Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що у відповідності до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 1055888921232 від 17 жовтня 2016 року, виданих державним реєстратором Реєстраційної служби Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, йому належить в цілому на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с. Порошково, вул. Зерновська, № 184 Перечинського району Закарпатської області, який було зареєстровано 10 жовтня 2016 року, номер запису про право власності 16926559 державним реєстратором [PERSON] Нещодавно він вирішив вказаний будинок подарувати, однак, звернувшись до нотаріуса для оформлення відповідного Договору дарування, йому було повідомлено, що на його будинку стоїть заборона відчуження нерухомого майна. Вказана заборона накладена Перечинською державною нотаріальною конторою 26 листопада 2007 року на підставі Постанови про арешт майна боржника, серії АА номер 684261, виданої 22 листопада 2007 року відділом ДВС Перечинського районного управління юстиції. Після чого, Державним реєстратором Реєстраційної служби Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області [PERSON] йому було надано [PERSON] з реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 6099412 від 26 листопада 2007 року о 14:38:41 год., реєстратор Перечинська державна нотаріальна контора, у якому зазначено, що знайдено один запис, а саме: «Тип обтяження: заборона на нерухоме майно; зареєстровано: 26 листопада 2007 року за № 6099412 об 14:38:41 год.; власник майна: [PERSON]». Оскільки заборона відчуження нерухомого майна обмежує його конституційне і законне право власності, при цьому, що така накладена на зовсім іншу людину [PERSON], який не являється йому родичем та у вказаному будинку ніколи не проживав й не був зареєстрованим, а раніше проживає неподалік, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просять такі задовольнити. Завідуюча Перечинською державною нотаріальною конторою [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подала заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, з позовними вимогами ознайомлена, заперечень не має. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, хоча про час і місце такого повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок №184 по вул. Зерновська у с. Порошково Перечинського району Закарпатської області, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №70629400, сформована 17 жовтня 2016 року державним реєстратором Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області [PERSON] Разом з цим, з вищевказаної інформаційної довідки вбачається, що в Державному реєстрі речових прав, а саме у відомостях про державну реєстрацію обтяження зазначено, що 26 листопада 2007 року о 14:38:41 год. Перечинська державна нотаріальна контора зареєструвала обтяження №6099412. Підставою виникнення обтяження зазначено: Постанова про арешт майна боржника серії АА №684261, видана 22 листопада 2007 року відділом ДВС Перечинського районного управління юстиції, а підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31883422 від 17 жовтня 2016 року. Особою, майно/права якої обтяжуються, зазначено [PERSON], громадянина України, мешканця [INFO] Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктом 5.1 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, передбачено, що нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна, серед іншого, за рішенням суду. Так, при накладенні заборони відчуження на нерухоме майно процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09 червня 1999 року №31/5. Відповідно до п. 2.1 цього ж Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна. Згідно ст. ст. 8 та 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно ст. 74 цього Закону одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. п. 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. При цьому, згідно п. 78 зазначеного Порядку, державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону. У відповідності до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Оскільки наявність запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна перешкоджає позивачу [PERSON] як власнику розпоряджатися своїм майном, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів, що відповідає положенням ст. 88 ч. 1 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved