Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про неналежне виконання умов договору та стягнення грошових коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.06.2016 року між ним та відповідачем було укладено Договір № 240616-01 про надання посередницьких послуг при придбанні товару, згідно якого відповідач зобов`язався надати послуги з організації купівлі на аукціоні автомобіля «Nissan Leaf» Vin# [NUMBER] . На підтвердження укладення між ними договору відповідачем було складено розписки, в яких він підтверджує, що отримав від позивача 25.06.2016 року кошти в розмірі 167000,00 грн. та 07.07.2016 року кошти в розмірі 9500,00 грн. Позивач зауважує, що при обстеженні автомобіля було виявлено відсутність зарядного пристрою, електронного ключа, компресора підкачки шин, зіпа, ковриків, склоочищувачів лобового та заднього скла. Після цього відповідач почав ухилятись від спілкування з позивачем. [PERSON] було неодноразово направлено звернення про надання пояснень по договору та вимогу надати документи, які не були розглянуті. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача ФОП [PERSON] кошти. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про неналежне виконання умов договору поставки передано до Деснянського районного суду м. Києва за територіальної підсудністю. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 14.11.2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про неналежне виконання умов договору поставки прийнято до свого провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.01.2020 року задоволено частково заяву позивача про витребування доказів. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.04.2020 року задоволено частково заяву позивача про витребування доказів. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07.05.2020 року залучено до участі у справі як третю особу без самостійних вимог ТОВ «ТЕК «Мітрідат». Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.01.2020 року задоволено заяву позивача про витребування доказів. 02.11.2020 року від позивача до суду надійшла Заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача кошти в сумі 8458, 00 грн. за викрадені комплектуючі, згідно їх вартості, наданої в інформації інтернет ресурсу. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.12.2020 року задоволено заяву позивача про витребування доказів. 11.05.2021 року від позивача до суду надійшли Пояснення, відповідно до яких [PERSON] зазначає, що сума коштів, сплачених за автомобіль, становить 195782,00 грн., з яких: 167000, 00 грн. передані [PERSON] 25.06.2016 року, 9500, 00 грн. передані [PERSON] 07.07.2016 року, кошти сплачені [PERSON] при доставці автомобіля у «Центр кузовних робіт» у розмірі 415 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.09.2016 року становить 10824,00 грн., кошти в сумі 8458,00 грн. на комплектуючі. Витрати, пов`язані з покупкою автомобіля, які [PERSON] зобов`язаний був надати замовнику, згідно документів Центру 3246 (МД-2), становлять 81820,05 грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача переплачені кошти у розмірі 113962, 00 грн. 11.05.2021 року від представника відповідача до суду надійшли Додаткові пояснення. Заперечуючи проти задоволення позову, представник вказує про те, що відповідач свої зобов`язання згідно Договору виконав у повному обсязі. Дане підтверджується самим позивачем у позовній заяві, а також позивач неодноразово заявляв про вказаний факт в судовому засіданні. Оскільки відповідач відповідно до Договору мав надавати послуги по покупці автомобіля «Nissan Leaf» Vin# [NUMBER] на аукціоні, то він лише запропонував позивачу не самому займатись питанням розмитнення, однак усі рішення позивач приймав самостійно, в тому числі і рішення про уповноваження відповідних осіб на вчинення дій в його інтересах. Позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження своїх доводів. Крім того, представник зазначає, що на час звернення позивача до суду, відповідач вже не був ФОП. Таким чином, заявлені позивачем вимоги до відповідача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. У судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - ТОВ «ТЕК «Мітрідат» - в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух Судом встановлено, що 24.06.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 240616-01 про надання посередницьких послуг при придбанні товару, згідно якого відповідач зобов`язався надати послуги з організації купівлі на аукціоні автомобіля «Nissan Leaf» Vin# [NUMBER] (а.с. 3). Згідно п. 1 Договору Посередник зобов`язується надати Замовнику послуги при придбанні Товару, а саме автомобіля «Nissan Leaf» Vin# [NUMBER] , який продається на аукціоні copart.com, відповідно одної з заявою зроблених Замовником через веб-сайт Посередника, а Замовник зобов`язується внести гарантійний депозит за участь в аукціонних торгах, здійснити оплату придбаного Посередником на аукціоні автомобіля, оплатити послуги Посередника прийняти автомобіль у вказаному ним порту. Відповідно до розписки від 25.06.2016 року відповідач отримав грошові кошти в сумі 167000, 00 грн. та відповідно до розписки від 07.07.2016 року відповідач отримав грошові кошти в сумі 9500, 00 грн. від [PERSON] Вказані грошові кошти відповідач отримав в якості передоплати за автомобіль ««Nissan Leaf» Vin# [NUMBER] », який мав бути придбаний на аукціоні (а.с. 4-5). Позивач просить задовольнити його вимоги, вказуючи на те, що умови договору про надання послуг з поставки автомобіля відповідачем виконано не в повному обсязі, а саме при обстеженні автомобіля було виявлено відсутність зарядного пристрою, електронного ключа, компресора підкачки шин, зіпа, ковбиків, склоочищувачів лобового та заднього скла. Представник відповідача проти позову заперечувала, зазначаючи, що відповідач свої зобов`язання згідно Договору виконав у повному обсязі. Суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. За правилами ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦПК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. За нормами ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Проаналізувавши зміст договору, наданих розписок в сукупності з іншими наявними матеріалами, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано будь-яких доказів обстеження автомобіля, які б свідчили про відсутність перелічених складових та доказів, які б свідчили про те, якої саме комплектації повинен бути автомобіль, та що автомобіль не відповідає тій чи іншій комплектації. Також в обґрунтування вимог позивачем вказано, що він звернувся до відповідача, оскільки той, як фізична особа-підприємець надає послуги в сфері автомобільного транспорту. Проте, розписка складена відповідачем, як фізичною особою, а не як підприємцем. Тобто, є суттєві розбіжності щодо визначення сторони угоди. Згідно із ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи докази, які надані із позовом та прийняті по даній справі, суд вважає, що вони жодним чином не обґрунтовують та не доводять обставини, які викладені у позовні заяві, а тому не дають підстав для задоволення позову. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed