Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 14 листопада 2008 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить 1/5 частина будинковолодіння № 34 по вул.Під Горою, що в с.Нивра Борщівського району Тернопільської області та земельна ділянка площею 1, 93 га, що знаходиться на території Ниврянської сільської ради. Поряд з тим, зазначив, що ще за життя, а саме 05 грудня 2003 року померла [PERSON], на випадок своєї смерті, належне їй майно заповіла позивачу. Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння та через виявлені розбіжності у документах, зокрема у свідоцтві про смерть спадкодавець зазначена як [PERSON], а у державному акті на право власності на земельну ділянку [PERSON], свої спадкові права оформити не може. А тому, просив суд визнати за ним право власності на 1/5 частину будинковолодіння, яке розташоване в с.Нивра по вул.Під Горою, 34 Борщівського району Тернопільської області та на земельну ділянку площею 1, 93 га, що знаходиться на території Ниврянської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. В судове засідання позивач не зявився. До суду подав заяву, згідно якої просив розгляд справи провести без його участі, при цьому, позов просив задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] селищної ради в судове засідання не зявився. В поданій до суду заяві, селищний голова [PERSON] просив справу слухати у відсутності їх представника, при цьому зазначив, що селищна рада позов визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 14 листопада 2008 року в с.Нивра Борщівського району Тернопільської області померла [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД № 077766, виданого 14 листопада 2008 року Ниврянською сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Ще за життя померла [PERSON] зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON]. Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено дублікатом заповіту від 05.12.2003 року, посвідченого секретарем Ниврянської сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 57. Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить 1/5 частина будинковолодіння № 34 по вул. Під Горою, що в с.Нивра Борщівського району Тернопільської області та земельна ділянка площею 1, 93 га, що знаходиться на території Ниврянської сільської ради, і яку позивач фактично прийняв, оскільки проживав разом з нею, а також подав заяву до Борщівської державної нотаріальної контори про прийняття такої, однак через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння, та через виявлені розбіжності у правовстановлюючих документах, а саме у державному акті ім»я та по батькові спадкодавця зазначено [PERSON], а у свідоцтві про її смерть [PERSON], у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено, та рекомендовано звернутися в суд. Наведене вбачається з листа Борщівської державної нотаріальної контори № 33/02-14 від 06.02.2017 року. Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння №34 по вул. Під Горою в с.Нивра Борщівського району, відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) [PERSON], позивач [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були його членами, що стверджено копіями особового рахунку № 186 з погосподарських книг Ниврянської сільської ради за 1991 1995 рр. на ім»я [PERSON], довідкою [PERSON] [PERSON] селищної ради №53 від 13.02.2017 року. Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). А отже, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на відповідній правовій основі набули право, кожен зокрема, на 1/5 частину будинковолодіння, розташованого по вул.Під Горою, 34 в с.Нивра Борщівського району Тернопілської області. Однак, у визначеному законом порядку, померла [PERSON], за життя, не оформила своє право власності на належну їй частину будинковолодіння. Рішенням 14 ї сесії 21 го скликання Ниврянської сільської ради від 22.10.1993 року, [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 85 га. З них 0, 25 га. для обслуговування житлового будинку та 0, 60 га. для ведення особистого підсобного господарства, що вбачається з копії даного рішення. Також судом встановлено, що на підставі рішення Ниврянської сільської ради від 05.04.2000 року № 71, 22.08.2000 року Ниврянською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1, 93 га, що розташована на території Ниврянської сільської ради, серія IV-ТР № 025819. Так, як вбачається з вищеописаних документів, ім»я та по батькові спадкодавця з невідомих причин писалося по різному, у одних [PERSON] у інших [PERSON], хоча згідно свідоцтва про смерть така значиться як [PERSON]. Судом встановлено, що окрім позивача, спадкоємцями за законом майна померлої [PERSON] є її дочки [PERSON] та [PERSON], які відмовилися від прийняття спадщини, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори. Інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли. Зазначене випливає з інформації Борщівської державної нотаріальної контори № 33/02-14 від 06.02.2017 року. Крім того, вказані обставини, також стверджені матеріалами спадкової справи № 150/2016 від 29 серпня 2016 року, відкритої щодо майна померлої [PERSON]. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 31 січня 2017 року, виготовленого КП «Борщівське районне бюро технічної інвентаризації», інвентаризаційна вартість будинковолодіння № 34 по вул. Під Горою в с.Нивра Борщівського району становить 179469 грн. Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №34-1903-99-61-8494/2-16 від 09.11.2016 року, виданого Відділом Держгеокадастру у Борщівському районі Тернопільської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1-93 га належної [PERSON] становить 29198, 46 грн. Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному обємі. Виходячи з наведеного вище, на підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України та

Outcome: approved