Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що 25.06.2018 року він уклав із відповідачкою [PERSON] договір позики, згідно з яким передав останній кошти у сумі 4100доларій США з умовою їх повернення до 01.01.2019 року. На підтвердження отримання від нього вищевказаної суми коштів [PERSON] власноручно написала розписку. Зазначає, що не зважаючи на досягнуту домовленість, [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконала, що в подальшому спричинило порушення його прав і виникнення збитків. Наголошує, що він неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг, проте [PERSON] постійно його уникає та ухиляється від повернення боргу. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з [PERSON] на його користь. суму основного боргу у розмірі 103038 грн. 33 коп. з урахуванням курсу долара США згідно з курсом Національного Банку України станом на 21.08.2019 року, стягнути з [PERSON] на його користь три відсотки річних з простроченої суми боргу, що складає 2066 грн. 77 коп., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати та витрати на правову допомогу. У судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, надавши суду письмову заяву, в якій просять суд розглянути справу без їх участі, свої позовні вимоги підтримують повністю, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час і місце розгляду справи була сповіщена належним чином, у встановленому законом порядку. Суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України. На підставі наявних у справі письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 25 червня 2018 року [PERSON] отримала від [PERSON] позику у розмірі 4100 (чотири тисячі сто) доларів США, яку зобов`язалася віддати до 01 січня 2019 року. Дана обставина підтверджується оригіналом письмової розписки від 25.06.2018 року (а.с. 08, 31). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору позики щодо його предмету, порядку і строку виконання, і даний договір відповідає вимогам чинного законодавства. Станом нам на 21.08.2019 року офіційний курс гривні щодо іноземних валют, встановлений Національним Банком України, становив - 2513,13 грн. за 100 доларів США (а.с.09). Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. ЄСПЛ у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13, вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно з ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та їх задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує положення ст. 141 ЦПК України, а саме, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved