Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів на дитину, в зв`язку зі зміною місця проживання дитини та стягнення аліментів з матері. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на таке. Рішенням Соснівського районного суд м. Черкаси від 18.05.2020 року з нього на користь [PERSON] \~ стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду, тобто з 16 січня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . З часу переїзду доньки на постійне проживання до нього, вона повністю перебуває на його утримані. В зв`язку з вищевказаним, та мотивуючи тим, що в період з 21.09.2020 року по день подачі позовної заяви до суду, неповнолітня донька сторін знаходиться на повному утриманні позивача, просить суд припинити стягнення аліментів за рішенням Соснівський районний суд м. Черкаси від 18.05.2020 року з нього на користь [PERSON] \~ на утримання неповнолітньої доньки- [PERSON] , [INFO] , в зв`язку зі зміною проживання місця дитини. Стягнути з [PERSON] \~ аліменти на його користь на утримання неповнолітньої дитини, доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполяв в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач пояснив, що з вересня 2020 відповідачка залишила доньку на його утримання та поїхала за кордон на невизначений термін. З цього часу донька знаходиться на його повному утриманні. Так як донька [PERSON] знаходиться на його утриманні, вказував на підставність позову та необхідність звільнення його від сплати аліментів. Відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Факт проживання доньки разом з позивачем підтверджується актом опитування сусідів від 04.11.2020 року та актом обстеження умов проживання неповнолітньої [PERSON] , за участі працівників навчального закладу, також довідкою про реєстрацію місця проживання. Представник відповідача адвокат Гричаненко О.М.\~в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Вказував, що відповідач відсутня тимчасово, має намір повернутися з-за кордону в Україну для подальшого вирішення питання щодо можливості виїзду дитини за кордон з матір`ю на постійне проживання. Вказував на те, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів, крім того, сторони неодноразово вирішували питання, пов`язані з вихованням доньки в складі комісії Органу опіки та піклування. Таким чином вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову і обставини, викладені в позові, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки тимчасова відсутність матері не створює підстав для припинення стягнення аліментів з батька. Вислухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину:\~ [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції 25 вересня 2012 року. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.05.2020 року з позивача [PERSON] на користь [PERSON] \~ стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду, тобто з 16 січня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи підтверджується факт реєстрації з 25.03.2020 року доньки [PERSON] з позивачем за адресою [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання неповнолітньої [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] від 06 листопада 2020 року, який складено комісією в складі заступника директора з навчально-виховної роботи Нянько О.В., соціального педагога школи Рибалки С.М., практичного психолога [PERSON] та класного керівника [PERSON] , підписаний директором [PERSON] встановлено що дитина проживає разом із батьком та знаходиться на його повному утриманні. Крім того, згідно акту опитування сусідів від 04.11.2020 року підтверджується факт постійного місця проживання доньки з позивачем та на знаходження на його утриманні за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до\~ч.ч.1,\~2\~Конвенції ООН\~про\~права дитини\~від 20\~листопада 1989\~року,\~яка ратифікованою\~ Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою\~статті 7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх\~можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі\~інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. За змістом\~Сімейного кодексу України ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину\~до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3\~ст. 181 СК України). За ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума\~яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2\~ст. 182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання\~аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати (ст. 191 СК). Способи захисту\~сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2\~ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до\~п.\~17\~Постанови №3Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. У відповідності до положень\~ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~Сімейному кодексі України; статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями\~ст. 273 СК України\~має на меті скасування їх присудження. Аналіз фактичних\~обставин справі\~і зібраних\~у справі\~доказів свідчить про те, що неповнолітня донька сторін [PERSON] з вересня 2020 року фактично проживає разом зі своїм батьком - позивачем [PERSON] за його зареєстрованим місцем проживанням, за адресою: [ADDRESS] . Доказів участі матері в утримання дитини з \~вересня 2020 року матеріали справи не містять. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на час ухвалення\~рішення Соснівським районним суд м. Черкаси від 18.05.2020 року неповнолітня дитина [PERSON] , дійсно проживала разом з матір`ю та знаходилася на її матеріальному утриманні. Проте, з \~вересня 2020 року неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] та перебуває на повному його утриманні, внаслідок чого останній набув право\~на отримання аліментів з відповідача. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Зважаючи на те, що з \~вересня 2020 року дитина фактично проживає разом з батьком за його зареєстрованим місцем проживанням, за адресою: [ADDRESS] ,\~що підтверджується відповідним актом обстеження умов проживання від 06.11.2020 року, актом опитування сусідів від 04.11.2020 року, в судовому засіданні встановлено, що дитина знаходиться на утриманні батька, тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, вказані обставини, з врахуванням загальних принципів регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, на думку суду, мають істотне значення і у відповідності до ч.2 ст.197, ст.181 СК України\~дають підстави для звільнення батька від сплати аліментів і для стягнення таких аліментів з матері дитини. На думку суду, звільнення батька, з яким проживає дитина, від обов`язку сплачувати аліменти на утримання цієї дитини на\~користь матері, відповідає інтересам дитини. Відсутність судового рішення про визначення місця проживання дитини не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів з матері, яка проживає окремо від дитини, враховуючи вимоги ч.2 ст. 29 ЦК України, згідно яких\~фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються\~законом. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача\~про припинення стягнення аліментів з батька на утримання неповнолітньої дитини в зв`язку зі зміною проживання дитини підлягають задоволенню з дня набрання рішенням законної сили. Також, вимоги позивача про стягнення аліментів з матері в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу)\~від дня пред`явлення позову\~підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно\~до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо\~сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь\~\~позивача понесені ним судові витрати, а саме: витрати по сплаті судового збору за вимоги про припинення стягнення аліментів в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved