Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: визначити наступний порядок користування нежилим приміщенням №47, загальною площею 42,7 кв. м, вбудованим в будинок №12 по проспекту 200-річчя [PERSON] в м. Кривому Розі: [PERSON] надати у користування як співвласнику ? частки магазину № 47 в будинку № 12 по проспекту 200-річчя [PERSON] в Саксаганському районі м. Кривому Розі торгівельне приміщення № 1, площею 13,54 кв. м., [PERSON] надати у користування як співвласнику ? частки магазину № 47 в будинку № 12 по проспекту 200-річчя [PERSON] в Саксаганському районі м. Кривому Розі торгівельне приміщення № 2, площею 17,56 кв. м. В загальному користуванні залишити: 1) приміщення персоналу площею 6,9 кв. м.; 2) коридор, площею 3,40 кв.м.; 3) санвузол, площею 2,30 кв.м.; 4) шафа прибиральних засобів, площею 0,32 кв.м.; 5) примірочна, площею 0,33 кв. м. Відновити становище, яке існувало до порушення права власності шляхом вселення [PERSON], [INFO], в нежиле приміщенням № 47, загальною площею 13,54 кв. м, вбудоване в будинок № 12 по проспекту 200-річчя [PERSON] в м. Кривому Розі. В обґрунтування позову навів наступне. 09 січня 2004 року уклав шлюб із [PERSON], після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище «Олійник». Під час перебування в зареєстрованому шлюбі, з відповідачкою придбали у спільну часткову власність, з визначенням часток у розмірі по ? кожному, нерухоме майно нежиле приміщення № 47, загальною площею 42,7 кв. м, вбудоване в будинок №12 по проспекту 200-річчя [PERSON] в м. Кривому Розі. З метою використання нерухомого майна в підприємницькій діяльності, звернувся до виконавчого комітету Криворізької міської ради із заявою про переведення приміщення квартири з житлового фонду в нежитловий для подальшого використання квартири під розміщення магазину. Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 107 від 21.04.2010р. жиле приміщення квартири № 47 в будинку № 12 по проспекту 200-річчя [PERSON] в м. Кривому Розі переведено в нежиле, дозволено перепланування та переобладнання під магазин непродовольчих товарів. Ним, позивачем, було проведено роботи з переобладнання та реконструкції приміщення, після чого на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради № 63 від 08 лютого 2010 року «Про оформлення прав власності на обєкти нерухомого майна» було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 14 лютого 2012 року, згідно якого йому та відповідачу на праві спільної часткової власності належить нежиле приміщення магазину непродовольчих товарів після реконструкції квартири, вбудоване в перший поверх житлового будинку, загальною площею 42,7 кв. м. Розмір часток по ? кожному із співвласників. В зазначеному магазині здійснюється підприємницька діяльність з роздрібної торгівлі непродовольчими товарами. В подальшому, між ним та відповідачкою виникли суперечки щодо порядку здійснення цієї діяльності. Частиною 3 ст. 319 ЦК України передбачено, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На теперішній час відповідачка одноособово здійснює підприємницьку діяльність у приміщенні магазину і отримує дохід. При цьому вона перешкоджає йому у доступі до приміщення, чим порушує його право власності в частині користування річчю. Навпаки, в разі його заселення (заїзду), вона погрожує викликати правоохоронні органи. На його пропозицію укласти договір про порядок користування нерухомим майном, відповідачка відмовилась. Обрана позиція, яка є вигідною для відповідачки, не залишає йому іншого, ніж вирішувати спір у судовому порядку. Згідно висновку експертного дослідження № 34-12 від 01 грудня 2012 року «Щодо визначення можливості розподілу нежитлового приміщення магазину по проспекту 200-річчя [PERSON] в Саксаганському районі м. Кривого Рогу», технічно поділити зазначений магазин можливо наступним чином: І співвласнику ? частки магазину № 47 в будинку № 12 по проспекту 200-річчя [PERSON] в Саксаганському районі м. Кривому Розі виділяється магазин № 1, площею 20,09 кв. м., загальною вартістю 46647,00 грн., що на 4841,00 грн. менше від ідеальної частки (51488,00 грн.). ІІ співвласнику ? частки магазину № 47 в будинку № 12 по проспекту 200-річчя [PERSON] в Саксаганському районі м. Кривому Розі виділяється магазин № 2, площею 24,26 кв. м., загальною вартістю 56329,00 грн., що на 4841,00 грн. більше від ідеальної частки (51488,00 грн.). Наведений спосіб поділу можна взяти за основу при визначенні порядку користування спільним майном, оскільки виділ часток в натурі є економічно недоцільними і технічно складним. Таким чином, вважає оптимальним визначення порядку користування приміщення магазином, за яким буде користуватись частиною приміщення, площею 13,54 кв.м., в користуванні відповідачки залишити частину приміщення, площею 17,56 кв.м. Інші приміщення (санвузол, приміщення персоналу тощо) залишити в загальному користуванні. Частиною 4 ст. 13 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 7 цієї ж статті передбачено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Вважає, що дійовим і ефективним способом відновлення становища, яке існувало до порушення права, є його вселення до нежилого приміщення № 47 в будинку № 12 по проспекту 200-річчя [PERSON] в м. Кривому Розі. Пункт 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 передбачає, що відповідно до\~статті 41 Конституції України\~та\~пункту 2 частини першої статті 3,\~статті 321 ЦК\~ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю, підтвердивши зміст позову. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю, підтвердивши зміст позову Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавала, від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, судом проведено заочний розгляд справи. Відповідачка, беручі участь у судових засіданнях до 12 липня 2017 року, позов не визнала та надала пояснення, з яких вбачається, що спірне нежитлове приміщення є спільною власністю її та позивача. Не пускає позивача до приміщення магазину, так як він не надає їй працювати. Гроші на депозит суду не вносила. Представник відповідачки, беручі участь у судових засіданнях до 12 липня 2017 року, позов не визнала. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: висновок (а.с.6-9), свідоцтво про право власності (а.с.10), витяг (а.с.10зворот), план (а.с.11), свідоцтво про державну реєстрацію (а.с.12), свідоцтва про народження (а.с.56зворот, 57), копія позовної заяви (а.с.58), заява (а.с.59), форма трудового договору (а.с.60), свідоцтво (а.с.61), заява (а.с.62), висновок фахівця (а.с.63-64), постанова (а.с.65), постанова (а.с.66-67, 70), повідомлення (а.с.68,69), скарга (а.с.71), повідомлення (а.с.72), постанова (а.с.73), висновок (а.с.88-100). Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні на підставі належних, допустимих, достовірних, взаємоповязаних між собою у сукупності доказів, встановлені наступні факти та обставини. Сторонам по справі позивачу [PERSON] та відповідачці [PERSON] на праві спільної часткової власності належить нежиле приміщення № 47, загальною площею 42,7 кв. м, вбудоване в перший поверх будинку №12 по проспекту 200-річчя [PERSON] в м. Кривому Розі. Частки сторін у спільній частковій власності становлять по ? частці. Зазначені обставини вбачаються з свідоцтва (а.с.10). Спірне нежиле приміщення складається з: торгівельної зали № 1, площею 13,54 кв.м.; торгівельної зали № 2, площею 17,56 кв. м.; приміщення персоналу, площею 6,90 кв.м.; коридору, площею 3,40 кв.м.; санвузлу, площею 2,30 кв.м.; шафи інвентарю, площею 0,32 кв.м.; примірювальної, площею 0,33 кв.м., що вбачається з плану (а.с.11). Позивач намагався вселитися в спірне приміщення, однак відповідачка його не впускає, таким чином заперечує проти його вселення, що встановлено поясненнями сторін. Взаємини між сторонами регулюються нормами Конституції України, ЦК України. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 319 ч.1 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 319 ч.3 ЦК України, у сім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності до ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 358 ч.1 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У відповідності до ст. 358 ч.2 ЦК України, с піввласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. У відповідності до ст. 358 ч.3 ЦК України, к ожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є співвласниками нежилого приміщення № 47, загальною площею 42,7 кв. м, вбудованого в перший поверх будинку №12 по проспекту 200-річчя [PERSON] в м. Кривому Розі, а тому позивач має право на надання йому у користування майна у натурі. З урахуванням того, що сторонам належить по ? частині спірного нежилого приміщення, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 358 ЦК України, суд вважає за можливе виділити позивачу у користування торгівельну залу № 1, площею 13,54 кв.м., а у користуванні відповідачки торгівельну залу № 2, площею 17,56 кв. м., залишивши у загальному спільному користуванні сторін приміщення персоналу, площею 6,90 кв.м.; коридор, площею 3,40 кв.м.; санвузол, площею 2,30 кв.м.; шафу інвентарю, площею 0,32 кв.м.; примірювальну, площею 0,33 кв.м. Відповідно до ст. 13 ч. 4 Конституції України, ст. 386 ч.1 ЦК України, держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування своїм майном у вигляді 1\\2 частини нежилого приміщення № 47, загальною площею 42,7 кв. м., вбудованого в перший поверх будинку №12 по проспекту 200-річчя [PERSON] в м. Кривому Розі, оскільки не впускає у зазначене приміщення, а тому для усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном, суд вважає позовні вимоги про вселення позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Дійшовши висновку про обґрунтованість позовних вимог, суд вважає, що позивач обґрунтовано, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1102 грн. 40 коп.

Outcome: approved