Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся 20.11.2017 р. до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання, як повнолітнього сина, який продовжує навчання до закінчення навчання або досягнення ним двадцяти трьох років. Обґрунтовує тим, що його батьки згідно свідоцтва про народження серія І-СР №187172: мати - [PERSON] та батько - [PERSON], розірвали шлюб в 2015 р. Відповідач сплачував аліменти на його утримання до досягнення повноліття, оскільки проживав з матірю та перебував на її утриманні. Після досягнення повноліття, 06.10.2017 р., виплата аліментів припинилась, відповідач перестав надавати йому будь-яку матеріальну допомогу. Навчається у Черкаському комерційному технікумі на 3 курсі денної форми на платній основі, термін навчання до 31.01.2019 р.. Здійснювати оплату за навчання самостійно не має можливості, а тому тягар по оплаті повністю лежить на його матері. Відповідач працює та отримує заробітну плату, аліменти нікому не сплачує, на його утриманні ніхто не перебуває, а тому може сплачувати йому аліменти на період навчання. Просив стягнути із [PERSON] на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і на весь період його навчання, до 31.01.2019 року або до досягнення ним 23 років, . У відзиві на позову заяву відповідач позов не визнав та просив у задоволенні відмовити з наступних підстав. Він матеріально підтримує сина [PERSON], оплатив його навчання в сумі 15400 грн., та гуртожиток в сумі 4\~860 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. За договором дарування від 21.05.2016 р., посвідченого державним нотаріусом, подарував позивачеві нерухоме майно, а саме житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Вокзальна, 57, м.Ватутіне, Черкаська область. На даний час не має змоги надавати допомогу синові, оскільки не має власного житла та винаймає квартиру, оплачує комунальні послуги та має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 2879 грн. 29 коп., отримує мінімальну заробітну плату, якої вистачає на харчування та оплату комунальних послуг, та стоїть питання щодо його звільнення. У відповіді на відзив представник позивача, адвокат [PERSON], зазначила, що твердження відповідача не доведені в порядку ст.ст.81, 83 ЦПК України, оскільки до відзиву на позовну заяву відповідачем приєднано копії квитанцій на загальну суму 2580 грн., тобто розмір платежів не відповідає заявленому у відзиві. Відповідач надав підтвердження про його працевлаштування та отримання заробітної плати, що підтверджує можливість відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який навчається. Посилання відповідача та здійснення ним оплати за навчання при наявності існуючої заборгованості носять певну невідповідність та викликають сумнів у їх правдивості. Аргументи відповідача про дарування ним на користь сина житлового будинку не має відношення до справи, відноситься до періоду розірвання шлюбу між батьками позивача та їх домовленостей з приводу поділу спільно набутого майна, та не носить ознак відчуження на користь сплати аліментів. Просила позов задовольнити та стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу відповідно до поданого розрахунку в сумі 2500 грн. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 28). Суд, зясувавши думку сторін, які не заперечили проти розгляду справи за відсутності позивача, вважає можливим з урахуванням вимог ст..223 ЦПК України розглянути справи за його відсутності, оскільки його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.. У судовому засіданні представник позивача, адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з наведених підстав. Додатково пояснила, що позивач не має можливості сплачувати вартість навчання, проте в квитанціях зазначений платником, а відповідач працює, не перебуває у шлюбі, не має інших утриманців. Відповідач та його представник, адвокат [PERSON], у судовому засіданні позов визнали частково, просили стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчатись у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.11.2017 р. і до закінчення ним навчання\~ 31.01.2019 р. Зазначили, що відповідач працює, проте отримує мінімальну заробітну плату, якої ледве вистачає йому на життя, не має власного житла в м. Ватутіне, йому потрібно його винаймати. Оплата за навчання здійснювалась бабусею позивача - рідною матірю відповідача, якій [PERSON] передав грошові кошти від продажу автомобіля на зберігання для подальшої оплати за навчання сина, та ним особисто, і які сплачувались з їх ініціативи добровільно навіть в період стягнення з нього аліментів до повноліття сина. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, допитавши свідка [PERSON], встановив наступні фактичні обставини. Батьками позивача, [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серія І-СР №187172, виданого 18.02.2014 р. повторно, зазначені: мати [PERSON] та батько - [PERSON] (а.с.4). Після розірвання шлюбу між батьками позивача у 2015 р., [PERSON] залишився проживати з матірю, перебував на її утриманні, а з відповідача стягувались аліменти в розмірі 1/4 частини на утримання сина до його повноліття, і станом на 06.11.2017 р. заборгованість за аліментами склала суму 2879 грн. 29 коп.. що підтверджується довідкою №11536/6-17, виданою 06.11.2017 р. Звенигородським міськрайонним відділом ДВС (а.с.6). Позивач на даний час навчається в Черкаському комерційному технікумі на третьому курсі денної форми навчання за спеціальністю «Виробництво харчової продукції» та освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший спеціаліст, що підтверджується договором №2 від 17.08.2015 р. та довідкою №337 від 17.10.2017 р. (а.с.7-8). Загальна вартість за навчання позивача складає суму 27600 грн., з яких: за І курс 2015-2016 н.р. 7500 грн.; за ІІ курс 2016-2017 н.р. 7900 грн.; за ІІІ курс 2017-2018 н.р. 8100 грн.; за ІV курс 2018-2019 н.р. 4100 грн., а з 01.09.2015 р. по даний час студент проживає у гуртожитку технікуму, вартість за місяць становить 330 грн., що підтверджується довідкою №560, виданою 30.10.2017 р. Черкаським комерційним технікумом (а.с. 9). [PERSON] є власником житлового будинку №57 по вул. Вокзальна в м. Ватутіне, який отримав 21.05.2016 р. до досягнення повноліття за договором дарування від дарувальника - відповідача [PERSON], однак з 01.09.2015 р. там не зареєстрований (а.с. 35-36). Позивач постійно проживає з 01.09.2015 р. та зареєстрований з 05.02.2016 р. в гуртожитку технікуму в м. Черкаси по вул. Смілянська, 84/2, кімн.35, що підтверджується копією його паспорту та заявою про розгляд справи за його відсутності через навчання в м. Черкаси (а.с.3,28). Відповідач, [PERSON], працює підсобним робітником в ФОП «Дейна Раїса Дмитрівна» та отримує мінімальну заробітну плату, що підтверджується поясненнями позивача та довідкою про його працевлаштування за період з вересня 2016 р. до лютог8о 2017 р. (а.с.37). Надані відповідачем оригінали квитанцій про сплату за навчання [PERSON] свідчать про сплату вартості навчання за І, ІІ та ІІІ курси з 2015 до 2018 н.р. в загальній сумі 19450 грн., зокрема: 24.12.2015 р. 3750 грн.; 23.12.2016 р. 3950 грн.; 23.08.2016 р. 3950 грн.; 18.08.2015 р. 3750 грн.; 06.02.2018 р. 4050 грн., а також за проживання [PERSON] в гуртожитку з 2015 до 2017 р.р. в загальній сумі 3760 грн., з яких: 18.04.2016 р. - 880 грн.; 18.08.2016 р. 1100 грн.; 15.06.2017 р. 680 грн.; 23.12.2016 р. 1100 грн., що підтверджується оригіналами чеків (а.с.42-43). Допитана в якості свідка, [PERSON], показала, що протягом останніх трьох років проживає з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу. Проживають в однокімнатній квартирі втрьох із неповнолітньою дитиною. Відповідач отримує мінімальну заробітну плату, якої інколи не хватає навіть на лікування. Весь час він опікується своїм сином, подарував йому будинок, сплачував аліменти до його повноліття, оплачував навчання в м. Черкаси з відкладених ним з продажу машини грошових коштів, які віддав на зберігання своїй матері, [PERSON]. Положеннями ст.ст. 199, 200 СК України передбачено обовязок батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. С уд визначає розмір аліментів на повнолітнього сина… у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу, а також суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України судом при визначенні розміру мають бути враховані наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення… Позивач [PERSON], [INFO] (18 років), навчається з 01.09.2015 р. на платній основі в Черкаському комерційному технікумі на третьому курсі денної форми навчання до 31.01.2019 р., проживає в гуртожитку, у звязку з чим потребує матеріально, а тому в його батьків виник обовязок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Зясовуючи можливість надавати матеріальну допомогу відповідачем суд враховує, що [PERSON] працює, отримує мінімальну заробітну плату, проте у нього відсутнє власне житлове приміщення в м. Ватутіне, оскільки подарував свій житловий будинок сину [PERSON] 21.05.2016 р., і ним не користується. Проживає в однокімнатній квартирі з жінкою та неповнолітньою дитиною, тому має спільні права та обовязки по утриманню цих осіб. Крім того, підтверджено поясненнями відповідача, показами свідка [PERSON], не спростовано іншими належними доказами, що грошові кошти за навчання та проживання [PERSON] в гуртожитку сплачувались відповідачем та його матірю, [PERSON], за рахунок цільових відкладених [PERSON] грошових коштів саме на навчання сина, які ним виручені від продажу автомобіля і передані [PERSON] на відповідальне зберігання. Твердження представника позивача, що неповнолітній [PERSON] самостійно сплачував за навчання та проживання в гуртожитку за рахунок коштів, наданих його матірю, враховуючи зазначення його платником, судом не приймаються до уваги, оскільки жодна квитанція не містить підпису позивача, самостійного доходу [PERSON] не має, договір про навчання укладався між ним, його матірю та директором технікуму, що не перешкоджало матері неповнолітньої дитини, [PERSON], сплатити вартість навчання самостійно. Надання оригіналів квитанцій про сплату навчання саме відповідачем, а не позивачем, спростовує доводи представника позивача повністю та безумовно свідчить про добровільну сплату відповідачем та його матірю [PERSON] (бабуся позивача) за навчання та проживання в гуртожитку [PERSON] незалежно від сплати відповідачем аліментів, у т.ч. 06.02.2018 р., тобто після припинення такого обовязку внаслідок повноліття сина. Зясовуючи стан здоров'я та матеріальне становище позивача, суд дійшов висновку, що [PERSON], який навчається на платній основі та проживає в гуртожитку, дійсно матеріально потребує, хоча вартість його навчання та проживання постійно сплачується його батьком та бабусею, і йому належить на праві приватної власності житловий будинок в м. Ватутіне. Укладений між сторонами договір дарування житлового будинку 21.05.2016 р. не свідчить про припинення [PERSON] права на аліменти у звязку з набуттям права власності на нерухоме майно в розумінні ст. 190 СК України, тому судом до уваги ці доводи не приймаються. Крім того суд, зясовуючи можливість надання утримання другим з батьків, зокрема матірю позивача, [PERSON], бере до уваги, що в матеріалах справи відсутні будь-які посилання та докази про надання нею матеріальної допомоги повнолітньому сину, окрім пояснень представника позивача про перебування її на роботі в м. Києві та неможливості прибуття до суду через операцію, і тому ці обставини враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ст.81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. (ч.1 ст. 82 ЦК УКраїни) Розмір аліментів, визначений за рішенням суду …., може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). На підставі викладених фактичних обставин з урахуванням ст.ст. 182, 192, 200 ЦПК України, часткового визнання [PERSON] позовних вимог та добровільною сплатою ним вартості навчання, суд вважає доцільним присудити аліменти у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, з 20.11.2017 р., та з урахуванням вимоги ч.2 ст. 199 ЦПК України до закінчення ним навчання до 31.01.2019 р.. Відповідно ч. 1 п.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. При розподілі судових витрат, у т.ч. на правничу допомогу, суд враховує ст.134 ЦПК України, тобто вимогу до кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у звязку із розглядом справи. Згідно обґрунтованого розрахунку судових витрат [PERSON] сплатив за квитанцією №208915 від 15.11.2017 р. суму 2000 грн. за представництво в суді, а 31.10.2017 р. за квитанцією №208913 за підготовку позовної заяви в сумі 500 грн., та зазначено, що сплачена сума в повній мірі відповідає гонорару адвоката [PERSON], проте в матеріалах справи міститься договір про надання послуг адвоката від 15.11.2017 р., який укладений пізніше 31.10.2017 р., і з цих підстав грошові кошти в сумі 500 грн. не свідчать про сплату послуг адвоката в розумінні ст. 137 ЦПК України, а тому суд задовольняє ці вимоги частково в сумі 2000 грн.. Відповідно до ст.ст. 134, 137, 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн. та присуджує з відповідача в дохід держави витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі наведеного, ст.ст. 7, 182, 191-192, 199-201 СК України,

Outcome: partial