Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 03.08.2013 року відповідач [PERSON] під розписку позичив у нього кошти у розмірі 15350.00 гривень строком до 01.09.2013 року з помісячним платежем в розмірі 1000.00 гривень, який у визначений строк не повернув. Позивач просить: - стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 15\~350.00 гривень; - судові витрати в сумі 551.21 гривню. Позивач [PERSON], його представник [PERSON] надали клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Судова повістка на імя відповідача [PERSON] повернулась до суду з відміткою працівника пошти про те, що адресат відсутній за адресою. Відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є відмітка про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи. Встановлено, що згідно розписки від 03.08.2013 року [PERSON] отримав у [PERSON] грошові кошти у розмірі 15350.00 гривень, та зобовязався погасити борг до 01.09.2013 року, сплачуючи щомісячно по 1000.00 гривень. Згідно\~вимог ст.1046 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п.2\~ст.1047 ЦК України,\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1, 2 \~ст.207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Оцінюючи здобуті докази у їх сукупності, суд визнає їх належними, достовірними, допустимим, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач не виконав грошові зобовязання.\~ Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 гривні 21 копійка.

Outcome: approved