Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказав, що 14.12.2019 він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Позивач просить суд шлюб розірвати, посилаючись на те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами, через що в сім`ї часто виникали суперечки та непорозуміння. Позивач вважає, що сім`я їхня розпалася остаточно і збережена бути не може. Сімейні стосунки припинені. Добровільно розірвати шлюб відповідач не бажає. Тому позивач вимушений звернутися до суду і просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 14.12.2019. Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву вх.№5803 від 30.09.2020, в якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надала суду письмову заяву, вх.№6387 від 27.10.2020, в якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Просила не стягувати із неї судовий збір за подання вказаної позовної заяви. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заяви, клопотання: заяви позивача та відповідача про розгляд справи без їхньої участі. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі про що постановлено ухвалу окремим документом. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії свідоцтва про шлюб, виданого 14.12.2019 встановлено, що 14 грудня 2019 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.9). Із доводів позивача встановлено, що сторони сімейних стосунків не підтримують. Мір до примирення ніхто із сторін не приймав, разом не проживають. Не бажають подальшого спільного життя. Відповідно до ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що поновлення сімейних відносин та збереження сім`ї стали неможливими, подальше спільне життя подружжя суперечить їхнім інтересам, сторони разом не проживають і не мають наміру підтримувати сімейні стосунки, що має істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати, задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб, виданого 14.12.2019, відповідачеві після державної реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] заявила вимогу про залишення їй прізвища « [PERSON] ». Враховуючи ці обставини, суд має підстави залишити відповідачеві [PERSON] прізвище « [PERSON] ». Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.141 ч.1 ЦПК України покладаються на відповідача у розмірі, встановленому п.п.3 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» на момент подачі позову до суду, у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок. Суд не має підстав для задоволення клопотання відповідача про звільнення її від сплати судового збору, виходячи із наступного. Відповідачем не надано суду належних та достовірних доказів про звільнення її від сплати судового збору на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». З урахуванням наведених мотивів суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.ст.4,110,112,113 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved