Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права на спадщину з тих підстав, що як стверджує 12.07.2015 року померла його тітка [PERSON] Він являється спадкоємцем за зповітом. Відповідно до заповіту [PERSON] заповіла йому земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 992609 та майновий пай згідно сертифіката серії ВІ ІІ № 024359. Згодом 15.07.2008 року в заміну зазначеного сертифіату про парво на земельну частку (пай) [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 961160 на право власності на земельну ділянку, розміром 1,9320 га, розташовану на території Голдашівської сільської ради. Але в силу юридичної необізнаності [PERSON] не внесла відповідні зміни в заповіт, хоча не відмінила його, вважаючи, що земельна частка (пай) і земельна ділянка є одним і тим же об'єктом. З тієї причини, що в заповіті заповідач посилається не на державний акт, а на сертифікат, приватним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті 12.07.2015 року [PERSON] право на спадщину, що складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,9320 га, розташованої на території Голдашівської сільської ради, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 961160. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, позов підтримує. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов визнає. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.07.2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 427204. В силу ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Судом встановлено, і це підтверджується письмовими доказами у справі, що [PERSON] розпорядилася своїм майном на випадок своєї смерті, склавши заповіт. Відповідно до заповіту, складеного 14.03.2008 року, та посвідченого секретарем Голдашівської сільської ради Бершадського району, [PERSON] заповіла своєму племінникові [PERSON] земельну частку (пай) згідно сертифіката РН № 992609, виданого Бершадською РДА 06.08.2002 року та майновий пай згідно сертифіката ВІ ІІ № 024359, виданого Голдашівською сільською радою. Судом встановлено, що на підставі вищезазначеного сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 992609 на ім'я [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 961160, що підтверджується довідкою Відділу Держгеокадастру у Бершадському районі № 1150 від 17.09.2015 року. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] відмовлено позивачеві [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв'язку з тим, що згідно заповіту спадкодавиця заповіла свій сертифікат на право на земельну частку (пай), а у 2008 році замість сертифікату їй був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку і заповіт, складений [PERSON] за життя не поширюється на вищевказаний державний акт. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 992609, зазначеного в її заповіті, було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 961160, однак [PERSON] не внесла відповідні зміни у свій заповіт. А отже суд приходить до висновку, що зазначені перешкоди можуть бути усунуті в ході судового розгляду, оскільки вони перешкоджають спадкоємцеві оформити своє право на спадщину у встановленому законом порядку. Крім того, вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги позицію відповідача, який подав до суду заяву про визнання позову. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 392, 1222, 1223, 1225, 1268, 1269, ЦК України,

Outcome: approved