Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , [PERSON] про визнання особою такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є співвласником житлового будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрований та проживає. Відповідачі протягом 17 років не проживає в будинку, їх речі та майно відсутні, вони не беруть участі в утриманні житла та не вносять плату за комунальні послуги. Наявність реєстрації відповідачів, змушує позивача сплачувати за них кошти, в той час, коли вони не користуються та не проживають в даному будинку. У зв`язку з недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить усунути перешкоди в користуванні належного йому на праві власності житлового будинку [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує з підстав та обґрунтувань, викладених у ньому та просить його задовольнити. Відповідачі та треті особи у судове засідання не з`явилися, однак подали спільну заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. Представник Служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак просили дану справу розглядати без участі їх представника, подали висновок про не доцільне надавати дозвіл на визнання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , особою, яка втратила право на користування житловим приміщенням за адресою по [ADDRESS] . Перевіривши, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є співвласником та головою колгоспного двору житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок, яке видане на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів №316 від 29 листопада 1986 року, про що внесений відповідний реєстровий напис в реєстрову книгу №2 стор №83 за реєстровим № 182 від 30 листопада 1986 року. Іншими членами даного колгоспного двору на момент видачі даного Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок були: [PERSON] (дружина), [PERSON] (син) та [PERSON] (донька). Дружина позивача [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Драганівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про що 26 серпня 2020 року, про що складено відповідний актовий запис № 10. Судом з`ясовано, що 17 років тому, син позивача [PERSON] разом із дружиною [PERSON] , переїхав фактично проживати у інше будинковолодіння, що за адресою: [ADDRESS] . На даний час, відповідачі [PERSON] , його дружина [PERSON] та їхні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] зареєстровані в житловому будинку [ADDRESS] , хоча фактично в ньому не проживають. Відповідачі жодним чином не беруть участі в оплаті житлових платежів, не цікавиться підтримкою вказаного житлового приміщення, у якому відсутні будь-які їхні речі. Відповідно до Довідки № 640 від 16.09.2020 року, виданої виконкомом Драганівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, відповідачі та третя особа у справі протягом 17-ти років проживають у власному, окремо збудованому будинку за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні з`ясовано, що відповідачі за місцем реєстрації в житловому будинку, не проживають та не користуються даним житлом, їх особисті речі відсутні у будинку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Стаття 41 Конституції України визначає, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно із статями 80, 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи встановленні обставини справи та оцінивши докази є усі підстави вважати, що відповідачі втратили право на користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком [ADDRESS] . Крім цього, суд вважає, що рішення про визнання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , особою, яка втратила право на користування житловим приміщенням за адресою по [ADDRESS] , є доцільним, оскільки матір дитини відповідач [PERSON] визнала позов та вони проживають у власному, окремо збудованому будинку за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушені відповідачами, і вказані порушені права та інтереси підлягають захисту судом, а тому, слід усунути [PERSON] перешкоди в користуванні належного йому на праві власності житлового будинку [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved