Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності . В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 16.01.2000 року помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння та земельної ділянки, що розташовані за адресою: м. Красноармійськ, вул. Рози Люксембург,44. Його мати [PERSON] та рідна сестра [PERSON] прийняли спадщину у вигляді вищезазначеного домоволодіння, про що їм видано свідоцтво про право на спадщину. Після смерті його сестри [PERSON] 09.01.2009 року, спадщину прийняла його мати [PERSON], яка стала власницею домоволодіння, а після смерті його матері , 12.05.2015 року, він отримав свідоцтво на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: м. Красноармійськ, вул. Рози Люксембург, 44. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку йому було відмовлено, оскільки ним не надано всіх необхідних документів для оформлення спадщини, крім того, вищезазначена земельна ділянка належала не спадкодавці [PERSON], після смерті якої спадкоємець звернувся зі заявою про прийняття спадщини, а [PERSON]. Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Красноармійськ, вул. Р. Люксембург, 44, загальною площею 0,0715 га. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не з»явився, просили справу слухати без участі представника.( а. с. 26). Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що 16.01.2000 року помер батько позивача [PERSON] ( а. с. 6,7). Після його смерті спадщину у вигляді домоволодіння, що розташовані за адресою : м. Красноармійськ, вул. Рози Люксембург, 44, та земельної ділянки загальною площею 0,0715 га за вищевказаною адресою, прийняли його мати [PERSON] та рідна сестра [PERSON], про що їм було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. ( а.с. 8). 09.01.2009 року померла рідна сестра позивача [PERSON] ( а. с. 9), а 12.05.2015 року померла його рідна мати [PERSON] ( а. с. 9-12). Після їх смерті позивач прийняв спадщину у вигляді домоволодіння, що розташовано за адресою: м. Красноармійськ, вул. Рози Люксембург, 44, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а. с. 13,-14). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що розташована за адресою : м. Красноармійськ, вул. Р. Люксембург, 44, після смерті [PERSON], оскільки ним не надано всіх необхідних документів для оформлення спадщини, крім того, вищезазначена земельна ділянка належала не спадкодавці [PERSON], після смерті якої спадкоємець звернувся зі заявою про прийняття спадщини, а [PERSON] 9 а. с. 15). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України. Відповідно до ст. 22 ЗК України 1992 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ст. 23 ЗК України 1992 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими , селищними, міськими районними Радами народних депутатів. Право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Як вбачається з матеріалів справи земельна ділянка площею 0,0715 га, що розташована у м. Красноармійську по вул. Рози Люксембург, 44, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд належить станом на 01.01.2013 року [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ДН № 135393, реєстраційний номер 02902 від 25.02.2000 року, передана у власність рішенням виконкому [PERSON] міської ради № 55 від 16.02.2000 року. Окрім того, суд зазначає, що порядок оформлення права власності на земельну ділянку визначається відповідно Земельним Кодексом України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про землеустрій», Законом України « Про державний земельний кадастр», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22.06.2014 року № 703 та Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 року № 1051. Відповідно до ст.. 6 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстрація прав на нерухоме майно здійснюється реєстраційними органами, утвореними в системі Міністерства юстиції. Відповідно до вимог п. 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22.06.2014 року № 703 державна реєстрація речових прав на земельну ділянку проводиться після державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Відповідно до п. 2 Розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України « Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності на які виникли до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Право власності на земельну ділянку набуте у 2000 році [PERSON], отже вказана земельна ділянка є сформованою і підлягає внесенню до Державного земельного кадастру. Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об»єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною 1 ст. 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок , будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника ( землекористувача). Посилання позивача на норми, які регулюють визнання права власності в порядку спадкування , є зайвими, оскільки в даному випадку , с лід застосувати норми ст. 377 ЦК України та норми ст. 120 ЗК України, на також посилається позивач у своїй заяві. На підставі викладеного,

Outcome: approved