Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся в суд з позовом до завідуючої Рахівською державною нотаріальною конторою [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та скасування постанови. Свої позовні вимоги мотивує тим, що10 лютого 1987 року помер його батько [PERSON], а 19 грудня 1997 року померла його мати [PERSON]. Після їх смерті відкрилася спадщина на все належне їм спадкове майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та прилеглою до нього земельною ділянкою площею 0,07 га., що розташовані в м.Рахів по вул. Шевченка №2, Закарпатської області. Після смерті батьків, а смае в 1997 році, він та його сестра [PERSON], звернулися до Рахівської ДНК, з проханням оформити за ними право на спадщину після померлих батьків, про те державний нотаріус [PERSON] тоді так і не оформила за ними право на спадщину за батьками. 09 січня 2004 року померла його сестра [PERSON], тому він вважає, що залишився єдиним спадкоємцем на спадкове майно, що залишилося після смерті батьків [PERSON] та [PERSON]. Як спадкоємець І-ї черги спадкування за законом, він 09.02.2016 року звернувся до Рахівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі такого правовстановлюючого документа йому було відмовлено . У встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини він не звернувся, у зв`язку з тривалим перебуванням на заробітках в Росії. До того ж йому невідомо було про те, що потрібно звертатися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Тому просив суд, винести рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON], на три місяці після набрання рішенням суду законної сили. Постанову №19 від 23.02.2016 року, винесену завідуючою Рахівською ДНК [PERSON] скасувати. Стягнути з відповідача в його користь матеріальну шкоду в сумі 1000 гривень як витрат що він поніс за оплату судового збору та виготовлення копій документів. Позивач, [PERSON] в судовому засіданні позоввні вимоги підтримав та показав суду, що після смерті батьків він залишився проживати в спадковому будинку №2, по вул. Шевченка в м.Рахові, та проживає в даному будинку і по сьогоднішній день. Спадкоємцями спадкового майна, житлового будинку разом з прилеглою земельною ділянкою, були він та його сестра [PERSON], яка померла в 2004 році, а також діти його покійного батька від першого шлюбу, а саме: [PERSON], що померла 02.01.2016 року, [PERSON], що померла 24.05.2000 року та [PERSON] що помер 16.02.2006 року. Тому, на даний час вважає себе єдиним спадкоємцем на житловий будинок №2, що по вул. Шевченка в м.Рахові разом з прилеглою земельною ділянкою, хоча не заперечує, що племінники живуть на другому пооверсі спадкового будинку. На підставі наведеного та покликаючись на доводи наведені в позовній заяві просить позов задовольнити. Відповідачка - [PERSON], будучи допитаною в попередніх судових засіданнях показала суду, що позовні вимоги позивача не визнає, оскільки її діями права позивача не порушені жодним чином. В даному випадку не має необхідності у наданні йому додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки така ним прийнята, так як він проживав в спадковому будинку на момент смерті спадкодавців та проживає в ньому по теперішій час. [PERSON] отримав від неї відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], не через пропуск строку на прийняття спадщини, а в зв`язку з неможливістю визначення кола спадкоємців, так як після смерті, 02 січня 2016 року, однієї з спадкоємців, [PERSON], яка за життя також була прописана в спадковому будинку, являлася донькою співвласника будинку [PERSON], відкрилася падщина та ще не встановлено коло спадкоємців. В даному випадку, [PERSON] не може претендували на цілу частину спадкового майна. Вважає позов надуманим та безпідставним. Просить відмовити у його задоволенні. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку. Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Судом встановлено, що 10 лютого 1987 року помер громадянин [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 11.02.1987 року, був зроблений відповідний актовий запис за № 13, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ 197947, видане відділом ЗАГСу м.Рахів. 19 грудня 1997 року моерла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №021785 від 20 грудня 1997 року. За життя, дані громадяни перебували в зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії І-АБ №102357 від 09 січня 1971 року. Після смерті гр. [PERSON] а згодом і [PERSON], відкрилася спадщина на спадкове майно, в тому числі і на житловий будинок №2 по вул. Шевченка в м.Рахові, Закарпатської області. Належність права власності на вище зазначений житловий будинок померлим [PERSON] та [PERSON], підтверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] в силу ст. 529 Цивільного Кодексу Української РСР в редакції 1963 року (що був чинний на момент відкриття спадщини), являється спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті громадян [PERSON] та [PERSON], оскільки являється їх сином, що стверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-ФМ №408783 від 19 липня 1925 року. Згідно з ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні не встановлено факту пропуску [PERSON] строку для подачі заяви для прийняття спадщини. Статтями 548 та 549 Цивільного Кодексу Української РСР в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З показів самого позивача та державного нотаріуса [PERSON], а також з довідки виконкому Рахівської міської ради № 797 від 07.04.2016 року, вбачається, що позивач вступив в управління та володіння спадковим майном, так як на час смерті спадкоємців і до теперішнього часу проживав в спадковому будинку, та користується прилеглою до нього земельною ділянкою, отже він фактично прийняв спадщину. Якщо в процесі розгляду судом справи про продовження строку для прийняття спадщини може бути встановлено, що спадкоємець вже прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття постійно проживав спільно із спадкодавцем і протягом строку, встановленого для її прийняття, не заявив про свою відмову від неї то питання про продовження строку є недоцільним через те, що спадкоємець уже реалізував належне йому право на прийняття спадщини, тобто вступив у спадкові правовідносини. Окрім того, постановою №19 від 23 лютого 2016 року державним нотаріусом Рахівської ДНК [PERSON], відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не у зв`язку з пропуском строку для подачі заяви для прийняття спадщини, а у зв`язку з неможливістю визначення кола спадкоємців. Відповідно до матеріалів справи, а також показів самого позивача, у померлого [PERSON], існували і ніші спадкоємці за законом, рідна сестра позивача [PERSON], що померла 09 січня 2004 року а також діти від іншого шлюбу [PERSON], що померла 02.01.2016 року, [PERSON], що померла 24.05.2000 року та [PERSON] що помер 16.02.2006 року. дане стверджується копіями свідоцтв про смерть,що додані до матеріалів справи. [PERSON], яка померла в січні 2016 року, також була прописана в спадковому будинку, а отже мала права на спадкування його частини. Стаття 1276 ЦК України, передбачає, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). На даний час не відомо коло спадкоємців після смерті [PERSON], а тому передчасно стверджувати що не існує майнового спору з приводу спадкового майна, а саме житлового будинку №2 що по вул. Шевчяенка в м.Рахові, Закарпатської області та прилеглої до нього земельної ділянки. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обставини , на які посилається позивач як на підставу позовних вимог не знайшли свого підтвердження, спадщина фактично ним прйнята, коло спадкоємців на спадкове майно до сьогоднішнього часу не визначено, що не виключає можливості існування майнового спору в подальшому, тому на думку суду підстав для скасування постанови нотаріуса та стягнення з нотаріуса матеріальної шкоди немає, отже, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed