Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 26.03.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики коштів, в цей же день позивач передав відповідачу 11500 гривень, а відповідач зобов'язався повернути кошти до 01.04.2015 року, що підтверджується розпискою. Однак, відповідач у зазначений строк гроші не повернув, до цього часу продовжує користуватися коштами. Сума збитків від інфляції становить : 11500 гривень х 114,0% х 102,2% - 11500 = 1898,42 гривень. Розмір процентів за користування грошима відповідачем становить на 24.06.2015 року: 11500 грн. х 30%/365 х 90 днів = 850,69 гривень. Розмір 3% річних становить : 11500 грн х 3%/365 х 84 дні = 79,40 гривень. А всього відповідач заборгував 14328,51 гривень (11500 + 850,69 + 79,40 +1898,42). Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 14328,51 гривень та судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позов підтримує, не заперечує проти заочного винесення рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що26.03.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики коштів, в цей же день позивач передав відповідачу 11500 гривень, а відповідач зобов'язався повернути кошти до 01.04.2015 року, що підтверджується розпискою (а.с.5). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов договору; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. У відповідності з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до розрахунку в позовній заяві сума основаного боргу становить 11500 гривень, сума збитків від інфляціїсклала 1898,42 гривень, розмір процентів за користування грошима становить 850,69; 3 % річних 79,40 гривень, а всього : 14328,51 гривень. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг та суму за несвоєчасне повернення грошових коштів у розмірі 14328,51 гривень. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved