Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З весни 2015 року діти мешкають разом з позивачем, який є їх дідусем, і бабусею [PERSON] та знаходиться на їх утриманні. Батьки проживають окремо від дітей, не працюють, єдиним джерелом доходів родини є пенсія по інвалідності [PERSON]. Відповідачі весь свій час проводять за вживанням алкогольних напоїв в компанії друзів, не піклуються про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. З березня 2016 року за неналежне виконання батьківських обов'язків та зловживання алкогольними напоями родина відповідачів обліковується в Зорянській сільській раді Нікольського району Донецької області як неблагополучна. Вищевказане свідчить про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] злісно та свідомо не виконують обов'язки по вихованню дітей, не створюють належні умови для їх проживання та виховання, не підтримують їх матеріально, не цікавляться їх життям, а тому просить суд позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідачів аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини їх доходів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримав у повному обсязі, суду пояснив, що його син [PERSON] та дружина сина [PERSON] зловживають спиртними напоями, у стані алкогольного сп'яніння постійно влаштовують сварки, запрошують до себе додому маловідомих людей, з якими разом вживають спиртні напої, залишають їх у себе ночувати, ніде не працюють, проживають лише за рахунок пенсії [PERSON] Постійно знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, відповідачі дітьми не опікувались, матеріально не забезпечували, в наслідок чого діти належним чином не харчувались, не одягались та не отримували належного медичного догляду, тому він, навесні 2015 року, був вимушений забрати дітей до себе у родину де вони проживають і на даний час. Вважає, що відповідачі злісно та свідомо не виконують обов'язки по вихованню дітей, а тому просить суд позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути з них аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо позбавлення її батьківських прав, після чого покинула залу судового засідання без пояснення причин, а тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи, яка діє на підставі довіреності, [PERSON] у судовому засіданні позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] підтримала та наполягала на його задоволенні, оскільки в цій родині діти проживати не можуть з причин зловживання батьками спиртними напоями, постійних сварок та скандалів. Сім'я відповідачів була поставлена на облік як неблагополучна, діти з весни 2015 року постійно проживають з дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] Батьки дітьми не опікуються, матеріальної допомоги не надають. Органом опіки та піклування неодноразово проводилися бесіди з відповідачами, щодо належного виконання батьківських обов'язків, однак результату це не дало. Вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути з них аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження, серії [NUMBER], виданим виконкомом Зорянської сільської ради Володарського району Донецької області від 14.04.2006 року, актовий запис №06, та серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Володарського району Донецької області від 08.10.2012 року, актовий запис №21, відповідно. Відповідно до ст.10 Закону України «Про охорону дитинства», кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім'ї мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХП від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, а крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Так, згідно акту обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] та [PERSON] від 21.08.2017 року, встановлено, що сім'я проживає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] зловживає спиртними напоями, не здійснює належного догляду за дітьми, на даний час діти проживають з дідусем та бабусею в селі Кальчик. В сім'ї не створені належні умови для виховання дітей, батьки ухиляються від виконання свої батьківських обов'язків. Відповідно до наданих Зорянською сільською радою Нікольського району Донецької області характеристик від 01.08.2017 року [PERSON] та [PERSON] проживають на території Зорянської сільської мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], не працюють, зловживають спиртними напоями, сім'я перебуває на обліку як неблагополучна з березня 2016 року. З висновку ради опіки та піклування Зорянської сільської ради Нікольського району Донецької області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] вбачається, що останні зловживають спиртними напоями, з березня 2016 року родина перебуває на обліку як неблагополучна, проводилася мотиваційна та роз'яснювальна робота щодо відповідального ставлення батьків до виконання обов'язків по вихованню дітей, а також робота по збереженню біологічної родини, однак результатів це на дало, батьки злісно і свідомо нехтують обов'язками по вихованню та утриманню дітей, не займаються їх розвитком. З вересня 2015 року молодша дитина [PERSON], [INFO], проживає в родині дідуся в селі Кальчик. З акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON] вбачається, що він разом з дружиною [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS]. Сім'я проживає у приватному будинку, умови проживання добрі. Будинок складається з чотирьох жилих кімнат, газифікований, всі зручності в будинку. Всім необхідним сім'я повністю забезпечена. Умови для проживання дітей створені. Відповідно характеристики на вихованця КЗ «Кальчицький ясла-садок Нікольської районної ради Донецької області» [PERSON] від 28.07.2017 року, дитина відвідує садок з 2015 року. Хлопчик виховується в родині дідуся та бабусі, які багато часу приділяють онукові. Батьки не приймають участі у вихованні дитини, батьківські збори не відвідують. Згідно характеристики учениці 6 класу КЗ «Зорянська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Нікольської районної ради Донецької області» [PERSON] дитина навчається в школі з 1 класу. Батьки належної уваги вихованню доньки не приділяють. Таки чином, судом встановлено, що відповідачі по справі зловживають спиртними напоями, не працюють, проживають окремо від дітей, матеріальної допомоги їм не надають, морально не підтримують, участі у їх вихованні та навчанні не приймають, не цікавляться їх схильностями та здібностями, тобто не виявляють належного батьківського піклування, не дивлячись на проведену з ними профілактичну роботу з боку компетентних органів, що свідчить, на думку суду, про свідоме, злісне нехтування батьківськими обов'язками щодо своїх малолітніх дітей. Всі питання щодо виховання та забезпечення дітей необхідним вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачів. Під час судового розгляду суд з'ясував позицію дитини [PERSON], яка пояснила, що на даний час проживає разом з дідусем, бабусею та молодшим братом в Кальчику. Своїх батька та матір вона любить, сумує за ними, однак повертатися додому не бажає, хоче жити з дідусем та бабусею, оскільки батьки зловживають спиртними напоями, постійно вчиняють дома сварки, нею та молодшим братом зовсім не опікується. Дідусь з бабусею, в свою чергу, дуже добре до них ставляться, грають з ними, бабуся допомагає їй у навчанні. Положенням ч. 1 ст. з Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Враховуючи викладене, суд вважає, що є достатньо даних, які свідчать про навмисне, злісне невиконання відповідачами своїх обов'язків по вихованню дітей, оскільки протягом тривалого часу не проявляють щодо них турботи, уваги, не беруть участі у їх вихованні та утриманні, не піклуються про стан їх здоров'я та розвитку, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, хоча зобов'язані це робити та мають таку можливість. На думку суду позбавлення відповідачів батьківських прав буде відповідати інтересам неповнолітніх дітей. Крім того, відповідач позов визнав, а відповідачка не побажала реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування відсутності причин для позбавлення її батьківських прав щодо своїх неповнолітніх дітей, що свідчить про небажання відповідачів належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Таким чином, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доцільним позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, щодо їх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], оскільки це відповідатиме інтересам дітей, задовольнивши позовні вимоги в цій частині. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачів аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів їх доходів до повноліття дітей, то суд вважає, що дана вимога також підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. За ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви ч.1 ст.191 СК України). Таким чином, суд вважає, що з кожного з відповідачів на користь закладів або осіб, які будуть утримувати дітей необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 640 гривень і позов задоволено у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в дольовому порядку на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень, тобто по 320 гривень з кожного.

Outcome: approved