Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач - [PERSON], звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 01 липня 2012 року відповідач звернувся до нього із проханням зайняти йому грошову суму в грошовому еквіваленті 8000 (вісім тисяч) доларів США, що склало 64 000 (шістдесят чотири тисячі) гривень 00 копійок. Він погодився та передав відповідачу вказану суму, про що отримав від нього розписку, в якій останній зобов'язався повернути зайняті кошти протягом шести місяців до 01 січня 2013 року. Строк виконання зобов'язань за розпискою від 01 липня 2012 року настав 01 січня 2013 року. Проте, в порушення взятих на себе зобов'язань, відповідач до теперішнього часу суму займу повернув не в повному обсязі, а саме прострочив зобов'язання на суму еквівалентну 2400 (дві тисячі чотириста) доларів США, що складає 19200 (дев'ятнадцять тисяч двісті) гривень 00 копійок. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 19200,00 грн., та судові витрати по справі. Позивач в судовому засіданні надав пояснення аналогічні тим, що містяться в позовній заяві, підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач, сповіщений належним чином про день та час розгляду справи шляхом направлення повіток з повідомленням, в судове засідання повторно не з'явився. Причини неявки суду не повідомив. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до розписки від 01.07.2012 року відповідач, [PERSON] позичив у позивача, [PERSON] грошові кошти, що в еквіваленті складають 8000,00 доларів США, та зобов'язався повернути в строк до 01.01.2013 року. Однак зобов'язання за договором позики, як зазначив позивач, відповідач виконав частково, про що свідчить наявність у позивача боргового документу. Сума боргу на момент розгляду справи складає 19200,00 грн., що не заперечується самим відповідачем по справі. Відповідно до ч.1, ч.2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти:…3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; Відповідно до ч.1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно ст.1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України «договір позики укладається у письмовій формі…». Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України «на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника…, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми…» Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти у такій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем в якості судових витрат було сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн., то суд вважає, що дані витрати підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 207-209, 509, 526, 530, 550, 551, 625, 1046-1049 ЦК України,

Outcome: approved