Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Чорнобаївський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про припинення та стягнення аліментів. Мотивує позов тим, що 09 листопада 2020 року Чорнобаївським районним судом видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Позивач сплачував аліменти добросовісно. На даний час діти проживають з позивачем та перебувають на повному його утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, хоча і продовжує отримувати аліменти на дітей. В зв`язку з викладеним позивач просить припинити стягнення аліментів та стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації та шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті суду. Причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223, ст. 280\~ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Згідно з копій виданих повторно свідоцтв про народження (а.с. 7, 8), сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2020 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 11). Судовим наказом Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 09 листопада 2020 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 4 листопада 2020 року і до досягнення ними повноліття (а.с. 12). Підставою для стягнення аліментів було проживання дітей з матір`ю та необхідність захисту прав та інтересів дітей на нормальні умови проживання, утримання та виховання. На даний час діти проживають разом з батьком та перебувають на його утриманні з червня 2021 року, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Іркліївської сільської ради № 491 від 24 вересня 2021 року (а.с. 9). Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З аналізу положень статей 179-181\~СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. Оскільки законодавчо визначеною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є фактичне проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів, зміна місця проживання дитини з іншим із батьків є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів, адже у такому випадку той з батьків із ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому ст.\~141\~СК України принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Як убачається з матеріалів справи і на даний час судом встановлено, що діти проживають з батьком. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли діти з ним не проживали і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 28.09.2021 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню частково, суд вважає, за необхідне припинити стягнення аліментів з позивача з моменту подачі позову. Частиною 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи зазначене, беручи до уваги те, що діти на даний час перебувають на утриманні батька, відповідач є матір`ю дітей, але добровільно допомоги на утримання дітей не надає, суд приходить до висновку що позовні вимоги про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів є обгрунтованими та не спростованими відповідачем, а відтак, підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А відтак, аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 28 вересня 2021 року.

Outcome: partial