Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (в ході розгляду справи змінила прізвище та ім.»я на [PERSON]), треті особи орган опіки та піклування виконкому Черкаської міської ради, відділ реєстрації актів цивільного стану по м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції про визнання батьківства. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з січня 2005 року з відповідачкою [PERSON] ( на той час [PERSON]В.) перебував у фактичних шлюбних відносинах. Проживали спільно в квартирі батьків позивача за адресою [ADDRESS] в м. Черкаси. Після того, як відповідачка завагітніла, вони переселились в квартиру її батьків № 68 по вул. Сєдова,65 в м. Черкаси, де проживали разом до грудня 2010 року. 21 грудня 2005 року [PERSON] народила від нього сина, якого назвали [PERSON]. При реєстрації народження дитини запис про батька в свідоцтві про народження зроблений зі слів матері з метою отримувати допомогу як матір-одиначка. Оскільки він , позивач [PERSON], є батьком дитини [PERSON], то просить постановити рішення, яким визнати його батьком [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] 25.12.2014 року уточнив свої позовні вимоги, які мотивує наступним. Предметом даного позову є визнання його батьківства щодо малолітнього [PERSON], [INFO]. Проте на даний час прізвище дитини змінене з [PERSON] на [PERSON], внесено відповідні зміни до актового запису про народження № 41 від 17.01.2006 року, про що свідчить лист відділу ДРАЦС по Придніпровському району м. Черкаси від 20.12.2014 року у відповідь на адвокатський запит. В зв»язку з цим позивач просив визнати, що він, [PERSON], народжений 07 червня 1974 року в м. Черкаси, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою [INFO], є батьком [PERSON] (раніше [PERSON]), який народився 21 грудня 2005 року (актовий запис про народження №41 від 17 січня 2006 року, здійснений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Черкаси, Черкаського міського управління юстиції). Позивач [PERSON] , його представник адвокат [PERSON] в судовому засідання позов підтримали, просили позов задовольнити, з підстав, вказаних в позовній заяві та уточненні до неї. Відповідач [PERSON], її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та просили в позові відмовити, так як відповідач, проживаючи спільно з позивачем мала статеві відносини з іншими чоловіками і [PERSON] не є сином позивача. Відповідачу самій достовірно не відомо хто є батьком дитини, однак вона впевнена, що позивач по справі не є батьком дитини. В подальшому відповідач в судове засідання не з»явилася без поважної причини. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси в судове засідання не з»явився, надіслав заяву по слухання справи у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін , їх представників , свідків [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON], [PERSON] JI.M.; [PERSON], [PERSON], [PERSON] дослідивши письмові докази справи, в результаті їх повного, об»єктивного та всебічного дослідження, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивач [PERSON], як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що з січня 2005 року з відповідачкою [PERSON] ( на той час [PERSON]В.) перебував у фактичних шлюбних відносинах. Проживали спільно в квартирі батьків позивача за адресою [ADDRESS] в м.Черкаси. Після того, як відповідачка завагітніла, вони переселились в квартиру її батьків № 68 по вул. Сєдова,65 в м. Черкаси, де проживали разом до грудня 2010 року. 21 грудня 2005 року [PERSON] народила від нього сина, якого назвали [PERSON]. Позивач був присутній на партнерських родах в пологовому будинку №1. При реєстрації народження дитини запис про батька в свідоцтві про народження зроблений зі слів матері з метою отримувати допомогу як одинока мати. Відповідно до ст. 128 СК України батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач та відповідач спільно проживали у фактичних шлюбних відносинах з січня 2005 року до грудня 2010 року. Дану обставину не заперечувала в судовому засіданні і відповідач. Згідно свідоцтва про народження серія І-СР №015206 [PERSON] народився 21 грудня 2005 року позивачка батьком дитини записаний [PERSON], мати [PERSON] . Згідно актового запису № 41 про народження [PERSON], [INFO], реєстрація проведена відповідно до ч. 1ст. 135 СК України. В графі «батько» зазначено, зі слів [PERSON] зазначено [PERSON]. Справа в провадженні суду знаходиться з 27.10.2011 року. Судом було постановлено заочне рішення від 15 квітня 20112 року про задоволення позову, яке ухвалою про перегляд заочного рішення від 06 серпня 2013 року скасовано. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 24 липня 2014 року вищевказане рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року вищевказане рішення та ухвалу скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд. Під час розгляду справи по суті відповідач змінила своє прізвище з «Бєрдова» на «Вронська», ім.»я з «Наталія» на «Анастасія» . Згідно актового запису про народження № 41 від 17.01.2006 року прізвище дитини змінене з «Бєрдов» на «Вронський». В ході розгляду справи по суті ухвалами від 11.07.20112 року , 10 січня 2014 року та 17 лютого 2015 року було призначено судово-медичні генетично-ідентифікаційні експертизи, для проведення яких відповідач жодного разу не з»явилася. Суд вважає, що неодноразове ухилення відповідача від проведення експертизи свідчить про те, що вона не бажає отримання висновків, які можуть засвідчити походження дитини. В листах Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №11/587 від 24.03.2015 року та №01/11/1234 від 08.07.2015 року вказано, що [PERSON] на 15 травня 2015 року 12.30 год. та 26 червня 2015 року 12.30 год. не з»явилася, а тому ухвала суду повернута без виконання. Доводи представника відповідача про те, що відповідач не з»явилася з сином для відбору крові , в зв»язку з хворобою , не можуть бути покладені в основу судового рішення, так як ні відповідачем, ні як представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів про поважні причини неявки для проведення експертизи (хворобу та ін.).. Суд вважає, що навіть , якщо відсутній такий висновок , по справі мається цілий ряд доказів, що свідчать про походження дитини. В історії розвитку [PERSON], [INFO], дитячого навчального закладу № 30 батьками зазначені: мати [PERSON] та батько [PERSON]. У довідці №30 від 13.11.2012 року, виданої вихователями [PERSON] та [PERSON] дитячого навчального закладу вказано про те, що за весь час перебування в ДНЗ №30 з 04.04.2008 року по 31.07.2012 року батько дитини [PERSON] приймав активну участь у вихованні дитини, постійно приводив до дитячого садка та своєчасно забирав дитину із дошкільного закладу. Батько також самостійно, своєчасно оплачував кошти за харчування , приймав активну участь у всіх заходах, які проводились у групі. На протязі останнього року ( з вересня 2011 року по липень 2012 року мати [PERSON] - [PERSON] жодного разу не з»являлася у дитячому садку). В ході розгляду справи по суті були допитані свідки [PERSON], яка пояснила, що [PERSON] називав [PERSON] батьком, був до нього дуже прихильний ; свідок [PERSON], пояснила, що [PERSON] навчається в її класі, до свята «Дня святого Валентина» [PERSON] зробив подарунок , як він пояснив «для тата», який передав [PERSON] Свідки [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]С підтвердили факт, що [PERSON] нині [PERSON], при спілкуванні не заперечувала, що відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON]. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що позивач не є батьком дитини, суд оцінює критично, так як [PERSON] ніяких достовірних даних не повідомила, а [PERSON] є матір»ю відповідачки. В ході розгляду справи по суті судом було досліджено фокартки, надані позивачем, де він зображений з дитиною, знаходиться в домашній обстановці на Новий рік, день народження дитини, на вулиці : біля церкви після хрещення, на пляжі біля р.Дніпро. Крім цього позивач надав суду фото , де зображені він, відповідачка та дитина на морі в м.Феодосія. Всі фото були пред»явлені свідкам, які ще раз підтвердили, що на фото зображені позивач та його син [PERSON]. Суд, аналізуючи вищевказані докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання батьківства підлягають до задоволення. Доводи представника відповідача про застосування строку позовної давності на підставі ч.3,4 ст.267 ЦК України не можуть стати підставою для відмови в позові (до вказаного клопотання представником додано лист Вищого Спеціалізованого суду України № 1-70/0/4-13 від 16.01.2013 року , в якому йдеться про застосування строку позовної давності по справах при вирішення спорів про кредитні правовідносини). Крім цього представник при зверненні з вищевказаним клопотанням посилається на норми ч.2 ст.129 СК України, згідно якої строк позовної давності встановлено один рік. Однак з такими доводами суд не погоджується, так як позивач звертається з позовом до суду по нормах ст. 128 СК України, а тому строк позовної давності не пропустив і підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності немає. На підставі викладеного та

Outcome: approved