Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2009 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх доходів до досягнення сином повноліття, але не менше ніж 30 % прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 листопада 2008 року. Позивач зазначає, що після ухвалення вищезазначеного рішення суду змінився його сімейний стан, а саме: він уклав шлюб з [PERSON] та від цього шлюбу народилась дитина - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на його утриманні. Позивач також зазначив, що він надає матеріальну допомогу батькам, які є пенсіонерами і часто хворіють. Також позивач вказав, що стан його здоров'я суттєво погіршився, він переніс тяжке захворювання, 3 операції на серці, в зв'язку з чим йому встановлено ІІІ групу інвалідності. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд на підставі ст.192 Сімейного кодексу України зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання [PERSON] з 1/4 частини до 1/18 частини від усіх видів його заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явився, про час дату та місце слухання справи повідомлявся, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Представник позивача [PERSON] позов підтримав і просив суд його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та її представник [PERSON] у судове засідання 24.01.2016 р. не з'явились, надали заяву в якій просять суд розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позову заперечують. Під час розгляду справи пояснили, що позивач не довів обставини, які дають йому право на зменшення встановленого раніше судом розміру аліментів. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, проаналізував законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2009 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на малолітню дитину - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17 листопада 2008 року до досягнення дитиною повноліття.(а.с.3-4). [INFO]. у позивача народилась дитина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, [NUMBER], виданого 15 червня 2016 року Баришівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київський області (а.с. 6). Відповідно до довідки № 0303741 серія АВ до акту огляду від 21.05.2015 р. медико-соціальною експертною комісією [PERSON] встановлено третю групу інвалідності безстроково. (а.с. 5) Згідно даної довідки та виписки з історії хвороби (а.с.10) [PERSON] потребує проходження періодичного курсу стаціонарного та амбулаторного лікування. З наданих позивачем квитанцій (а.с80,116) вбачається, що позивач здійснює матеріальні витрати на своє лікування. Згідно відповіді Пенсійного фонду на запит від 06.09.2016 р. (а.с.83), позивач працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Дана обставина підтверджується також лікарняним, наданим позивачем (а.с.100), а також представником позивача в судовому засіданні, який зазначив, що позивач мешкає в м. Києві, та працює керівником у ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Судом було зобов'язано представника позивача надати суду довідку про отримані позивачем доходи за останнім місцем роботи, але дана інформація не була надана суду. Згідно відповіді Пенсійного фонду на запит від 06.09.2016 р. (а.с.85) позивач перебуває на обліку та отримує пенсію у розмірі 1130 грн. Згідно довідці, наданої УПФ у Комунарському районі м. Запоріжжя від 27.12.2016 р. (а.с.106), позивач в період з січня по грудень 2016 р. отримав пенсію по інвалідності в розмірі 13453 грн., тобто середньомісячна пенсія складає 1130 грн. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, зробленого державним виконавцем Комунарського ВДВС ЗМУЮ, загальна сума заборгованості по сплаті аліментів позивачем на підставі вищезазначеного рішення за період з лютого 2011 р. по березень 2016 р., станом на 31.03.2016 р. складає 32 711,49 грн. (а.с.89). Відповідно довідки про доходи, відповідач [PERSON] працює на посаді старшого слідчого в Дніпровському ВП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та отримала заробітну плату за період з січня по листопад 2016 р. включно 77644,93 грн., тобто середньомісячний заробіток складає 7059 грн. Відповідач [PERSON] надає матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, [PERSON], [INFO], яка є студенткою на денному відділенні Запорізького гуманітарного коледжу ЗНТУ, дана обставина підтверджується копією договору про надання освітніх послуг з підготовки молодшого спеціаліста від 13.08.2015 р., та копіями квитанцій про оплату навчання (а.с.97-99). Згідно довідки УПФ у Комунарському районі м. Запоріжжя від 27.12.2016 р., [PERSON] є пенсіонером за віком та отримала пенсію за період січень-грудень 2016 р. у розмірі 15608,04 грн. (а.с. 108). Під час судового розгляду відповідачем не заперечувався той факт, що [PERSON] є матір'ю позивача. Згідно виписки з медичної картки від 21.12.2015 р. [PERSON] потребувала лікування, в тому числі санаторного, у зв'язку наявністю певних захворювань (а.с. 8, 9). Згідно копії пенсійного посвідчення [PERSON] є пенсіонером. З довідки наданої Пенсійним фондом України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, [PERSON] за період жовтень-грудень 2016 р. отримав пенсію 8893, 20 грн., тобто середньомісячна пенсія - 2964,40 грн. Під час судового розгляду відповідачем не заперечувався той факт, що [PERSON] є батьком позивача. Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Отже, розмір аліментів у кожному випадку визначає суд, беручи до уваги різні обставини, у тому числі й матеріальне становище платника аліментів. Закон не встановлює верхньої межі розміру аліментів на дитину, а називає лише мінімальний їх розмір (нижню межу). У ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України зазначено, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж, 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. Із зазначених норм закону випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов'язком, і може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. З матеріалів справи випливає, що після ухвалення рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2009 року, сімейний і матеріальний стан позивача змінився (він одружився, а [INFO] року у нього народилася ще одна дитина - [PERSON].). Також судом встановлено, що після ухвалення вищевказаного рішення суду погіршився стан здоров'я позивача - встановлена третя група інвалідності, на лікування витрачаються значні кошти, що підтверджується матеріалами справи. Дані обставини впливають на матеріальне становище позивача. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про необхідність зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2009 року на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. При визначенні частки доходу відповідача, до якої необхідно зменшити розмір стягнутих за рішеннями суду аліментів, суд, враховуючи, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, [PERSON] на даний час має двох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утримані, офіційно працює, має постійний дохід та отримує пенсію, виходячи з принципу розумності та справедливості, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дітей, вважає за необхідне зменшити розмір стягнутих з [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину - [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини зі всіх видів заробітку. При цьому посилання позивача, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки - пенсіонери, які отримують щомісячний постійний дохід у вигляді пенсії, суд не приймає до уваги, так як [PERSON] не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження зазначеного. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при змінні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, матеріальний стан обох сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial