Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 14 листопада 1998 року у виконавчому комітету Ракошинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області за актовим записом №40. Позовні вимоги мотивує тим, що 14 листопада 1998 року він з відповідачем уклали шлюб, від якого дітей у них немає. Шлюб бажає розірвати, оскільки з відповідачем не зійшлися характерами, у них різні погляди на життя та вирішення сімейних проблем, в результаті чого вже більше двох років не проживають разом. Тому звертається до суду та просить шлюб зареєстрований між ним ([PERSON]Д.) та [PERSON] - 14 листопада 1998 року у виконавчому комітеті Ракошинської сільської ради Мукачівського району - розірвати. Позивач - [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи через оголошення у засобах масової інформації. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії I-ФМ №129563 від 16 червня 2015 року, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Мукачівському району реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб 14 листопада 1998 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №40 (а.с.3). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст. 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. -2- Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачу по справі [PERSON] залишити прізвище «Когутич». Згідно з статтею 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved