Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав і пояснив, що [PERSON] в 1993 році був прийнятий в члени КСП ім.Горького, який знаходився в с.Сергіївка Новотроїцького району Херсонської області. 18.09.1997 року за ним було визнано право на земельну частку/пай/ із земель бувшого КСП ім.Горького площею 7,38 у.к.га, та видано сертифікат на право на земельну частку /пай/ серії [NUMBER] ,зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за № 336 що підтверджується довідкою Новотроїцького відділу ГУ Держгеокадастру в Херсонській області, але вказаний сертифікат як правовстановлюючий документ було втрачено. В 2018 році він вирішив виділити землю в натурі та отримати право приватної власності на землю. При зверненні до сільської Ради у 2018 році довідався, що у 1998 році його було позбавлено права за земельну частку. В ГУ Держгеокадастру отримав на запит адвоката копію протоколу загальних зборів членів КСП з цього питання. Позбавлення [PERSON] права на земельну частку слід визнати незаконним,тому що він працював в КСП на час отримання державного акта КСП на землю та був включений до списків осіб,що мали право на отримання сертифікату. Розгляд питання про його позбавлення проводився без нього,до відома та оприлюднення не доведений. Просив позовні вимоги задовольнити повністю. Аналогічні вимоги та пояснення надав [PERSON] та додав,що після отримання сертифікату в силу юридичної необізнаності не цікавився порядком реалізації свого права на земельну частку, працював і надалі в КСП і отримував зернові. Представник відповідача Сергіївської сільської Ради до суду не з`явився. З заяви голови сільської Ради вбачається, що вона проти позову не заперечує. Свідок [PERSON] показала,що [PERSON] працював в колгоспі ім..Горького с.Сергіївка з 1993 по 1999 рік. Їй відомо як працівнику бурта, що [PERSON] за свою роботу отримував натуральну оплату у виді видачі зерна. Свідок [PERSON] суду показав,що він був керівником бригади №2 колгоспу ім..Горького в с.Сергіївка Новотроїцького району Херсонської області на час паювання. В цей період працював [PERSON] та мав право на отримання сертифікату,як працівник КСП з 1993 року. Він отримав сертифікат, на нього нараховувалася орендна плата у натуральній формі- зерновими. Чому і коли його позбавили права на сертифікат, він не знає і в селі не залишилися осіб,які приймали таке рішення. Семенову про це не було відомо так як він за вчинення необережного злочину з 1999 року відбував покарання у виді позбавлення волі, а після звільнення декілька років проживав за місцем помешкання матері. Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи слід прийти до наступних висновків. Судом встановлені обставини та відповідні до них правові відносини, які є цивільними. Як вбачається з довідки ГУ Держгеокадастру /а.с.33/ Державний акт на право колективної власності на землю по КСП «Горького» , було видано 12.07.1997 року. Відповідно до копії трудової книги,а.с.4/ та архівних довідок/а.с.30,31,32/ та показів свідків [PERSON] та [PERSON] , позивач [PERSON] на час паювання та отримання Державного акту був членом колгоспу ім. Горького та отримував заробітну плату. На підставі п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 « Про порядок паювання земель,переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено що право на земельну частку/пай/ мають члени колективного господарства в тому числі і пенсіонери,які раніше працювали в ньому та залишаються членами зазначеного підприємства,відповідно до списку,що додається до державного акту на право колективної власності. Як роз`яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України п.24 від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», члени колективного сільськогосподарського підприємства , включені до списку,що додається до державного акту на право колективної власності на землю,набувають право на земельну частку/пай/ з дня видачі цього акту . Згідно інформації ГУ Держгеокадастр/ а.с.33/ згідно «матеріалів оцінки та розрахунку розміру земельної частки колективного сільськогосподарського підприємства «Горького» Новотроїцького району до списку на отримання земельної частки,паю/ доданого до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Горького» Сергіївської сільської Ради Новотроїцького району Семенова Віталія Олександровича внесені за № 530. Згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку/пай/ зареєстровано сертифікат серії [NUMBER] за номером 336 від 18.09.1997 року площею 7.38 у.к.га на громадянина [PERSON] . Таким чином вбачається,що [PERSON] на законних підставах отримав сертифікат. Однак відповідно до копії протоколу загальних зборів членів КСП ім..Горького від 13 лютого 1998 року/а.с.2/ за рішенням зборів у нього та інших членів КСП було вилучено сертифікат, отже доведено,що його право власності на сертифікат на земельну частку пай з 1998 року не визнається. Відповідно до ст.392 ЦК України в разі невизнання права власності на майно або втрати правовстановлюючого документа,його власник може пред`явити позов про визнання права власності. Відповідач Сергіївська сільська Рада доказів, що рішення зборів було оприлюднено та своєчасно доведено до відома зацікавлених осіб, зокрема [PERSON] та доводи позивача не спростувала. Навпаки, в заяві про слухання справи без них/а.с.38/ вказала про визнання позовних вимог. Відповідно до вимог ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав,ухвалює рішення про задоволення позову. За наявності наведених обставин та доказів,що надано сторонами, суд не вбачає ,що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права,свободи чи інтереси інших осіб, тому приходить до висновку,що позовні вимоги слід задовольнити повністю, не зважаючи на те,що з моменту винесення рішення про позбавлення позивача [PERSON] права на сертифікат на земельну частку/пай КСП ім..Горького пройшов тривалий час . Право на земельну частку пай у позивача виникло з часу розпаювання у 1997 році в період чинності ЦК УРСР,яким врегульовано спірні правовідносини. Відповідно до п.6 «Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року» правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів,строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом. Так згідно ст.75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом арбітражем чи третейським судоми незалежно від заяви сторін ч.1 ст.80 ЦК УРСР - закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Згідно до вимог ст.76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня,коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Аналогічні норми передбачені ст.257 ЦК 2004 року, суд їх враховує,оскільки правовідносини діють по теперішній час. Суд вважає,що право власності позивача стосовно земельної частки паю в КСП, членом якого він був, виникло з моменту здійснення розпаювання, тобто з липня 1997 року, позивач не знав про невизнання його права іншими особами. З 1999 по 2005 рік перебував в місцях позбавлення волі, потім мешкав до 2007 року і іншій місцевості /означені відомості ніким не оспорюються, отже не підлягають доведенню/ щодня новин про існування господарства і процеси, які в ньому відбуваються, відомості не отримував. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, слід відшкодувати понесені судові витрати 711 гривень за рахунок відповідача Сергіївської сільської Ради Новотроїцького району Херсонської області.

Outcome: approved