Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно. В своєму позові позивач зазначає, що 01 вересня 2018 року між громадянином США [PERSON] та громадянкою України [PERSON] і громадянином України [PERSON] було укладено у письмовій формі Договір купівлі-продажу нерухомого майна. За вищенаведеним Договором купівлі-продажу позивач виступив покупцем, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] продавцями квартири [ADDRESS] , загальною площею 117,3 кв.м., житловою площею 38,20 кв.м. 01.09.2018 року позивач повністю розрахувався із відповідачами за Договором купівлі-продажу квартири та виплатив їм обом погоджену вартість квартири у розмірі 1 414 000,0 гривен, що по курсу НБУ на дату укладення Договору купівлі-продажу становило 50 000,0 доларів США. При цьому [PERSON] та [PERSON] з боку позивача було сплачено кожному по 707000,0 (сімсот сім тисяч) гривень 00 коп., що відповідно до встановленого курсу долару США відносно української гривні, встановленого Національним банком України на дату укладання Договору купівлі-продажу Квартири становило еквівалент суми у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США 00 центів. Вищезазначені обставини підтверджуються змістом п. 6 Договору купівлі- продажу Квартири. На момент укладання Договору купівлі-продажу Квартири позивачу було належно повідомлено із боку [PERSON] та [PERSON] про те що право власності на Квартиру на підставі Свідоцтва про право власності на Квартиру серія [NUMBER] , видане 24 листопада 2011 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради та Витягу про державну реєстрацію прав від 01 грудня 2011 року № 32274552, виданим КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] - рідною сестрою [PERSON] та співмешканкою [PERSON] . Також на момент укладання Договору купівлі-продажу квартири позивачу було належно повідомлено із боку [PERSON] та [PERSON] про те що, що [INFO] [PERSON] померла, про що 17 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 9012. Вищезазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 17 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського правління юстиції. У подальшому між [PERSON] та [PERSON] виник спір щодо приналежності квартири. У відповідності до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2017 року у справі № 522/5026/15-ц, що була залишена в силі постановою Апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2017 року квартиру було визнано спільною частковою власністю [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, станом на дату укладання Договору купівлі-продажу квартири і фактичного придбання позивачем квартири, згідно Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2017 року у справі № 522/5026/15-ц квартира належала на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] , а саме [PERSON] володіла часткою у розмірі Ѕ квартири, [PERSON] володів часткою у розмірі 1/2 квартири. Але при цьому позивач та відповідачі [PERSON] і [PERSON] посвідчити Договір купівлі-продажу квартири нотаріально відразу не могли оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні дані про реєстрацію квартири за [PERSON] і [PERSON] . Згідно п.п. 8,10 Договору купівлі-продажу квартири [PERSON] та [PERSON] прийняли на себе зобов`язання зняти всі обтяження та арешти з квартири, а також зареєструвати за собою право власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та 10 вересня 2018 року з`явитися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В. для нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу квартири. Додатково згідно п. 9 Договору купівлі-продажу квартири [PERSON] та [PERSON] зобов`язувалися підготувати документи, необхідні для нотаріального посвідчення Договору, а саме, документи, що підтверджують право власності на квартиру, документи, що підтверджують реєстрацію права власності на квартиру, технічний паспорт, довідку про відсутність зареєстрованих осіб в квартирі, довідку про відсутність заборгованості по сплаті комунальних платежів та платежів, стосовно обслуговування квартири та прибудинкової території, провести незалежну експертну оцінку квартири та надати її звіт нотаріусу. При цьому позивач посилається на те, що повністю сплатив вартість квартири задля отримання майнових вимог до [PERSON] і [PERSON] , як додаткових гарантій їх подальшого спонукання до нотаріального посвідчення [PERSON] і [PERSON] 10 вересня 2018 року договору купівлі-продажу квартири. Також позивач зазначив, що особисто був знайомий із [PERSON] та не сумнівався у тому, що договір купівлі-продажу квартири буде нотаріально посвідчений [PERSON] і [PERSON] саме 10 вересня 2018 року. Проте 10 вересня 2018 року за зазначеною у п. 10 договору купівлі-продажу квартири адресою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В. з`явилися тільки позивач та відповідач [PERSON] . Відповідач [PERSON] не пояснюючи причин для нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу квартири не з`явився. У подальшому позивач разом із відповідачем [PERSON] намагався зв`язатися телефоном із [PERSON] та особисто поспілкуватися із ним за відомою адресою проживання [PERSON] . Проте [PERSON] відключив телефон та за відомою адресою проживання позивач його не зміг знайти. Позивач за погодженням із [PERSON] 10 та 11 вересня 2018 року кур`єрською поштою спрямував за відомою адресою проживання [PERSON] вимоги щодо необхідності з`явлення 12 вересня 2018 року до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В. ( [ADDRESS] ) для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири. Проте усі вони були повернуті без вручення [PERSON] у зв`язку із відмовою адресата від їх отримання. 12 вересня 2018 року об 11.00 за вищезазначеною адресою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В. з`явився тільки позивач. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] не пояснюючи причин для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири не з`явилися. У подальшому позивач неодноразово телефонував [PERSON] і [PERSON] з приводу нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу квартири, проте телефони [PERSON] і [PERSON] або були відключені або вони не підіймали трубки. Далі позивачем були встановлені наступні обставини: із інформації розміщеної на порталі «Судова влада» випливає, що 26 березня 2019 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до Одеської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. На підставі вищезазначеного позову [PERSON] Приморським районним судом м. Одеси відкрите провадження у цивільній справі № 522/3952/19 розгляд якої триває; на даний час у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно квартира також продовжує обліковуватися за [PERSON] що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки № 164722489 від 24 квітня 2019 року; [PERSON] і [PERSON] не здійснювали будь-яких заходів з виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу квартири. Таким чином позивач посилається на те, що відповідачі порушують зобов`язання та навмисно ухиляються від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, тому є підстави вважати що сторони вчинили правочин купівлі-продажу квартири, тому позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 01 вересня 2018 року між громадянином США [PERSON] та громадянкою України [PERSON] і громадянином України [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . 21.06.2019 року до суду надійшла заява від [PERSON] в який він зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] виданого 21.09.2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області), який був відповідачем по зазначеній справі, тому правонаступником слід вважати його [PERSON] . 31.07.2019 року суд вирішив замінити сторону відповідача померлого [PERSON] його правонаступника [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Щукін О.С. не з`явилися, про слухання справи були сповіщені належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 03.07.2020 року до суду надійшла заява в якій він просив розглянути справу у його відсутності, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що договір, який є предметом спору сфальсифікованими, с поводу чого за його заявою розслідується кримінальне провадження № 12019160500003336 за фактом шахрайських дій позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, 05.06.2019 року надала суду відзив на позовну вимогу, в якому просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилається на те, що квартира [ADDRESS] алежала на праві приватної власності її покійній сестрі [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті між нею та [PERSON] (співмешканцем її сестри) виник судовий спір стосовно черговості прийняття спадщини, а також визнання права власності на зазначену квартиру, яка входила до спадкової маси. У результаті право власності на квартиру на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2017 року у справі № 522/5026/15-ц було визнано за [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах, по Ѕ за кожним. 01 вересня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони було укладено договір купівлі-продажу зазначеної квартири в простій письмовій формі на суму у розмірі 50 000,00 доларів США, яки позивач передав відповідачам. Після отримання грошових коштів [PERSON] прийняв на себе зобов`язання організувати процес підготовки квартири до нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, але на зазначену дату та час для укладання договору купівлі-продажу відповідач [PERSON] не з`явився та на телефонні дзвінки не відповідав. Тоді, [PERSON] разом з позивачем погодили іншу дату нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу - 12 вересня 2018 року. В період між 10-12 вересня 2018 року [PERSON] намагалася зв`язатися з [PERSON] та з`ясувати, чому він не підготував квартиру до продажу, а також чому він не з`явився на нотаріальне посвідчення договору квартири. Натомість, телефон був вимкнений і вона не змогла з ним зв`язатися. Посилається на те, що оскільки в даній ситуації сторони договору було три: продавець [PERSON] , [PERSON] - другий продавець, та покупець - Позивач, [PERSON] , то відповідно до наведеної вище норми закону, якщо [PERSON] відмовився від договору в односторонньому порядку, то вона як одна зі сторін договору також має право відмовитися від його виконання. Вказує на те, що отримані грошові кошти за продаж частини квартири вже витрачені, тому на сьогоднішній день вона не має грошових коштів для повернення позивачу. Дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 657 ЦК України, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, про що 17 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 9012. Вищезазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 17 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського правління юстиції. У подальшому між [PERSON] та [PERSON]. виник спір щодо приналежності квартири. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2017 року у справі № 522/5026/15-ц, що була залишена в силі постановою Апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна задоволено, визнано квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] ; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 14.12.2007р. укладений між [PERSON] та [PERSON] ; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 27.12.2007р. укладений між [PERSON] та [PERSON] . Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності, визнання недійсним договір дарування задоволено частково, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , в іншій частині позовних вимог [PERSON] відмовлено. Право власності на зазначену квартиру на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру серія [NUMBER] , видане 24 листопада 2011 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради та Витягу про державну реєстрацію прав від 01 грудня 2011 року № 32274552, виданим КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] , яка є рідною сестрою [PERSON] та співмешканкою [PERSON] . Таким чином, станом на дату укладання зазначеного письмового Договору купівлі-продажу квартири від 01.09.2018 року, згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2017 року у справі № 522/5026/15-ц квартира належала на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] , а саме [PERSON] володіла часткою у розмірі Ѕ квартири, [PERSON] володів часткою у розмірі Ѕ квартири. Але при цьому позивач та відповідачі [PERSON] і [PERSON] укласти Договір купівлі-продажу квартири та його нотаріально посвідчити не мали права, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні дані про реєстрацію квартири за [PERSON]. і [PERSON] . Зважаючи на викладене, суд встановлює, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01 вересня 2018 року у сторін не виникли права на обов`язки, тому як цей договір укладений особами, які не мали зареєстроване право власності на квартиру, як на предмет договору на квартиру та договір не був нотаріально посвідчений. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві на позовну заяву зазначив, що з приводу використання підробленого документу, а саме договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області розслідується кримінальне провадження № 12№ 12019160500003336. Таким чином [PERSON] , як правонаступник поставив під сумнів отримання [PERSON] коштів від позивача. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 210 ЦК України, правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Ст. 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року З підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Судом встановлені обставини неможливості здійснення [PERSON] та [PERSON] нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу продажу квартири, у зв`язку із чим відсутнє безповоротне ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення правочину. Оскільки відсутні підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, у зв`язку із чим відсутні підстави для визнання права власності на це майно, як похідної вимоги, тому суд вважає, що необхідно відмовити у задоволенні вимог.

Outcome: dismissed