Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживачів, про визнання договору недійсним та стягнення авансу. В обґрунтування позову вказано, що 12.05.2014 року уклав договір лізингу, сплатив авансовий внесок у розмірі 7 290,00 грн., але умови договору лізингодавець не виконав, і тому за заявою позивача договір розірвано. Просить суд визнати договір лізингу недійсним, так як його умови суперечить закону та засадам справедливості та просить повернути йому сплачену суму авансу. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просив задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини вказані у позові. Відповідач ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» у судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином в установленому законом порядку про слухання справи. Суд, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача у порядку ст.169 ЦПК України. До суду надано заперечення проти позовних вимог де відповідач просить суд відмовити в задоволені позову. В судовому засіданні встановлено, що 12.05. 2014 року, позивач [PERSON] звернувся до представників «Лізингової Компанії «Автофінанс», з пропозицією укласти договір фінансового лізингу. До укладання договору фінансового лізингу, позивачу співробітнику «Лізингової компанії «Автофінанс» пояснили, про необхідність сплати ним 10% від вартості Предмета лізингу - автомобілю, то протягом трьох днів йому нададуть автомобіль, інші платежі будуть оплачуватися за встановленим графіком. 12.05.2014 року було укладено договір фінансового лізингу №009714 від 12.05.2014 року, між позивачем - [PERSON] і ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс». Предметом фінансового лізингу є автомобіль марки «Geely СК -2» (а.с.7-13). На виконання умов договору позивачем сплачено 10% від вартості Предмета лізингу, тобто 7290, 00 гривень (а.с.14,15, 70). Статтею 806 ч. 2 ЦК України - до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю - продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлене законом. Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що договір укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві, обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що спірний договір укладено з додержанням вимог закону та відсутні підстави для визнання договору недійсним у відповідності до ст. 215 ЦК України, так як позивачем не надано належних доказів на підтвердження вказаної позовної вимоги. Відповідно до повідомлення (а.с.71) вказаний спірній договір розірвано з 16.06.2014 року, але сума авансового платежу позивачу не повернута, і тому вона підлягає стягненню на користь позивача. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial