Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про втрату права користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання. Позов мотивує тим, що на підставі договору дарування від 06.06.2003 року йому належить частина житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами в м. Луцьку, яка на даний час є окремою житловою квартирою № 2 по вул. Християнській (перейменовано з вул. Доватора), буд. 37 в м. Луцьк. В даній квартирі також зареєстровані його дружина та донька. В 2005 році шлюб між ним та відповідачкою у справі було розірвано. З 2007 року за зареєстрованим місцем проживання відповідач фактично не проживає. Вважає, що дана обставина не дозволяє йому розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, чим порушує його права та інтереси. А тому, просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 2 по вулиці Християнській (перейменовано з вул. Доватора), буд. 37 в місті Луцьку Волинської області. Позивач [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, була повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74-75 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за її відсутності відповідач не подала. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що на підставі договору дарування частини житлового будинку від 06.06.2003 року [PERSON] належить 42/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських і побутових будівель та споруд, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Доватора, 37, Волинської області (а.с. 8). З представлених суду матеріалів вбачається, що право власності на подаровану частину житлового будинку [PERSON] належним чином зареєстроване, вказаній частині будинку було присвоєно нумерацію, згідно якої [PERSON] володіє на праві власності квартирою №2 в будинку 37 по вул. Доватора в м. Луцьку. З копії будинкової книги вбачається, що за адресою: м. Луцьк, вул. Доватора, 37/2 зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON], [INFO] (а.с. 15-17). На підставі рішення Луцької міської ради від 30.11.2011 року № 16/6 про перейменування вулиць міста Луцька, з 1 грудня 2012 року вулиця Доватора перейменована на вулицю Християнську (а.с. 21-23). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Шлюб між сторонами розірваний рішенням суду від 17.10.2005 року (а.с.6-7). Договір про порядок користування житловим приміщенням між сторонами не укладався. Висновками перевірки паспортного режиму Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 22.10.2013 року, 05.06.2015 року (а.с.18-20) встановлено, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (Доватора) в місті Луцьку з 2007 року не проживає. Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованою у квартирі позивача, порушує його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Згідно ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач змінивши своє місце проживання не знялася з реєстраційного обліку з місця попереднього проживання. Таким чином, виходячи з вимог закону, суд вважає за необхідне визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою № 2 по вулиці Християнській (перейменовано з вул. Доватора), буд. 37 в місті Луцьку Волинської області. Крім того, задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 217 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації.

Outcome: approved