Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є чоловіком [PERSON], померлої 20.02.2015 року. 28.09.2001 за договором купівлі-продажу (біржового контракту) вони з дружиною за спільні кошти на ім'я дружини придбали недобудований будинок № 15, що розташований за адресою: мікрорайон «Бригантина» у М.Маріуполі Донецької області, готовністю 49 %, нежитловий підвал, готовністю 86 %. Після чого, ними було проведено ряд дій щодо отримання будівельного паспорту на будівництво та добудовано вищезазначений будинок на спільні з дружиною кошти. Після смерті його дружини залишився будинок № 15, що розташований за адресою: мікрорайон «Бригантина» у м.Маріуполі Донецької області. Вважає, що йому належить 1/2 частина будинку № 15, що розташований у мікрорайоні «Бригантина» у М.Маріуполі Донецької області. Дозвіл продавцю на продаж житлового будинку № 15, що розташований за адресою: мікрорайон «Бригантина», за біржовим контрактом надавався на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 19.09.2001 за №396/3. Після смерті дружини, він як спадкоємець першої черги, звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу, [PERSON], для оформлення свого права на спадщину та 25.06.2016 йому було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, тому що договір купівлі-продажу (міни) житлового будинку (квартири), укладений на біржі в простій формі, може бути визнаний недійсним. Крім нього, спадкоємцем є син померлої, [PERSON], який також прийняв спадщину та має право на ? частку будинку № 15, що розташований за адресою: мікрорайон «Бригантина» у м.Маріуполі. Просить визнати за ним право власності на 1/2 частку та на ? частку будинку № 15 в мікрорайоні «Бригантина» у м.Маріуполі, після смерті [PERSON], померлої 20.02.2015 року. Позивач [PERSON] до відкритого судового засідання не зявився, але надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання не зявився, але надав заяву, згідно якої проти позовних вимог не заперечує. Представник відповідача [PERSON] міської ради, [PERSON], яка діє на підставі довіреності, до відкритого судового засідання не зявилася, але надала заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України позивач вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки своєчасно звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини та спадкоємець першої черги [PERSON] від мовився від прийняття спадщини. Згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05. 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія І-НО №282496 виданого 17.10.1994 Артемівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №639, 17.10.1994 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON] (а.с.6). Згідно договору купівлі-продажу (біржовий контрат) від 28.09.2001, [PERSON] придбала недобудований житловий будинок 15, що розташований за адресою: мікрорайон «Бригантина» у м.Маріуполі Донецької області (а.с.10). 06.03.2014 року [PERSON] видано будівельний паспорт за адресою: мікрорайон «Бригантина» у м.Маріуполі Донецької області, посвідчений Головним управлінням містобудування і архітектури [PERSON] міської ради (а.с.11). Згідно повідомлення про початок виконання будівельних робіт (ДЦ 062140930291 від 03.04.2014, зареєстрованого інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області за № 01-09-0535 від 24.03.2014, [PERSON] замовила реконструкцію і закінчення будівництва недобудованого житлового будинку за адресою: мікрорайон «Бригантина» у м.Маріуполі Донецької області (а.с.12). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 16524045 від 22.01.2014, [PERSON], уклала договір оренди земельної ділянки на строк 10 років (з 26.11.2013 по 16.11.2013), з правом пролонгації, кадастровий номер 1412337200:01:004:0634, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.13). Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО №900161 виданого 21.02.2015 року Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції, [PERSON] померла 20.02.2015 року, актовий запис № 161 (а.с. 7). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №41204680, виданого приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрована спадкова справа №57805867, номер у нотаріуса 36/2015 на спадкодавця [PERSON] (а.с.14). Згідно заяви від 12.08.2015 зареєстрованї в реєстрі №80 [PERSON], останній прийняв спадщину після смерті померлої дружини [PERSON] Крім нього спадкоємцем за законом є син [PERSON] Згідно заяви від 12.08.2015 зареєстровано в реєстрі №81 [PERSON], останній повідомив, що на день смерті дружини [PERSON], померлої 20.02.2015 року, залишилось спадкове майно, яке складається з недобудованого житлового будинку за адресою: мікрорайон «Бригантина» у м.Маріуполі Донецької області. Вказане майно набуто ним та померлою під час зареєстрованого шлюбу та є обєктом їх спільної сумісної власності. Бажає виділити свою частку у спільному майні подружжя. Згідно заяви від 12.08.2015 зареєстрованї в реєстрі №82 [PERSON], останній прийняв спадщину після смерті померлої матері [PERSON] Крім нього спадкоємцем за законом є чоловік [PERSON] Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] від 25.06.2016 р.[PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на будинок № 15 в мікрорайоні «Бригантина» у м.Маріуполі, тому що договір купівлі-продажу (міни) житлового будинку (квартири), укладеного на біржі в простій письмовій формі, може бути визнаний недійсним (а.с.15). Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином, частка померлої [PERSON] у спільній сумісній власності з [PERSON] складає ? частину недобудованого житлового будинку №15 в мікрорайоні «Бригантина» у м.Маріуполі, а ? належить на праві власності [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] придбали недобудований житловий будинок, який є спільною сумісною власністю подружжя. Дані обставини підтверджуються письмовими доказами по справі, а також визнані в цій частині позовних вимог відповідачем. Отже, вивчивши зібрані по справі докази, аналізуючи вищевикладені норми права, суд приходе до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на ? частину недобудованого житлового будинку №15 в мікрорайоні «Бригантина» у м.Маріуполі після смерті [PERSON], померлої 20.02.2015 року.

Outcome: approved