Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позові посилається на те, що 18.12.2012 року відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 39000,00 грн. із терміном повернення до 29.12.2012 року. На підтвердження отримання коштів відповідач власноручно написав розписку від 19.12.2012 року. Проте на сьогоднішній день ним не було здійснено жодного платежу. Крім того у відповідності до ст. 625 ЦК України відповідач крім суми позики, має сплатити позивачу три відсотки річних за період з 01.01.2013 року по 23.06.2015 року в сумі 2897,75 грн. та інфляційні в сумі 29588,82 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 71486,57 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився та подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Просить позов задовольнити. Не заперечує проти постановлення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки та не подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності вищевказаних осіб відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідач отримав позичку від позивача в сумі 39000,00 грн. із терміном повернення до 29.12.2012 року. На підтвердження отримання коштів відповідач власноручно написав розписку від 19.12.2012 року. Згідно розрахунку, станом на 23.06.2015 року за відповідач рахується заборгованість в сумі 71486,57 грн. яка складається з: основної суми боргу 39000,00 грн., трьох відсотків річних в сумі 2897,75 грн. та інфляційних в сумі 29588,82 грн. Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем позичальнику визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник, згідно ст.1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок. Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Враховуючи наведені норми закону, суд приходить до наступних висновків. Відповідач не належним чином виконує свої зобов'язання, та в термін вказаний в розписці гроші не повернув і від подальшого виконання грошового зобов'язання ухиляється, в результаті чого за ним утворилась заборгованість перед позивачем. Тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному об'ємі, і слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 71486,57 грн.

Outcome: approved