Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати належність житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], померлій [INFO] року [PERSON], як попередньому власнику; визначити позивача, як спадкоємця, наступним власником вказаного будинку; визнати за ним право власності на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «а», літню кухню літ. «Б», сараї літ. «В», «Г», «Д», погріб літ. «в», ворота № 1, огорожу № 2, що розташовані по [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилається на те, що вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями належав його матері - [PERSON], яка за життя належним чином своє право власності не оформила. Після смерті матері позивач прийняв спадщину, проте оформити свої права на будинок він не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника ради, позов [PERSON] визнає повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з огляду на наступне. 12 вересня 2014 року представник позивача за довіреністю [PERSON] звернулася до Решетилівської державної нотаріальної контори із проханням видати на ім'я позивача свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] після померлої [INFO] року матері - [PERSON]. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на зазначений будинок, державним нотаріусом обґрунтовано була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії /а.с. 9/. У п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено: якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. За наведених обставин у даній справі необхідно з'ясувати наявність фактичних та правових підстав виникнення у спадкодавця - [PERSON] права власності на зазначений будинок. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року /а.с. 3/. Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що за життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого житловий будинок з надвірними будівлями, присадибну земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] та майновий пай вона заповіла своєму сину - позивачу по цій справі /а.с. 5, 9/. У визначеному Цивільним кодексом України порядку позивач прийняв спадщину, 26.03.2012 року Решетилівською державною нотаріальною конторою на його ім'я було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,61 га у с. Дружба на території Шевченківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями державний нотаріус відмовила, оскільки за життя [PERSON] не оформила правовстановлюючого документу на нього. Між тим, з довідки Шевченківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 16.10.2014 року вбачається, що згідно даних погосподарських книг по сільській раді за життя [PERSON] мала у приватній власності житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Крім того, згідно даних погосподарських книг за 1990 рік на [PERSON] було відкрито особовий рахунок 94, як на голову даного колгоспного двору /а.с. 10/. Дані технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП «Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району» станом на 24.09.2014 р., свідчать про те, що цей житловий будинок та надвірні споруди будувалися в період з 1954 по 1971 рік. За змістом п. 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу, списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, складалися бюро технічної інвентаризації на підставі погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих. Згідно ст. 13 Закону УРСР «Про сільську Раду депутатів трудящих Української РСР» ведення погосподарських книг відносилося до компетенції сільських рад. В подальшому, згідно з Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, на підтвердження приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, державному нотаріусу могли бути надані довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, що видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Аналіз діючого на час забудови законодавства свідчить про те, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При цьому виникнення права власності не залежало від державної реєстрації цього права. Наявність у погосподарській книзі запису про належність житлового будинку [PERSON] свідчить про те, що за життя вона набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований у [ADDRESS]. Не дивлячись на те, що за життя [PERSON] не оформила належним чином своє право власності та не отримала правовстановлюючого документу на належний їй будинок, вищенаведене діє підстави для висновку про те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить в тому числі і зазначений будинок. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В порядку, визначеному Цивільним кодексом України, позивач прийняв спадщину після померлої матері. Про це свідчить той факт, що державною нотаріальною конторою на його ім'я було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. За таких обставин, вимоги позивача, як спадкоємця за заповітом померлої [INFO] року матері - [PERSON], про визнання за ним права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у [ADDRESS] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved