Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Михайлівський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Запорізької області про усунення перешкод в користуванні та володінні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. 06.01.2015 року в вище вказаній квартирі був зареєстрований колишній її власник відповідач по справі [PERSON] А.О.10.05.1994 року народження. Проте, будучи власником квартири він фактично в ній не проживав і після відчуження її на підставі договору дарування від 23.08.2018 року, але з реєстраційного обліку не знявся. Витрати по утриманні квартири він не здійснює та особистих речей відповідача в квартирі не має. Вирішити питання про зняття відповідача з реєстрації в квартирі не можливо, оскільки його місце перебування йому не відомо. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у вказаній квартирі створює для нього певні незручності та порушує його право на вільне володіння та користування своєю квартирою. Внаслідок зазначеного, просить суд усунути перешкоди в користуванні та володінні житловим квартирою та визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, а саме: квартирою № 2, в буд. 6-б, по вул. Степовій, в смт.Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області. В судове засідання [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, про розгляд справи належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої\~особи Михайлівського\~РС УДМС\~України в\~Запорізькій області\~-\~в судове\~засідання не\~зявився, про розгляд справи належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Так, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором Дарування від 23.08.2018 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.6-8). Відповідно довідки підтвердження, виданої депутатом Михайлівської селищної ради [PERSON] встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], за вказаною адресою ніколи не проживав (а.с.12). Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист права власності, передбачене\~ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. На підставі\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст.\~379,\~380 ЦК\~). Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК\~та\~ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення\~статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Згідно положень статей\~391,\~396 ЦК\~України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. На підставі\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно з 05.01.2015 року зареєстрований в [INFO], але за вказаною адресою ніколи не проживав. Право на повагу до житла гарантує ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Стаття 47 Конституції України\~та\~ст. 9 ЖК України\~передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, а сам е: квартирою № 2, в буд. 6-б, по вул. Степовій, в смт.Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області, внаслідок припинення його права власності на вказану квартиру, враховуючи відсутність підстав для залишення за ним права користування житлом позивача. За таких обставин, позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved