Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Луцької міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Заяву мотивує тим, що 02.05.1993 року видано свідоцтво про право власності за №6363 від 02.05.1993 року згідно якого співвласниками квартири [ADDRESS] є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. 25.12.1998 року [PERSON] було складено заповіт, згідно якого остання заповіла усе належне їй майно [PERSON] [INFO] померла. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного спільного проживання, однак належним чином не оформила документів на право спадкування. [INFO] померла [PERSON] 18.10.2019 року постановою нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [PERSON] , у зв`язку із пропущенням строку прийняття спадщини [PERSON] . Покликаючись на викладені обставини та із врахуванням уточнених позовних вимог, просить суд встановити факт, що [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла спадщину на 1/3 частку квартири [ADDRESS] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , як на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] . В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали із вказаних підстав. Просять суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. 23.04.2020 року подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. При вирішення спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З матеріалів справи встановлено, що 28.04.1993 року комітетом по майну комунальної власності видано свідоцтво про право власності на житло зареєстроване за №6363 від 02.05.1993 року згідно якого співвласниками квартири [ADDRESS] є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 8). Згідно заповіту від 25.12.1998 року [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] (а.с. 9). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 19.10.2000 року (а.с. 6). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 17.05.2019 року (а.с. 7). Згідно постанови нотаріуса від 18.10.2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [PERSON] , у зв`язку із пропущенням строку прийняття спадщини [PERSON] (а.с. 12). Для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР). Якщо спадкодавець помер до [INFO] , то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до [INFO] тощо. Відповідно до ст.ст.548,549 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію (ст.285 ЦПК). Таким чином суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.548,549 ЦК УРСР (1963р.), Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Outcome: approved