Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.12.2020 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області винесено судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів його прибутку до досягнення сином повноліття, починаючи з 08.12.2020 року. Позивач зазначає, що на теперішній час він вже є платником аліментів на свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 02.01.2018 року, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з ј частини на 1/6 частину. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12 січня 2021 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, також в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву відповідно до якої просить суд розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. З`ясувавши думку сторін, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного. Справа розглядається за правилами загального позовного провадження. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Так, 14 грудня 2020 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області винесено судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів його прибутку до досягнення сином повноліття, починаючи з 08 грудня 2020 року. Виконавчим листом за № 628/3040/18 виданим Куп`янським міськрайонним судом Харківської області від 01 листопада 2018 року підтверджується, що з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його прибутку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 02 жовтня 2018 року ( а.с. 4-8). Закон який регулює спірні правовідносини є Сімейний Кодекс України та інші законодавчі акти. Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ст.182СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 статті 183 СК України визначає, що розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України розмір аліментів на одну дитину складає 1/4, на двох дітей - 1/3 заробітку. Отже, стягнення аліментів з позивача на утримання двох дітей має бути в розмірі 1/3 заробітку, тобто по 1/6 на кожну дитину. Утримувані з позивача аліменти загалом становлять 5/12 його заробітку, що перевищує встановлену законом частку (4/12 - по 2/12 на кожну дитину). Таким чином, стягнута за наказом сума не є безспірною, а розмір стягнутих за наказом аліментів не відповідає вимогам ст.185 СК України. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що позивач [PERSON] на підставі належних та допустимих доказів, довів суду наявність підстав для зменшення розміру стягнутих з нього судовим наказом аліментів на утримання неповнолітнього сина. Також суд враховує, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти зменшення розміру аліментів з ј частини до 1/6 частини заробітку боржника. Суд вважає, що таке визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси. Суд також вважає, що визначений розмір аліментів відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. При цьому діти позивача будуть захищеними та будуть отримувати належне утримання від батька, що гарантовано як нормами національного так і нормами міжнародного законодавства. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved