Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму за Договором-заявою № 350697/3849/6-14 від 11 лютого 2014р. разом з сумою нарахованих за користування ним процентів у розмірі - 4973,19 доларів США, 3% річних в розмірі - 137 доларів США, суму пені, передбачену положеннями ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» в розмірі 49932,00 доларів США; суму за Договором-заявою № 300131/150497/1-14 від 18 грудня 2014р. разом з сумою нарахованих за користування ним процентів у розмірі -3693,05 доларів США, 3% річних в розмірі - 55 доларів США, суму суму пені, передбачену положеннями ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», в розмірі 20020,00 доларів США. Крім того, просив стягнути понесені збитки в розмірі 129673,00 грн. та моральну шкоду - в розмірі 190000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 11.02.2014року він уклав Договір-заяву № 350697/3849/6-14 з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», відповідно до якого він передав Банку, а Банк прийняв грошову суму в розмірі 11000,00 доларів США на строк 6 місяців з 11.02. 2014 р. По 11.08.2011 рю, зі сплатою 10,10 % річних. Крім того, 18.12.2014року уклав другий договір № 300131/15049/1-14 з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», відповідно до якого він передав Банку, а Банк прийняв грошову суму в розмірі 5000,00долларів США на строк з 18.12.2014 року по 18.01.2015 року, зі сплатою 10,00% річних. 12.08.2014 року та 16.02.2015 року він звернувся до Банку з наміром забрати вклади, проте відповіді не отримав.користування ним процентів. Після спливу строку договору, відповідач продовжує користуватися грошовими коштами, які повністю не повернуті, що порушує його права. Представник позивача до судового засідання не прибув, надав заяву про розглід справи за його відсутністю, заявлений позов підтримав та просив його задовольнити . Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд розглянув справу в порядку заочного провадження, на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11.02.2014 року [PERSON] уклав з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Начальника відділення № 15 Філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк» «Фінанси та Кредит» договір-заяву №350697/3849/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 місяців в іноземній валюті. За умовам якого [PERSON] вніс, а Банк прийняв грошові кошти у розмірі 11000,00 доларів США на строк з 11 лютого 2014 року по 11 серпня 2014 року та зобов'язався виплатити [PERSON] кошти за користування вкладом за ставкою 10,10 % річних (а.с. 8). 18.12.2014 року [PERSON] уклав з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Начальника відділення № 15 Філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк» «Фінанси та Кредит» договір-заяву № 300131/150497/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в іноземній валюті. За умовам якого [PERSON] вніс, а Банк прийняв грошові кошти у розмірі 5000,00 доларів США на строк з 18 грудня 2014 року по 18 січня 2015 року та зобов'язався виплатити [PERSON] кошти за користування вкладом за ставкою 10,00 % річних (а.с.13). Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках в банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно з ст.1074 ЦК України обмеження права клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Позивач звертався до Банку з вимогою повернути вклад за договорами про банківський строковий вклад від 11.02.2014 року та від 12.08.2014 року. З пояснень позивача вбачається, що відповідач повернув йому частину вкладів та проценти. На час пред'явлення позову до суду сума заборгованості за договором-заявою № 350697/3849/6-14 від 11.02.2014 року про банківський строковий вклад (депозит) становить - 4973,19 доларів США. За договором № 300131/150497/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) сума заборгованості становить - 3693,00 доларів США. Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, відповідно до наданого розрахунку 3% річних за договором-заявою № 350697/3849/6-14 від 11.02.2014року становить 137,00 доларів США, за договором-заявою № 300131/150497/1-14 від 18.12.20014 року - 55,00 доларів США, Таким чином, доводи позивача про повернення вкладу з нарахованими відсотками та 3% річних є обґрунтованими, знайшли своє повне підтвердження, в зв'язку з чим підлягають задоволенню. У пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ від 24 вересня 2014 року у справі №6-145цс 14 предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. Станом на 03.12.2015 року курс НБУ - (21.85 грн./долар США), отже заборгованості в сумі 1705.11 доларів США, станом на 22.09.2015 року за курсом НБУ (21.85 грн./долар США) складає 37 265 грн. (21. 85 грн./долар США * 1705.11 доларів США). Відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 ЦК України), на який розповсюджується Закон України «Про захист прав споживачів». Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача суми пені відповідно до розрахунку позивача в розмірі 49932,00 долара США та 20020,00 доларів США підлягають задоволенню. Правовідносини, що існують між сторонами, є зобов'язальними. У разі порушення зобов'язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК). Оскільки між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані норми ЦК України (ст.ст. 625, 1058-1074), що не передбачають такого виду відповідальності відповідача, як відшкодування моральної шкоди. Можливість відшкодування моральної шкоди у таких правовідносинах не виключається у випадку, якщо сторони передбачили таку відповідальність в укладеному договорі. Договори банківського вкладу від 11.02.2014 року та 18.12.2014 р. не містять умов, згідно з якими відповідач повинен відшкодовувати моральну шкоду. У зв'язку з цим, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 190000,00 грн. задоволенню не підлягають. Вимоги позивача про стягнення з відповідача понесені збитки в розмірі 129673,00 грн. є необгрунтованими. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, то суд вважає, що згідно вимог ст. 88 ч.3 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial