Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ТОВ «Вердикт капітал», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 20.06.2020, зареєстрованим в реєстрі за №3684, про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості у сумі 20 961,02 гривня. Позов обґрунтовує тим, що він дізнався про наявність виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису 13.07.2020, коли за місцем його роботи - ТОВ «Еко-Глас» надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу міста КиєваКлименка Р.В. від 08.07.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис є спірним, вчиненим з порушеннями вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.3.1, 3.2, 3.3, 3.4. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, поза межами трирічного загального строку давності, без отримання письмових доказів законності такої вимоги в частині стягувача та наявності і безспірності стягуваної заборгованості. Відзив на позов відповідачем ТОВ «Вердикт капітал» не наданий. Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. надав пояснення щодо позову, у якому зазначив, що вчинення виконавчого напису було здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства. Просив у задоволенні позову відмовити. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. пояснення щодо позову не надав. Ухвалою від 31.07.2020 відкрите провадження у справі, за клопотанням позивача витребувані у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. копії матеріалів нотаріальної справи, яка містить документи на підставі яких було вчинено виконавчий напис, та у ТОВ «Вердикт капітал» документів, що були надані приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Витребувані докази надані суду. Ухвалою від 31.07.2020 за клопотанням позивача позов забезпечений шляхом зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом до набрання рішенням законної сили. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача ТОВ «Вердикт капітал» у судове засідання 31.08.2020 та 22.08.2020 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ст.130 ЦПК України; клопотання про перенесення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не надходило. Треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. у судове засідання 31.08.2020 та 22.08.2020 не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи сторін, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. 20.04.2007 між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2007-001689ФО040С, за умовами якого Банк надав позичальнику споживчий кредит у розмірі 10932,31 гривень строком по 20.04.2009, включно із процентною ставкою 5% річних. За умовами кредитного договору, кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник зобов`язався здійснювати сплату грошових коштів з метою погашення заборгованості за виданим кредитом та нарахованими процентами. (а.с. 55-58). З долученої представником ТОВ «Вердикт Капітал» заяви на вчинення виконавчого напису вбачається, що між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» 04.07.2019 було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором споживчого кредиту №2007-001689ФО040С від 20.04.2007, укладеному між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] (а.с. 66). Проте, в обґрунтування вказаної обставини не було надано копії відповідного договору та копії виконавчого напису №3684 від 20.06.2020. За цих обставин суд позбавлений можливості встановити обставину, що відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором споживчого кредиту №2007-001689ФО040С від 20.04.2007, укладеним між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] . Для вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватному нотаріусу Горай О.С. були надані: кредитний договір №2007-001689ФО040С від 20.04.2007, довідка ТОВ «Натхнення» про середню заробітну плату [PERSON] за період з жовтня по березень, розпорядження ВАТ «Родовід Банк» Запорізького відділення №2 про відкриття позичкового рахунку на ім`я [PERSON] та оприбуткування застави від 20.04.2007, товарний чек б/н від 20.04.2007 на суму 11 910 гривень; пам`ятка позичальника, графік сплати платежів за Кредитним договором №2007-001689ФО040С від 20.04.2007; заява про вчинення виконавчого напису від 29.05.2020, виписка з особового рахунку [PERSON] за Кредитним договором №2007-001689ФО040С від 20.04.2007, відповідно до якої станом на 11.03.2020 заборгованість складає 20 311,02 гривень; претензія №14142792 від 22.05.2020, адресована на адресу [PERSON] та список згрупованих поштових відправлень з відбитком пошти та чек за сплату послуг зв`язку від 25.05.2020 (а.с.51-76). Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2020 ВП №62476301, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання спірного виконавчого напису (а.с.8). Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-887цс17 з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Дослідивши надані стягувачем нотаріусу документи, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис, приходжу до висновку, що вони не були достатніми для підтвердження безспірності заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт капітал» на день вчинення напису, враховуючи наступне. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст.80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.2.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок №296/5), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з п.3.1. Порядку №296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2. Порядку №296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до п.3.3, 3.4 глави 16 Порядку №296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Судом встановлено, що згідно з п.1.1 Договору №2007-001689ФО040С від 20.04.2007, кінцевим строком погашення заборгованості є 20.04.2009 (а.с.33). Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Таким чином, позовна давність за кредитним сплила 20.04.2012, як до основної вимоги, так і до додаткових вимог про стягнення відсотків і комісії. Разом із тим, відповідно до копії виписки з особового рахунку, заборгованість [PERSON] нарахована за період з 04.07.2019 до 11.03.2020 і склала 20 311,02 гривень, тобто вона нарахована поза межами строку дії договору (а.с. 65). Суд встановив, що спірним виконавчим написом стягнута заборгованість за період з 04.07.2019 до 11.03.2020, тобто за межами строку позовної даності, що є порушенням ст.88 Закону України «Про нотаріат». Крім цього, в порушення ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, заяв, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172, нотаріус не отримував від відповідача первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним. Крім того, як свідчать надані ТОВ «Вердикт капітал» документи, повідомлення про відступлення прав вимоги за договором, не було адресовано позивачу за місцем його реєстрації: [ADDRESS] . Також надані ТОВ «Вердикт капітал» документи не містять доказів того, що Претензія № 14142792 від 22.05.2020 була отримана позичальником або конверт із вимогою повернувся на адресу товариства із зазначенням причини невручення матеріали виконавчого напису також не містять. Суд констатує відсутність факту повідомлення позивача про наявність до нього письмової вимоги про усунення порушень, а відповідач не переставив суду доказів того, що позивачу направлялася ця вимога. За таких умов суд вважає, що у позивача не виникло обов`язку щодо виконання Претензії відповідача, а тому вчинення виконавчого напису за заявою ТОВ «Вердикт Капітал» не ґрунтувалося на вимогах закону. Аналогічна правова позиція стосовно доведення боржникові відомостей про перехід права вимоги до нового кредитора висловлена Верховним Судом у постанові від 11.07.2019 по справі №461/4609/16-ц (провадження № 61-25315св18). Згідно із п.2 Переліку №1172 для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно із п.7. глави 16 Порядку №296/5 у справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Відповідно до п. 4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», що затверджене Постановою НБУ №254 від 18.06.2003 первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банками самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Відповідно до п. 5.5. Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Як видно з матеріалів виконавчого напису, на підтвердження безспірності заборгованості стягувачем приватному нотаріусу був наданий документ найменований, як «виписка з особового рахунку за Кредитним договором №2007-001689ФО040С від 20.04.2007, яка в розумінні п.2 Переліку документом, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, не є первинним документом (випискою по рахунку) оформленою у відповідності до ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому не може вважатися обов`язковим документом - випискою з розрахунку боржника, дослідивши який, нотаріусом вчиняється виконавчий напис про стягнення заборгованості в безспірному порядку. Відповідно до п. 10 Узагальнення ВССУ від 07.02.2014 «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні». належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів визначених в п.2 Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» банком є безспірними. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат». Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved