Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким\~визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, тривалістю 3 місяці з моменту вступу рішення в законну силу, як спадкоємцеві за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 24 жовтня 2013 року. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 24 жовтня 2013 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входять: земельні ділянки площею 1,1302 га та 1,8331 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території [PERSON] селищної ради Жидачівського району Львівської області. Ще за життя матір розпорядилась своїми правами на випадок смерті, а саме склала заповіт від 15 грудня 2004 року, згідно якого все належне майно заповіла йому. Звернувшись з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері отримав відмову у видачі такого, у звязку з тим, що пропустив піврічний строк для прийняття спадщини. Вказана відмова позбавляє його можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Жидачівського району Львівської області [PERSON] подав заяву, в якій просить розглянути дану справі за його відсутності. Не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України\~ у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 24 жовтня 2013 року, у віці 84 років, в смт. Нові Стрілища Жидачівського району Львівської області, померла [PERSON], про що 25 жовтня 2013 року складено відповідний актовий запис №24 та виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Жидачівського району Львівської області, від 25 жовтня 2015 року, видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №329355 /а.с.9/. Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що до складу спадщини [PERSON] входить: земельні ділянки площею 1,1302 га та 1,8331 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території [PERSON] селищної ради Жидачівського району Львівської області, які належали спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №078348 та ІІІ-ЛВ №015440 /а.с.16,17/. З наявної в матеріалах справи копії заповіту від 15 грудня 2004 року, вбачається, що [PERSON], на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «все моє майно, де б воно знаходилося і в чім би воно не заключалося і взагалі все те, що буде належати мені на день смерті і на що я по закону буду мати право, заповідаю сину [PERSON]». Судом встановлено, що на день смерті заповідача заповіт не змінений та не скасований /а.с. 13,15/. Із долученої до матеріалів справи довідки №312 від 02 березня 2018 року, вбачається, що [PERSON] була зареєстрована і проживала за адресою: [INFO] до дня смерті, яка наступила 24 жовтня 2013 року. Разом із нею до дня її смерті проживав без реєстрації її син [PERSON], який здійснював за нею догляд, оскільки остання потребувала постійної підтримки та догляду, а також вели спільне господарство. Вказаний факт додатково підтверджується актом №658 від 25 жовтня 2013 року, складеним представниками [PERSON] селищної ради Жидачівського району Львівської області /а.с.12-13/. Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою державного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу № 162/02-31 від 05 березня 2018 року, встановлено факт звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що він пропустив піврічний термін, передбачений цивільним законодавством для подання заяви. Шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплив 25 квітня 2014 року /а.с.8/. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах:, від 4 листопада2015 року № 6-1486цс15, від 26 вересня 2012 року № 6-497цс17. Також, вищевказаними правовими висновками розяснено, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права Так, вищенаведеними обставинами встановлено, що [PERSON], яка померла 24 жовтня 2013 року, на випадок своєї смерті розпорядилась належним майном, склавши заповіт, яким спадкоємцем визначила позивача. Вказаний заповіт не змінено і не скасовано. Позивач до дня смерті проживав із матірю та здійснював за нею догляд. Відтак, в силу пережитого стресу, повязаного із втратою рідної людини та юридичної необізнаності, думав що спадщину прийняв автоматично, оскільки від неї не відмовлявся та на день смерті постійно проживав із спадкодавцем. Проте, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, отримав відмову, з причин пропуску піврічного строку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, пов'язаними з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій. Таким чином, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; відмову нотаріуса у видачу свідоцтва про право на спадщину з причин пропуску піврічного строку, яка позбавляє позивача можливості належним чином реалізувати волю спадкодавця та свої спадкові права, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визначити додатковий строк, тривалістю три місяці\~для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], оскільки такий ним пропущений з поважних причин.

Outcome: approved