Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача по [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. Ухвалою судді від 07.11.2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Микитюк С.М., в судове засідання не з`явився, суду подав заяву, в якій просить суд слухання справи проводити у його відсутності та у відсутності його довірителя, позов підтримує, просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув повторно, причину своєї неявки суд не повідомив. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Суд розглянув справу у відсутності позивача, його представника та відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, а також те, що представник позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши представлені суду документи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити повністю. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає за адресою [ADDRESS] (а.с. 4). Довідкою Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області № 3212 від 21.10.2019 року підтверджено факт, що [PERSON] являється користувачем житлового будинку та господарських будівель, які знаходяться за адресою [ADDRESS] (а.с. 6). З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві, вбачається, що у його постійному користуванні є житловий будинок за вищезазначеною адресою і він є фактично є власником даного будинку, однак, правовстановлюючих документів на даний житловий будинок він ще не оформив і 1991 році для будівництва і обслуговування даного житлового будинку йому було надано земельна ділянка 0.12 га. На даний час в житловому будинку зареєстрований його рідний син [PERSON] , [INFO] , як член його сім`ї. В 1998 році відповідач залишив їх сім`ю і з того часу жодного дня не проживає в даному житловому будинку без поважних причин . На даний час відповідач по справі проживає в Російській Федерації в м. Санкт - Петербург, однак, точної адреси йому не відомо. Він має постійне місце роботи і проживання. Повертатися в Україну для проживання не має жодного наміру. На його неодноразові усні звернення до відповідача з приводу зняття з реєстрації за вищезазначеною адресою він жодним чином не реагує. Добровільно виписуватись не бажає. В даному випадку, він вважає, що цим грубо порушуються його права, як фактичного наймача (власника) житлового будинку, оскільки той факт, що відповідач по справі є зареєстрованим у даному житловому будинку створює йому ряд незручностей і зайвих витрат. Він змушений оплачувати комунальні послуги з розрахунку зареєстрованих осіб в житловому будинку, він не може оформити субсидії, не може розпорядитися даним майном в своїх інтересах. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Факт того, що відповідач по справі не проживає тривалий період часу, а саме, більше двадцяти років, тобто більше шести місяців без поважних причин в зазначеному житловому будинку підтверджується актами обстеження складеними комісією Підкаміиської селищної ради Бродівського району Львівської області (а.с. 9-11).

Outcome: approved