Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних збитків, трьох відсотків річних за час прострочення виплати боргу. Позивач просить суд стягнути з відповідача грошову суму 59552 грн., яка складається з інфляційних збитків в розмірі 51100 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 8452 грн. В обґрунтування позову вказує що рішенням Київського районного суду м. Одеси 22.10.2012 року з відповідача на його користь було стягнуто борг за договором позики в розмірі 140876 грн. На виконання цього рішення йому був виданий виконавчий лист. Оскільки відповідач зобов'язання не виконує, то на підставі ч.2 ст.625 ЦК України він просить стягнути з останнього інфляційні збитки в розмірі 51100 грн., та три відсотки річних в розмірі 8452 грн. В судове засідання позивач не з'явився, від позивача надійшла письмова заява у якій позивач позов підтримує, та справу просить розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.(а.с.55-57, 89-90). Відповідач повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач направив до суду письмове заперечення на позов, у якому не визнає позовні вимоги. Судові повістки відповідачу направлялись за їх зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, але повернулись до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні рішенням Київського районного суду м. Одеси 22.10.2012 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] було стягнуто заборгованість за договором позики в розмірі 140876 грн., яка складається з суми боргу 110513 грн., 3 % річних 30243 грн., виплати по сплаті ІТЗ -120 грн. На виконання цього рішення суду був виданий виконавчий лист який знаходиться на виконанні у відділі державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києва. У ст.625 ЦК України, правила якої просить застосувати позивач встановлюється відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошові зобов'язання, відповідальність за які встановлена ст..625 ЦК України передбачають насамперед договірні правовідносини. Характер грошових зобов'язань, відповідальність за невиконання яких встановлена ст.625 ЦК України передбачає насамперед наявність договірних правовідносин. Таким чином припис ст.625 ЦК України застосовується до деліктних правовідносин, та не розповсюджується на грошові зобов'язання з приводу правовідносин з виконання рішення суду. Згідно рішення Київського районного суду м. Одеси 22.10.2012 року грошова сума стягнута з відповідача внаслідок неповернення ним боргу в розмірі 19500 доларів США. Оскільки індекс інфляції(індекс споживчих цін) це показник що характеризує динаміку загального рівня цін на товари, послуги які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, то норми ч.2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні. Правовідносини між сторонами встановились у рішенні суду з підстав стягнення боргу визначеного в іноземній валюті. Таким чином приписи ч.2 ст.625 ЦК України не можуть бути застосовані до правовідносин які складаються з своєчасного виконання рішення суду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed