Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про припинення права на частку в спільному майні, визнання права власності. У позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог посилався на те, що він є власником 7/8 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель та 7/8 частин земельної ділянки, що розташовані за адресою: м.Полтава, пров.Муравйова, 4. Відповідач є власником 1/8 частини зазначеного будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки. Вказував, що частка відповідача є незначною та її неможливо виділити в натурі. Тому просив суд припинити право власності [PERSON] на 1/8 частину будинку з надвірними будівлями та 1/8 частину земельної ділянки, що розташовані у м.Полтаві по пров.Муравйова, 4 загальною вартістю 68131 грн. Також просив визнати за ним право власності на 1/8 частину будинку з надвірними будівлями та 1/8 частину земельної ділянки, що розташовані у м.Полтаві по пров.Муравйова, 4, які належали [PERSON] Судові витрати просив покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] надала відзив на позову, у якому проти позовних вимог заперечила. При цьому зазначила, що позивач як на доказ у справі посилається на судово-будівельну та земельно-технічну експертизу, яка у 2015 році проводилася у цивільній справі №552/6847/14-ц. Оскільки з часу проведення експертизи минуло більше, ніж три роки, дану експертизу неможливо використати як доказ у даній справі щодо ринкової вартості 1/8 частини спірного майна. Також зазначила, що позивач чинить їй перешкоди у користуванні спадковим майном, не надає можливості бачитися з її матірю, яка є особою похилого віку та продовжує проживати у спірному будинку. Крім того, у відзиві зазначила, що за адресою спірного майна вона проживала тривалий час, оскільки будинок є батьківською хатою, де вона зростала. Позивач вселився до будинку після смерті батька відповідача, до цього часу там не проживав. Тому його протиправні дії завдають їй моральних страждань. Заперечила що має на праві власності іншу нерухомість, оскільки право власності на жито за адресою: [ADDRESS], на яке її чоловік отримав свідоцтво про право власності, до даного часу не зареєстроване. Таким чином на даний час право власності на квартиру у неї не виникло. І єдиним нерухомим майном, яке у неї є, є 1/8 частина спірного домоволодіння, права власності на яке її намагається позбавити позивач. Тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити. Позивачем надано відповідь на відзив, у якій він зазначив, що не згоден з доводами відповідача щодо терміну дії оцінки спірного майна, оскільки у справі №552/6847/14-ц була проведена судова будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза, а не оцінка майна. Також зазначив, що право відповідача на житло за адресою: [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 07 серпня 2007 року. Тому просив суд прийняти рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12 липня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] Ухвалою суду від 18 грудня 2018 року за клопотанням представника позивача адвоката [PERSON] призначено судову експертизу, виконання якої доручено експертам Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.М.С. Бокаріуса. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. Після повернення експертною установою справи до суду ухвалою від 03 квітня 2019 року провадження у справі було відновлено. Ухвалою суду від 24 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про виклик в судове засідання представника Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» для надання пояснень. Інші заяви або клопотання учасниками справи не подавалися. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, уповноваживши [PERSON] та адвоката [PERSON] представляти його інтереси в суді. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали в повному обсязі. Зазначили, що частка відповідача у праві спільної власності є незначною 1/8, виділ її в натурі та спільне користування нерухомим майном неможливі. Тому просили позов задовольнити, припинити право власності відповідача на 1/8 частину будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, що розташовані за адресою: м.Полтава, пров.Муравйова, 4. [PERSON] також заперечила чинення позивачем відповідачу будь-яких перешкод у користуванні належною [PERSON] частиною будинковолодіння. Пояснила, що замки на дверях не змінювалися, собака закритий у вольєрі, тому перешкоди відповідачу у доступі до будинку були відсутні. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили. Зазначили, що будинок, співвласником якого є відповідач, є її батьківською хатою, у якій і на даний час живе її мати. Чиненням перешкод у користуванні будинком, співвласником якого вона є, позивач фактично позбавив її можливістю спілкуватися з матірю, яку також налаштував проти неї. Якщо відповідач користуватиметься будинком, вона зможе налагодити стосунки з матірю. Тому вона категорично заперечує проти припинення її права власності. Крім того, іншого майна на праві власності відповідач не має. Тому в задоволенні позову просили відмовити. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Полтави у цивільній справі №552/6748/14-ц від 09 червня 2015 року, яке набрало законної сили 29 липня 2015 року, за [PERSON] та за [PERSON] за кожним визнано право власності на 1/8 частину житлового будинку №4 по пров.Муравйова у м.Полтаві загальною площею 65,9 кв.м. та на 1/8 частину земельної ділянки площею 600 кв.м., цільове призначення якої землі житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд) за адресою: м.Полтава, пров.Муравйова, 4 (а.с.44-46, 47-49). Відповідно до договору дарування, посвідченого 25 грудня 2015 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] також належить 3/4 частини житлового будинку з часткою господарських будівель, що знаходиться в м.Полтаві, пров.Муравйова, 4 (а.с.53). Також відповідно до договору дарування, посвідченого 25 грудня 2015 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] належить 3/4 частини земельної ділянки площею 0,0600 га, що знаходиться в м.