для вирішення межових спорів. Як вбачається із акту обстеження земельних ділянок комісії з питань земельних відносин та охорони довкілля Петриківської сільської ради від 07 серпня 2012 року, під час встановлення межових знаків не було допущено членів комісії до їх встановлення, було вчинено перешкоди землекористувачів до виконання землевпорядних дій земельною комісією. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 22 січня 2014 року №63/14-22, який був підтриманий в судовому засіданні експертом [PERSON], [PERSON] користується частиною земельної ділянки, площею 0,0041 га, яка б мала бути закріплена га гр.[PERSON] або петриківською сільською радою. [PERSON] не користується частиною земельної ділянки, площею 0,0140 га, яка мала бути закріплена за нею. [PERSON] користується частиною земельної ділянки, площею 0,0044 га, яка б мала бути закріплена за суміжним користувачем. [PERSON]в. користується частиною земельної ділянки площею 0,0007 га., яка б мала бути закріплена за гр..[PERSON] [PERSON] користується частиною земельної ділянки, площею 0,0053 га, яка б мала бути закріплена за гр..[PERSON] [PERSON] користується частиною земельної ділянки, площею 0,0066 га, яка б мала бути закріплена за [PERSON] Суміжний користувач користується частиною земельної ділянки, площею 0,0006 га, яка б мала бути закріпленою за гр..[PERSON] [PERSON] користується частиною земельної ділянки, площею 0,0034 га, яка б мала бути закріплена за суміжним користувачем. Фактичне землекористування (фактичні розміри, площа, межі, конфігурація) земельної ділянки [PERSON] та земельної ділянки [PERSON] не відповідають даним землевпорядної документації (генеральному плану, плану забудови земельної ділянки, акту виносу меж в натурі). При дослідженні генерального плану забудови земельної ділянки [PERSON] від 28.11.1989 року та генерального плану забудови земельної ділянки [PERSON] від 25.01.1989 року вбачається їх невідповідність викопіюванню з генерального плану забудови с.Петриків, тобто плани на земельні ділянки не відповідають загальному плану на село. В силу вимог ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 3 зазначеної статті встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до вимог ч.3 ст.158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. В силу ст.159 ЗК України, земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви. У рішенні органу місцевого самоврядування або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, визначається порядок його виконання. Частиною 1 статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Згідно із ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, судом встановлено, що прийняття рішення сесією Петриківської сільської ради №568 від 10 серпня 2012 року «Про затвердження акту постійної комісії з питань земельних відносин та охорони довкілля, щодо обстеження земельних ділянок по вулиці Подільська для встановлення межових знаків», а саме пунктом 2 порушено права позивачки щодо вирішення питання меж земельних ділянок, які надані в користування їй та [PERSON], а тому суд вважає, що його слід визнати недійсним та скасувати. Щодо вимог позивачки про відновлення межі її земельної ділянки, відповідно до генплану забудови земельної ділянки, суд вважає, що вони не підлягають до задоволення оскільки межа земельних ділянок, що перебувають у користуванні [PERSON] та [PERSON] Петриківською сільською радою не встановлювалась. На підставі наведеного,

Outcome: partial