Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, який потім уточнив, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідачка мешкає окремо та в добровільному порядку не виділяє належних коштів на утримання дитини, тому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на його користь на утримання дитини в розмірі 1860 гривень з усіх видів її заробітку до досягнення дитиною повноліття, однак не менше 1/4 частки середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. В судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення, аналогічні викладеним в позові, наполягали на задоволеннні уточнених вимог. Представник відповідача в судовому засіданні визнала позов частково в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає 930,00 грн. Зазначила, що наразі дитина дійсно проживає з батьком, оскільки відповідачка постійно перебуває в смт.Стеблів, де здійснює догляд за своєю матір'ю [PERSON] Допитана в якості свідка [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], пояснила суду, що з грудня 2010 року дитина [PERSON] проживає з ними за адресою: [ADDRESS]. За весь час відповідачка декілька разів приносила іграшки, цукерки, печиво, нещодавна подарувала дитині велосипед. Знає, що відповідачка зараз перебуває на заробітках в Німеччині. Суд, вислухавши учасників справи, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 7 - копія свідоцтва про народження), який проживає з батьком (а.с.9 - акт). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року з відповідними змінами, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Положення статті 181 Сімейного кодексу України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з наведеного, батьки зобов'язані забезпечити такий рівень життя своїх дітей, який є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей на рівні, що визначений законодавством. Згідно статі 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень. Згідно з положеннями ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою подачі позову є 18 липня 2017 року. Відповідач через свого представника визнала позов частково в розмірі 930,00 грн. та надала до суду докази на підтвердження неможливості сплачувати аліменти в тому розмірі, про який заявляє позивач. Так відповідачем до суду надано докази на підтвердження того, що вона не працевлаштована та не має постійного доходу (довідка №03-07/7078 від 03.10.2017, відомості від 06.10.2017 №898/10/04-83-08-24), здійснює постійний догляд за хворою матір'ю за місцем її проживання (довідка від 29.09.2017 №1146, довідка до акта огляду МСЕК серія 10 ААА №921724). Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи заперечення відповідача та подані разом із ним докази, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи вік та потреби дитини, те, що відповідачка є працездатною особою, нею не доведено неможливість працевлаштуватись, інших аліментних зобов'язань не має, тому суд приходить до висновку про її обов'язок надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та з [PERSON] підлягають стягненню аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень на утримання сина до його повноліття, на користь позивача, що буде відповідати інтересам дитини та обох батьків. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial