Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на майно, яке належало останній на праві власності. Заповіт від імені спадкодавиці посвідчено виконкомом Княждвірської сільської ради Коломийського району за № 27 від 16.06.1993 року, який не змінювався і не скасовувався. Даним заповітом, все своє майно [PERSON] заповіла йому, позиачу [PERSON] . Майно, яке належало померлій на день смерті складається із житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . Зазначає, що в межах шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини по поважних причинах так як тривалий час перебував на роботі за межами України, а після приїзду до України не знайшов заповіт. В серпні місяці 2020 року прибираючи в будинку, де проживала баба знайшов вищевказаний заповіт, після чого одразу ж звернувся із заявою до приватного нотаріуса. Однак, нотаріусом рекомендовано йому звернутися до суду у зв язку з пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] терміном 3 місяці. В судове засідання позивач не з`явився, подав клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву та просить справу розглянути у його відсутності , не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовільнити з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] в с.Княждвір Коломийського району Івано-Франківської області, відповідний актовий запис № 27 від 04.07.2005р. що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть (а.с.9) і після її смерті відкрилась спадщина за заповітом. Спадкодавець [PERSON] 16 червня 1993 року склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла своєму внукові він же позивач по справі - [PERSON] . До складу спадкового майна входить і житловий будинок, господарські будівлі та споруди в [ADDRESS] , які належали спадкодавиці відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 20.08.1988 року (а.с.11,12). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Трачук В.Є. від 08.09.2020 року позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі, оскільки не звернувся в 6-ти місячний строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.8). Застосувавши норми матеріального та процесуального права суд дохо наступного ивсновку. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Встановивши, що [PERSON] був необізнаний про наявність заповіту, складеного саме на його користь, що відсутні відомості про заведення спадкової справи після смерті спадкодавця [PERSON] (а.с.8), відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, тому, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Виходячи з вище викладеного суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити . На підставі наведеного та ст.ст.1270,1272 ЦК України,

Outcome: approved