Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про припинення дії, яка порушує право шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутовою Т.А. за реєстровим № 392, йому -позивачу у справі належить 1/4 частина квартири [ADDRESS] . Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.03.2018 року індексний номер [NUMBER] (номер запису про право власності [NUMBER], реєстраційний номер обєкту нерухомого майна [NUMBER]) підтверджує факт належності йому-позивачу у справі на праві спільної часткової власності 1/4 частини квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутовою Т.А. за реєстровим № 394, йому-позивачу у справі належить 3/4 частини квартири [ADDRESS], після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.03.2018 року індексний номер 117311421 (номер запису про право власності [NUMBER], реєстраційний номер обєкту нерухомого майна [NUMBER]) підтверджує факт належності мені-позивачу у справі на праві спільної часткової власності 3/4 частин квартири [ADDRESS] . Відповідач у справі був прописаний у вказану вище квартиру зі згоди колишніх власників квартири його батьків, але з умовою, що він зніметься з реєстрації при першій вимозі. Відповідач у справі в вищевказаній квартирі не проживає з дня прописки з 30.06.2010. Відповідач в належній йому квартирі не проживає з 2010 року, особистих речей його за вищевказаною адресою не має, кореспонденція на його імя за вищевказаною адресою не надходить. Той факт, що відповідач в вищевказаному будинку не проживає, підтверджується актом депутата Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 22.03.2018 року. Тобто, відповідач в квартирі не проживає, участі в обслуговуванні нерухомості та сплаті всіх комунальних платежів не приймає, особистих речей його в ній не має, кореспонденція та листи на його імя по вказаній адресі не надходять, права власності на квартиру не має, однак він залишається бути прописаним в ній. Оскільки, на протязі більш ніж шість місяців відповідач в квартирі не мешкає, згідно ст.ст.71,72 ЖК України він втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Прописка відповідача в його квартирі не дає йому можливості здійснювати повно і незаперечно свої права користування і розпорядження майном, позбавляє мене права на оформлення субсидії. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 17 квітня 2018 року провадження у справі відкрито. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, згідно заяви підтримує позовні вимоги, просить розглядати справу у його відсутність, без фіксації судового засідання технічними засобами, проти винесення заочного рішення не заперечує. З письмової згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, про що в справі маються поштові повідомлення про отримання судової повістки. Про поважні причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю в заочному судовому засіданні Суд, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом було достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутовою Т.А. за реєстровим № 392, позивачу у справі належить 1/4 частина квартири [ADDRESS] . Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.03.2018 року індексний номер [NUMBER] (номер запису про право власності [NUMBER], реєстраційний номер обєкту нерухомого майна [NUMBER]) підтверджує факт належності позивачу у справі на праві спільної часткової власності 1/4 частини квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутовою Т.А. за реєстровим № 394, позивачу у справі належить 3/4 частини квартири [ADDRESS], після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.03.2018 року індексний номер 117311421 (номер запису про право власності [NUMBER], реєстраційний номер обєкту нерухомого майна [NUMBER]) підтверджує факт належності мені-позивачу у справі на праві спільної часткової власності 3/4 частин квартири [ADDRESS] . Відповідач у справі був прописаний у вказану вище квартиру зі згоди колишніх власників квартири батьків позивача, але з умовою, що він зніметься з реєстрації при першій вимозі. Відповідач у справі в вищевказаній квартирі не проживає з дня прописки з 30.06.2010, особистих речей його за вищевказаною адресою не має, кореспонденція на його імя за вищевказаною адресою не надходить. Той факт, що відповідач в вищевказаному будинку не проживає, підтверджується актом депутата Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 22.03.2018 року. Враховуючи, що на протязі більш ніж шість місяців відповідач в квартирі не мешкає, згідно ст.ст.71,72 ЖК України він втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.319 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ст. 150 ЖК України і ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням; Відповідно до ч. 2 ст. 2, ст. ст. 7, 11 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією,законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Остаточне рішення суду про виселення відповідача є підставою для зняття його з реєстрації за адресою спірної квартири, оскільки добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів може бути: припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. З урахуванням доказів, наданих у справі, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved