Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Вказав, що починаючи з 2009 року і по сьогоднішній день він відкрито, безперешкодно та безперервно володіє та проживає в житловому будинку, розташованому по [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями належав [PERSON] , який [INFO] помер в с.Буша Ямпільського району Вінницької області. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] була його дружина - [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Буша Ямпільського району Вінницької області, яка спадщину не прийняла. Позивач зазначив, що з 2009 року він відкрито, безперервно володіє будинком, повністю утримує його, неодноразово проводив в ньому капітальні та поточні ремонти, тримає домашнє господарство. З метою захисту свого цивільного права та інтересу на житловий будинок із надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] , позивач просить суд визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок із надвірними будівлями, в порядку набувальної давності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву вх..№ 1992 від 20.03.2020 року про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити. Відповідач Бушанська сільська рада Ямпільського району Вінницької області, не заперечує проти задоволення позову, про що суду надано заяву за вх.№1616 від 06.03.2020 за підписом сільського голови, із клопотанням справу розглянути без участі представника сільської ради. Заявлені позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви, клопотання: заява позивача про проведення судового засідання без його участі; заява представника відповідача про розгляд справи без їх участі. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, про що постановлено ухвалу окремим документом. Відповідно до ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Із досліджених письмових доказів, що є у справі судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із копії акта обстеження житлово-побутових умов від 12.02.2020 року встановлено, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] та трьома дітьми: [PERSON] , 2007 року народження, [PERSON] , 2009 року народження та [PERSON] , 2012 року народження. Сім`я в будинку проживає з 2009 року (а.с.6). Із копії свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 14.12.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, встановлено, що [INFO] в с.Буша Ямпільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с.7). Із копії свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 14.12.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, встановлено, що [INFO] в с.Буша Ямпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с.8). Із копій довідок-витягів №116 від 12.02.2020 та №117 від 12.02.2020, виданих виконкомом Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, встановлено, що згідно з записами в погосподарських книгах Бушанської сільської ради за 1996-2000 та 2001-2005 роки в будинку [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , 1931 року народження, з дружиною [PERSON] , 1932 року народження (а.с.9, 10). Із довідки КП «Ямпільське районне бюро технічної інвентаризації» №110 від 10.02.2020 встановлено, що житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності, виданого 15.01.1991 №65, зареєстрований за [PERSON] (а.с.12). Із копії технічного паспорта на житловий будинок встановлено, що до складу будівель та споруд по [ADDRESS] входять: житловий будинок, площею 46,6 кв.м. (літ. А); прибудова, площею 31,5 кв.м. (літ.А1); сарай, площею 23,2 кв.м. (літ. Б); сарай, площею 7,0 кв.м. (літ. б); погріб, площею 16,0 кв.м. (літ.В). Також встановлено, що господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодінні побудовані в 1940, 1950, 1960 та в 1961 роках і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, тобто, не відносяться до категорії самовільних (самочинних) (а.с.13-17). Перевіривши матеріали справи, оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК одним і способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивач [PERSON] добросовісно заволодів і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном - житловим будинком з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] та рахується за покійним [PERSON] , з 2009 року і по теперішній час. Позивач фактично здійснює функції володільця, своїми правомірними діями позивач заволодів майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. З аналізу вказаної норми можна зробити висновок, що набувальна давність - це спосіб набуття права власності на нерухомість, який не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а виникає із сукупності певних обставин, а саме: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна. Також, згідно з п.9,11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власност іза набувальною давністю, суди повинні встановити, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Враховуючи, що позивач володіє вказаним нерухомим майном відкрито, безперервно та безперешкодно протягом більш як десять років, тому він набуває право власності на вказаний житловий будинок та інші будівлі і господарські споруди за набувальною давністю. З врахуванням викладеного, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. Судові витрати позивач просив залишити за ним. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому судові витрати залишає за позивачем.

Outcome: approved