Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради від 02.02.2000 року № 53 про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки, площею 0,0619 га, для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель по вул. Колективній, 30 м. Конотоп Сумської області; визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю від 12.12.2001 року, виданий виконавчим комітетом Конотопської міської ради на ім'я [PERSON], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1804; визнати недійсним та скасувати рішення Конотопської міської ради від 29.08.2012 року № 53, 23 сесії 06 скликання, в частині визнання за [PERSON] права власності на 4605/10000 частин земельної ділянки від загальної площі 0,1000 га, що становить 0,04605 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Колективній, 30 м. Конотопа Сумської області; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 534185 від 18.12.2012 року, виданий управлінням Держкомзему у м. Конотоп на ім'я [PERSON], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 591040001001972. Свої вимоги мотивує тим, що 16.04.2003 року він придбав у [PERSON] 69/100 частин будинку з господарсько-побутовими будівлями по вул. Колективній, 30 в м. Конотопі Сумської області. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці, площею 1548 кв.м. Інша 31/100 частина будинку належить на праві власності [PERSON] В травні 2017 року він вирішив пропорційно до належних йому 69/100 частин будинку приватизувати земельну ділянку для обслуговування будинку та господарських будівель та споруд і звернувся до виконавчого комітету Конотопської міської ради. 24.07.2017 року листом йому повідомлено, що рішення про передачу йому у власність земельної ділянки (її частини) по вул. Колективній, 30 в м. Конотопі не приймалося. Також цього дня він дізнався, що на підставі рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради від 02.0.2000 року № 53 передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0619 га для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель по вул. Колективній, 30 м. Конотоп та 12.12.2001 року останній отримав Державний акт IV-СМ № 023910 на право приватної власності на землю по вул. Колективній, 30 м. Конотоп, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1804. Але в даному Державному акті безпідставно зазначено про передачу [PERSON] 0,0921 га, а не 0,0619 га, як вказано в рішенні виконавчого комітету. Водночас, на момент ухвалення вищевказаного рішення та виготовлення Державного акту, згідно даних Конотопського МБТІ, домоволодіння № 30 по вул. Колективній в м. Конотопі Сумської області належало на праві спільної часткової власності двом особам, а саме: [PERSON] - 3/5 частин будинку з відповідними надвірними будівлями на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Конотопською державною нотаріальною конторою 28.07.1987 року за № 2889 та [PERSON] - 2/5 частин будинку з відповідними надвірними будівлями на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Українською товарною біржею 17.08.1999 року № 59780. Таким чином [PERSON] незаконного передано 0,0921 га земельної ділянки, оскільки на момент передачі [PERSON] у власність земельної ділянки, він володів лише 2/5 частинами будинку, а 3/5 частини будинку з відповідними надвірними будівлями належали [PERSON] та які на даний час перебувають у його власності. Крім того, отримавши 24.07.2017 року витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку у відділі у Конотопському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області він дізнався, що земельна ділянка (кадастровий номер 5910400000:127:0036) під належними йому 69/100 частин будинку з відповідними надвірними будівлями незаконно перейшла у власність [PERSON] та [PERSON] ( спадщина після померлого [PERSON]М.), чим порушено його право на приватизацію належної йому частки земельної ділянки, пропорційно його частки нерухомого майна. Також, ознайомившись з актом про встановлення та закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі межових знаків на довгострокове зберігання [PERSON] по вул. Колективній, 30 (без дати) він виявив, що підпис та почерк, яким виконано його прізвище, ім'я та по батькові, виконані не ним. У зв'язку з цим він звернувся з заявою про вчинення кримінального правопорушення до Конотопського ВП ГУНП в Сумській області, яка внесена 10.08.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1201720008001104 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. На підставі вищевикладеного, звернувся до суду з вказаною позовної заявою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні за закінченням строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Відповідач: виконавчий комітет Конотопської міської ради в судове засідання не з'явився, надали заяву, в якій просять справу розглядати без участі їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуду суду ( а.с. 59). Представник відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Сумській області по довіреності [PERSON] в судове засіданні не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, проти позову не заперечує ( а.с. 57, 58). Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ міст, районів та областей. [PERSON] копії договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 16.04.2003 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив 69/100 частин житлового будинку № 30 з відповідними надвірними будівлями, що знаходиться в м. Конотопі Сумської області, по вул. Колективній та розташований на земельній ділянці розміром 1548 кв.м. ( а.с. 6). Вказаний договір зареєстровано 02.06.2003 року КП Конотопське МБТІ ( а.с. 6 зв.) та 07.03.2003 року виготовлено технічний паспорт ( а.с. 7-10). Відповідно до листа виконавчого комітету Конотопської міської ради № 01-14/856 від 24.07.2017 року рішень виконкому міської ради з питання передачі [PERSON] у власність земельної ділянки ( її частини) по вул. Колективній, 30 під індивідуальним житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами ( їх частиною) не приймалось ( а.с. 11). З довідки КП Конотопське МБТІ № 919 від 10.08.2017 року вбачається, що право власності на житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями, який розташований по вул. Колективній № 30 у м. Конотопі станом на 02.02.2000 року та 12.12.2001 року було зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності за [PERSON] - 3/5 частини на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Конотопською державною нотаріальною конторою 28.07.1987 року за № р.2889; [PERSON] - 2/5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Конотопською держнотконторою 21.07.1997 року р. № 2416. На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Українською товарною біржею 17.08.1999 року р.№ 59780 право власності на 2/5 частин від [PERSON] перейшло [PERSON] ( а.с. 32, 33, 34-35). Відповідно до Архівного витягу рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради від 02.02.2000 року № 53 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків та господарських будівель ( присадибні ділянки), площею 0,0619 га по вул. Колективній, 30 ( а.с. 37). З копії Державного акту на право приватної власності на землю IV-СМ № 023910 від 12.12.2001 року вбачається, що він виданий виконавчим комітетом Конотопської міської ради [PERSON] у тому, що йому на підставі рішення виконкому Конотопської міської ради від 02.02.2000 року № 53 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0921 га, яка розташована в м. Конотоп по вул. Колективна, 30 для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1804 ( а.с. 16, 40). Відповідно до Архівного витягу рішенням Конотопської міської ради від 29.08.2012 року № 53, 23 сесії 6 скликання Про затвердження площ та надання земельних ділянок громадянам згідно з виготовленою землевпорядною документацією на підставі розробленої технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки та в зв'язку з виготовленням Державних актів на право власності на земельні ділянки визнано за власниками уточнені площі ділянок, а саме: по вул. Колективній, 30 за [PERSON] 4605/10000 частин земельної ділянки від загальної площі 0,1000 га, що становить 0,04605 ( а.с. 38). З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯМ № 534185, виданого 18.12.2012 року на підставі рішення Конотопської міської ради від 29.08.2012 року, 23 сесія 06 скликання вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,1000 га, яка розташована по вул. Колективній, 30 в м. Конотопі Сумської області, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; кадастровий номер 5910400000:127:0036 ( а.с. 41). Відповідно до [PERSON] проведено в натурі встановлення меж земельної ділянки наданої [PERSON] по вул. Колективній, 30. Акт складено в присутності землекористувача [PERSON] та суміжних землекористувачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], наявні їхні підписи ( а.с. 43). [PERSON] про встановлення та погодження в натурі меж земельної ділянки № 30 по вул. Колективній м. Конотоп Сумської області та передачі межових знаків на довгострокове зберігання від 26.05.2010 року проведено в натурі встановлення меж земельної ділянки наданої № 30 по вул. Колективній. Акт складено в присутності землекористувача [PERSON] та суміжних землекористувачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] наявні їхні підписи ( а.с. 76). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.07.2017 року вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право власності на 4605/10000 частин земельної ділянки, площею 0,1000 га, яка розташована по вул. Колективній, 30 в м. Конотопі Сумської області на підставі Державного акту від 18.12.2012 року ЯМ № 534185 ( а.с. 12-13). У ст. 30 Земельного Кодексу України 1990 року передбачено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. Як зазначено у ст. 42 Земельного кодексу України 1990 року, громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Дані вимоги зазначені і в ст.ст. 113, 118 Цивільного кодексу Української РСР 1963 \~року, володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом. А також в ст.ст. 90, 91 Земельного кодексу Української РСР 1970 року зазначено, що особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок ( в редакції на час придбання 28.07.1987 року [PERSON] 3/5 частин будинку з відповідними надвірними будівлями). Відповідно ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України (2001 року) право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Поняття земельної ділянки як обєкта права власності визначено у ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Нормами ч. 2 ст. 6, ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України ( 1990 року) передбачалося набуття громадянами права власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину \~та виникнення права власності після встановлення меж земельної ділянки в натурі і одержання державного акта про право власності на землю. Аналогічними за змістом нормами ст. 81 Земельного кодексу України також передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини. \~ На відміну від норми ст. 30 Земельного кодексу Української РСР (1990 року), яка в імперативній формі передбачала автоматичний перехід права власності на земельну ділянку у разі переходу права власності на будівлю і споруду, ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час укладення Позивачем договору купівлі - продажу 61/100 частини житлового будинку - 16.04.2003 ) визначила, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди. Перехід права користування земельної ділянки при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, також визначається на підставі договору (ч.2 ст.120 Земельного кодексу України). Разом з тим, при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об'єкт нерухомості, слід враховувати наступне. Частина 4 ст.120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Аналіз змісту норм ст. 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч. 4 ст.120 Земельного кодексу України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Разом з тим, відповідач [PERSON] просить відмовити в задоволенні позовних вимог за закінченням строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. А відповідно до ст. 257 ЦК України \~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Водночас, судом встановлено, що правовстановлюючий документ на право власності на землю по вул. Колективній, 30 в м. Конотопі Сумської області співвласник ( [PERSON]М.) отримав 12.12.2001 року, а вже після цього 16.04.2003 року позивач придбав у [PERSON] 69/100 частин житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями по вул. Колективній, 30 в м. Конотопі Сумської області. Крім того, встановлення та погодження в натурі меж земельної ділянки № 30 по вул. Колективній м. Конотоп Сумської області та передача межових знаків на довгострокове зберігання відбулося за відома позивача 26.05.2010 року. Таким чином саме з цього часу слід рахувати строк позовної давності, який сплив 26.05.2013 року, а позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права лише 15.08.2017 року, тобто після його спливу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed