Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивує наступним. 08.04.2015 року відбулась ДТП за участю автомобілю, марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобілю, марки «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 13.05.2015 року відповідача [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [NUMBER]. Позивач зазначає, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 грн. на одного потерпілого, згідно з п.9.2 ст. 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Враховуючи франшизу в розмірі 1000 грн., ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Провідна» за шкоду, завдану майну позивача в межах полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [NUMBER] становить 49000 грн. Відповідно до акта автотоварознавчого дослідження №234-220515-УФ від 27.05.2015 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності фізичною особою - підприємцем [PERSON], вартість матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок пошкодження його автомобілю у ДТП, загалом дорівнює 84843,61 грн. та складається з вартості відновлювального ремонту (79051,34 грн.) та втрати товарної вартості (5792,27 грн.) транспортним засобом позивача. З огляду на викладене, позивач вважає, що втрати, яких він зазнав у зв'язку з пошкодженням його транспортного засобу та витрати, які він мусить понести для відновлення свого порушеного права, що підлягають стягненню з відповідача, дорівнюють різниці між загальним розміром завданої матеріальної шкоди та лімітом відповідальності ПрАТ «СК «Провідна» за договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [NUMBER] та становлять 35843,61 грн. (84843,61 грн. - 49000 грн.), з яких: 30051,34 грн. - частина вартості відновлювального ремонту автомобілю, марки «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER], яка не покривається страховим відшкодуванням (витрати, які згідно з ч.2 ст. 22 ЦК України має зробити позивач для відновлення свого порушеного права); 5792,27 грн. - величина втрати товарної вартості автомобіля, марки «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER], тобто величина зниження ринкової вартості транспортного засобу, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого транспортного засобу (втрати, які згідно з ч.2 ст. 22 ЦК України зазнав позивач у зв'язку з пошкодженням речі). В матеріалах справи містяться заперечення відповідача проти позову, які обґрунтовані тим, що акт товарознавчого дослідження №234-220515-УФ від 27.05.2015 року автомобіля, марки «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER], складений з грубим порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна №142/5/2092 від 24.11.2003 року. Крім того, відповідач зазначає про те, що відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [NUMBER], ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 50000 грн., а розмір франшизи складає «0». Також відповідач вказує на безпідставність вимог про стягнення з нього суми податку на додану вартість, який не був сплачений позивачем. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Буші Н.Д. від 10.08.2015 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового засідання. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2016 року, справу передано для розгляду судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. Ухвалою від 27.04.2016 року справу прийнято до свого провадження суддею Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримав позовні вимоги за викладених у позовній заяві підстав та просив суд про їх задоволення. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позовних вимог заперечували та просили суд відмовити у їх задоволенні. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 13.05.2015 року, 08.04.2015 року о )7:50 год. [PERSON], керуючи автомобілем, марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. [NUMBER], на перехресті вулиць Бальзака та Карла Маркса, в с. Троєщина, в м. Києві не врахував дорожньої обстановки, перед початком обгону, в зоні дії перехрестя та нерегульованого пішохідного переходу, не переконався, що його дії будуть безпечними, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем, марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку та почав виконувати лівий поворот, внаслідок чого сталось зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень вищезазначених транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3, 11.4, 14.2, 14.6 ПДР України. Вказаною постановою [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП (а.с. 6). Згідно з приписами ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], автомобіль, марки «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER], належить на праві власності [PERSON] (а.с. 5). На момент виникнення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «СК «Провідна», що підтверджується копією полісу №АІ/4894907 (а.с. 70-71). З копії акта автотоварознавчого дослідження №234-220515-УФ від 27.05.2015 року автомобіля, марки «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER], наданого позивачем, вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику зазначеного автомобіля, становить 84843,61 грн. (а.с. 7-37). Однак, вищевказана копія акта автотоварознавчого дослідження не може бути прийнята судом до уваги, оскільки, згідно з рецензією від 23.01.2017 року встановлено, що вона не відповідає вимогам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 року №2658-ІІІ (із змінами та доповненнями), Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року №1440 (із змінами та доповненнями), Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України №145/5/2092 від 24.11.2003 року із змінами від 24.07.2009 року, наказ №1335/5/1159, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 04.08.2009 року (із змінами та доповненнями), є неякісною та непрофесійною і не може бути використана (а.с. 228-231). Відповідно до висновку спеціаліста про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля, марки «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER], від 27.04.2015 року, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 32553,25 грн. (а.с. 137-152). Клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи учасниками справи не заявлялось. Як вбачається з листа ПрАТ «СК «Провідна» від 21.10.2015 року №17-12/12777, 23.09.2015 року ПрАТ «СК «Провідна» було здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 32553,25 грн. по виплатній справі №2300074277 (а.с. 91). Позивачем [PERSON] було надано суду копію наряд-замовлення №АК-0000004 від 14.07.2016 року та копію квитанції до прибуткового касового ордера №3 від 14.07.2016 року, з якої вбачається, що за виконання робіт з відновлювального ремонту ним було сплачено ФОП [PERSON] 42830 грн. В той же час, відповідачем [PERSON] були надані суду фотоматеріали, з яких вбачається, що автомобіль позивача був відремонтований ще в квітні 2016 року. Дані докази не були спростовані позивачем. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. За своєю правовою природою зобов'язання з відшкодування шкоди, завданої ДТП, є деліктним зобов'язанням. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача (ст. 1166 ЦК України). Спеціальні делікти характеризуються такими особливостями: способом заподіяння шкоди; особою заподіювача шкоди; особою, яка відповідає за шкоду; об'єктом, якому заподіюється шкода; особливими умовами відповідальності тощо. Видами спеціальних деліктів, зокрема, є шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, та шкода, що відшкодовується особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 (далі - Постанова), передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні керуватися положеннями ст. 1166, 1187 ЦК України. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц(провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Обов'язки страховика визначені у ст. 988 ЦК України, а страхувальника - у ст. 989 ЦК України. У відповідності до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначених договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 12.1 ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до абз. 1 п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до приписів п.36.1 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: dismissed