Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, вказуючи що він з 2017 року спільно проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] [INFO] в них народилась донька [PERSON] , однак оскільки із відповідачем вони не перебували у шлюбі та при реєстрації народження дитини не подали заяву про встановлення батьківства, донька була зареєстрована в порядку ст.135 СК України, а [PERSON] була записана як одинока мати. Подати спільну заяву про встановлення батьківства до відділу ДРАЦС вони не можуть з причини відсутності паспорту та українського громадянства [PERSON] , тому позивач був вимушений звернулись до суду, оскільки визнає себе батьком дитини, а в позасудовому порядку вирішити дане питання є неможливим. Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 16.12.2020 року справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засідання підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Також, для дослідження суду надав особисті фотознімки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила той факт, що [PERSON] є батьком [PERSON] та завжди визнав себе її батьком. Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. За вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, та сторонами не оспорюється, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з 2017 року. Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] - [PERSON] народилась [INFO] , відомості про батька, в актовому записі якої вказані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, зі слів матері, що також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України №00027460853 від 18.08.2020 року. Відповідно до ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно до ч.1 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позивач завжди визнавав своє батьківство щодо доньки [PERSON] . Як зазначає позивач, внести відповідні відомості про батька до актового запису про народження дитини є неможливим, оскільки у [PERSON] немає паспорту та громадянства України, а тому прийняти спільну заяву про встановлення батьківства відділ ДРАЦС не може. Дані обставини підтверджуються довідкою завідувача Генічеського РС УДМС України в Херсонській області від 07.08.2015 року, відповідно до якої [PERSON] зверталась з приводу отримання паспорту України, але особу заявника не встановлено належності до громадянства будь-якої країни; довідкою Посольства Республіки Казахстан в України № 31-21 від 23.02.2015 року, відповідно до якої дані про приналежність [PERSON] до громадянства Республіки Казахстан відсутні. Аналізуючи усі докази по справі, зокрема особисті фотознімки, на яких зображені [PERSON] та [PERSON] разом в період вагітності та з новонародженою донькою, враховуючи пояснення учасників справи, суд вбачає, що позивач [PERSON] завжди визнавав та визнає своє батьківство щодо доньки [PERSON] , що відповідач [PERSON] не заперечує того факту, що [PERSON] є батьком її доньки, а також дані обставини в судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON] . З урахуванням неможливості в позасудовому порядку зафіксувати дані, які відповідають фактичним обставинам, з метою впорядкування та належного оформлення походження дитини [PERSON] від позивача [PERSON] , суд вважає за необхідне встановити факт визнання батьківства. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно зі ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно з п. 5 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів; Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно з п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження та відповідачем визнані, суд дійшов до висновку про задоволення вимог щодо визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини про батька. На підставі ст.126, 128, 135, 180, 182, 192 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 355 ЦПК України, суд-

Outcome: approved