Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 105949,65 грн., завданої прийняттям закону, визнаного неконституційним. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з 30.12.2014 перебуває на обліку в Житомирському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, призначеної відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2020 № 2453-VI. Законом України №1166-VII «Про запобігання фінансової кризи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року було внесено зміни до Податкового кодексу України, та на підставі положень абзацу 1 підпункту 169.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України щомісячно утримувався з пенсії позивача податок з доходів фізичних осіб та податок у вигляду військового збору, у зв`язку з чим за період з 01.02.2015 по 26.02.2018 включно загальний розмір утриманого податку склав 105949,65 грн., з яких 97406,08 грн. податок з доходів фізичних осіб та 8543,57 грн. податок у вигляді військового збору. Рішенням Конституційного суду України від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018 положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, який передбачає оподаткування пенсій, визнано неконституційним та втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Тому позивач вважає, що внаслідок прийняття Верховною Радою України неконституційного закону щодо оподаткування пенсій, йому було заподіяно матеріальну шкоду у вигляді утримання податку з доходів фізичних осіб у розмірі 105949,65 грн. Згідно ч.3 ст.152 Конституції України матеріальна чи моральна шкода завдана фізичним особам актами і діями, що визнані неконституційними відшкодовується державою у встановленому порядку. З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позов в повному обсязі. Ухвалою суду від 31.01.2019 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками, судом направлялися за місцезнаходженням вказаним в позовній заяві. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити без участі його представника на підставі матеріалів справи, проти заочного рішення суду не заперечував. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 30.12.2014 перебуває на обліку в Житомирському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, призначеної відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2020 № 2453-VI. Законом України №1166-VII «Про запобігання фінансової кризи та створення передумов для економічного зростання в Україні», від 27.03.2014 року пункт 164.2 ст.164 Податкового кодексу України було доповнено підпунктом 169.2.19 наступного змісту: суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до Закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 02.06.2016 року підпункт 169.2.19 пункту 164.2 ст.164 передбачає, що суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до Закону) або щомісячного довічного грошового утримання отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із Законом, якщо розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. На підставі цих положень з пенсії позивача Житомирським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за період з 01.02.2015 по 26.02.2018 відраховувався податок з доходів громадян та податок у вигляді військового збору, загальний розмір утриманого податку склав 105949,65 грн, що підтверджується довідкою №12132/03.2 від 19.09.2018 Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про суму утриманого податку з доходів фізичних осіб та військового збору за період з 01.07.2014 по. 28.02.2018. Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 року №1-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України. Закони та інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку. За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1175 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. Незважаючи на ту обставину, що зміни, внесені до Податкового кодексу України Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» визнані неконституційними і втратили свою чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України №1-р/2018 від 27.02.2018 року, незаконне утримання коштів з пенсії позивача у зв`язку з дією вищевказаних норм мало місце з 01.02.2015 по 26.02.2018. Таким чином, позивач [PERSON] недоотримав належні йому виплати в розмірі 105949,65 грн. саме через дію неконституційної норми закону, тому і компенсація цих коштів повинна бути здійснена в порядку ст. 152 Конституції України, ст.ст. 22, 1175 ЦК України за рахунок коштів Державного бюджету України. Неконституційність закону, встановлена Конституційним Судом України, є підставою для застосування до держави, Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування наслідків, передбачених ст. 1175 ЦК України, оскільки регламентована цією нормою цивільно-правова відповідальність у вигляді відшкодування шкоди, заподіяної прийняттям нормативно-правових актів, визнаних незаконними, стосується також і випадків визнання неконституційними законів. Статтею 25 Бюджетного кодексу України передбачено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Відповідно до п.п.4, 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ №845 від 03.08.2011 року, визначена судом сума підлягає стягненню за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з відповідного рахунку органом Казначейства. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з Державного бюджету України на користь позивача [PERSON] шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України 105949,65 грн. шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1059,50 грн. в дохід держави.

Outcome: approved