Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду з позовом до [PERSON] в якому просить визначити йому час зустрічей з малолітнього дочкою [PERSON], [INFO], у присутності матері дитини [PERSON], тричі на рік, протягом десяти днів з 08.00 до 20.00 години, за попереднім узгодженням дати прибуття в Україну з [PERSON]; зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні з неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі, [PERSON], з 22 січня 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось і рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 березня 2014 року їх шлюб було розірвано. Цим же рішенням з нього на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], у розмірі 100 євро, що еквівалентно 1037,00 грн., але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви й до моменту досягнення дитиною повноліття, оскільки після розірвання шлюбу, донька [PERSON] залишилась проживати з матір'ю - відповідачкою по справі, [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Він добросовісно виконує свої батьківські обов'язки щодо матеріального забезпечення своєї маленької доньки, навіть не зважаючи на те, що постійно мешкає у м. Анталія, Туреччина. Також він бажає спілкуватись з дитиною і приймати участь у її вихованні, для чого неодноразово приходив за адресою проживання відповідачки і дитини з метою побачити доньку, однак [PERSON] не дозволяла йому цього робити, у зв'язку з чим він був вимушений звертатись до виконкому Дніпровської районної Ради м. Дніпродзержинська, рішенням якої 16 квітня 2014 року було встановлено час та місце його зустрічей з донькою [PERSON], а саме: 1 раз на місяць у м. Дніпродзержинську у присутності матері дитини [PERSON], за попереднім узгодженням з нею дня та часу побачень. Однак, [PERSON] від виконання даного рішення ухилялась: у дні і години, визначені виконкомом Дніпровської районної Ради м. Дніпродзержинська, як час його побачень з донькою [PERSON], відповідачка з дитиною уходила із дому, щоб він не міг бачити дитину, або не пускала його до себе додому, де знаходилась дитина, і він був вимушений уходити, так і не поспілкувавшись з донькою. Його спроби побачитись із донькою у встановлений рішенням виконкому час, присікались відповідачкою. Він ніколи не відмовлявся від виховання дитини, любить і позитивно впливає на доньку, окрім стягуваних аліментів, постійно здійснюю додаткове матеріальне забезпечення [PERSON]. Він бажає приймати участь у здійсненні своїх батьківських прав щодо виховання та спілкування з донькою, тому бажає, щоб йому судом був визначений час для зустрічей з дитиною. Представник позивача [PERSON] , яка діє на підставі договору № 1124 про надання правової допомоги від 25.11.2015 року, в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.40). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомила. Третя особа - Служба у справах дітей Дніпровського району в судове засіданні не з'явилися. Надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. (а.с.33) Крім цього надали суду висновок органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району про визначення порядку участі [PERSON] Уфука у вихованні малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], відповідно до якого вирішено: визначити [PERSON] Уфуку наступний порядок побачення з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], а саме : 1 раз на місяць в м. Дніпродзержинську; день та час зустрічей визначити за поперднім узгодженням з [PERSON] (а.с.34) Відповідно до ч.2 ст. 158, п. 2 ч.1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. 29 лютого 2016 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, враховуючи думку представника позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 22 січня 2011 року, зареєстрованому у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 17 (а.с.9). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 березня 2014 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було розірвано. Цим же рішенням з позивача [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], у розмірі 100 євро, що еквівалентно 1037,00 гривень, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви й до моменту досягнення дитиною повноліття, оскільки після розірвання шлюбу, донька [PERSON] залишилась проживати з матір'ю - відповідачкою по справі, [PERSON], за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-13) Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області від 16 квітня 2014 року було встановлено [PERSON] час та місце зустрічей з донькою [PERSON], а саме: 1 раз на місяць у м. Дніпродзержинську у присутності матері дитини [PERSON], за попереднім узгодженням з нею дня та часу побачень. Позивач ніколи не відмовлявся від виховання дитини, окрім стягуваних аліментів, постійно здійснює додаткове матеріальне забезпечення дочці, що підтверджується квитанціями (а.с.14-19). Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як передбачено ст. 158 СК України: «1. за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї... 2. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини». Положенням ст. 159 СК України передбачено, що: «1. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. 2- Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування». У ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що: «Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами». Відповідач не надала суду заперечень на позов та будь-яких доказів на їх підтвердження. На підставі викладеного,

Outcome: approved