Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON],про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником квартири [ADDRESS]. В спірній квартирі зареєстровані: позивач, дружина позивача - [PERSON], син - [PERSON], відповідачка (колишня невістка) - [PERSON], онук - [PERSON], онука - [PERSON] Зазначає, що відповідачка по справі [PERSON], [INFO] 04.07.2014 року виїхала на інше місце проживання за власним бажанням, де і проживає до теперішнього часу. В квартирі позивача відсутні речі та майно відповідачки, оскільки все що вона вважала своїм майном вона вивезла. Також відповідачка не з'являється до даної квартири, не цікавиться нею та не сплачує комунальні послуги за зазначене житло. До того ж 05.11.2014 року шлюб між сином позивача та відповідачкою був розірваний відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва. Таким чином у зв'язку з тривалою відсутністю відповідачки за місцем свого проживання та реєстрації, більше одного року, остання втратила право на користування житлом у квартирі [ADDRESS]. Також на даний час рахунки за комунальні послуги становлять досить високу суму і позивач не має матеріальної змоги їх сплачувати, тому змушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач - [PERSON] підтримав позовні вимоги, суду пояснив, відповідачка по справі є його колишньою невісткою. Сімейне життя між його сином та відповідачкою не склалося, їх стосунки погіршились, що призвело фактичного розірвання їх подружніх відносин і на сьогоднішній день шлюб між ними рішенням Деснянського районного суду м. Києва розірвано. Відповідачка в квартирі фактично не проживає з липня 2014 року без поважних причин. Вказував на те, що не має матеріальної можливості сплачувати комунальні послуги за не проживаючого в квартирі колишнього члена сім'ї, тому формальна прописка відповідачки порушує його право як власника квартири на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. В судовому засіданні третя особа - [PERSON] підтримала позовні вимоги і просила їх задовільнити. Відповідачка - [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлялась належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надали, причини неявки не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, відповідно до ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, третю особу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 11.03.2004 року виданого Головним управлінням житлового-забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (а.с.10). Відповідно до довідки Форма № 3 виданої ЖБК «Промбудівельник - 7» від 23.10.2015 року в квартирі зареєстровані: позивач [PERSON], дружина позивача - [PERSON], син - [PERSON], відповідачка (колишня невістка) - [PERSON], онук - [PERSON], онука - [PERSON] (а.с.9). Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідачка з липня 2014 року в зазначеній вище квартирі не проживає, особистих речей у квартирі не зберігає, квартирою не цікавиться, не сплачує комунальні послуги. Як видно з актів комісії Житлово-будівельного кооперативу «Промбудівельник-7» від 26.11.2014 року, 24.12.2015 року та 14.01.2015 року (а.с.33-35) відповідачка [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] з 04.07.2014 року не проживає в квартирі [ADDRESS]. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05.11.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11).. Таким чином, відповідачка, будучи зареєстрованою у квартирі, що на даний час належить позивачу на праві власності, порушує його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном. Відповідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Як зазначає ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частина 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, визначає поняття особистого сервітуту, згідно якого, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому, п. 4 ч. 1 ст. 406 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою для припинення особистого сервітуту є припинення обставини, яка була підставою для його встановлення. Враховуючи наведене, якщо колишній член сім'ї власника житлового приміщення зареєстрований та проживає у цьому житловому приміщенні і внаслідок певних обставин створює власнику перешкоди у здійсненні права власності, права власника можуть бути поновлені шляхом задоволення його позовних вимог про припинення права на користування квартирою (припинення сервітуту) на підставі ст. 406 ЦК України, право користування яким вона втратила. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Статтею 71 Житлового кодексу України, встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачка втратила право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживає, не сплачує витрати за користування житловим приміщенням, комунальних послуг, що дає суду підстави визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved