Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS] загальною площею 67,90 кв.м, житловою площею 40.10 кв.м та змінити частку [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS] загальною площею 67,90 кв.м, житловою площею 40.10 кв.м. Позов мотивує тим, що з 17 липня 1999 року він перебуває в шлюбі з відповідачкою, від якого мають двоє неповнолітніх дітей. В період шлюбу 02 грудня 2005 року за спільні кошти вони придбали нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] загальною площею 67,90 кв.м, житловою площею 40.10 кв.м., яка є спільною сумісною власністю та підлягає поділу на частки, які за своєю природою є рівними. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак направив до суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Будучи присутнім у попередньому судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні позивач також пояснив суду про те, що він проживає у придбаній під час шлюбу квартирі разом з дружиною та дітьми. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак в матеріалах справи є її заява про розгляд справи в її відсутності, викладені в позовній заяві обставини визнає повністю, Крім того, відповідач [PERSON] подала до суду заперечення, де вказує, що вона та позивач в період шлюбу за спільні кошти придбали квартиру, яка є спільною сумісною власністю. Вона з позивачем перебуває в шлюбі і проживає з ним у даній квартирі. Поділу на дві рівні частки квартира не підлягає, бо з ними проживає їх двоє неповнолітніх дітей. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, з'ясував наступні обставини. Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, який зареєстрований 17 липня 1999 року В.Кусковецькою сільською радою Лановецького району Тернопільської області, актовий запис № 1. (а.с.4) Згідно договору купівлі-продажу від 02 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. (а.с.8-10) В п.1.5 даного договору зазначено, що грошові кошти, за які придбається квартира, є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки отримані під час перебування в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який дає згоду на купівлю зазначеного майна, що підтверджується письмовою заявою. Даний договір зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.12.2005 року, що стверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. (а.с.7) Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15.ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, в період якого за спільні сумісні кошти придбали квартиру [ADDRESS]. Дана квартира є спільною сумісною власністю і дану обставину визнає відповідач по справі. Судом також встановлено, що позивач володіє та користується придбаною під час шлюбу квартирою, оскільки проживає в ній разом з відповідачкою та дітьми. Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є безпідставні. Під час судового розгляду встановлено, що у даній справі відсутній спір між сторонами, оскільки відповідач визнає, що квартира придбана з позивачем і є їх спільною сумісною власністю, позивач проживає в даній квартирі. Сторони не звертались до суду з позовом про поділ спільного сумісного майна. Таким чином, права позивача не порушені і не оспорюються. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В порушення даних вимог позивач не надав суду доказів про порушення своїх прав.

Outcome: dismissed