Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 9000 від 05.09.2019 р. про зареєстрованих у житловому приміщенні, виданою Сектором реєстрації Енергодарської міської ради в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , його донька - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З відповідачем [PERSON] у них 03.09.2011 року був укладений шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 296. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 25.02.2019 року шлюб між ними був розірваний. 26.07.2018 року відповідач [PERSON] добровільно пішла з дому забравши всі свої особисті речі та по теперішній час в вищезазначеній квартирі не проживає. Просить усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 10.09.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.15). Ухвалою суду від 21.11.2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с.27). Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.44). Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлялася за адресою за реєстрації та фактичного проживання у встановленому законом порядку, проте до суду повернулися поштові конверти з відповідними відмітками «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 23,37,47). Представник третьої особи- Сектора реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.40). Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надано, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі - продажу квартири від 13.09.2005 року. Згідно довідки № 1788/01-23-12 від 10.09.2019 року, виданої Сектором реєстрації Енергодарської міської ради, відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою у вищевказаній квартирі (а.с.18). Однак, з липня 2018 року відповідач припинила проживати за місцем своєї реєстрації, що перешкоджає позивачу в повній мірі реалізувати право на користування квартирою. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Згідно із вимогами ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. В Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Відповідно до статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов`язки, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання. Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю- це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 319, ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом Згідно ст. 383 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усік суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вилогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В матеріалах цивільної справи достатньо доказів, які підтверджують те, що відповідач спірною квартирою не користуються та вселятися до неї наміру не має, за місцем реєстрації відповідач не з`являється протягом тривалого часу, але залишається зареєстрованою у спірній квартирі, що спричиняє позивачу перешкоди у користуванні належною йому квартирою та порушує його права власника, що має істотне значення, позивач є єдиним власником квартири. Враховуючи фактичні обставини справи, іншого способу захисту прав позивача окрім судового, немає. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475\\97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, слід звертати увагу, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім`ї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормами ЖК УРСР та ЦК (статтями 71,72,156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК). Дослідивши матеріали справи та враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги обґрунтовані, оскільки підтверджуються наданими доказами, та підлягають задоволенню. На підстав вищевикладеного,

Outcome: approved