Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] в якій просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном малолітніх онуків: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] , [INFO] являється його донькою (актовий запис № 9081 від 12.12.1984 року. Відповідачка має трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (актовий запис N9 628 від 05.05.2005р.), [PERSON] , [INFO] (актовий запис N° 382 від 18.05.2010р.) та [PERSON] , [INFO] (актовий запис № 18 від 10.01.2012р.), батьками яких є різні чоловіки, з якими відповідач в шлюбі не перебувала (актові записи вчинені відповідно до ст.135 СК України). Позивач разом з дітьми зареєстровані в належному йому на праві приватної власності житловому будинку [ADDRESS] ,о підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 12.02.2020 року. Також за цією адресою зареєстрована відповідач [PERSON] . Відповідачка [PERSON] , народжуючи дітей, ніколи ними не цікавилася, їх вихованням не займалася, матеріальної підтримки не надавала. Вона ніколи ніде не працювала, вела розгульний, бродячій спосіб життя, зловживала спиртними напоями. В її житті було багато чоловіків, з якими вона підтримувала випадкові зв`язки і які становилися батьками її дітей. Вихованням кожної дитини та її утриманням з перших днів життя займалися позивач та його покійна дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . На даний час позивач не має відомостей щодо місця проживання відповідачки , вона не дзвонить, з позивачем та дітьми не спілкується ніяким чином, а тому, піклуючись про онуків, позивач прийшов до висновку про необхідність позбавити її батьківських прав та встановлення опіки над дітьми, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом . Позивач в судове засідання з`явився , позов підтримав, просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував . Відповідачка в судове засідання не з`явилась , про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Зі згоди позивача , суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Частиною 1 ст. 121 ЦПК України передбачено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачеві було надано більш ніж достатньо часу для надання відзиву на позовну заяву та для належного захисту своїх прав у передбачений чинним ЦПК України способом. Численні неявки відповідача до суду та ненадання відзиву на позовну заяву суд розцінює як небажання відповідача захищати свої права, що, в свою чергу, не може бути підставою для подальшого порушення розумних строків розгляду справи Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явилась, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, разом з висновком та поданням опіки та піклування Департаменту служб у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та призначення опікуна. Суд, вислухував позивача, вивчивши матеріали справи та встановивши відповідні їм обставини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] являється донькою [PERSON] (актовий запис № 9081 від 12.12.1984 року). Відповідачка [PERSON] має трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (актовий запис N9 628 від 05.05.2005р.), [PERSON] , [INFO] (актовий запис N° 382 від 18.05.2010р.) та [PERSON] , [INFO] (актовий запис № 18 від 10.01.2012р.), батьками яких є різні чоловіки, з якими відповідач в шлюбі не перебувала (актові записи вчинені відповідно до ст.135 СК України). Позивач [PERSON] , [INFO] разом з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані в належному йому на праві приватної власності житловому будинку [ADDRESS] . Також за цією адресою зареєстрована відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 12.02.2020 року. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] навчаються у КЗ «Харківська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів № 14 Харківської міської Ради», що підтверджується довідками відповідно №№ 36, 35, 34 від 10.2.2020 року Згідно довідки зазначеного учбового закладу від 11.02.2020р. № 9 66, мати дітей - [PERSON] «безвідповідально ставиться до навчання та виховання дітей, не цікавиться їх розвитком, байдужа до їх здоров`я, не піклується про матеріальне забезпечення своїх дітей. Протягом 2019/2020 навчального року жодного разу не з`явилася у заклад, не відвідувала батьківські збори, зв`язок із нею відсутній». Зі слів вихователів, відповідач упродовж навчання дітей ( [PERSON] навчається з 01.09.2011р.) не брала участі у вихованні дітей та не підтримувала зв`язок зі школою. Увесь цей час піклувалися про дітей дідусь та бабуся. Вони забезпечують дітей шкільним приладдям, одягом, взуттям, займаються всебічним розвитком дітей, слідкують за станом здоров`я онуків, обстежують у лікаря-педіатра. Відповідач за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується відповідним актом від 04.09.2020 року, складеним сусідами по вулиці. Поведінка відповідача іде всупереч інтересам дітей, оскільки вона свідчить про іі небажання бачитись з ними та займатися їх вихованням, а також свідчить про відсутність до них материнської любові та тепла. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначено у п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не приймає участі у житті дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належний догляд, утримання та виховання. Відповідач [PERSON] разом зі своїми дітьми не проживає, матеріально їх не забезпечує, станом здоров`я не цікавиться. Вихованням дітей повністю займається їх дідусь. Відтак, невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків та свідоме ухилення від їх виконання повністю знайшли своє підтвердження доказами в суді. Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Згідно з ч. 3 ст. 243 СК України опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до висновку № 567 від 17.11.2020 року та подання № 566 від 17.11.2020 року Департамент служб у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та встановлення опіки над ними, призначивши [PERSON] , [INFO] опікуном малолітніх онуків: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Виходячи із зазначених норм права і беручи до уваги ситуацію, яка склалася з матір`ю дітей , відсутності батька в їх житті, враховуючи наявні в матеріалах справи докази щодо здійснення повної опіки над [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] їх дідусем , суд вважає, що діти дійсно позбавлені батьківського піклування, і вважає необхідним призначити опікуна в особі їх дідуся [PERSON] , тобто позивача у справі. Обмеження для опікуна, які визначені ст. 64 ЦК України та ст. 212, 244 СК України, відносно нього відсутні. Діти проживають разом з ним , він забезпечує їх всіма належними умовами для розвитку та займається їх вихованням. При задоволенні позовних вимог суд також враховує, той факт, що діти повинні виховуватись в повноцінній родині, дідусь приділяє увагу їх вихованню, а оскільки їх біологічні батьки не виконують ці обов`язки, тому є всі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав. Відтак, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджено наданою квитанцією. Оскільки позов підлягає задоволенню, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved