Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після розірвання шлюбу сплачує аліменти та додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки [PERSON]. Виплати здійснював, однак на його транспортний засіб було накладено арешт у зв'язку з неповною сплатою аліментів, після чого він відмовився від виплати аліментів, оскільки за відсутності автомобіля не має можливості працювати, при цьому на утриманні має і іншу сім»ю, двоє дітей, знаходиться на межі бідності, не має засобів для існування. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на викладене у позові, при цьому зазначив, що заборгованість по аліментах не виплачено, оскільки на даний момент не має змоги працювати без автомобіля. Представник ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві позов не визнала, зазначивши, що арешт накладено правомірно, оскільки у відповідності до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з постановою Таращанського районного суду від 12.02.1999 р. з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 14 частки всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до рішення Таращанського районного суду від 07.07.2006 р. [PERSON] зобов'язано сплачувати на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], додаткові витрати до видужання у розмірі 180 грн. Виконавчі листи, які були видані на підставі судових рішень, перебували на виконанні у ВДВС Таращанського районного управління юстиції Київської області, оскільки позивач був зареєстрований у м. Тараща. В подальшому виконавчі листи перебували на виконанні у ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. В ході проведених виконавчих дій встановлено, що на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, відсутнє будь - яке майно, належне боржникові на праві власності. Згідно відповіді УДАІ ГУ МВС України в м. Києві за боржником зареєстровані транспортні засоби: автомобіль «ДЕУ Ланос» 2004 р.в, та автомобіль «ДЕУ Нексіа», 2007 р.в. 09 квітня 2012 року постановою державного виконавця ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про розшук майна боржника. 09 листопада 2012 року рішенням Таращанського районного суду, зменшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 14 частки всіх видів заробітку щомісячно, до 16 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Звільнено [PERSON] від сплати заборгованості в розмірі 31021,11 грн. за виконавчим листом № АЕ-6. В решті відмовлено в задоволенні позовних вимог, зокрема в частинах зменшена розміру додаткових витрат на дитину та зняття арешту з автомобіля. Рішення апеляційного суду Київської області від 10 січня 2013 року рішення Таращанського районного суду від 09 листопада 2013 року в частині звільнення від сплати заборгованості по аліментам скасовано і в цій частині ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про звільнення від сплати заборгованої по аліментам. В решті рішення залишено без змін. В судовому засіданні встановлено, про що не заперечувалося позивачем, що заборгованість, яка виникла при невиконанні рішень щодо стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, не сплачена та, зокрема, не виплачуються як аліменти, так і додаткові витрати на утримання дитини. Постановою ВДВС Деснянського районного управління юстиції м. Києва від 23 січня 2014 року виконавче провадження закінчено, виконавчий документ направлено за належністю, оскільки встановлено, що транспортний засіб затриманий у м. Чернігові, що за територіальністю відноситься до Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ. Заборгованість по аліментам складає 48 270,65 грн. та по додатковим витратам - 12 193,54 грн. Заборгованість зростає і позивач свідомо не виконує рішення суду про стягнення з нього аліментів, хоча знає про свою заборгованість перед стягувачем. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду. Оскільки позивачем не в повній мірі виконані зобов'язання, покладеними на нього рішеннями суду, (існування значної заборгованості зі сплати аліментів), суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача про звільнення транспортного засобу з - під арешту.

Outcome: dismissed