Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до територіальної громади с. Ремезівці в особі Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області та просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 1,5694 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,7189 кадастровий номер [NUMBER], та площею 0,8505 кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла [PERSON], яка являлася матір'ю позивача. У зв'язку з смертю [PERSON] відкрилася спадщина. Спадщину після її смерті фактично прийняв позивач [PERSON], вступивши в управління та володіння майном спадкодавця. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка 1,5694 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,7189 кадастровий номер [NUMBER], та площею 0,8505 кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області. Інших спадкоємців які б могли прийняти спадщину та претендували на земельні ділянки немає. Успадкувати земельну ділянку він не може по причині відсутності належного правовстановлюючого документа на право власності на землю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - Ремезівцівська сільська рада Золочівського району Львівської області в судове засідання не з'явилася, подала лист, в якому просить розгляд справи проводити у відсутності їх представника, вимоги позову не заперечила. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, ознайомившись із заявою відповідача про визнання позову, суд вважає за можливе ухвалити судове рішення у справі у підготовчому провадженні, з огляду на таке. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленомустаттями 206,207цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків. Як вбачається зі свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в с. Ремезівці Золочівського району Львівської області. Судом встановлено, що [PERSON] була власником земельної ділянки загальною площею 1,5694 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,7189 кадастровий номер [NUMBER], та площею 0,8505 кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області, що підтверджується копією державного акта серії ЛВ № 045903. Як вбачається з довідки Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області від 31.05.2018 року № 411 заборон та арештів на земельну ділянку загальною площею 1,5694 га що розміщена на території Ремезівцівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власником якої є [PERSON] Спадщину після її смерті фактично прийняв син [PERSON], так як проживав разом із померлою на день її смерті в с. Ремезівці Золочівського району Львівської області і здійснював за нею постійний догляд. Відповідно до листа Золочівської державної нотаріальної контори № 547/02-14 від 20.06.2018 року, в Золочівської державної нотаріальної контори відсутні відомості щодо наявності спадкових справ після смерті спадковдавця. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно із ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вказано у ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст.ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. З огляду на те, що [PERSON] дійсно належали на праві власності вищевказана земельна ділянка, позивач спадщину після смерті матері прийняв, що підтверджується в повній мірі матеріалами справи, інших спадкоємців майна, які б спадщину прийняли, судом не встановлено, а через відсутність належних правовстановлюючих документів позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане вище спадкове майно.

Outcome: approved