Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач з дружиною та відповідачі [PERSON] та [PERSON] , але фактично проживають тільки позивач з дружиною. 10.11.1994 року було розірвано шлюб між сином позивача та [PERSON]. [PERSON] разом із донькою не проживають за вище вказаною адресою з 2000 року. Факт реєстрації [PERSON] та [PERSON] у квартирі позивача перешкоджає йому користуватись житлом на власний розсуд, оскільки останній вимушений оплачувати за них комунальні послуги, а також позбавлений права оформити субсидію. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] уникають спілкування і не звертаються із заявами про зняття з реєстрації. Вище викладе й стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 11.06.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду. Відкрито провадження у справі за позовом. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб. В ході розгляду справи позивач надав суду заяву та просив залишити позовні вимоги до 1 міського відділу у м. Вінниці ДМС без розгляду, а також просив зменшити позовні вимоги. Ухвалою суду від 28.08.2019 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , 1-го міського відділу у м. Вінниці Державної міграційної служби про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку залишено без розгляду в частині позовних вимог до 1-го міського відділу у м. Вінниці Державної міграційної служби. Прийнято до розгляду судом заяву позивача [PERSON] про зменшення позовних вимог в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, однак повідомлялись належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва на право власності на житло від 30.08.1999 року та витягу про державну реєстрацію прав від 05.12.2012 року. У даній квартирі зареєстровані, зокрема, [PERSON] та [PERSON] , однак з 2000 року і по теперішній час не проживають, що підтверджується довідкою ТОВ «ЖЕО» від 25.06.2018 року № 5822, копією особового рахунку № [NUMBER] , а також актами від 01.11.2010 року та від 01.03.2019 року. Місце реєстрації [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] також підтверджується відповідями з 1-го міського відділу у м. Вінниці Державної міграційної служби від 27.06.2019 року. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадянин, який має у приватній власності будинок (квартиру), має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд та має право звернутися в суд про виселення. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК УРСР суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають більше одного року, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви підлягають до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved