Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0, 25 га та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1115 га. Зазначені земельні ділянки розміщені за адресою: вул. 43, с. Калагарівка та межують із земельною ділянкою відповідача [PERSON] Відповідач самостійно захопив частину земельної ділянки позивача, обгородивши її металевою сіткою, забив деревяні стовпи. Також відповідачем знищено межові знаки, встановлені комісією. На підставі викладеного, просить суд винести рішення, яким зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, зобовязавши [PERSON] прибрати незаконно встановлену огорожу і відновити межові знаки, встановлені комісією. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON], адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, з підстав наведених у ньому. Представник відповідача [PERSON] позову не визнала, подала заперечення на позов, посилаючись зокрема на те, що вважає незаконним рішення виконавчого комітету Калагарівської сільської ради Гусятинського району № 1 від 20.01.2016 року, тому що виконавчим комітетом безпідставно дана згода на погодження акту визначення та погодження меж земельної ділянки [PERSON] без її згоди. І, відповідно, документи на земельну ділянку виготовлені незаконно. (а.с.21-22). Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, пояснення свідка, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON], згідно інформаційної Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 57275014 від 13.04.2016 року, є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га, за адресою: вул. Кут 43, с. Калагарівка, Гусятинського району (а.с.8,9). Згідно рішення 14 сесії 20 скликання Калагарівської сільської ради «Про передачу у приватну власність земельної ділянки» від 01.04.1994 року [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею, 0,12 га в с. Калагарівка Гусятинського району (а.с.23-25). В 2015 році на замовлення позивача [PERSON] фізичною особою підприємцем [PERSON] було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництв та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства за адресою с. Калагарівка вул. Кут Гусятинського району, дані з якої було внесено до Державного земельного кадастру. Як слідує із зазначеної технічної документації, фактична площа земельних ділянок становить 0, 2615 га. Місцезнаходження точок повороту зовнішніх меж земельної ділянки детально досліджено і встановлено в натурі по фактичному їх положенню на місцевості та узгоджено їх з суміжними землекористувачами, про що складено відповідні акти прийомки-передачі межових знаків на зберігання. При узгодженні зовнішніх меж зацікавленими сторонами претензії не заявлено. За матеріалами кадастрової зйомки складено кадастровий план земельної ділянки, з відображенням суміжних землекористувачів, каталогу координат точок поворотів меж земельної ділянки. Зазначений кадастровий план погоджено рішенням виконавчого комітету Калагарівської сільської ради № 1 від 20.01.2016 року. Дане рішення ради від 20.01.2016 року набрало законної сили, відповідачем не оскаржене у встановленому законом порядку (а.с.4). Як слідує із пояснень сторін, між сторонами виник спір щодо межі земельних ділянок. Зазначені обставини підтверджуються актом комісії Калагарівської сільської ради від 02.12.2015 року, з якого слідує, що комісією встановлено, що «між [PERSON] та [PERSON] є спір щодо правильності розмежування земельних ділянок та встановлення деревяної огорожі по їхній межі. Комісія розмежувала дані земельні ділянки, згідно кадастрового плану [PERSON] та записів земельної кадастрової книги». (а.с.5), Відповідно до акту комісії Калагарівської сільської ради від 18.04.2016 року, комісія провела обстеження земельної ділянки позивача за адресою: вул. Кут, 43 с. Калагарівка та рекомендувала зокрема [PERSON] ліквідувати деревяні кілки. (а.с.3). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтвердила встановлення її чоловіком [PERSON] на спірній земельній ділянці огорожі, а саме деревяних стовпців та металевої сітки. Ці обставини доводяться кадастровим планом, з якого слідує, що зазначена огорожа знаходиться на земельній ділянці [PERSON], а також показаннями свідка [PERSON] (а.с.37). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Відповідно до ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. На підставі положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, судом встановлено позовні вимоги [PERSON] щодо усунення перешкод в користуванні земельними ділянками шляхом демонтажу встановленої ним огорожі у відповідності до погодженого кадастрового плану земельної ділянки [PERSON]. обгрунтовані та підлягають до задоволення. Щодо вимог позову про зобовязання відповідача відновити межові знаки, встановлені комісією Калагарівської сільської ради, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як встановлено судом, поданих доказів того, що відповідачем знищено межові знаки стороною позивача надано не було. Крім того, у відповідності до ст. 56 КУпАП за знищення межових знаків передбачена адміністративна відповідальність. Однак сторона позивача не надала доказів притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. За таких обставин, позов в цій частині недоведений і, відповідно не підлягає до задоволення. На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь похивача витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial