Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що працював у відповідача з 06 вересня 2001 року по 28 лютого 2014 року, останнім часом на посаді інженера з охорони праці. Наказом директора товариства від 28 лютого 2014 року №10-к він був звільнений з посади інженера з охорони праці за скороченням посади за п.1 ст. 40 КЗпП України. У день звільнення йому не було виплачено усі належні при звільненні розрахункові кошти у загальній сумі 5 361 грн., що складаються з простроченої заробітної плати за період з 01.12.2013 року по 28.02.2014 року у сумі 3 124,73 грн., компенсації за невикористану відпустку в сумі 979,22 грн. та вихідної допомоги при звільнення в сумі 1257 грн. 05 коп.. Вищезазначену розрахункову суму суло виплачено пізніше, а саме 25.07.2014 року - 2160 грн. та 22.08.2014 року - 3201 грн., та лише після його звернення з відповідною заявою до органів прокуратури. Такі дії відповідача вважає незаконними та просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати належного йому розрахунку при звільненні за період з 01.03.2014 року по 22.08.2014 року у сумі 7096 гривень 25 копійок. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з тих же підстав. просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, не заперечує, що позивачу не було сплачено належних сум при звільненні, ці суми були виплачені пізніше, а саме: 25.07.2014 року та 22.08.2014 року. Розрахунок при звільненні не було виплачено, оскільки товариство не мало коштів для виплати заробітної плати. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положення ст. 116 КЗпП України визначають, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У порядку ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, відповідно до ст. 117 цього Кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У судовому засіданні встановлено, що позивач працював у відповідача з 06.09.2001 року. Наказом № 10-к від 28.02.2014 року був звільнений з посади інженера з охорони праці 28 лютого 2014 року у зв»язку зі скороченням його посади ( п.1 ст. 40 КЗпП України) ( а.с.3). Відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в день звільнення. Належну йому при звільненні розрахункову суму було виплачено 25.07.2014 року в розмірі 2160 грн. та 22.08.2014 року- 3201 грн. Вказані обставини підтверджуються листом прокуратури Святошинського району м.Києва від 22.08.2014 року № (1058) 285-14 та не заперечує представник відповідача у судовому засіданні. Пленум Верховного Суду України у п.п. 20,21,23 постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13 роз»яснив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв»язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі,- наступного дня після пред»явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідач порушив вимоги ст. 116 КЗпП України, станом на 28.02.2014 року заборгованість не виплатив, а тому має виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки за період з 01.03.2014 року по 22.08.2014 року. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Період затримки виплати розрахунку при звільненні становить 5 місяців 15 днів ( з 01.03.2014 року по 22.08.2014 року). Середньомісячна заробітна плата позивача, відповідно до даних довідки про заробітну плату [PERSON] від 28.02.2014 року ( а.с.4) становить 1210,88 грн. ( (1121,76 грн. + 1300 грн. : 2 = 1210,88 грн.). Середньоденна заробітна плата позивача становить 56,32 грн.(( 1121,76 грн.+1300 грн.) : 43 дні = 56 грн. 32 коп.. Середній заробіток позивача за весь час затримки розрахунку, з 01.03.2014 року по 22.08.2014 року, становить 6 899 грн. 20 коп.( ( 1201,88 грн. х 5 місяців) + 56,32 грн. х 15 днів= 6054,40 грн. + 844,80 грн. = 6899,20 грн..). Відповідач не довів відсутності своєї вини у затримці розрахунку при звільненні, тому відповідно до ч.1 ст. 117 КЗаП України повинен виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 6 899,20 грн.. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Стягненню з відповідача підлягає також судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., відповідно до ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved