Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, третя особа приватний нотаріус [PERSON] районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 02 листопада 2015 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно до складу якого входить: 1/2 частка житлового будинку, загальною площею 86,1 кв. м, житлова площа 55,6 кв. м, та 1/2 частка житлового будинку загальною площею 75,7 кв. м, житлова площа 32,1 кв. м, які розташовані за адресою: Луганська область, смт Новоайдар, вул. Соснова, буд. 2. За життя [PERSON] заповіту не залишила. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги спадкування після померлої є її син [PERSON] Спадкове майно фактично є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Права на вищевказане майно зареєстровані не були. Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 19.08.2016 р. [PERSON] визначено додатковий строк для прийняття спадщини після [PERSON] на 4 (чотири) місяці. При зверненні [PERSON], у встановлений строк до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Луганської області [PERSON], з метою отримання свідоцтва про право на спадкове майно, йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності [PERSON] на частку житлового будинку. На даний час позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень з приводу позовних вимог до суду не надала, у вирішенні питання покладалась на розсуд суду. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 02 листопада 2015 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Після її смерті залишилось спадкове майно до складу якого входить: 1/2 частка житлового будинку, загальною площею 86,1 кв. м, житлова площа 55,6 кв. м, та 1/2 частка житлового будинку загальною площею 75,7 кв. м, житлова площа 32,1 кв. м, які розташовані за адресою: Луганська область, смт Новоайдар, вул. Соснова, буд. 2, що підтверджується копією договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для побудови індивідуального житлового будинку на праві власності (а.с.10,11), копією рішення № 40 виконкому [PERSON] селищної ради від 12.05.1976 р. «Про виділ земельної ділянки під побудову нового житлового будинку [PERSON] та [PERSON] І.» (а.с.12). За життя [PERSON] заповіту не залишила. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після померлої є її син [PERSON] З вищенаведеного, вбачається, що спадкове майно фактично є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Факт того, що [PERSON], [INFO], є рідним сином [PERSON], яка померла 02.11.2015 р., підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с.7). Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 19.08.2016 р. [PERSON] визначено додатковий строк для прийняття спадщини після [PERSON] на 4 (чотири) місяці (а.с.8). При зверненні [PERSON], у встановлений строк до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Луганської області [PERSON], з метою отримання свідоцтва про право на спадкове майно, йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності [PERSON] на частку житлового будинку, що підтверджується копією роз`яснення приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Луганської області [PERSON] (а.с.9). На даний час позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом ; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч. 1 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Згідно п. 224 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5 нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визнання) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу положень ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 369 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної сумісної власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної сумісної власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження сумісною власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. \~За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Позивач має намір прийняти спадщину, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Представник відповідача та третя особа проти задоволення позовних вимог не заперечували. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 355, 368, 370, 392, 1220, 1222, 1226, 1261, 1268 ЦК України, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

Outcome: approved