Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогами про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позову позивач вказав, що [INFO] помер її батько [PERSON] ним 14.05.2013 року було складено заповіт, за яким він призначив спадкоємцем усього свого майна [PERSON], 04.05.2001 року, опікуном якої є [PERSON] Вказаний заповіт складено під час перебування на стаціонарному лікуванні у Криворізькій міській лікарні №5. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] за життя тривалий час зловживав спиртними напоями. У зв'язку з чим за станом здоров'я та неадекватної поведінки він знаходився на обліку в період з 22 квітня 2013 року по 17 травня 2013 року. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні № 2 Криворізької міської лікарні № 5 з діагнозом: цироз печінки змішаної етіології, прогресуюча течія, порушення функції печінкових клітин III ст., а також [PERSON], перебував на обліку у Криворізькому обласному комунальному закладі «Психоневрологічний диспансер». З огляду на те, що він перебував на лікуванні, зловживав алкогольними напоями, позивач вважає, що укладаючи спірний заповіт, він не міг усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, у зв'язку з чим заповів своє майно сторонній людині, з якою він не перебував у сімейних стосунках. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечували проти позову, так як померлий [PERSON] був чоловіком її померлої доньки [PERSON] шлюб було зареєстровано в 2008 року, в них є донька [PERSON] [INFO], хоча він не зазначений батьком дитини в свідоцтві про її народження, але є її біологічним батьком. Відповідача по справі - [PERSON] є опікуном над малолітньою онукою. Вона здійснювала догляд на зятем, доглядала його у лікарні. На прохання [PERSON] запросила нотаріуса у лікарню для складання заповіту, але за станом здоров'я він не зміг його підписати і тоді нотаріус роз'яснив право у приступності двох свідків при посвідченні заповіту та свідка для підписання заповіту. Померлий [PERSON] не мав ніяких відхилень у психічному стані, він мав фізичні вади, а саме не міг писати, читати, йому важко було сидіти та ходити. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, пояснення свідків, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14.05.2013 року [PERSON] склав заповіт, в якому на випадок смерті зробив таке розпорядження - спадкоємцем усього майна, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось, із з чого б не складалось, а також все те, що буде за законом мати право, заповів [PERSON], 04.05.2001 року, що підтверджується копією вказаного заповіту (а.с.37). [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.32). Як видно з висновку судово-психіатричної експертизи № 151 від 06.10.2014 року - [PERSON] на момент складання заповіту розумів значення своїх дій та міг ними керувати. (а.с.109). Спірний заповіт 14.05.2013 року був посвідчений приватним нотаріусом у присутності свідків [PERSON], [PERSON] та підписаний за [PERSON] - [PERSON], відповідно до ст. 1253 ЦК України (а.с.37). Так, свідок [PERSON] пояснив, що він працює лікарем терапевтичного відділення № 2 Криворізької міської лікарні № 5, де проходив лікування [PERSON], однак про стан його здоров'я нічого не може сказати. Крім того, не може сказати, що викладено у виписці, так як не пам'ятає його особисто. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожний окремо вказали, що вони були присутні при складанні [PERSON] заповіту. Він погано говорив, не міг писати, йому важко було читати. Вони вголос прочитали йому текст заповіту та [PERSON] підписала заповіт від імені [PERSON] Свідок [PERSON], [PERSON] суду доповіли, що вони родичі позивача [PERSON], знали особисто померлого [PERSON], з приводу його психічного стану нічого сказати не можуть. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що вказаний заповіт був складений у відповідності до вимог ст. 1247, 1253 ЦК України. Статтею 1257 ЦК України визначені підстави для визнання заповіту недійсним, а саме: заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним; за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 225 ЦК України - правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Позивач, представник позивача не надали суду доказів того, що заповідач на момент його складання не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними чи заповіт складено з порушенням встановлених вимог. Таким чином, судом не встановлено зазначених у ст. ст. 225, 1257 ЦК України підстави для визнання заповіту недійсним. Враховуючи викладене, позов не підлягає задоволенню. Судові витрати суд розподіляє у відповідності до ст. 88 ЦПК України та відносить їх за рахунок позивача. На підставі ст.ст.225, 1247, 1257 ЦК України та

Outcome: dismissed