Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Луковицької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом від 20.03.2008 року майна своєї матері [PERSON], яка померла [INFO]. За життя мати користувалась земельною ділянкою по [ADDRESS] та до 1996 року проживала в старому житловому будинку загальною площею 32 кв.м., в тому числі жилою 20 кв.м. без правовстановлюючих документів на вказаний будинок. При цьому, за згодою матері до 1996 року, позивачем за вищевказаною адресою було здійснено забудову нового житлового будинку та знесений старий будинок, при цьому без відповідних дозвільних документів. При цьому будівництво нового житлового будинку з господарчими спорудами проведено з дотриманням вимог державних будівельних, протипожежних, санітарних норм і подальша їх експлуатація можлива, однак оскільки при проведенні будівництва були відсутні дозвільні документи, і він не може бути прийнятий в експлуатацію, а також враховуючи, що правовстановлюючі документи на померлих не видаються і відсутня можливість їх отримання в позасудовому порядку, позивач просить суд на підставі ст.376 ЦК України визнати за ним право власності на вищевказане будинковолодіння по [ADDRESS], яке складається з житлового будинку літ.А загальною площею 78,3кв.м. в тому числі житловою 50,7кв.м., сараїв літ.Б та В, вбиральні літ.Г, колодязя №1, огорожі №2-7, вимощення. До початку розгляду справи по суті представник [PERSON] в інтересах третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON], звернувся з зустрічним позовом про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у позовній заяві [PERSON] до Луковицької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, останній виклав неправдиві відомості, а також не враховані норми законодавства, яке регулювало, відносини в колгоспних дворах. [PERSON] не вказав, що будівництво жилого будинку та належних до нього господарських будівель і споруд проводилось [PERSON] особисто та за допомогою матері у 1987-1989 роках на місці старого будинку, при цьому на час створення вказаного нерухомого майна, вказане господарство відносилось до категорії колгоспних дворів і в ньому були зареєстровані та вели спільне господарство [PERSON] та покійна мати [PERSON], а тому слід вважати, що воно набуте в рівних частина, тобто по 1/2 частині, і [PERSON], і [PERSON] А тому, просив суд залучити [PERSON] в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову, відмовити [PERSON] у задоволенні його позовної заяви повністю, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів обладнання та конструкцій використаних у процесі будивіництва житлового будинку літ.А та огорожі №2-7 та на будівельні матеріали та конструкції, використані в процесі будівництва господарських будівель і споруд, саріїв літ.Б, В., убиральні лі.Г, колодязя №1, вимощення №1, які розташовані по [ADDRESS] Під час розгляду справи, третя особа представник [PERSON] в інтересах третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON], подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій вказав на те, що у прохальній частині зустрічних позовних вимог вказано правильно позовні вимоги, проте у назві позовної заяви помилково вказано «Про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору» замість правильного «Про визнання права власності на будівельні матеріали та конструкції». В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали вимоги позовної заяви, просили їх задовольнити в повному обсязі, при цьому просили відмовити у задоволенні зустрічної позовної зави третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON], оскільки його позовні вимоги можуть бути розглянуті тільки після встановлення права власності на предмет спору. Представник [PERSON] в інтересах третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON], підтримав вимоги зустрічної позовної заяви, та просив суд її задовольнити та відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Представник Луковицької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, проте сільрада направила судуд заяву в якій просить суд розглянути справу у відсутності їх представника. Заслухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази у справі: заповіт від 29.03.2008 року; свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 15.03.2013 року; витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 17.06.2013 року; постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15.10.2013 року; архівну довідку від 24.03.2014 року №1/106; копія з погосподарської книги №215 станом на 1996 - 2000 роки; технічний паспорт №?37 на житловий будинок [ADDRESS] виданого [PERSON] станом на 30.04.2013 року; висновок №563 експертного будівельно-технічного дослідження складеного 15 травня 2013 року; лист відповідь №69 від 18.04.2014 року з Глибоцького районного відділу Управління ДСНС України в Чернівецькій області; рішення XXV сесії VI скликання Лковецької сільської ради Глибоцького району №56-25/14 від 31.03.2014 року; відповідь на звернення [PERSON] від 25.04.2014 року №7/24/5-4/238 з інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області; копію паспорта [PERSON] серії [NUMBER]; рішення апеляційного суду Чернівецької області від 20 лютого 2014 року, оглянувши матеріали у справі №715/2577/13-ц, провадження 2/715/884/13ц, а саме: копію з погосподарської книги особовий рахунок №184 станом на 2001 - 2005 роки; копію з погосподарської книги особовий рахунок [NUMBER] станом на 2006 - 2010 роки; копію облікової картки об'єкта по господарського обліку №0190-1 станом на 2011-2015 роки, судом встановлені наступні обставини і справі та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що предметом спору є будонковолодіння та будівельні матеріали і конструкції, які були використані при його будівництві, яке розташоване в с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області, до складу якого входить житловий будинок літ.А загальною площею 78,3кв.м. в тому числі житловою 50,7кв.м., сараїв літ.Б та В, вбиральні літ.Г, колодязя №1, огорожі №2-7, вимощення І. Будівництво вищевказаного буднковолодіння з господарськими будівлями та спорудами почалося в 1988-89 роках та проводилось по 1996 рік. Вищевказане будівництво відбувалось за участі і за згодою [PERSON], яка станом на 15 квітня 1991 року, була єдиним членом та головою колгоспного двору, а після вступу в силу Закону України «Про власність» і до моменту своєї смерті сама проживала у вищевказаному будинковолодінні. При цьому, будівництво вищевказаного будинковолодіння проводилось без будь-яких дозвільних документів, тобто самочинно на земельній ділянці, яка перебувала в користуванні [PERSON], з цільовим призначенням будівництва і обслуговування житлового будинку. Вищенаведені обставини сторонами по справі не оспорювались і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 20.02.2014 року також встановлено, що будинковолодіння [ADDRESS] відноситься до категорії колгоспних дворів, і станом на 15.04.1991 року головою двору була [PERSON]. При цьому майно яке належало колгоспному двору і яке зазначене в погосподарських книгах не збереглося після припинення його існування. Крім цього, даним рішенням також встановлено, що [PERSON] вибув з вказаного колгоспного двору 2.02.1989 року, при цьому він не втратив право на частку в майні колгоспного двору. Про те, оскільки майна колгоспного двору не збереглося, а [PERSON], для можливості визначення свої частки в майні колгоспного двору, не довів в судовому засіданні, що саме було побудовано у вищевказаному будинковолодінні станом на 15 квітня 1991 року, йому було відмовлено у визнанні права власності на 1/2 будівельних матеріалів, обладнання та конструкції використаних в процесі будівництва. Таким чином, вищевказаним рішенням було встановлено право [PERSON] на частку у майні колгоспного двору, яке було побудовано у даному дворі за його участі станом на 15.04.1991 року. Разом з тим, третя особа [PERSON] звертаючись до суду з зустрічним позовом не порушує питання про визнання за ним права на частку у майні колгоспного двору, а порушує питання про визнання за ним права власності на будівельні матеріали та конструкції, при цьому його доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так, рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 20.02.2014 року було встановлено, що [PERSON] менш ніж за три роки до припинення колгоспного двору, тобто до 15.04.1991 року працював на будівництві будинку по [ADDRESS]. Це підтвердили під час судового розгляду справи і свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], при цьому яка була вартість будівельних матеріалів і хто конкретно за них розраховувався свідки не вказали, при цьому [PERSON] належними та допустимими доказами не довів в судовому засіданні, що саме було побудовано до 15.04.1991 року у вищевказаному колгоспному дворі, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність» та відміни поняття «колгоспний двір». Крім цього, також належними та допустимим доказами в судовому засіданні не було доведено, що саме було побудовано [PERSON] за його особисті гроші та особистою працею після 15.04.1991 року, оскільки було достовірно встановлено і апеляційним судом, [PERSON] вибув з вищевказаного колгоспного двору 2.02.1989 року, і в подальшому у вищевказаному дворі не проживав і не проживає. Слід зазначити, що згідно вимог чинного законодавства, особа яка приймала участь у будівництві жилого будинку не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати відшкодування своїх затрат на будівництво, якщо допомогу забудовнику він надавав не безоплатно. Таким чином, у зв'язку з тим, що третя особа з самостійними вимогами [PERSON], для визначення частки в колгоспному дворі, належними та допустимими доказами не довів в судовому засіданні, що саме ним було побудовано станом на 15.04.1991 року, а також ним не було доведено, що конкретно було побудовано за його участі, особистою працею та за особисті кошти після 15.04.1991 року, не доведена вартість будівельних матеріалів, яка була використана для цього, а тому суд не вбачає підстав для задоволення його зустрічних позовних вимог. Крім цього, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.03.2013 року, яка за життя склала заповіт 20.03.2008 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Луковицької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області [PERSON], згідно якого на випадок своєї смерті, все своє майно заповіла позивачу [PERSON], даний заповіт ніким не оспорювався і не скасований. [PERSON] в передбачений законом строк звернувся з заявою про прийняття спадщини, про те постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса від 15.10.2013 року №597/02-31, йому було відмовлено у видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право, зокрема, не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Пункт 5 ст.376 ЦК України передбачає, що «на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вказано, вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Рішенням №56-25/14 Луковицької сільської ради XXV сесії VI скликання від 31 березня 2014 року відмовлено [PERSON] у переоформленні на його ім'я земельної ділянки, якою користувалась його померла мати [PERSON], площею 0,50 га, що знаходиться в [ADDRESS], в зв'язку з тим, що на даній земельній ділянці розташований незавершений будівництвом житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями спорудами, який належав померлій [PERSON]. Відповідно до висновку №563 експертного будівельно-технічного дослідження складеного 15 травня 2013 року, будівництво житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] проведено з дотриманням державних будівельних, протипожежних, санітарних норм, подальша їх експлуатація за призначенням можлива, ступінь готовності 100 відсотків. Згідно відповіді Управління ДСНС України у Чернівецькій області №69 від 18.04.2014 року, житловий будинок за адресою [ADDRESS] відповідає вимогам пожежної безпеки. Відповідно до відповіді Інспекції державного архітектурного - будівельного контролю у Чернівецькій області від 25.04.2014 року №7/24/5-4/238 на звернення [PERSON], будівництво будинку проведено без дозвільних документів, а тому у інспекції відсутні підстави для прийняття в експлуатацію будинку на [ADDRESS]. Слід також зазначити, що в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] вказали на те, що позивач [PERSON] також приймав участь знесенні старого будинку та розпочав будівництво нового будинку, при цьому будівельні роботи проводились зі згоди померлої [PERSON], і саме для неї будувався новий житловий будинок. Свідок [PERSON] вказала на те, що для початку будівництва вона взяла ссуду, це підтвердила свідок [PERSON], а свідок [PERSON] вказала на те, що вона виписувала блок і [PERSON] за нього розраховувався. Таким чином, оскільки будівництво відповідає технічним, санітарним та пожежним нормам, але здійснене самочинно, при цьому позивач не може оформити свої права спадкоємця, необхідно визнати за [PERSON] право власності на будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS], до складу якої входить, житловий будинок літ. «А», загальною площею 78,3кв.м., в тому числі житловою 50,7кв.м., сараїв літ. «Б» та «В», вбиральні літ. «Г», колодязя №1, огорожі №2-7, вимощення І. Згідно ч. ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: approved