Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив: - зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Козятинського міськрайонного суду від 27.02.2017, та стягувати з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; - відкликати виконавчий лист у справі №133/70/17 про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що з 14.12.2015 він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з матір`ю. Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27.02.2017 з нього стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На даний час в нього змінився сімейний та матеріальний стан. Так, 26.11.2019 позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . З 01.06.2020 його дружина перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Козятинської райдержадміністрації та отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 860 гривень щомісяця. Тому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27.02.2017 на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/3 до 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засідання позивач позов підтримав, вказавши, що, крім іншого, не впевнений, що кошти, які ним сплачуються як аліменти, витрачаються на потреби дитини, а не самої колишньої дружини. Відповідач заперечила проти задоволення позову, суду пояснила, що на даний час не працює, перебуває у відпустці для догляду за дитиною. Вважає доводи позивача безпідставними, оскільки донька - [PERSON] , [INFO] , потребує матеріального забезпечення, відвідує гуртки на платній основі, а позивач, в свою чергу, її життям не цікавиться, не навідує її, тому і не знає про реальні витрати на дитину. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке. Судом встановлено, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11.12.2017 шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано (а.с.2). Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27.02.2017 у справі №133/70/17 з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.3). Відповідач 23.01.2020 зареєструвала шлюб із [PERSON] , після чого змінила своє дошлюбне прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.16). Відповідно до довідки про доходи, виданої начальником ВЧДЕ-3 від 01.09.2020, (а.с.7) загальна сума доходу позивача [PERSON] за період з березня по серпень 2020 року без урахування аліментів складає 49670 грн. 17 коп., а загальний розмір сплачених аліментів за цей же період становить 18213 грн. 68 коп. 26.11.2019\~позивач [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с.4). Від спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] (а.с.5). З 01.06.2020 по теперішній час дружина позивача [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Козятинської райдержадміністрації та отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 860 гривень щомісяця (а.с.6). У своїй позовній заяві, як аргумент, щодо зміни розміру аліментів шляхом їх зменшення, позивач посилається на те, що від шлюбу з [PERSON] у них [INFO] народився син [PERSON] та що його нинішня дружина перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Козятинської райдержадміністрації. З даного приводу суд враховує, що за рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27.02.2017 з [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] й, зважаючи на обов`язок позивача утримувати сина від другого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , частка заробітку (доходу), яка припадає при розподілі доходу на матеріальне забезпечення сина, складає 1/3, так як і доньки від першого шлюбу. При вирішенні питання про визначення розміру аліментів, суд також приймає до уваги вимоги\~ст.128 КЗпП України, а саме те, що при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Сумуючи ці частки, судом встановлено, що частина заробітку (доходу) позивача, яка виділяється на утримання дітей, цілком відповідає законодавчим нормам і не загострюватиме матеріальних проблем позивача. Позивач є працездатною особою молодого віку, і несе обов`язок з утримання двох малолітніх дітей, а відтак має шукати додаткове джерело доходів для матеріального забезпечення дітей як від попереднього, так і нинішнього шлюбу, не визначаючи пріоритету в їх забезпеченні, в залежності від того, чи проживають діти в сім`ї позивача чи окремо з матір`ю. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 10.11.1989, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України №789-ХII від 27.02.1991\~та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченні інтересів дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в Україні (ч. 7\~ст. 7 СК України). Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття (ст. ст.\~150,180 СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Так, положеннями ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо змісту статті 192 СК України, Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі №565/2071/19 вказав, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1-2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У справі, що розглядається, суд дійшов до висновку про те, що зміна сімейного стану позивача, а саме укладення шлюбу з [PERSON] та народження сина [PERSON] , [INFO] , не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки жодних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у визначеному рішенням суду розмірі, на підставі наведених позивачем аргументів не встановлено. Не підтверджено позивачем належними та допустимими доказами й погіршення свого майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, навпаки в судовому засіданні позивач пояснив, що його матеріальний стан не змінився. З-поміж іншого, суд враховує позицію Верховного Суду, що висловлена у постанові, вказаній вище, про те, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Позивач не навів аргументів, які підтверджені належними та допустимими доказами про те, що змінений розмір аліментів з 1/3 на 1/4 частини заробітку (доходу) буде достатнім для матеріального забезпечення доньки [PERSON] , [INFO] , відповідатиме її інтересам та забезпечить баланс між матеріальним станом позивача та інтересами доньки. За таких обставин, суд не вбачає наявності підстав для зменшення розміру аліментів, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed