overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 17 листопада 2007 року він зареєстрував з відповідачем шлюб, у якому [INFO] року народилася донька [PERSON]. З грудня 2014 року сімейні стосунки між ним та відповідачем припинені, сумісне господарство між ними не ведеться, відповідач з дитиною пішла від нього та почала жити окремо у своїх батьків. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату взаємного порозуміння, різні погляди на життя на протязі останнього року сумісного проживання, що призводило до постійних суперечок, які закінчувалися особистими образами, свідками яких іноді була їх дитина. З часу припинення шлюбно-сімейних стосунків жодних відносин між собою вони не підтримують. У вихованні та утриманні дитини він добровільно приймає участь та надає допомогу. Позивач вважає, що примирення та збереження їх шлюбу неможливе та таке, що суперечить його інтересам, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Сторони до судового засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач вказав, що він наполягає на позові, а відповідач - що вона визнає позов у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 17 листопада 2007 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 428, у якому [INFO] року народилася донька [PERSON], яка мешкає разом з відповідачем. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з грудня 2014 року. Зазначені факти встановлено на підставі свідоцтв про шлюб, про народження дитини, письмових заяв сторін (а.с.5, 6). Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався біля чотирьох місяців тому, примирення та збереження сім'ї сторони вважають неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, спір про майно відсутній, місце проживання дитини між сторонами узгоджено, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сім'ї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач висловила бажання не відновляти дошлюбне прізвище, вказавши це у своїй письмовій заяві. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 18.08.2012 року він зареєстрував з відповідачем шлюб, у якому вони прожили до червня 2014 року. З того часу вони мешкають окремо та не ведуть спільного господарства. Сімейне життя з відповідачем не склалося з причини несумісності характерів та різних поглядів на життєві цінності, внаслідок чого між ним та відповідачем виникали суперечки і сварки, їх сімейне життя складалося не найкращим чином. Вважаючи примирення з відповідачем, яка має своє особисте життя, неможливим, позивач просить суд розірвати з нею шлюб. Сторони до судового засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач вказав, що він наполягає на позові, а відповідач - що вона визнає позов у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 18 серпня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 340, що встановлено на підставі свідоцтва про шлюб (а.с.6). Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався рік тому, примирення та збереження сім'ї сторони вважають неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сім'ї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 18 липня 2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, у якому народилася донька [PERSON], [INFO]. З початку грудня до цього часу він мешкає за адресою: [ADDRESS], разом зі своїми батьками, весь цей час він з відповідачем не веде спільне господарство і шлюбні відносини з відповідачем не підтримує. Припиненню сімейних стосунків послужило те, що на протязі останніх кількох років між ними склалися нездоланні неприязні відносини через протиріччя характерів, постійних сварок, укорів, образ. У його взаєминах з відповідачем зникли повага, порозуміння, лишилося почуття глибокої образи, розчарування і втоми. Також він бажає зареєструвати шлюб з іншою особою. З цих обставин позивач вважає, що відновлення сім'ї та примирення з відповідачем неможливе та суперечить його інтересам, тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, уточнивши, що остаточно шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем були припинені 30 березня 2014 року. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, пояснивши, що остаточно сімейні стосунки з позивачем дійсно було припинено 30 березня 2014 року, що вона також будує стосунки з іншим чоловіком і не бажає зберігати сім,ю з позивачем, її прізвище після розірвання шлюбу просить залишити без змін. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 18 липня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 241, у якому [INFO] народилася донька [PERSON], яка мешкає разом з відповідачем. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили 30 березня 2014 року. Зазначені факти встановлено на підставі свідоцтв про шлюб, про народження дитини, довідок з місця проживання, пояснень сторін (а.с.10, 11, 12, 13). Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, обидва вважають примирення неможливим, підтримують стосунки з іншими особами, місце проживання дитини між сторонами узгоджено, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сім'ї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач висловила бажання не відновляти дошлюбне прізвище. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 21.01.2005 року він зареєстрував з відповідачем шлюб, у якому спільних дітей не має. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися у зв'язку з несумісністю характерів, різних поглядів на сімейне життя та відносини між подружжям. На цьому грунті в них виникали непорозуміння, які в подальшому переростали у сварки. У зв'язку з цим з липня 2015 року шлюбні стосунки та ведення сумісного господарства з відповідачем були припинені. Він пропонував відповідачу розірвати шлюб через відділ реєстрації актів цивільного стану, остання не заперечувала проти цього, проте у призначений день до відділу не з'являлася. З вказаних обставин позивач вказує, що таке сімейне життя його не влаштовує, вважає, що примирення з відповідачем неможливим, тому просить суд розірвати з нею шлюб. Сторони до судового засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач вказав, що він наполягає на позові, а відповідач - що вона визнає позов у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом на підставі свідоцтва про шлюб встановлено, що 21 січня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 12. З обставин, викладених у позовній заяві, які відповідачем не спростовані, випливає, що сторони шлюбно-сімейні стосунки остаточно припинили з липня 2015 року (а.с.4). Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався понад вісім місяців тому, примирення та збереження сім'ї сторони вважають неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сім'ї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у своїй письмовій заяві просила залишити її прізвище без змін. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 21.03.2014 року він зареєстрував з відповідачем шлюб, у якому 18.07.2014 року народилася донька Єлизавета. З 10.08.2014 року шлюбні відносини з відповідачем припинені у звязку з відсутністю між ними взаєморозуміння. З того часу вони проживають окремо, не спілкуються один з одним та не ведуть спільного господарства. З цих обставин позивач вважає, що відновлення сімї та примирення з відповідачем неможливе та суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав, пояснив, що останні півроку він співмешкає з іншою жінкою, примирятися і поновлювати стосунки з відповідачем не бажає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, пояснила, що шлюб розпався через те, що між нею та відповідачем втрачено почуття любові, за останні півроку вони жодного разу не спілкувалися, позивач навіть не інтересувався дитиною, на утримання якої з нього стягнуті аліменти. Вважає, що зберігати їх сімю немає сенсу. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 21 березня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 54, у якому 18 липня 2014 року народилася донька Єлизавета, яка проживає разом з відповідачем. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили у серпні 2014 року. Зазначені факти встановлено на підставі свідоцтв про шлюб, про народження дитини, пояснень сторін (а.с.3, 4). Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався більше року тому, примирення та збереження сімї сторони вважають неможливим, наполягають на розірванні шлюбу, спір про майно відсутній, місце проживання дитини між сторонами узгоджено, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сімї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Відповдіач у судовому засіданні заявила про своє бажання відновити дівоче прізвище, що є виключно її правом і не потребує згоди позивача чи будь-якої іншої особи, тому її клопотання слід задовольнити. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 21.06.2014 року він зареєстрував з відповідачем шлюб, в якому вони прожили до лютого 2015 року, після чого відповідач пішла від нього та вони почали жити окремо. Дітей від даного шлюбу немає. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини того, що протягом всього спільного проживання між ними було відсутнє порозуміння, виникали суперечки, які іноді закінчувались особистими образами. З цих підстав їх сумісне проживання та шлюбні відносини між ними фактично припинено, спільне господарство ними не ведеться. Позивач вважає одруження невдалим, примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, наполягаючи на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена відповідно до цивільно-процесуального кодексу шляхом оголошення у пресі. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 21 червня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 226, що встановлено на підставі свідоцтва про шлюб. Як випливає з пояснень позивача шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з лютого 2015 року, дітей у даному шлюбі не народилося (а.с.3). Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався біля року тому, примирення та збереження сімї позивач вважає неможливим, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сімї не відповідало б інтересам позивача, тому шлюб сторін підлягає розірванню. На підставі ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 23.01.2004 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, у відносинах з якою народилася донька [PERSON], [INFO]. На початку шлюбних відносин у нього з відповідачем були гарні стосунки, вони вели сумісне господарство. Починаючи з липня 2011 року між ними стали виникати непорозуміння на побутовому грунті. Відповідач намагалася не враховувати його особисту думку у повсякденному житті. З вересня-листопада 2014 року шлюбні відносини між ними зовсім погіршилися. Відповідач періодично уходила та не ночувала вдома, не пояснюючи причини її відсутності. На його неодноразові прохання припинити свою негативну поведінку відповідач реагувала формально і нічого не змінювала. У липні 2016 року відповідач, нічого не пояснюючи, пішла з дому. З цих обставин позивач вважає, що його сімя фактично розпалась, переконаний, що подальше збереження шлюбу з відповідачем неможливе, тому просить суд розірвати з відповідачем шлюб. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач вказав про те, що він наполягає на позові, що дитина на теперішній час проживає з матірю, проти чого він не заперечую, а відповідач вказала, що проти розірвання шлюбу вона не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 23 січня 2004 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 14, та є батьками [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з відповідачем, що встановлено на підставі свідоцтв про шлюб, про народження дитини. З обставин, викладених у позовній заяві, проти яких відповідач не заперечувала, випливає, що шлюбно-сімейні стосунки сторони остаточно припинили з липня 2016 року (а.с.11, 12). Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався, примирення та збереження сімї сторони вважають неможливим, наполягають на розірванні шлюбу, місце проживання дитини узгоджено, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сімї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Відповідач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 23.07.1993 року він зареєстрував з відповідачем шлюб, у якому спільних дітей не має. З липня 2014 року шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені, з того часу вони мешкають окремо та не ведуть сумісного господарства. Причиною припинення сімейних стосунків з відповідачем стали несумісність характерів та неповага один до одного, а також відсутність взаєморозуміння, у зв'язку з чим між ними відбувалися постійні сварки. З цих обставин позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам, тому просить суд розірвати з нею шлюб. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, наполягаючи на розірванні шлюбу, пояснив, що він намагався примиритися з відповідачем, до звернення до суду мав надію, що дружина повернеться до нього, але цього не відбулося, більш він ні на що не сподівається і не бажає поновлювати стосунки з відповідачем, оскільки все пройшло. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність та про свою згоду з позовними вимогами. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 23 липня 1993 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 291, що встановлено на підставі свідоцтва про шлюб. З обставин, викладених у позовній заяві, які відповідачем не спростовані, вбачається, що сторони шлюбно-сімейні стосунки остаточно припинили з липня 2014 року, дітей у шлюбі не мають (а.с.7). Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався більше півтора року тому, примирення та збереження сім'ї сторони вважають неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сім'ї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 24.04.2009 року він зареєстрував з відповідачем шлюб, у якому спільних дітей не має. Подружні відносини між ним та відповідачем не склалися у звязку з різними поглядами на життя, наслідками чого були постійні сварки між ними, тому він втратив до відповідача почуття любові та поваги. З 03.07.2016 року шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені, вони перестали вести сумісне господарство. На цей час він підтримує фактичні шлюбні відносини з іншою жінкою, з якою планує укласти шлюб та створити сімю. З цих обставин позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам, тому просить суд розірвати з нею шлюб. Позивач [PERSON] до суду не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність та про те, що він наполягає на позові. Відповідач [PERSON] також до суду не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 24 квітня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 88, що встановлено на підставі свідоцтва про шлюб. З обставин, викладених у позовній заяві, які відповідачем не спростовані, вбачається, що сторони шлюбно-сімейні стосунки остаточно припинили з липня 2016 року, дітей у шлюбі не мають (а.с.9). Формуючи свою правову позицію з приводу позовних вимог, суд керується принципом добровільності шлюбу, викладеним у ст.24 СК України, відповідно до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався, примирення та збереження сімї позивач вважає неможливим, бажає створити сімю з іншою жінкою та наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечує проти цього суду не надала, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сімї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Відповідач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved