Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив дати належну оцінку дій посадових осіб причетних до освідчення його на стан сп'яніння, визнати недійсним звільнення його за ст.40 п.7 КЗпП України та внести зміни замість цього запису на запис про звільнення за власним бажанням, мотивуючи тим, що 04.04.2015 року він стрілець команди №2 (на той час), разом з [PERSON] був направлений на охорону мостів на перегоні Зустрічний-Сурсько-Литовське. Десь о 18-00 годин його напарник [PERSON] пішов з чергування, оскільки в дома в нього були якісь неприємності. Про цю обставину за інструкцією він повинен був доповісті начальнику варти. Близько 20-00 годин він вийшов на обхід, повертаючись назад помітив автомобіль, що маневрував біля пункту обігріву. Підійшовши ближче, він впізнав свого начальника команди - [PERSON] Була неприємна розмова і результатом якої було відсторонення його від обов'язків. Потім його на службовому автомобілі повезли в локомотивне депо ст.. Дніпропетровськ. Хвилин через 10-15 його запросили в приміщення і запропонували здати тест на алкогольне сп'яніння. Тест показав позитивну реакцію. Начальник команди [PERSON] і начальник варти [PERSON] залишались в приміщенні проведення освічення. Хвилин через 10 його позвали і медпрацівник депо попросила його розписатись на чистому бланку. Він розписався, думаючи, що це другий екземпляр протоколу на сп'яніння. 06.04.2015 року його визвали в команду (там знаходиться і відділ кадрів) і запропонували підписати розпорядження про звільнення за ст..40 п.7 КЗпПУ. Він відмовився підписувати розпорядження, тому що в нього виникла підозра про необ'єктивність результатів проведення алкоконтролю. Приймаючи рішення про його звільнення начальник команди повинен був зібрати трудовий колектив, так як профспілки у них немає і проаналізувати його роботу в колективі за шість з половиною років. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини викладені в позові, окрім того доповнив, що випив близько 200 грамів горілки в 2-3 години ночі з 3 на 4 квітня 2015 року. На протязі всього часу несення чергування, на робочому місці спиртні напої не вживав, знаходився в тверезому стані. В своїх поясненнях на ім'я начальника загону зазначив, що випив 200 грамів горілки в обідній час, в часи роботи, однак це не є правдою. Він обмовив себе, чому пояснити не може. Окрім того, вважає, що відповідачем була порушена процедура освідчення на стан алкогольного сп'яніння. Алкотестер, за допомогою якого у нього виявлений стан алкогольного сп'яніння є неналежним. Йому не запропонували пройти додатковий медичний огляд в альтернативному закладі охорони праці. Представник відповідача позов не визнав, зокрема пояснив, що відповідно до попереднього графіку чергувань, добової відомості та на підставі розпорядження від 30.01.2015 року № в.о. Н-30/13 стрільці [PERSON] та [PERSON] повинні були забезпечувати охорону залізничних мостів на 218 км +548 км (через автодорогу) та на 218 км +895 км (через р. Бульба) перегону Зустрічний-Сурське шляхом патрулювання. В період з 20:20 до 21:45 04.04.2015 року начальником СК-2 [PERSON] було здійснено перевірку несення служби особовим складом чергової варти СК-2 на вищевказаному охоронюваному об'єкті. По зовнішньому вигляді (концентрація уваги утруднена, порушена моторика, незв'язна мова) і характерному запаху з ротової порожнини було зроблено припущення, що позивач зловживав алкоголь. Позивач був направлений до медичного пункту локомотивного депо ст. Дніпропетровськ на медичний огляд з метою з'ясування наявності стану алкогольного сп'яніння. В присутності начальника СК-2 [PERSON], начальника варти [PERSON] та водія СК-2 [PERSON] проба на наявність алкоголю у повітрі, що видихається була позитивна - 1,24%, тобто позивач перебував у стані алкогольного сп'яніння, про що свідчить доповідна записка від 04.04.2015 року. Перевірка наявності алкоголю у повітрі, що видихається здійснювалась за допомогою приладу Алкотест - 203. З метою об'єктивності позивачу було запропоновано пройти альтернативний медичний огляд у найближчому закладі охорони здоров'я (наркологічному диспансері). Від проведення такого огляду позивач відмовився, мотивуючи це тим, що він не заперечує проти показань приладу Алкотест-203, про що свідчить акт від 04.04.2015 року. Крім того, у своїх поясненнях позивач зазначив, що випив 200 грамів горілки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. Окремо слід звернути увагу на те, що робота стрільців пов'язана з носінням та можливим застосуванням нарізної вогнепальної зброї. Під час перевірки позивач був озброєний та перебував у стані алкогольного сп'яніння, чим міг спричинити шкоду не тільки собі, а і оточуючим його особам. Відповідачем такі дії позивача були розцінені, як грубе порушення трудової дисципліни та до нього було застосовано максимально можливий вид дисциплінарного стягнення - звільнення. Заслухавши доводи сторін, покази свідків, дослідив письмові докази, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] знаходився в трудових відносинах з відповідачем з 22.09.2008 року, працював стрільцем стрілецької команди №2 ВСП «Перший загін воєнізованої охорони». Відповідно графіку чергувань позивач 04.04.2015 року забезпечував охорону залізничних мостів,шляхом патрулювання. В період з 20:20 годин до 21:45 годин 04.04.2015 року начальником СК-2 [PERSON] було здійснено перевірку несення служби особовим складом чергової варти СК-2 на вищевказаному охоронюваному об'єкті. По зовнішньому вигляді (концентрація уваги утруднена, порушена моторика, незв'язна мова) і характерному запаху з ротової порожнини було зроблено припущення, що позивач зловживав алкоголь. Позивач був направлений до медичного пункту локомотивного депо ст.. Дніпропетровськ на медичний огляд з метою з'ясування наявності стану алкогольного сп'яніння. В присутності начальника СК-2 [PERSON], начальника варти [PERSON] та водія СК-2 [PERSON] проба на наявність алкоголю у повітрі, що видихається була позитивна - 1,24%, тобто позивач перебував у стані алкогольного сп'яніння, про що свідчить доповідна записка від 04.04.2015 року. Перевірка наявності алкоголю у повітрі, що видихається здійснювалась за допомогою приладу Алкотест - 203. З метою об'єктивності позивачу було запропоновано пройти альтернативний медичний огляд у найближчому закладі охорони здоров'я (наркологічному диспансері). Від проведення такого огляду позивач відмовився, мотивуючи це тим, що він не заперечує проти показань приладу Алкотест-203, про що свідчить акт від 04.04.2015 року. Крім того, у своїх поясненнях позивач зазначив, що випив 200 грамів горілки. Відповідно до п 7 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк …. може бути розірваний власником чи уповноваженим ним органом у випадках: зокрема, поява на роботі в нетверезому стані, в стані наркотичного чи токсичного сп'яніння . Факт знаходження позивача на роботі в нетверезому стані об'єктивно підтверджується наступним. Сам позивач в поясненнях (а.с15) на ім'я начальника загону вказав, що випив 200 грамів горілки під час роботи, що підтверджується доповідною запискою про огляд позивача на стан алкогольного сп'яніння (а.с.16); показами свідка [PERSON], яка безпосередньо проводила огляд, також показами свідків [PERSON], [PERSON], які стверджено показували про знаходження позивача в нетверезому стані на робочому місці, протоколом оперативної наради (а.с.20-23), рапортами (а.с.18,19), актом про відмову від проходження додаткового медичного огляду (а.с.17). Доводи позивача про те, що він обмовив себе нічим не підтверджується, і суд розцінює їх як надумані. Згідно протоколу оперативної наради (а.с.20-21), позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за появу на роботі в нетверезому стані у вигляді звільнення (за п.7 ст.40 КЗпП України). Згідно наказу начальника загону Чухно М.І. №23 від 06.04.2015 року позивач був звільнений за п.7 ст.40 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані. Оскільки у відповідача немає профсоюзної організації, то розірвання трудового договору було без попередньої згоди профсоюзної організації (ст.43-1 КЗпП України). Суд вважає, що дисциплінарне стягнення було застосовано відповідно з вимогами ст.ст. 147-1-149 КЗпП України. Звільнення позивача було на законних підставах. Формулювання причини звільнення є вірною, яка відповідає діючому законодавству. Права позивача не порушені. В задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed