Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, а саме просив здійснити поділ спільного майна подружжя квартири за адресою : [ADDRESS], шляхом визначення її ідеальних часток: просив виділити у власність йому ? частину квартири [ADDRESS], вартістю 55550,00 гривень, також виділити [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS], вартістю 55550,00 гривень, вирішити питання про розподіл судових витрат. Пояснивши свою заяву тим, що він перебував у шлюбі з [PERSON], який був зареєстрований 06 липня 2007 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану КМУЮ Дніпропетровської області , актовий запис № 354. За рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2013 року їх шлюб було розірвано. Під час шлюбу , а саме 30 листопада 2007 року на підставі договору купівлі-продажу ними було придбано двокімнатну квартиру , яка розташована на першому поверсі пятиповерхового будинку , загальною площею 41,7 кв.м, за адресою: [ADDRESS] за ціною 22000,00 доларів США, що відповідно офіційного курсу Національного банку України на час придбання квартири становило 111100,00 гривень. Оформлення правовстановлюючих документів та подальша реєстрація права власності на придбану квартиру було здійснено на [PERSON]. Домовитися з відповідачем про розподіл майна вони не можуть , у звязку з чим він вимушений звернутися до суду. 05 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про розподіл майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, набуте в період сумісного проживання, в якій просила виділити у власність їй ? частку квартири загальною площею 47,9 кв.м житловою площею 26,7 кв. м квартири [ADDRESS], визнати за нею право власності на ? частку квартири загальною площею 47,9 кв.м житловою площею 26,7 кв. м квартири [ADDRESS], виділити у власність [PERSON] ? частку квартири загальною площею 47,9 кв.м житловою площею 26,7 кв. м квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на ? частку квартири загальною площею 47,9 кв.м житловою площею 26,7 кв. м квартири [ADDRESS]. Позивач за зустрічною позовною заявою [PERSON] неодноразово уточнювала свої позовні вимоги, остання редакція уточнення відбулась 12 вересня 2017 року, вона просила здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя - 32407 доларів 33 центів США, які були сплачені відповідачем [PERSON] відкритому акціонерному товариству «[PERSON] Аваль» за Кредитним договором № 014/6817/33589/74 від 26.06.2007 року, стягнувши з відповідача [PERSON] на її користь 422476 гривень 40 копійок. Свої позовні вимоги пояснила тим, що у період з 06.07.2007 року по 29.01.2013 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], та за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29.01.2013 року їх шлюб було розірвано. 26.06.2007 року, тобто - менш ніж за півмісяця до укладення з нею шлюбу, відповідач [PERSON] уклав з відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» Кредитний договір № 014/6817/33589/74, згідно якого відповідач [PERSON] отримав грошові кошти у сумі 25900,00 (двадцять пять тисяч дев'ятсот) доларів США на придбання квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В цей же день, тобто - 26.06.2007 року, на отримані в кредит грошові кошти відповідачем [PERSON] була придбана квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно Договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2007 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15196966 від 11.07.2007 року. 26.06.2007 року, відповідач [PERSON] уклав з відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» Договір іпотеки № 014/08/11-17/044/07, згідно якого придбана ним квартира була передана банку в іпотеку. Таким чином, оскільки Договір купівлі-продажу квартири від 26.06.2007 року був укладений відповідачем [PERSON] до шлюбу, придбана ним квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], є його особистою приватною власністю. Однак, хоча Кредитний договір № 014/6817/33589/74 від 26.06.2007 року, Договір купівлі-продажу квартири від 26.06.2007 року та Договір іпотеки № 014/08/11-17/044/07 від 26.06.2007 року були укладені відповідачем [PERSON] до шлюбу, усі виплати за вказаним Кредитним договором здійснювалися ним у шлюбі, за рахунок їхнього з відповідачем [PERSON] спільного сумісного майна подружжя у вигляді грошових коштів - доларів США. У виконання умов Кредитного договору № 014/6817/33589/74 від 26.06.2007 року на виплату кредиту, відсотків, пені та штрафів відповідачем [PERSON], за рахунок спільного сумісного майна подружжя, було виплачено відкритому акціонерному товариству «[PERSON] Аваль» 32407 доларів 33 цента США. Однак, хоча вищевказана квартира, була придбана відповідачем [PERSON] за спільні сумісні кошти подружжя, він відмовляється повернути їй 1/2 їх частину в розмірі 16203 долари 66 центів США. Також вказала, що на даний момент, згідно офіційного курсу Національного банку України, 1 долар США дорівнює 26,0729 гривням. Отже, 16203 долари 66 центів США коштують 422476 гривень 40 копійок (422476,40 = 26,0729 X 16203,66) гривень, які вона просить стягнути з [PERSON] на свою користь. В судове засідання призначене на 22 вересня 2017 року, позивач та його представник за первісним позовом не з'явились. Подали заяви про розгляд справи без їх участі. В попередніх судових засіданнях представник позивача за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, зустрічну позовну заяву не визнав. Більш детально свою позицію обґрунтував письмово: в позові та запереченнях на зустрічний позов. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] В судове засідання призначене на 22 вересня 2017 року не з'явились. Подали заяви про розгляд справи без їх участі. В попередніх судових засіданнях позовні вимоги за первісною позовною заявою не визнали, просили відмовити в повному обсязі, про що надали письмове заперечення. Зустрічну позовну заяву підтримав в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 06 липня 2007 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану КМУЮ Дніпропетровської області , актовий запис № 354 (т.1, а.с. 5). За рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2013 року їх шлюб було розірвано (т.1, а.с. 6). Під час шлюбу, а саме 30 листопада 2007 року на підставі договору купівлі-продажу ними було придбано двокімнатну квартиру , яка розташована на першому поверсі пятиповерхового будинку , загальною площею 41,7 кв.м, за адресою: [ADDRESS] за ціною 22000,00 доларів США, що відповідно офіційного курсу Національного банку України на час придбання квартири становило 111100,00 гривень. Оформлення правовстановлюючих документів та подальша реєстрація права власності на придбану квартиру було здійснено на [PERSON]. (т.1, а.с. 77-81). 26.06.2007 року, до укладення шлюбу, відповідач [PERSON] уклав з відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» Кредитний договір № 014/6817/33589/74, згідно якого відповідач [PERSON] отримав грошові кошти у сумі 25900,00 (двадцять пять тисяч дев'ятсот) доларів США на придбання квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В цей же день, 26.06.2007 року, на отримані в кредит грошові кошти відповідачем [PERSON] була придбана квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно Договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2007 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15196966 від 11.07.2007 року. 26.06.2007 року, відповідач [PERSON] уклав з відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» Договір іпотеки № 014/08/11-17/044/07, згідно якого придбана ним квартира була передана банку в іпотеку (т.1, а.с. 114-129). 29 квітня 2016 року [PERSON] змінила ім'я фізичної особи на [PERSON] (т.2, а.с. 71). Вказані обставини сторонами не оспорювались. Позивач за зустрічним позовом посилалась на те, що Кредитний договір № 014/6817/33589/74 від 26.06.2007 року, Договір купівлі-продажу квартири від 26.06.2007 року та Договір іпотеки № 014/08/11-17/044/07 від 26.06.2007 року були укладені відповідачем [PERSON] до шлюбу, проте усі виплати за вказаним Кредитним договором здійснювалися ним у шлюбі, за рахунок їхнього з відповідачем [PERSON] спільного сумісного майна подружжя у вигляді грошових коштів - доларів США. У виконання умов Кредитного договору № 014/6817/33589/74 від 26.06.2007 року на виплату кредиту, відсотків, пені та штрафів відповідачем [PERSON], за рахунок спільного сумісного майна подружжя, було виплачено відкритому акціонерному товариству «[PERSON] Аваль» 32407 доларів 33 цента США. Однак, хоча вищевказана квартира, була придбана відповідачем [PERSON] за спільні сумісні кошти подружжя, він відмовляється повернути їй 1/2 їх частину в розмірі 16203 долари 66 центів США. Також вказала, що на даний момент, згідно офіційного курсу Національного банку України, 1 долар США дорівнює 26,0729 гривням. Отже, 16203 долари 66 центів США коштують 422476 гривень 40 копійок (422476,40 = 26,0729 X 16203,66) гривень, які вона просить стягнути з [PERSON] на свою користь. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ст.66 СК України, подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Правовідносини щодо поділу спільного майна подружжя регулюються ст.69 СК України, відповідно до якої дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускаються лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному із подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. При відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦПК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок відповідної грошової суми. У тому разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток без застосування грошової компенсації і припинення права власності одного з подружжя на його частку в такому майні, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Оскільки судом встановлено, що під час шлюбу, а саме 30 листопада 2007 року на підставі договору купівлі-продажу ними було придбано двокімнатну квартиру , яка розташована на першому поверсі пятиповерхового будинку , загальною площею 41,7 кв.м, за адресою: [ADDRESS], то вказане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а отже первісні позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо зустрічних позовних вимог слід зазначити наступне: Частиною 4 ст.65 Сімейного кодексу визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Із розяснень Пленуму Верховного Суду в пп.23, 24 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11 вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. При цьому при поділі спільної сумісної власності зобовязання між подружжям не розподіляються, а враховуються. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Оскільки до складу спільного майна подружжя входить спільність активу, тобто права власності на речі та майнові зобовязальні права, але не спільність пасиву, тобто боргів, то при вирішенні питання про поділ боргів подружжя, необхідно розмежовувати поняття «особисті» та «спільні» борги дружини та чоловіка. Для спільних боргів характерне те, що вони виникають з єдиної правової підстави. До спільних боргів належать борги за укладеними обома з подружжя угодами, за якими вони прийняли на себе певні зобовязання; за угодами, укладеними одним із подружжя за наявності презумпції згоди на це другого з них, якщо кошти, одержані за такими угодами, використано в інтересах сім'ї, зокрема борги дружини і чоловіка, пов'язані з їх спільним майном; за зобов'язаннями, що виникли внаслідок спільного заподіяння шкоди іншим особам; за зобов'язаннями подружжя з відшкодування шкоди, заподіяної їх неповнолітніми дітьми; борги, які виникли через безпідставне набуття або збереження обома з подружжя майна за рахунок іншої особи. Усі інші борги подружжя є особистими. Кожен з подружжя за час шлюбу може бути стороною в різних зобов'язаннях. Проте в деяких випадках участь у зобов'язанні одного з подружжя впливає на майнові інтереси другого. Більше того, інколи участь у зобов'язанні одного з подружжя спричиняє визнання зобов'язаною стороною і другого з подружжя. Це можливо як в договірних, так і в не договірних (деліктних) зобов'язаннях. Той з подружжя, хто не брав участі у договірному зобов'язанні, може набувати певних майнових обов'язків і визнаватися боржником у зобов'язанні. Так, він може нести майнову відповідальність за зобов'язанням, учасником якого був другий із подружжя. Це можливо лише за умов, коли судом встановлено що: договір був укладений другим із подружжя в інтересах сім'ї; те, що було одержано за договором, використано на її потреби. Однак кредитний договір не належить до договорів, які передбачені в ст. 65 СК України, в якій йдеться про правочини щодо спільного майна подружжя. Це пояснюється тим, що укладення кредитного договору не стосується спільного майна подружжя. До того, як банк надасть кошти клієнтові, у останнього немає права власності на це майно, воно виникає лише після одержання грошей. Таким чином той з подружжя, хто укладає кредитний договір, не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов'язальних, а не речових правовідносин. Правовий режим майна, отриманого одним з подружжя за зобов'язаннями, залежить від тієї мети, за досягнення якої діяла ця особа. Таке правило закріплено в ч. 3 ст. 61 СК України: якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо той з подружжя, який отримав майно за договором, діяв в спільних інтересах подружжя, то вважається, що отримане майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, кредитний та іпотечний договори, договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] були укладені до шлюбу. Крім вказаного, суду не надано доказів спільного користування автомобілем, виплати заборгованості тощо. Слід погодитись з доводами сторони відповідача за зустрічним позовом, що грошові кошти сплачені на погашення заборгованості не можуть бути предметом поділу спільного майна подружжя виходячи з того, що такого об'єкту вже не існує. Грошові кошти витрачалися на погашення кредиту, а не придбання квартири, і відбувалося це за згодою [PERSON], оскільки доказів будь-яких заперечень з цього приводу останньої та порушення такими діями її майнових прав, суду не надано. При поділі майна подружжя, частка майна, що передається одному з подружжя, може бути збільшена з урахуванням частки грошей, яка була сплачена за період сумісного життя подружжям Банку. Проте, позивачем за зустрічним позовом не ставилось питання про визнання права власності та про поділ квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], не ставилось питання про грошову компенсацію майна, грошові кошти на депозит суду не вносились тощо. Позивач не заявляв позовних вимог щодо поділу майна подружжя, ним були заявлені позовні лише вимоги про стягнення грошей, які задоволенню не підлягають.\~ Судом не встановлено жодної обставини, на які посилається позивач та його представник для задоволення зустрічного позову, а вимога щодо поділу погашених боргів є не обґрунтованою, отже не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки первісний позов задоволено з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача: судові витрати в розмірі 3653 гривень 50 копійок (555.50 грн. +3098,50 грн. т.1, а.с. 4;13).

Outcome: approved