Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування і реєстрації в житловому приміщенні у звязку з відсутністю у ньому понад шість місяців без поважних причин, уточнивши свої вимоги 26.07.2018 року остаточно просить суд: визнати [PERSON] такою, що втратила право користування і реєстрації в його житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS]; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири № 58, розташованої за адресою: вул. Франко, буд 22, в м. Білгород-Дністровський Одеської області. Відповідач по справі є його рідною донькою, яка самовільно, без його відома та дозволу зареєструвалась у належному позивачу житловому приміщенні. Зазначає, що після розірвання шлюбу з [PERSON], в квітні 2004 року з його квартири, відповідачем разом з її матірю були викрадені всі його документи, які й досі знаходяться за місцем фактичного проживання його доньки в квартирі її матері за адресою: [ADDRESS]. З того часу, вже майже 14 років донька жодного разу не зявлялась в його квартирі, обовязків по утриманню житлового приміщення не несе, жодної допомоги не надає. Стверджує, що з травня цього року він втратив своє законне право на отримання субсидії по комунальним платежам через реєстрацію в його квартирі доньки, яка не надає в місячний термін до органу, що призначає субсидії відомості про зміни доходів, складу сімї, здійснення покупок від 50\~000 грн тощо, йому доводиться сплачувати повну вартість за ЖКГ та інші послуги. В той же час, відповідач має з матірю у власності двокімнатну квартиру з усіма зручностями за адресою: [ADDRESS]. Реєстрація відповідача за його адресою примушує його нести через це зайві матеріальні витрати. На підставі вищевикладеного він і звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав. Позивач надав заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причина неявки суду невідома. Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 22 листопада 2018 року, суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 -281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. /л.с.13/. Відповідач [PERSON], [INFO] є рідною донькою позивача, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії V-ЖД № 332086 /л.с.10/ У відповідності\~до витягу\~з домової\~книги для\~прописки громадян,\~проживаючих у [INFO], у ній зареєстрована, окрім інших, відповідач по справі [PERSON] з 17.07.2007 року. Матеріалами справи також встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбу з [PERSON], матір`ю відповідачка, який 18.08.2004 року було розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 153554 /л.с.16/. Після розірвання шлюбу, зазначає позивач, відповідачка разом із своєю матірю викрали у нього документи, в т.ч. і домову книгу на належний позивачу будинок. Про вказане [PERSON] звертався до правоохоронних органів із відповідною заявою, на що йому відповіли згідно листа №51/20269 від 26.10.2006 року, що у бесіді з його колишньою дружиною, гр. [PERSON], вона пояснила, що поверне документи після рішення суду про поділ майна /л.с.7,8/. Тож, позивач стверджує, що його донька [PERSON] самовільно, без його відома та дозволу, маючи при собі викрадений оригінал домової книги зареєструвалась у належному позивачеві житловому приміщенні, хоча після розірвання шлюбу з її матір`ю, відповідач жодного дня не проживала за адресою: [INFO]. Так, у відповідності до довідки № 278 від 05.04.2016 року, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Франко-14», [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Склад сім`ї: [PERSON], яка не проживає у вказаному житловому приміщенні /л.с.9/. Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації № 210 від 2018 року, мешканці сусідніх квартир за адресою: вул. Франко, 22 м. Білгород-Дністровський склали акт про те, що [PERSON], [INFO] фактично не проживає за вищевказаною адресою з 20.09.2004 року. Правдивість даних перевірено керівником ОСББ «Франко-14» та скріплено його підписом та печаткою. /л.с.27/ У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.\~ У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.\~ У відповідності до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України, члени сім'ї власника житлової квартири які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім'ї права користування займаним приміщенням. Тобто проживання членів сім'ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У разі виникнення спору між власником та особами, які проживали з ним як члени сім'ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України. Відповідно до\~ ст. 405 ЦК України\~, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ч. 2 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Положеннями ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], ту обставину, що відповідач не проживає у вказаній квартирі з 20.09.2004 року, що станом на день винесення рішення перевищує встановлені чинним законодавством строки відсутності проживання членів сім`ї власника, враховуючи також, що реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні відбулась самовільно та порушує право власності позивача, суд приходить до висновку про те, що є усі законні підстави для визання позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування і реєстрації в житловому приміщенні у звязку з відсутністю у ньому понад шість місяців без поважних причин обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У зв`язку з обгрунтованістю позовних вимог, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним згідно квитанцій № 27 від 06.07.2018 року та № 7 від 25.07.2018 року судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved