Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про стягнення моральної шкоди у сумі 30000 гривень з [PERSON], мотивую тим, що 06.04.2010р. між ним та відповідачем була укладена угода, згідно якої відповідач зобовязався знайти йому адвоката для надання йому якісних адвокатських послуг. Згідно суттєвих умов вищевказаного договору, відповідач зобовязався відшкодувати йому моральну шкоду у разі, якщо знайдений відповідачем адвокат надасть йому не якісні адвокатські послуги. 10.04.2010р. між ним та адвокатом [PERSON], якого йому знайшов і порекомендував [PERSON], був укладений договір про надання правової допомоги, відповідно до якого він сплатив адвокату [PERSON] 24000 гривень, але адвокат [PERSON] відмовився надати йому квитанцію про сплату вищевказаної суми, а надав квитанцію на суму 10048 гривень, та пообіцяв, що другу квитанцію на суму 13952 гривні надасть пізніше, та у 2011 році видав її. Адвокат [PERSON] взагалі не виконав свої зобовязання по вищевказаному договору про надання йому правової допомоги, у звязку з чим він попросив адвоката [PERSON] повернути йому вищевказаний гонорар, та адвокат відмовився. На підставі істотних умов між ним та відповідачем, за неякісні адвокатські послуги з боку адвоката, якого йому порекомендував відповідач, крім адвоката [PERSON], відповідач також повинен відшкодувати йому спричинену вищевказану моральну шкоду. В судовому засіданні позивач [PERSON]С просив задовольнити позовні вимоги, мотивуючи тим, що він розповідає правду, та ніколи не обманював, про що свідчать висновки за результатами дослідження із застосуванням поліграфа. Відповідач та свідки кажуть неправду, але він це нічим не може підтвердити, а лише результатом дослідження поліграфа про те, що він каже правду. Відповідач [PERSON] надав до суду заперечення проти позову про стягнення моральної шкоди, просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON], мотивуючи тим, що в позовній заяві жодним чином не йдеться про те, в чому саме складається його вина в завданій йому моральній шкоді; які саме протиправні дії з його боку призвели до завдання позивачу моральної шкоди; ніяких договорів, зокрема про пошук адвоката для надання якісних адвокатських послуг, а ні в усній, а ні в письмовій формі між ним та позивачем не укладалось; позивачем не надано жодних доказів на підтвердження укладення між ним та позивачем [PERSON] угоди в письмовій формі, у звязку з чим підстав для звернення до суду з позовом про стягнення моральної шкоди у нього не має. Також, мотивував тим, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки ще 10 березня 2011 року позивач дізнався про те, що його права, як він вважає, були порушені, а до суду з позовом до нього звернувся лише 17.11.2014р., тобто після спливу трирічного строку для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримав заперечення проти позову про стягнення моральної шкоди, просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON], мотивуючи тим, що в Постанові Верховного Суду України від 09.11.2016р. визначено, що спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках., передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію ЗУ «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Позивач керується ст. 1167 ЦК України, яка на спірні правовідносини не поширюється, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] знає, [PERSON] є його колишнім клієнтом, перебувають у нейтральних відносинах. На початку квітня 2010 року до нього звернувся [PERSON], який привів до нього [PERSON], та пояснив, що останній потребує юридичної допомоги у вирішенні питання щодо поділу квартири із дружиною. Вони із [PERSON] склали план дій, уклали та підписали договір, обговорили суму гонорару, та домовились, що на днях [PERSON] сплатить розмір гонорару у сумі 24000 гривень. Перший раз останній сплатив суму трохи більшу за 10000 гривень, та він почав виконувати зобовязання за договором, а саме подав до суду 3 позовні заяви, іншу частину гонорару він сплатив потім. Через рік [PERSON] почав предявляти йому претензії, що його не влаштовує такий розклад подій. 07 квітня 2011 року [PERSON] звернувся з позовом до суду, з вимогою про стягнення суми гонорару, після чого було винесено 3 рішення суду та [PERSON] відмовлено у позові. Копію позовної заяви він отримав від [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] до цього знав, [PERSON] його брат. На той час він працював з [PERSON], яка знала дружину [PERSON] Ларису, вони поспілкувалися, та він із [PERSON] поїхали до [PERSON]. Брат почав розмовляти з [PERSON], але про що, він не знає. [PERSON] до нього в офіс на пр. Суворова в 2010 році не приходив, оскільки, коли була ця ситуація, він ще не орендував там офіс. Він не був присутнім, коли [PERSON] обіцяв відшкодувати моральну шкоду. Йому нічого не відомо про домовленість його брата [PERSON] з [PERSON] з приводу [PERSON], та йому не відомо хто кому передавав гроші. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позов не визнає. У його брата [PERSON] є агентство нерухомості, та [PERSON] звертався до нього з приводу проблем з квартирою. Він сказав, що у нього є знайомий адвокат, який йому допомагав, та запропонував йому познайомитися із Пауном. [PERSON] деякий час думав, з приводу того, чи брати Пауна в якості адвоката, та згодом із Пауном домовились, уклали договір, та йому здається, що [PERSON] сплатив Пауну 1000 доларів США. Більш нічого йому не відомо. Ніяких грошей від Пауна він не брав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] бачив один раз, а з [PERSON] товаришують з дитинства, та йому було відомо про проблеми [PERSON]. Зі слів [PERSON] йому відомо, що [PERSON] познайомив його з Пауном, та був посередником при вирішенні судових питань. У присутності [PERSON], [PERSON] передав 3000 доларів США [PERSON], для вирішення ним питання, повязаного з квартирою. Через деякий час в суді почали закриватися провадження по справах, про що [PERSON] заяв ніяких не писав, аудіозапис не зберігався в таких випадках, та взагалі адвокатом не було вирішено жодного питання, через що виникло питання про повернення Пауном грошей. [PERSON] відмовився повернути гроші, мовлячи, що він ніяких грошей не отримував. А особисто він бачив, як [PERSON] зустрічався з [PERSON] та [PERSON], та [PERSON] казав, що Паун брав 2000 доларів США. Потім [PERSON] визнав той факт, що [PERSON] передавав [PERSON] 3000 доларів США, та сказав, аби [PERSON] вимагав повернення грошей у Пауна. Ніяких грошей [PERSON] [PERSON] не передавав. Згодом зясувалося, що 2000 доларів з 3000 доларів забрали [PERSON] та [PERSON]. Є розписка про передачу грошей, з підписом та печаткою. Раніше не казав про посередника [PERSON], оскільки це питання ніхто не ставив. В чому виражалися гарантії [PERSON] йому не відомо, він присутнім при їхній розмові з [PERSON] не був. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] знає давно, а [PERSON] наразі впізнала. Півтора місяці потому до неї підійшов [PERSON], та сказав, що вона має давати показання проти [PERSON]. По суті справи пояснила, що знала дружину [PERSON] Ларису, яка розповіла їй, що у [PERSON] проблеми з нерухомістю, та попросила знайти адвоката. Вона познайомила Ларису з [PERSON]. Які документи надавались та суть справи їй не відома, та про що йшла мова вона не знає. Коли вона їх знайомила [PERSON] не було, був [PERSON], Лариса та [PERSON]. Анатолія знала, оскільки деякий час вони разом знімали офіс, а [PERSON] не знала. В 2010 році вона знімала офіс там, де розташована «Лисичка» - на перехресті двох проспектів в м. Ізмаїлі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, за загальним правилом\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до положень п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до правової позиції, яка висловлена ВСУ в постанові від 09.11.2016р. у справі 6-1575цс16, спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію ЗУ «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Правила ст. 1167 ЦК України не поширюється на спірні правовідносини, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, в позовній заяві, поданій до суду позивачем [PERSON], жодним чином не йдеться про те, в чому саме полягає вина [PERSON] в завданій йому моральній шкоді; які саме протиправні дії з його боку призвели до завданні позивачу моральної шкоди; ніяких договорів, зокрема про пошук адвоката для надання якісних адвокатських послуг, а ні в усній, а ні в письмовій формі між сторонами не укладалось; позивачем не надано жодних доказів на підтвердження укладення між ним та відповідачем [PERSON] угоди в письмовій формі. Також, як вбачається з матеріалів справи, позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки ще 10 березня 2011 року позивач дізнався про те, що його права, як він вважає, були порушені, а до суду з позовом до нього звернувся лише 17.11.2014р., тобто після спливу трирічного строку для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Заяву про відновлення строку позовної давності [PERSON] не надавав, та в судовому засіданні не просив відновити строк позовної давності. В судових засіданнях позивачем не доведено, що моральна шкода заподіяна саме протиправними діями відповідача, жодними доказами по справі не підтверджується наявність моральної шкоди, адже позивач не надавав жодних відповідних письмових доказів, та свідки, які були допитані під час судового розгляду, також не підтвердили заподіяння відповідачем моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed