Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 21/100 домоволодіння, посилаючись на наступне. Він є власником 4/100 частини домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 29.11.1972 року. 17.10.1986 року виконавчий комітет Ворошиловської районної ради народних депутатів м. Донецька дозволив йому користуватися кімнатою у домоволодінні [ADDRESS], яка належала [PERSON] та складала 9/100 вказаного домоволодіння. Він переобладнав належну йому частину житлового будинку з урахуванням наданої йому у користування кімнати та це переобладнання було прийнято до експлуатації, про що свідчить Акт державної технічної комісії про прийняття закінчених будівництвом об'єктів індивідуальної забудови до експлуатації. Вважає, що він на законних підставах набув право користування цією кімнатою, користується майном на протязі двадцяти років відкрито та безперервно. Крім того, у 1995 році виконавчий комітет Ворошиловської районної ради народних депутатів м. Донецька рішенням № 177 від 09.08.1995 року «Про затвердження ідеальних часток співвласників по [ADDRESS]» вирішив затвердити йому ідеальну частку у розмірі 8/100 домоволодіння та оформити свідоцтво про право власності. Він не використав своє право на отримання свідоцтва, тому свідоцтво про право власності на 8/100 домоволодіння у нього на теперішній час відсутнє. Але враховуючи вище викладене, вважає, що йому на законних підставах належить 17/100 домоволодіння [ADDRESS]. 31 грудня 2003 року при порушенні сусідом правил пожежної безпеки при експлуатації електропроводки було знищено 100 кв. м. даху домоволодіння [ADDRESS], при загашенні пожежі пошкоджені стіни, оскільки стіни домоволодіння саманні, необхідна була реконструкція. Після пожежі за попередньою згодою всіх співвласників та за свій рахунок він реконструював свою частину домоволодіння, що призвело до зміни складу домоволодіння та його частки. Тому, у січні 2007 року, щоб зафіксувати попередню згоду усіх співвласників домоволодіння на реконструкцію належної йому частини та збільшення частки у праві спільної часткової власності, між ним та співвласниками домоволодіння було укладено угоду про зміну (збільшення) частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS]. На момент укладання угоди про зміну (збільшення) частки у праві спільної часткової власності на вищевказане домоволодіння, 9/100 домоволодіння належало [PERSON], на теперішній час право власності на ці 9/100 домоволодіння набув [PERSON]. Останній його права власності на 21/100 домоволодіння [ADDRESS] не визнає, тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просив суд визнати за ним право власності на 21/100 домоволодіння [ADDRESS], яка складається з житлового будинку літера 2Г-1, прибудови літера г1, прибудови літера г2, прибудови літера г12, житловою площею - 25,0 кв.м., загальною площею - 48,8 кв. м.; сараїв літери Э, Ж. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їхньої відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, на підставі договору купівлі-продажу від 29.11.1972 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Донецької державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] є власником 4/100 частини домоволодіння [ADDRESS]. Згідно інформаційної довідки від 10.01.2014 р. з КП «БТІ м.Донецьк», співвласниками домоволодіння [ADDRESS] окрім [PERSON] (4/100 (перереєстрація на 12/100 частки)), є [PERSON] (13/100 частки), [PERSON] (9/100 частки), [PERSON] (8/100 частки), [PERSON] (49/100 частки), [PERSON] (10/100 (перереєстрація на 9/100 частки)). Згідно листу № 01/252ЛП від 17.10.1986 року виконавчий комітет Ворошиловської районної ради народних депутатів м. Донецька дозволив позивачу користуватися кімнатою у домоволодінні [ADDRESS], яка належала [PERSON] та складала 9/100 вказаного домоволодіння, оскільки останньому виконавчим комітетом Ворошиловської районної ради народних депутатів м. Донецька рішенням № 262/5 від 22.07.86 року була надана квартира [ADDRESS]. Позивач здійснив переобладнання належної йому частини житлового будинку з урахуванням наданої йому у користування кімнати та це переобладнання було прийнято до експлуатації, про що свідчить Акт державної технічної комісії про прийняття закінчених будівництвом об'єктів індивідуальної забудови до експлуатації, затверджений рішенням виконкому Ворошиловської районної ради № 109/11 від 13.04.2005 року. З того часу позивач постійно проживає в т.ч. і в наданій йому кімнаті [PERSON] Ст. 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації (ч.1). Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч.4). Згідно пунктів 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Тобто, перебіг строку володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати з 1 січня 2001 року й на сьогоднішній день строк володіння 9/100 частки домоволодіння, що належить [PERSON], становить більше ніж 10 років. Таким чином, позивач на законних підставах набув право власності на 9/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що належала [PERSON], оскільки з 1986 року проживає у спірній частині домоволодінні, сплачує комунальні послуги, робить поточний ремонт. Крім того, враховуючи те, що [PERSON] на праві власності належить 12/100 частки домоволодіння (згідно даних КП «БТІ м.Донецька»), суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 21/100 домоволодіння [ADDRESS], яка складається з житлового будинку літера 2Г-1, прибудови літера г1, прибудови літера г2, прибудови літера г12, житловою площею - 25,0 кв.м., загальною площею - 48,8 кв. м.; сараїв літери Э, Ж. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 21/100 домоволодіння підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved