Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким\~визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON], яка померла 16 лютого 1984 року, право власності на житловий будинок загальною площею 68,9 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м. з приналежними господарськими будівлями та спорудами в смт. Журавно вул. Слобідка, 80 Жидачівського району Львівської області. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 07 квітня 1983 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок з приналежними господарськими будівлями та спорудами в смт. Журавно вул. Слобідка, 80 Жидачівського району Львівської області. Оскільки після смерті батька він залишився проживати у вказаному будинку разом з мамою, відтак вони прийняли спадкове майно, незважаючи, що у встановленому законом порядку та строк, своїх прав не оформили. 16 лютого 1984 року померла його матір. Відкрилась спадщина на належну їй після смерті чоловіка частку спірного майна. На випадок своєї смерті померла заповіту не склала. Відтак, він як єдиний спадкоємець першої черги, що надалі залишився проживати у житловому будинку в смт. Журавно вул. Слобідка, 80 Жидачівського району Львівської області та розпоряджатись ним, спадщину після смерті матері прийняв. Звернувшись з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок - отримав відмову у видачі такого, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно. Вказана відмова позбавляє його можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської, [PERSON], через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглянути дану справі за відсутності представника селищної ради. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Стаття 41 Конституції України\~зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження позивача серії І-ІК №1543912, вбачається, що батьками [PERSON] вказано: [PERSON] батько, [PERSON]Г мати. Відтак, [PERSON] приходилась дружиною [PERSON]І./а.с.4/. Судом встановлено, та підтверджується виданою Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації довідкою №2922 від 20 грудня 2016 року, що згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ, за [PERSON] в реєстровій книзі №2, реєстровий №198, зареєстровано право власності на житловий будинок в смт. Журавно вул. Слобідка, 80(стара адреса: Слобідка, 84) Жидачівського району Львівської області на підставі договору дарування посвідченого виконкомом Журавнівської селищної ради депутатів трудящих від 29 вересня 1976 року, реєстр №127/а.с.9/. Відповідно до копії технічного паспорта на житловий будинок в смт. Журавно вул. Слобідка, 80(стара адреса: Слобідка, 84) Жидачівського району Львівської області, загальна площа такого будинку становить 68,9 кв.м., (житлова 39,6 кв.м.) рік побудови 1934. Сумарна інвентаризаційна вартість з господарськими будівлями та спорудами 165 466 грн. /а.с.10-12/. Судом встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [PERSON] помер 07 квітня 1983 року, в селі Журавне Жидачівського району Львівської області, у віці 82 років, про що 09 квітня 1983 року зроблено запис №15 та видано свідоцтво про смерть серії ІІ-СГ №315626 від 09 квітня 1983 року /а.с.5/. Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог статті 525 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин). Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України. Заповіту спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав, що стверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області від 14 листопада 2016 року за вих. №2688. Окрім того, з вказаної довідки вбачається, що до дня його смерті та на день його смерті у спадковому житловому будинку по вулиці Слобідка, 80 в селищі Журавно Жидачівського району Львівської області були постійно прописані та проживали з померлим його дружина [PERSON]Г та син [PERSON]В./а.с.7/. При вищевказаних обставинах, встановлено, що відповідно до норм статей 529, 549 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) [PERSON]Г та [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняли, оскільки як спадкоємці першої черги фактично вступили в управління та володінням спадковим майном, незважаючи, що у встановленому законом порядку та строк, своїх прав не оформили. Разом з тим, з долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про смерть серії І-СГ №445343, вбачається, що 16 лютого 1984 року в смт. Журавно Жидачівського району Львівської області у віці 74 років померла [PERSON], про що 16 лютого 1984 року складено відповідний актовий запис №12/а.с.9/. Заповіту спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складала, що стверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області від 14 листопада 2016 року за вих. №2688. Окрім того, з вказаної довідки вбачається, що до дня її смерті та на день її смерті у спадковому житловому будинку по вулиці Слобідка, 80 в селищі Журавно Жидачівського району Львівської області був постійно прописаний та проживав з померлою та проживає по теперішній час син [PERSON]В./а.с.7/. Відтак позивач, відповідно до норм статей 529, 549 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин), спадщину після смерті матері на прийняв, оскільки як спадкоємець першої черги фактично вступив в управління та володінням спадковим майном. Проте, згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1030/02-31 від 09 грудня 2016 року, виданої завідувачем Жидачівською державною нотаріальною конторою, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті матері у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно що належало померлій та є спадковим майном /а.с.8/. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7\~передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право власності на спадкове майном, в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідач не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved