Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Галицька», про відшкодування матеріального збитку, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 29.08.2018 року вказану цивільну справу передано на розгляд Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, за підсудністю. 17 жовтня 2018 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області було відкрито загальне позовне провадження. 13.03.2019 року позивач уточнивши та збільшивши свої позовні вимоги, остаточно просив суд: стягнути з відповідача страхової компанії ПАТ «Страхова компанія «Галицька» страхове відшкодування на суму - 85289 грн, нараховану пеню на суму 22517 грн, судові витрати за проведення судової авто товарознавчої експертизи на суму - 2500 грн, за надання правової допомоги на суму - 5000 грн, а також сплачений судовий збір на загальну суму 1078 грн. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2019 року, клопотання представника позивача [PERSON] про виключення відповідача та залучення третьої особи по цивільній справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія «Галицька», [PERSON] про відшкодування матеріального збитку, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди - задоволено. Виключено неналежного відповідача [PERSON] . Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Так, свої вимоги мотивує тим, що 18.03.2018 року о 16-10 годині [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Nissan Prіmera» р/н [NUMBER] , рухаючись у с. Кароліно-Бугаз Білгород-Дністровського району Одеської області, порушив правила дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем FORD Transit, р/н [NUMBER] , що належить позивачу на праві власності. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 18.04.2018 року за допущене правопорушення [PERSON] визнано винним у здійсненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП. На момент ДТП автомобіль марки «Nissan Prіmera» р/н [NUMBER] був застрахований страховою компанією ПрАТ «Страхова компанія «Галицька». Відповідно до змісту поліса ліміт відповідальності страховика за матеріальний збиток складає 100 000 грн. Після пригоди він своєчасно звернувся до страхової компанії ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» з проханням оцінити вартість заподіяного матеріального збитку. Співробітниками страхової компанія був оглянутий автомобіль, пошкодження описані і сфотографовані. 02.05.2018 року він надав ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» всі документи і звернувся з заявою сплатити спричинену матеріальну шкоду, однак, вказаного здійснено не було. Враховуючи вищевикладене просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Галицька» страхове відшкодування на суму - 85289 грн, що відповідає висновку судової авто товарознавчої експертизи. Представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши письмовий відзив на позовну заяву від 13.03.2019 року, у якому вказав, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Так, стверджує, що застосування до правовідносин, що виникають із договорів обов`язкового страхування, зокрема щодо стягнення страхового відшкодування, норм матеріального права, що передбачають загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду в деліктних /позадоговірних/ відносинах, на які посилається позивач є необґрунтованими. Вказує, що дійсно позивач надав на адресу ПрАТ «Страхова компанія Галицька» повідомлення про страховий випадок 20.03.2018 року. По заяві ПрАТ «Галицька» 23.03.2018 року оцінювачем [PERSON] проведено огляд пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу FORD Transit, р/н [NUMBER] в присутності та за участю позивача, про що складено відповідний протокол огляду, в якому вказані також деталі, що не були пошкоджені в момент ДТП і ці пошкодження не мають відношення до страхового випадку. Згідно звіту № 23-08/18 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику від 23.03.2018 року складеного оцінювачем [PERSON] вартість матеріального збитку на момент оцінки, завданого власнику КТЗ FORD Transit, р/н [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, з урахуванням ПДВ та значення коефіцієнту фізичного зносу складових в розмірі 0,7 %, які підлягають заміні, дорівнює ринковій вартості автомобіля до ДТП і складає 124 141 грн 83 коп. Для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення коефіцієнта фізичного зносу приймається рівним 0,7. Отже, за змістом вказаних положень законодавства величина страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при пошкоджені транспортного засобу не може перевищувати вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу. Таким чином, розмір матеріального збитку з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу без врахування ПДВ складає 51537,12 грн. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Зі згоди представника позивача, суд розглядає справу за відсутність відповідача, з урахуванням відзиву на позовні вимоги, за відсутність третьої особи належним чином повідомленого про день та час судового розгляду справи. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно 18.03.2018 року близько 16 години 00 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Nissan Prіmera» д/з [NUMBER] , рухаючись по вул. Одеська, 2, у с. Кароліно - Бугаз Білгород-Дністровського району Одеської області, не врахував дорожньої обстановки на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем FORD Transit, р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.04.2018 року, притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. /л.с.5/ У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи, власником транспортного засобу Transit, р/н [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . /л.с.6/. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Nissan Prіmera» д/з [NUMBER] , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія Галицька», що підтверджується копією полісу № АК/3852671 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Термін дії з 27.06.2017 року по 28.06.2018 року. Ліміт відповідальності /страхова шкода/ за шкоду заподіяну майну встановлена у розмірі 100 000 грн. Матеріалами справи встановлено, що 20.03.2018 року потерпілий [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК Галицька» із письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. /л.с.8/ 02.05.2018 року від [PERSON] до ПАТ «Страхова компанія «Галицька» надійшла заява про страхове відшкодування. /л.с.9/ Однак, на момент звернення до суду позивачем страхові виплати від ПрАТ «Страхова компанія Галицька» отримані не були. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено ст. 1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас таке ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування. З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК підстав. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. З урахуванням наведених вище норм, спростовуються ствердження відповідача викладені у його письмовому відзиві від 13.03.2019 року щодо необґрунтованого застосування позивачем норм матеріального права, що передбачають загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду до правовідносин, що виникають із договорів обов`язкового страхування, оскільки позивач вільно обрав спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, отже між сторонами виникли договірні зобов`язання, а не деліктні, як про те вказав відповідач. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно ст. 981 ЦК України, договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний: - протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; - у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Як передбачено ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншій особі, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Положеннями ст. 991 ЦК України передбачено, що страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати, яке оформлюється у вигляді рішення. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Згідно ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик,

Outcome: partial