Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 23.01.2010 року він уклав з відповідачкою по справі [PERSON] шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Крсноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 14. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 28.04.2015 року, актовий запис № 93. З лютого він з відповідачкою припинив шлюбні відносини, у нього фактично склалася інша сім»я. Просив розірвати шлюб мін ним та відповідачкою, укладений 23.01.2010 року , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійськ Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 14. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, про день і час слухання справи повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлена відповідачка не з»явилась в судове засідання, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Судом встановлено, що 23.01.2010 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 23.01.2010 року, актовий запис № 14.( а. с. 3) Від шлюбу мають неповнолітню [PERSON], [INFO] року, актовий запис № 93 ( а. с. 4). Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини з лютого 2015 року, спільного господарства не ведуть, у позивача склалася інша сім»я. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, суд вважає примирення між сторонами неможливим. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved