Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про припинення права на частку та визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником 4/5 частин у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2015 року визнано за позивачем право власності на 2/5 частини квартири. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 31.08.2015 року позивачем було придбано 2/5 частини квартири.1/5 частина квартира належить відповідачу. Однак, відповідач більше 10 років постійно проживає в іншій країні разом із своєю матір`ю - [PERSON] . Не цікавиться квартирою, не піклується про її технічний стан, не сплачує комунальні послуги, не виконує обов`язків щодо утримання квартири. Позивач самостійно піклується про майно, сплачує комунальні послуги та інші необхідні витрати. Представник позивача адвокат Чайковська А. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надходив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 4/5 частин у квартирі за адресою: [ADDRESS] . 1/5 частина вказаної квартири належить відповідачу [PERSON] . Згідно висновку від 29.10.2018 року щодо технічної неможливості поділу квартири визначено, що поділ на два окремих об`єкта є неможливим, у зв`язку з тим, що неможливо поділити житлові кімнати, а підсобні приміщення знаходяться у спільному користуванні (як місця спільного користування). За технічними показниками об`єкт не може бути поділено. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила, що відповідач більше 10 років тому виїхав на постійне проживання до Німеччини. Після чого жодного інтересу до квартири за адресою: [ADDRESS] не виявляв, не сплачував комунальні послуги, не здійснював поточний та капітальний ремонт. Ухвалою від 11 липня 2019 року було надано дозвіл позивачу внести суму вартості 1/5 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належала відповідачу в розмірі 44580 гривен на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Харківській області задля забезпечення примусового припинення частки у спільній власності. Позивачем додана до матеріалів справи оригінал квитанції про внесення 44580 гривен на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Харківській області задля забезпечення примусового припинення частки відповідача у спільній власності . Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Разом з тим, відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві спільної часткової власності. В разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки в праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання і збереження спільного майна, в сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Верховний Суд України у правовому висновку від 15 травня 2013 року у справі № 6-37цс13 зазначав, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. У зв`язку з фактичною відсутністю відповідача, позивач позбавлений можливості спільного володіння і користування майном. Однак, у зв`язку з відсутністю будь-якого інтересу щодо спірного майна, припинення права власності відповідача не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Виходячи із встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved