Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частину домоволодіння у порядку спадкування обов'язкової частини спадщини, який в ході розгляду справи уточнив. В обґрунтування уточненого позову в редакції від 27 липня 2017 р. (том 1 а.с. 214-215) зазначив, що з 03 жовтня 1984 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка померла [INFO]. За життя дружині на підставі договору дарування від 24 жовтня 1995 р. належало домоволодіння [ADDRESS], та земельна ділянка для обслуговування вказаного домоволодіння площею 0,1935 га. При зверненні його до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, а саме на обов'язкову її частку, постановою від 30 серпня 2016 року йому було відмовлено у зв'язку з наявністю спору між спадкоємцями. Так, за життя, заповітом від 30 жовтня 2000 р. [PERSON] заповідала належне їй майно рідному сину [PERSON] Однак на день смерті дружини він, позивач, був непрацездатною людиною, а тому має право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Вважає, що в зв'язку з наявністю заповіту йому належить ? частка домоволодіння та земельної ділянки, як обов'язкова частка у спадщині, оскільки він з 1998 р. зареєстрований за вказаною адресою та проживає в будинку до теперішнього часу. Відповідач [PERSON] не брала участі в придбанні будинку, шлюб з [PERSON] зареєструвала після придбання ним будинку, ніколи в ньому не була зареєстрована, не пред'являла за життя [PERSON] претензій, хоча знала про належність померлій вказаного будинку, тому просить визнати за ним право власності на ? частину: житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки загальною площею 0,1935 га, в порядку спадкування обов'язкової частини спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO] Судові витрати покласти на відповідачів. Третя особа [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], про встановлення факту проживання однією сім'ю як чоловіка та дружини, без реєстрації шлюбу, визнання спільної сумісної власності, поділ майна та визнання договору дарування недійсним, який в ході розгляду справи уточнила (Т.1 а.с.149-157). В обґрунтування уточненого позову в редакції від 01 березня 2017 року зазначила, що з 03 травня 1993 року по 23 червня 1995 р. проживала однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з [PERSON] у квартирі [ADDRESS], що підтверджується як актом з місця проживання, так я показами свідків. Починаючи з 03 травня 1993 р. вони з [PERSON] були пов'язані не лише спільним побутом та бюджетом, але й мали взаємні права та обов'язки один до одного: будували сімейні відносини між собою на паритетних засадах, дбали про матеріальне забезпечення родини. 20.08.1993 р. вона почала працювати секретарем-референтом в Криворізькій філії Ризької фірми «ДАН», відповідач вже працював там. Під час спільного сімейного життя ними за спільні кошти внаслідок їх спільної праці 02.11.1994 р. було придбано будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 02.11.1994 р. За усною домовленістю цей будинок був оформлений на ім'я відповідача однак за умови, що будинок є їх спільною сумісною власністю і розпоряджатися ним вони будуть у майбутньому за взаємною згодою. 23.06.1995 р. вони з [PERSON] зареєстрували шлюб, від якого мають двох дітей. 24.10.1995 р. [PERSON] таємно та без її згоди відчужив належний їм будинок, уклавши договір дарування зі своєю матір'ю, [PERSON], хоча остання знала, що даний будинок був придбаний ними з [PERSON] в період їх спільного проживання та за їх спільні кошти. Про факт відчуження будинку вона дізналася після смерті [PERSON] з її заповіту. Просить встановити факт проживання її та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 03 травня 1993 р. по 23 червня 1995 р.; визнати будинок [ADDRESS] об'єктом спільної сумісної власності її та [PERSON]; визнати, що частки її та [PERSON] у спільній сумісній власності - будинку [ADDRESS] загальною площею 92,1 кв.м. та житловою площею 40,9 кв.м. кожного окремо, становлять як ? частка; визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,1935 гектарів за вказаною адресою, іншу ? частину земельної ділянки залишити у власності [PERSON]; визнати договір дарування будинку, укладений 24.10.1995 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений 24 жовтня 1995 р. частково недійсним в частині обдарування [PERSON] ? частини будинку [ADDRESS], визнати заповіт [PERSON], померлої [INFO] недійсним в частині розпорядження ? частиною земельної ділянки та ? частини будинку за вказаною адресою, судові витрати стягнути з відповідачів. Ухвалою суду від 15 вересня 2016 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 01 листопада 2016 року за заявою представника позивача витребувано з Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» архівну довідку про належність житлового будинку [ADDRESS] з зазначенням її власника та копію технічного паспорту з експлікацією приміщень, характеристикою житлового будинку та господарських будівель за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 27 січня 2017 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою суду від 01 березня 2017 року прийнято до спільного провадження цивільний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи Державний нотаріус Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Любов Михайлівна, Комунальний заклад «Криворізьке міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради», Виконком Криворізької міської ради Дніпропетровської області, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кузнєцова Олена Сергіївна, про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання спільної сумісної власності, поділ майна та визнання договору дарування недійсним в редакції уточненого позову від 01.02.2017 року з цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частину домоволодіння у порядку спадкування обов'язкової частини спадщини, залучивши відповідно [PERSON] по вказаній справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі. Відстрочено [PERSON] сплату в повному обсязі судового збору за вказаним позовом, а саме в розмірі 1720 гривень до ухвалення судового рішення у справі. Ухвалою суду від 05 квітня 2017 року за заявою представника відповідача- позивача [PERSON] зобов'язано КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» ДОР» надати їй право ознайомлення з матеріалами інвентарної справи щодо нерухомого майна, яке розташовано за адресою: [ADDRESS], з правом виготовлення копій обраних на власний розсуд. Витребувано з Третьої Криворізької державної нотаріально контори, належним чином завірену копію договору купівлі-продажу, посвідчений Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою від 02.11.1994 року по р. № І-4925 та записано в реєстрову книгу № 4, стор. 281, запис № 723 в Криворізькому Інветарбюро. Витребувано з Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори, належним чином завірену копію договору дарування, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. 24.10.1995 року та зареєстровано в реєстрі за № 1-5971. Ухвалою суду від 04 жовтня 2017 року зобов'язано КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» ДОР» надати представнику третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] право ознайомлення з матеріалами інвентарної справи щодо нерухомого майна, яке розташовано за адресою: [ADDRESS], з правом виготовлення копій, обраних на власний розсуд. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що [PERSON] з'явилась в їхній сім'ї лише після смерті [PERSON], батька [PERSON]. [PERSON] із [PERSON] не допомагали будувати будинок в с.Незалежне, грошей [PERSON] на придбання будинку також не давала. На запитання суду пояснив, що [PERSON] жив по [ADDRESS], де він ніколи не був. Чув розмову десь в 1993 році, що [PERSON] зустрічався із якоюсь дівчиною, однак чи то була [PERSON] не знає. Вимоги свого позову підтримав та наполягав на його задоволенні. В задоволенні позову [PERSON] просив відмовити. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні наполягала на задоволенні первісного позову з підстав, що вказані в уточненому позові. В задоволенні позову [PERSON] просила відмовити за недоведеністю, невірно обраним способом захисту та через пропуск строків давності для звернення до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, 21.11.2018 р. через канцелярію суду від нього надійшла заява про визнання позову відповідно до змісту якої, він дійсно з 03.05.1993 року проживав разом із [PERSON] однією сім'єю, вели спільний побут і бюджет, будували сімейні відносини, тобто жили як чоловік та дружина. Майже через 1,5 року, 02.11.1994 року ними за спільні кошти був придбаний спірний будинок [ADDRESS]. Пізніше без дозволу та відома дружини він подарував вищевказаний спільний будинок своїй матері - [PERSON] Визнає, що порушив права [PERSON], подарувавши без її дозволу вказаний вище будинок, половина якого належить їй на праві спільної сумісної власності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову [PERSON] Позов третьої особи [PERSON] визнала, оскільки [PERSON] подана заява про визнання позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Представника відповідача та третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову [PERSON] та просила задовольнити в повному обсязі вимоги [PERSON] з підстав, що викладені в уточненому позові в редакції від 01 березня 2017 року. Щодо застосування строків позовної давності, заявленої представником позивача [PERSON] зауважила, що її довіритель дізналась про своє порушене право після смерті [PERSON], до цього часу вважала будинок спільною власністю подружжя та не здогадувалась про існування договору дарування, тому строки не пропущені. Також на виконання ухвали суду від 01.03.2017 року надала квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1720,00 грн. Представник третьої особи - виконкому Криворізької міської ради Дніпропетровської області Шишко Н.С. в судове засідання не з'явилась, до суду надані письмові пояснення відповідно до яких просять провести розгляд справи без участі представника Виконком Криворізької міської ради Дніпропетровської області та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Представник треьої особи за позовом третьої особи - Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке міське бюро технічної інвентаризації» звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника. Державний нотаріус Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кузнецова Олена Сергіївна, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з'явилась, письмових пояснень не надала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON], жили в одному будинку по [ADDRESS]. Сім'я [PERSON] працювала в м.Кривий Ріг, де саме вона не знає. Знає, що [PERSON] і [PERSON], перебуваючи в шлюбі, купили будинок в [ADDRESS] і самі там проживали. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] з 1970 року, вони були сусідами. Приблизно в 1993 році [PERSON] почав жити із [PERSON] як одна сім'я. Через деякий час в 1994 році [PERSON] повідомив, що разом із [PERSON] придбав будинок. В тому домі жила мама [PERSON]. За які та чиї гроші придбавався будинок вона не знає. Свідок [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] з 1968 року. Приблизно з 1993 року [PERSON] з [PERSON] проживали в цивільному шлюбі. В с.Незалежне [PERSON] із [PERSON] придбали будинок. Всі вважали, що той будинок належить [PERSON], а [PERSON] лише туди навідувався. [PERSON] із [PERSON] залишились проживати по [ADDRESS], а [PERSON] із [PERSON] переїхали до того будинку. Вона не знала, що [PERSON] подарував будинок матері. Свідок [PERSON] пояснила, що коли вони приїхали в гості до т.[PERSON] із д.[PERSON], вони сказали, що [PERSON] із [PERSON] зробили подарунок у вигляді будинку в с.Незалежне. [PERSON] із [PERSON] часто приїздили до того будинку спочатку самі, а вже потім із дітьми. Свідок [PERSON] пояснила, що до 1996 року в будинку в с.Незалежне жила сім'я, яка продала той будинок [PERSON]. Бачила як в цьому будинку робили ремонт [PERSON] із [PERSON], матеріали і гроші давав [PERSON], він же присилав людей, щоб вони робили ремонт. Перший раз побачила [PERSON], коли вона приїхала до будинку із маленькою донькою. [PERSON] з [PERSON] самі цьому будинку не проживали. Знає, що восени 1996 року в будинок заселились [PERSON] і [PERSON], вони привезли залізний гараж, будували кухню та сарай. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] з 1970 року, вони сиділи у школі за однією партою, жили в одному під'їзді по [ADDRESS]. В 90-х роках [PERSON] почав жити із [PERSON], однак з якого часу не пам'ятає. До того вона не бачила, однак від сусідів чула, що [PERSON] з [PERSON] зустрічались. Пам'ятає, що [PERSON] мав намір купити будинок, однак чи купив не знає. Також не знає, чи придбавали [PERSON] з [PERSON] разом будь що. Вислухавши позивача, представників сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] з 03 жовтня 1984 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 7 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (Т.1, а.с.6). Заповітом від 30 жовтня 2000 року [PERSON] заповіла на випадок своєї смерті належний їй жилий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій розташовані будівлі - [PERSON] та надала право на проживання в цьому будинку до смерті [PERSON] (Т.1, а.с.8 - копія заповіту). За життя [PERSON] належав житловий будинок розташований в [ADDRESS], що вбачається з довідки Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» № 151047 від 10.11.2016 р. Так, згідно вказаної довідки, відповідно до даних архівної справи, станом на 31.12.2012 р. житловий будинок розташований в [ADDRESS], зареєстрований на праві приватної власності в реєстровій книзі 4-281-723 на ім'я [PERSON], на підставі договору дарування, посвідченого 24.10.1995 р. Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-5971 (Т.1, а.с.53). Зазначений договір дарування укладений між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого [PERSON] подарував [PERSON] жилий будинок з\\бет житловою площею 40,9 кв.м. під літ-А, І замощення, № 1-3 забори по [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці пл. 1500 кв.м. Вказаний будинок належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 2 листопада 1994 р. 3-ю криворізькою держнотконторою по р.№ І-4925 та записано в реєстр. Книгу № 4 стор. 281, запис № 723 в Криворізькому Інвентарбюро (Т.1, а.с.56 - копія договору дарування). Також, 01 березня 1996 р. [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] на підставі рішення виконкому Радушанської селищної Ради народних депутатів від 20 жовтня 1995 р. № 68/1, площею 0,1935 гектарів, призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] (Т.1, а.с. 134 - копія Державного акту). Після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] (заява №25 від 25.03.2016 р.) та [PERSON] (заява №36 від 20.05.2016 р.) (Т.1, а.с.20 - копія заяви [PERSON], а.с.29 - копія заяви [PERSON].). Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Андрух І.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], на ім'я [PERSON], після смерті [INFO] [PERSON] у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документа на майно померлої і як наслідок суперечки між спадкоємцями (Т.1, а.с.3, 36 - копія постанови). Згідно роз'яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Вказане підтверджується також роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Як роз'яснено у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини… Суд може зменшити розмір обов'язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця. Позбавлення особи права на обов'язкову частку судом ЦК не передбачає, хоча особа, яка має право на обов'язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до статті 1224 ЦК. Враховуючи те, що нотаріусом було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та через суперечку між спадкоємцями, суд вважає обраний позивачем спосіб захисту належним. Так судом встановлено, що позивач [PERSON] на момент смерті [PERSON] перебував із нею в зареєстрованому шлюбі, був непрацездатним, оскільки досяг встановленого законом пенсійного віку, що підтверджується копією пенсійного посвідчення №9-138268 від 11.04.1988 р. (Т.1, а.с. 70 - копія посвідчення). В силу ст.1241 ЦК України [PERSON], незалежно від змісту заповіту від 30.10.2000 р., має спадкувати половину частки, яка належала б кожному зі спадкоємців у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), тобто [PERSON] має право спадкувати ? частину спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON], та яке складається з житлового будинку з господарчими спорудами [ADDRESS] та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарчих споруд і будівель загальною площею 0,1935 га, розташованої за адресою: [ADDRESS]. При цьому суд звертає увагу на те, що згідно технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS], виготовлений станом на 17.11.2016 р., до його складу входять такі побудови: житловий будинок «А-1» житловою площею 40,9 м2, допоміжною площею 50 м2, загальною площею 90,9 м2; два підвали І, II, літня кухня - «Б» площею основи - 32,2 м2; сараї «В» площею основи - 7 м2 та «Ж», який було в 1999 році самочинно збудовано, площею основи - 10,9 м2, гараж «Г» площею основи - 24 м2, вбиральня «З» - площею основи - 1,5 м2; огорожа - № 1; огорожа - № 2; замощення - І (Т.1 а.с. 61-66 - копія технічного паспорту станом на 17.11.2016 р.). Враховуючи, що сарай літ.Ж є самочинно збудованим, суд позбавлений можливості визнати за позивачем його право власності за законом на самочинно збудоване майно, що входить до складу домоволодіння відповідно до технічного паспорту. Щодо позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'ю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання спільної сумісної власності, поділ майна та визнання договору дарування недійсним суд відмовляє в його задоволенні виходячи з такого. Як встановлено судом, [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] 23.06.1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.06.1995 р., актовий запис №279. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (Т.1 а.с.126 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (Т.1, а.с. 127, 128 - копії свідоцтв про народження). Спірний будинок [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 1500 кв.м.Радушанської сільради, був придбаний [PERSON] 02 листопада 1994 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 2 листопада 1994 року 3-ю криворізькою держнотконторою по р.№І-4925 та записано в реєстр.книгу №4, стор.281, запис №723 в Криворізькому інвентарбюро. Тобто на час придбання будинку діяв Кодекс про шлюб та сім'ю України, який втратив чинність з 01.01.2004 р. Нормами останнього не передбачалось встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу чоловіка та жінки, також виникнення права спільної сумісної власності на майно

Outcome: approved