Полтаві, пров.Муравйова, 4, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5310136400:05:001:0113 (а.с.55). Таким чином частки співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: м.Полтава, пров.Муравйова, 4 становлять: [PERSON] 7/8, [PERSON] 1/8. Частки співвласників у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 600 кв.м. за адресою: м.Полтава, пров.Муравйова, 4 становлять: [PERSON] 7/8, [PERSON] 1/8. Як встановлено ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року у цивільній справі №552/6748/14-ц, проведена у справі судово-технічна експертиза підтвердила ту обставину, що неможливо виділити в натурі частки будинку кожному із співвласників та кожному із співвласників виділити окремо частину земельної ділянки необхідної для обслуговування будинку (а.с.47-49). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином встановленою є та обставина, що належну позивачу частину житлового будинку з господарськими спорудами та частину земельної ділянки неможливо виділити в натурі. Тому суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що належну відповідачу 1/8 частину земельної ділянки можливо виділити в натурі. Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи № 57/58/399 від 25 березня 2019 року ринкова вартість 1/8 частини житлового будинку з часткою господарських будівель, що знаходиться за адресою: м.Полтава, пров.Муравйова, 4 станом на час складання висновку складає 51844 грн. Ринкова вартість 1/8 частини земельної ділянки, що знаходиться за адресою; м.Полтава пров.Муравйова, 4, кадастровий номер 5310136400:05:001:0113, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0600 га станом на час складення висновку становить 15123 грн. (а.с.212 221). Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Частина 2 ст. 365 ЦК України передбачає, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Позивачем [PERSON] через його представника [PERSON] попередньо внесено на депозитний рахунок суду вартість частки відповідача [PERSON] в розмірі 68131 грн. (а.с.104а). За змістом ст. 365 ЦК України припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Частка відповідача [PERSON] є незначною, не може бути виділена в натурі. При цьому будинок є річчю неподільною. Відповідач [PERSON] в спірному будинку не проживає, вказану обставину вона визнавала в судовому засіданні. За частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов'язань перед відповідачем. Як встановлено судом, відповідна сума в розмірі 68131 грн. внесена позивачем на депозитний рахунок суду. Припинення права відповідача [PERSON] на частку в спільному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки вона житлом забезпечена. Як вбачається з даних свідоцтва про право власності на житло, виданого 07 серпня 2007 року Управлінням житлово-комунального господарства, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.104). Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Та обставина, що відповідачем не виконано обовязку щодо реєстрації права власності, не свідчить про відсутність у неї такого права. Крім того, як пояснила суду відповідач, квартирою за адресою: [ADDRESS] вона користується з часу отримання її чоловіком. Суд критично оцінює пояснення відповідача про те, що вона не знала про видачу свідоцтва про право власності на її імя, оскільки як вбачається з вказаного свідоцтва, квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Використання іншими особами права [PERSON] на приватизацію житла, у тому числі без її згоди, неможливе. Враховуючи, що відповідач житлом забезпечена, суд приходить до висновку, що припинення її права власності на частку у спірному будинку з господарськими спорудами та на частку земельної ділянки жодним чином не завдасть шкоди її законним інтересам та інтересам членів її сімї, які згідно вказаного вище свідоцтва про право власності на житло є співвласниками квартири, розташованої за адресою: м.Полтава, вул.Котляревського, буд.26/5, кв.31 (а.с.104). Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Необхідно припинити право [PERSON] на частку в спільному майні, а саме на 1/8 частину житлового будинку з часткою господарських будівель, на 1/8 частину земельної ділянки площею 0,0600 га, що знаходяться у місті Полтава, провулок Муравйова, 4. За [PERSON] необхідно визнати право власності на вказані 1/8 частину житлового будинку з часткою господарських будівель та на 1/8 частину земельної ділянки площею 0,0600 га, що знаходяться у місті Полтава, провулок Муравйова, 4. Вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь позивача компенсації вартості майна, право власності на яке за нею припинено, суд виходить з даних висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи № 57/58/399 від 25 березня 2019 року, згідно якого ринкова вартість 1/8 частини спірного житлового будинку з часткою господарських будівель складає 51844 грн., ринкова вартість 1/8 частини спірної земельної ділянки становить 15123 грн. (а.с.212 221). Загальна вартість спірного майна становить 66967 грн. (51844 грн. + 15123 грн.). Оскільки позивачем на депозитний рахунок суду попередньо внесена більша сума 68131 грн., з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] 66967 грн., а решту коштів у розмірі 1164 грн. (68131 грн. - 66967 грн.) необхідно повернути позивачу. На підставі викладеного позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що згідно даних довідки Серії МСЕ №-175624 [PERSON] встановлена друга група інвалідності. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Як передбачено ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.. Оскільки [PERSON] від сплати судового збору звільнена, витрати позивача [PERSON] по сплаті судового збору у розмірі 1409 грн. 60 коп. необхідно компенсувати за рахунок держави. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. У звязку з цим з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] 4290 грн. на відшкодування понесених ним судових витрат з оплати вартості проведення експертизи.

Outcome: approved