Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача ТОВ «Віконт» про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 22 від 23 вересня 2016 року в розмірі 475 272,31 грн., яка складається з: 378 000,00 грн. - основна сума боргу, 68 192,20 грн. - інфляційні втрати, 29 080,11 грн. - 3 % річних. Посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 22 від 23 вересня 2016 року, відповідно до вимог якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 378 000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути вказані грошові кошти до 23.09.2017 р. У зв`язку із неповерненням коштів та недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача в свою користь заборгованість в розмірі 475 272,31 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав та обґрунтувань, викладених у ньому, та просив його задовольнити в повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. У зв`язку з тим, суд вважає, що відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, не подав відзиву на позовну заяву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, постановив, справу вирішувати на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено фактичні обставин справи та зміст спірних правовідносин. 23 вересня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «Віконт» укладено договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 22 від 23 вересня 2016 року, відповідно до вимог якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 378 000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути вказані грошові кошти до 23.09.2017 р. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до частини першої та третьої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно частини першої статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частина 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковий до виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання у визначений сторонами у договорі строк не виконав за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 22 від 23 вересня 2016 року, коштів отриманих від позивача у розмірі 378 000,00 грн. не повернув. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Із статей 610, 611 ЦК України вбачається, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача боргу в розмірі 378 000,00 грн. Щодо стягнення 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення, на підставі ч. 2 статті 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, врахувавши те, що сума боргу за договором позики становить 378 000,00 грн., період прострочення з 24.09.2017 р. по 16.04.2020 р., а тому, 68 192,20 грн. становлять інфляційні втрати та 29 080,11 грн. - 3 % річних, про що свідчить розрахунок суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми від 16.04.2020 р. За таких обставин, з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 475 272,31 грн., яка складається з: 378 000,00 грн. - основна сума боргу, 68 192,20 грн. - інфляційні втрати, 29 080,11 грн. - 3 % річних. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості, та вважає, що позов підлягає до задоволення, та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 22 від 23 вересня 2016 року в розмірі 475 272,31 грн., яка складається з: 378 000,00 грн. - основна сума боргу, 68 192,20 грн. - інфляційні втрати, 29 080,11 грн. - 3 % річних. Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved