Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про зміну місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], визначивши її місце проживання разом із батьком - [PERSON] В обґрунтування позову зазначає, що вони з відповідачем мають троє неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано та після неодноразових судових позовів визначено місце проживання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] з батьком, а дочок [PERSON] та [PERSON] - з матір'ю. Після ухвалення зазначеного рішення дочка [PERSON] категорично відмовилась проживати разом з мамою та на даний час проживає разом з позивачем. [PERSON] бажає проживати разом ним. Позивач змушений звернутись до суду, оскільки [PERSON] вимагає від нього кошти на аліменти. Також позивач зазначає, що неодноразово звертався з подібними позовами до суду, однак йому було відмовлено. Стверджує, що не маніпулює свідомістю доньки, просто вона з перших днів жила з ним, а її мама інвалід першої групи і часто бувала на лікуванні, вона позбавлена фізичної можливості бути всюди з дитиною. Тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. [PERSON] та її представник в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримала думку, викладену у висновку органу опіки та піклування, про доцільність проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком. В судовому засіданні [PERSON] в присутності класного керівника, без присутності батьків, повідомила, що хоче проживати з татом. Вже сама ходить до школи та до музичної школи. По дорозі до мами в гості не заходить, бо боїться, що вона її зачинить (хоча реально таких випадків не було). Свідок [PERSON], класний керівник [PERSON], повідомила, що [PERSON] спокійна, тиха. Про свої переживання не повідомляє. Охайна, підготовлена до уроків. І батько, і мати підтримують з нею контакт. Частіше зустрічалася з батьком, з матір'ю частіше говорить по телефону. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.03.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 1.10.2005 року - розірвано, місце проживання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] визначено з батьком, місце проживання дочки [PERSON], [INFO] визначено з матір'ю (а.с.26-27). Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 20.05.2015 року, рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.03.2015 року в частині визначення місця проживання дочки [PERSON] скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким місце проживання дочки [PERSON] визначено з матір'ю, у решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.09.205 року зазначені судові рішення залишено без змін (а.с. 23-27, 55). 14.07.2015 року та 30.03.2016 року Новоград-Волинським міськрайонним судом ухвалено рішення, яким вирішено відібрати у [PERSON] малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], повернувши їх матері [PERSON] за місцем її проживання (а.с. 59-60, 61-62). Крім того, у січні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про зміну місця проживання дочок, визначивши їх місце проживання разом з ним. [PERSON] звернулася з зустрічним позовом про повернення малолітньої дитини. Рішенням суду по справі № 285/504/17 від 28.03.2018 року у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено. Вказане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 21.06.2017 року. Вже у жовтні 2017 року позивач в черговий раз звернувся з позовом про зміну місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO]. Таким чином суду необхідно встановити, які обставини виникли з 21.06.2017 року і чи є вони підставою для зміни місця проживання малолітньої [PERSON]. Обставинам, які виникли до цієї дати, дали оцінку суди в попередніх рішеннях, тому суд досліджує докази, які вказують на обставини цього періоду. Судом встановлено, що 10.10.2017 року державним виконавцем за заявою [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення аліментів на утримання доньок за рішенням суду № 285/771/16-ц від 14.04.2016 року. Долучена довідка з відділу ДВС, що у [PERSON] заборгованість по аліментах становить 28 128 грн. Однак суд звертає увагу на той факт, що відповідач [PERSON] наголосила в судовому засіданні, що фактично донька [PERSON] постійно проживала з батьком, тому вона не бажає стягувати з нього аліменти на утримання [PERSON]. Позивач невчасно сплачував аліменти на утримання доньки [PERSON] лише у період з липня 2017 року до жовтня 2017 року (борг за чотири місяці) (а.с. 129). Крім того, 12.10.2017 року державним виконавцем винесено постанову про примусове виконання виконавчого листа № 285/504/17 від 29.09.2017 року про зобов'язання [PERSON] повернути доньку [PERSON] до місця проживання [PERSON] Фактично [PERSON] з 21.06.2017 року і по даний час проживає разом з батьком в приватному будинку по [ADDRESS]. Згідно акта державного виконавця від 02.11.2017 року [PERSON] категорично відмовилася йти проживати до матері. Зазначено, що батько [PERSON] не заперечував проти передачі дитини (а.с. 75). За зазначений вище період позивач надав довідку зі школи мистецтв, що батько [PERSON] регулярно спілкується з викладачами та вчасно вносить оплату за навчання. [PERSON] повідомила, що не спілкується з викладачами школи мистецтв взагалі. Також відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] та інформації загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 і школи мистецтв м. Новоград-Волинський, встановлено, що вихованням, утриманням і розвитком малолітньої дитини [PERSON] займається батько [PERSON] [PERSON] проживає разом з ним по [ADDRESS], для дитини створені належні умови проживання, виховання та гармонійного розвитку (а.с.17-18, 63, 76). Позивач повідомив, що фактично з ним проживають дружина [PERSON], її доньки [PERSON], 2004 року народження, [PERSON], 2006 року народження, та [PERSON]. Син [PERSON] проживає по-сусідству з його батьками. Рішенням Новоград-Волинської міської ради від 14.02.2018 року № 618 затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з батьком [PERSON], за умови, що він не буде обмежувати права [PERSON], як матері на виховання та спілкування з дитиною (а.с. 125-128). Відповідно до довідки МСЕК [PERSON] встановлена І група інвалідності (а.с. 105). [PERSON] проживає в однокімнатній квартирі [ADDRESS], де створені належні умови для проживання та виховання доньок, отримує пенсію по інвалідності та від [PERSON] аліменти в сумі 1000 грн. на утримання доньки [PERSON]. Також [PERSON] має вищу освіту, належним чином виховує доньку [PERSON] (а.с. 103-104). Таким чином, мати дітей має постійне місце проживання, джерело існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей не має переваги перед іншими доказами та оцінюється судом у взаємозв'язку з іншими доказами у справі. Думку дитини суд приймає до уваги, однак також враховує, що [PERSON] не виповнилося десяти років, у силу свого малолітнього віку дитина схильна до впливу, вона потребує спілкування та любові обох батьків, прихильна до обох батьків, однак, враховує інтереси малолітньої дитини, тонкий психологічний зв'язок між матір'ю та донькою, також той факт, що з [PERSON] проживає її рідна сестра [PERSON]. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Суд не встановив виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання малолітньої [PERSON] разом з матір'ю. Таким чином, [PERSON] в судовому засіданні не доведено, що після ухвалення судового рішення, яким визначено місце проживання [PERSON], змінились обставини, передбачені ст. 161 СК України, що можуть слугувати підставою для зміни місця проживання дитини. Відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed