Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до Куп'янського міськрайонного суду з позовом до відповідача виконавчого комітету Купянської міської ради Харківської області про відновлення права користування житловим приміщенням. Згідно позовної заяви та пояснень позивача, з 30 жовтня 1992 він разом з матір'ю [PERSON] вселився в квартиру [ADDRESS]. По теперішній час позивач продовжує проживати в зазначеній квартирі. З 2002 року в квартирі став постійно проживати та був зареєстрований чоловік матері [PERSON] [INFO] мати позивача померла. Після її смерті позивач продовжив проживати в зазначеній квартирі з чоловіком матері. З метою полегшення оплати за комунальні послуги та отримання [PERSON] право на отримання субсидії, позивач 08.08.2016 року був знятий з реєстраційного обліку та зареєстрований в квартирі [ADDRESS], яка належить [PERSON], але продовжував проживати в квартирі [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON], позивач продовжує проживати в квартирі [ADDRESS], утримує її в належному стані, сплачує рахунки за комунальні послуги, та враховуючи, що є близьким родичем наймача та постійно спільно проживав в займаній квартирі звернувся до суду з даним позовом та просить визнати за ним право користування житловим приміщенням так як власного житла для проживання не має та зареєструвати його в зазначений квартирі. Ухвалою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 19 липня 2018 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просять суд його задовольнити. Відповідач Купянська міська рада Харківської області, звернулися до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у відсутність представника, просять суд залишити позов без задоволення так як позивач втратив право користування житловим приміщенням, знявшись з реєстрації. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Так, судом встановлені наступні фактичні обставини. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є сусідами позивача. З 1992 року позивач разом з матір'ю проживали в квартирі [ADDRESS]. Через деякий час мати зареєструвала шлюб з [PERSON] Після смерті матері, позивач разом з вітчимом продовжили проживати в зазначеній квартирі, вели спільне господарства. Мають інформацію, що з метою отримання права на субсидію, позивач знявся з реєстраційного обліку з зазначеної квартири та зареєструвався в квартирі, яка належала на праві власності [PERSON], яку він після своєї смерті мав намір залишити позивачу. Після смерті [PERSON] позивач продовжує проживати в квартирі [ADDRESS]. Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 02.09.1979 року, підтверджується, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], зазначено, що 15.03.2002 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], прізвище подружжя після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] від 02.01.2014 року та серії [NUMBER] від 17.10.2017 року, підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] -[INFO]. Відповідно до довідок виданих ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Куп'янськ за № № 16/7, 16/8 від 07.11.2017 року, [PERSON], 1959 року народження була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 30.10.1992 р. по день своєї смерті 29.12.2013 р.. Разом з нею були зареєстровані: син [PERSON], 1979 року народження, по день виписки 08.08.2016 року та з 04.03.2004 року по день своєї смерті [INFO], чоловік [PERSON] 1955 року народження. Актами проживання громадянина від 27.10.2017 р. та 14.05.2018 р., підтверджується, що [PERSON], 1979 року народження з 1992 року по теперішній час проживає, за адресою [ADDRESS]. Довідками та платіжними документами підтверджується, що станом на травень 2018 року, проводиться оплата за комунальні послуги квартири 103 будинку 6 смт. Ківшарівка Харківської області. Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо [PERSON], підтверджується, що останній станом на 20.09.2018 рік не має нерухомого майна на праві власності. Відповідно до інформації з Управління праці та соціального захисту населення Купянської міської ради Харківської області, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 01.12.2016 року по день своєї смерті, користувався правом на отримання субсидії ( а.с. 5-19). Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до ст. 4 ЖК України Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд). Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Стаття 65 ЖК України регламентує, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Частина 1 статті 405 ЦК України регламентує, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ст. 30 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження: розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належать до комунальної власності. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996 року за № 9 « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У практиці Європейського суду з прав людини напрацьовані критерії, які підлягають оцінюванню при визначенні принципу співмірності у демократичному суспільстві, сумісного з гарантіями ст. 8 Конвенції, що було відображено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дакус проти України» (заява № 19957/07) від 14.12.2017 року. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права приходить до висновку, що позивачем [PERSON] доведено, що він був сином наймача, постійно, з 1992 року проживає в займаній квартирі за адресою: [ADDRESS], здійснює заходи по її утриманню, на теперішній час спірна квартира є єдиним місцем проживання для нього, так як іншого житла позивач не має, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині відновлення та визнання права користування житловим приміщенням підлягають задоволенню насамперед як спосіб захисту прав та інтересів позивача. Що стосується позовних вимог в частині реєстрації позивача за зазначеною вище адресою, то в даному випадку ці вимоги є передчасними, оскільки рішення суду про визнання за особою права користування житловим приміщенням вже є підставою для його реєстрації, у зв'язку з чим вимоги позову в зазначеній частині не підлягають задоволенню.

Outcome: partial