Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на свою користь суму збитку, не відшкодовану страховою компанією відповідача, у розмірі 43 497,76 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 листопада 2015 року по вулиці Р. Окіпної у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Suzuki» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка виїжджаючи з дворової території, не надала перевагу у русі мотоциклу «Honda» д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу, та який рухався проїзною частиною. Позивачем було сплачено 380,00 грн за транспортні послуги та 1 500,00 грн за проведення оцінки розміру майнової шкоди, завданої йому внаслідок ДТП. Вартість матеріального збитку завданого позивачу внаслідок ДТП відповідно до Звіту № 230/12/15Б від 22.12.2015 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, складає 91 617,76 грн. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/22638/15-ц від 30.12.2015 відповідача визнано винною за ст. 124 КУпАП. ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» виплатило позивачу страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності, що становить 50 000,00 грн. Таким чином різниця між отриманим страховим відшкодуванням та завданими збитками складає 43 497,76 грн, які позивач просить стягнути із відповідача на свою користь. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с.52, 53). 02 березня 2017 року до суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшло заперечення проти позову, в якому вважає позовні вимоги надуманими та безпідставними. Зазначає, що Звіт № 230/12/15Б від 22.12.2015 є неналежним доказом, оскільки виконаний без дотримання вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх колісних транспортних засобів, у зв`язку з чим не підлягає стягненню із відповідача різниця між завданими збитками та отриманим страховим відшкодуванням. Також не підлягає стягненню із відповідача на користь позивача вартість замовленої та проведеної оцінки у розмірі 1 500,00 грн, на підтвердження таких витрат позивачем не надано доказів, що ФОП [PERSON] , який виконав звіт, дійсно є фізичною особою-підприємцем, не надано договір на проведення оцінки та акт виконаних робіт. Позовна вимога про стягнення на користь позивача вартості транспортних послуг у розмірі 380,00 грн не підлягає задоволенню, оскільки відсутнє підтвердження щодо замовника відповідних транспортних послуг та ким вони були оплачені. Просить відмовити у стягненні з відповідача судових витрат з огляду на необґрунтованість основних позовних вимог (а.с.66-69). Ухвалою суду від 14 вересня 2017 року по цивільній справі призначено судову авто-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено (а.с.108,109). 14 березня 2018 року до суду з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок за № 19704/17-54 судової автотоварознавчої експертизи від 06.03.2018 (а.с.116-128). 05 квітня 2018 року ухвалою суду поновлено провадження у справі, та з урахуванням п.9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, визначено про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання, учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи (а.с.131, 132). 14 травня 2018 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на доводи, що вже були ним викладені у запереченні проти позову, а також зазначає, що розрахунок втрати товарної вартості, що виконані експертом СОД [PERSON] та судовим експертом Матвеїв В.В., не відповідають нормам встановленим спеціальним законодавством у сфері оцінки, а отже не може слугувати належним доказом. Зауважив, що різниця між оцінками складає 13 920,95 грн. Позивачем не було надано доказів щодо вартості проведеного ремонту мотоциклу (а.с.140-144). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року закінчено підготовче провадження у цій цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.161-162). 26 листопада 2018 року до суду від СОД Абрамкіна Б.П . надійшло пояснення по справі, у якому зазначає про неможливість прибути у судове засідання, у зв`язку з перебуванням у відпустці, та повідомляє серед іншого, що пошкодження наявні, на КТЗ HONDA СВ1100SAE д.н.з. [NUMBER] , що не відносилися до ДТП від 17.11.2015 не підпадали під дію п. 8.6.2 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», за цих причин оцінювачем при проведенні оціночних процедур не враховано дані пошкодження, а тільки зафіксовано їх (а.с.197-204). 12 липня 2019 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшли додаткові письмові пояснення, в яких позовні вимоги вважає необґрунтованими та безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню. З висновками викладеними у Звіті СОД Абрамікна Б .П. не погоджується, оскільки вони виконані без урахування вимог Методики. При проведенні старшим судовим експертом КНДІСЕ Матвеїв В.В. судової авто-товарознавчої експертизи та складанні Висновку експерта № 19704/17-54 від 06.03.2018 не прийнято належним чином до уваги дані матеріалів справи, а саме, інформації вказаної у Акті, де зазначено, що на мотоциклі є аварійні пошкодження КТЗ у розумінні п. 1.6 Методики. Отже виконаний як СОД [PERSON] так і судовим експертом Матвеїв В.В. розрахунок втрати товарної вартості виконаний як без дотримання Методики так і без врахування вимог встановлених спеціальним законодавством у сфері оцінки, а отже не може слугувати належним доказом законності розрахунку втрати товарної вартості, що є підставою для відмови у задоволенні такої позовної вимоги. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю з підстав викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти позову, посилаючись на доводи, що були викладені у запереченні проти позову та відзиві на позов. Вважає поданий стороною позивача Звіт № 230/12/15Б від 22.12.2015 неналежним доказом, оскільки при проведенні огляду мотоцикл був із раніше наявними аварійними ушкодженнями, а тому мав застосовуватися особливий механізм визначення матеріальних збитків. Пошкоджений мотоцикл не було надано на огляд судового експерта, оскільки він вже відремонтований. Згідно із рахунком фактурою вартість ремонту склала 59 000,00 грн. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти позову, підтримав пояснення представника відповідача [PERSON] та подав додаткові письмові пояснення. У судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що 17.11.2015 він здійснив виїзд в якості аварійного комісара на місце ДТП для фіксації обставин пригоди по замовленню ПрАТ «СТ «Іллічівське», також був присутнім 11.12.2015 під час огляду пошкодженого мотоцикла позивача. Під час огляду були виявлені пошкодження на мотоциклі, які не відносились до даного ДТП. В даному ДТП мотоцикл отримав пошкодження спереду, а в акті огляду були зазначені пошкодження і ззаду, які свідчать про те, що мотоцикл до даної ДТП падав. Згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, втрата товарної вартості не розраховується, якщо КТЗ був раніше пошкоджений. Допитаний у судовому засіданні судовий експерт КНДІСЕ Матвеїв В.В . показав, що судова-автотоварознавча експертиза проводилася за матеріалами справи, оскільки мотоцикл для огляду не надавався. Ряд пошкоджень на мотоциклі, зокрема вм`ятини та потертості на зовнішніх деталях, не відносились до даного ДТП, у зв`язку з чим він зняв 4%, а також зняв втрату товарної вартості. Він бачив відмітку про те, що мотоцикл аварійно пошкоджений, однак не прийняв це як аварійні ушкодження, оскільки аварійно пошкодженим є такий, що не може пересуватися, тобто експлутуватися, в Акті є лише перерахування пошкоджень, але відсутня їх мотивація. При цьому, зазначені пошкодження не є такими, які згідно Методики відносяться до аварійних ушкоджень. У зв`язку з чим він зняв експлуатаційні пошкодження транспортного засобу, зменшивши вартість КТЗ. При цьому, в програмному забезпеченні «Аудатекс», яка розраховує ремонтну калькуляцію, та використовується усіма страховими компаніями та експертами, спеціалістами, були відсутні відомості щодо потрапляння рані даного КТЗ в ДТП, Так, при занесенні до даної програми серійного номеру кузову транспортного засобу, система видає інформацію про те, чи здійснювався раніше розрахунок - ремонтна калькуляція щодо даного КТЗ. Суб`єкт оціночної діяльності [PERSON] , який був допитаний у судовому засіданні у якості свідка, показав, що він складав Акт № 230 технічного огляду колісного транспортного засобу та в ньому зазначено, що мотоцикл раніше аварійно пошкоджений. При складанні Звіту свідок використовував Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, п.8.6.2 - величина втрати товарної вартості врахована. Бланк Акту технічного огляду КТЗ стандартний, та в графі щодо пошкоджень ним були вказані наявні дефекти на колісному транспортному засобі. Він перевірив мотоцикл через програму «Аудатекс», по він-коду та з`ясував, що раніше мотоцикл у ДТП не потрапляв. Програма «Аудатекс» має можливість перевірити чи складалася калькуляція на цей колісний транспортний засіб, цією базою користуються усі спеціалісти і страхові компанії при розрахунку страхового відшкодування і ця інформація також зберігається. Він, суб`єкт оціночної діяльності не має повноважень визначати щодо аварійності пошкоджень, та не є спеціалістом-трассологом. Він використовував середню вартість мотоциклу, визначену згідно із бюлетенем автотоварознавця. Аварійні пошкодження це такі, що отримані в результаті ДТП, та по зовнішньому стану колісного транспортного засобу у нього не було питань щодо попередніх ДТП, були дефекти, які на кінцевий результат не вплинули. Визначаючи вартість КТЗ, та запчастин, він керувався рахунком спеціалізованого сервісного центру «Хонда», а також, якщо запчастини зняті з виробництва або відсутні, використовував аналоги. Вислухавши позиції сторін та покази свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить наступного. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] , 17 листопада 2015 року о 15 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем «Suzuki», державний номер [NUMBER] , по вул. Р. Окіпної, 5, в м. Києві, виїжджаючи з дворової території, не надала перевагу мотоциклу, який рухався проїзною частиною, внаслідок чого сталося зіткнення з мотоциклом «Honda», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження, чим порушила [PERSON] п.10.2 ПДР України, за що її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 грудня 2015 (а.с. 41-42). Станом на день розгляду справи вказана постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 30 грудня 2015 року набрала законної сили. За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Фізичною особою-підприємцем [PERSON] складено звіт № 230/12/15Б про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ «Honda», держ. номер [NUMBER] [PERSON] , від 22.12.2015, згідно із яким на підставі виконаних досліджень, зроблений висновок, що вартість матеріального збитку завдана власнику КТЗ складає 91 617,76 грн; ринкова вартість КТЗ розрахована на дату оцінки складає 191 608,13 грн, вартість відновлювального ремонту, в тому числі із урахуванням зносу, складає 82 702,66 грн, без урахування ПДВ на запчастини (а.с. 6-40). У повідомленні телеграфом від 09.12.2015 експертом [PERSON] пропонується відповідачу прибути на огляд пошкодженого КТЗ Honda [NUMBER] 11.12.2015 (а.с. 199, 200). Із Акту № 230 технічного огляду колісного транспортного засобу «Honda», держ. номер [NUMBER] , що складений за участю представника СТ «Іллічівське» Бородавко С.М., убачаються механічні пошкодження, спричинені транспортному засобу при ДТП (а.с. 201, 202). Відповідно до Типової форми N KO-1 Квитанція до прибуткового касового ордера № 230 від 11.12.2015 [PERSON] сплачено ФОП [PERSON] 1 500,00 грн на підставі Договору № 230 від 09.12.2015 (а.с.5). Згідно квитанції № 09340 від 30.11.2015 позивачем здійснено оплату транспортних послуг ПП [PERSON] у розмірі 380,00 грн (а.с. 4). Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» у своєму листі від 23.02.2016 № 739рв на ім`я [PERSON] повідомило, що, у зв`язку з заявою позивача від 02.02.16р. про відшкодування збитків, які виникли внаслідок пошкодження автомобіля «Honda СВ1100SAE», держ. номер [NUMBER] , в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 17.11.15 за адресою: вул. Р. Окіпної, 5, в м. Київ, зазначений випадок визнаний страховим, та ліміт відповідальності ПрАТ «СТ «Іллічівське» за шкоду заподіяну майну згідно із Законом та Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ-0008412199 від 15.07.15 становить 50 000,00 грн. Сума страхового відшкодування за вирахуванням франшизи у розмірі 0 грн складає 50 000,00 грн та буде здійснена до 01.05.2016 відповідно до визначено позивачем форми (а.с.43). 26.05.2016 та 10.01.2017 позивачем на адресу відповідача були направлені вимоги про відшкодування суми матеріальних збитків у розмірі 43 497,76 грн, що становить різницю між завданими збитками, включаючи вартість транспортних витрат у розмірі 380,00 грн, витрат по оплаті послуг за складання звіту оцінки у розмірі 1 500,00 грн, та суми завданого фактичного матеріального збитку у розмірі 91 617,76 грн, а також сумою отриманого страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн (а.с.72-77). За даними Висновку експерта за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи від 06.03.2018 № 19704/17-54 встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого власнику мотоциклу «Honda», державний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження в ДТП, яка мала місце 17 листопада 2015 року, станом на 17 листопада 2015 року, складав: 77 696,81 грн. Вартість замінюваних складових мотоцикла «Honda», державний номер [NUMBER] , по даному мотоциклу станом на листопада 2015 року складає: 57 551,92 грн (а.с.118-128). Таким чином, враховуючи, що під час вказаного експертного дослідження судовим експертом використовувалися комплексно витратний, дохідний та порівняльний методи дослідження, при цьому вирішення поставлених в ухвалі суду питань проводилося по матеріалам цивільної справи та наданим кольоровим фотографіям пошкодженого мотоцикла, в розрізі даного спору, суд, при визначенні розміру матеріального збитку, завданого позивачу - власнику мотоциклу «Honda», державний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження в ДТП, яка мала місце 17.11.2015, станом на день ДТП, в якості належного доказу приймає висновок експерта за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 19704/17-54 від 06 березня 2017 року, складеного судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Матвеїв В.В., який будучи допитаним в судовому засіданні повністю підтвердив наданий ним висновок та навів додаткові обґрунтування щодо нього, які суд приймає як належні та допустимі та такими що взаємоузгоджуються з іншими матеріалами даної справи. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із вимогами ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Статтею 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 № 4 роз`яснюється про те, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно із ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінюючи вказані факти в їх сукупності, беручи до уваги презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України), приймаючи до уваги вимоги ст. 1194 ЦК України, з урахуванням даних висновку судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Матвеїв В.В. за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 19704/17-54 від 06 березня 2017 року, що визнаний судом належним та допустимим доказом в частині розміру матеріального збитку, завданого позивачу як власнику пошкодженого при ДТП транспортного засобу, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача різниці між фактичним розміром матеріального збитку та сумою страхового відшкодування у сумі 27 696,80 грн. (77 696,80-50 000,00). Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат, понесених позивачем, у зв`язку з транспортуванням пошкодженого при ДТП мотоциклу у розмірі 380,00 грн., оскільки такі витрати позивача підтверджені належними та допустимими доказами (а.с.4). Вирішуючи питання щодо стягнення із відповідача на користь позивача 1 500,00 грн, сплаченої позивачем за складання Звіту № 230/12/15Б від 22.12.2015, суд виходить із того, що такий письмовий доказ не прийнятий судом у якості підтвердження розміру майнової шкоди завданої позивачу як власнику пошкодженого транспортного засобу, а тому не вбачає підстав для задоволення позову у цій частині. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення збитків, в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 27 696,80 грн. та витрат з оплати транспортних послуг в сумі 380,00 грн., а в іншій частині позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial