Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1244 га., що виданий 02 листопада 2006 року на імя [PERSON], яке мотивує тим, що він є власником 22/100 частини житлового будинку №162, що розташований по вул.Київській в с.Глибочиця Житомирського району Житомирської області та не має земельної ділянки для обслуговування даного будинку, оскільки відповідачі приватизували частину земельної ділянки без погодження з співвласниками нерухомого майна. Представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в ньому, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Житомирського району подав до суду лист про розгляд справи у його відсутність, при вирішення справи покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов визнав частково та не заперечує проти вирішення спору за варіантом №4 висновку експерта. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не повідомивши причину неявки. Про час і день розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Підстави та порядок набуття права власності на земельну ділянку та права користування на земельну ділянку передбачені главами 14,15,18-21 Земельного Кодексу України від 25.10.2001 року (чинного на момент виникнення спірних відносин в редакції від 09.02.2006 року). Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Набуття права власності громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.ч.1, 2 ст.116 Земельного Кодексу України 2001 року). Відповідно до п. 12 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України 2001 року до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Питання регулювання земельних відносин вирішуються сільськими, селищними та міськими радами виключно на їх пленарних засіданнях (п. 34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування»), до повноважень яких відповідно до ч.1 ст.12 Земельного Кодексу України 2001 року належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність та надання їх у користування громадянам та юридичним особам із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ст.122 Земельного Кодексу України 2001 року). Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст.118 Земельного Кодексу України 2001 року, згідно якої громадяни подають заяву до відповідної ради за місцезнаходженням земельної ділянки із зазначенням бажаних розмірів та мети використання земельної ділянки і у разі згоди на передачу земельної ділянки у власність, відповідна місцева рада надає дозвіл на розробку проекту її відведення, який після виготовлення землевпорядними організаціями, що мають ліцензію на виконання цих робіт, подається на розгляд місцевій раді, за результатами якого вона приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Відповідно до ст.125 Земельного Кодексу України 2001 року право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, що видається на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень (ч.1 ст.126 Земельного Кодексу України 2001 року). Судом встановлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 15 травня 2015 року позов [PERSON] задоволено повністю та визнано незаконним та скасовано рішення 27 сесії 4 скликання [PERSON] сільської ради Житомирського району від 02 березня 2006 року, яким припинено право [PERSON] на користування земельною ділянкою, площею 0,07 га., що розташована в с. Глибочиця по вул. Київська, 162, Житомирського району, Житомирської області (а.с.5-6). Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1244 га., для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с.Глибочиця, вул.Київська, 162-а, Житомирського району Житомирської області, про що видано державний акт серія ЯГ №296835 (а.с.7). За [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,029 га., для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1822082000:02:001:1365, яка розташована в с.Глибочиця, вул.Київська, 162-а, Житомирського району Житомирської області (а.с.8). По справі 20 січня 2016 року була проведена земельно-технічна експертиза №298/15-16. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи встановлено: 1. - фактичні розміри (площа, конфігурація) земельних ділянок відповідачів гр. [PERSON], гр. [PERSON] не відповідають розмірам (площі, конфігурації) державним актам про право власності на земельні ділянки, які розташовані по вул. Київській, 162-а в с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області. Дана незначна невідповідність з західної сторони земельної ділянки графічно зображена в Додатку №3 до даного Висновку та становить 0,0022 га. (22 м.); - фактичні розміри (площа, конфігурація) земельної ділянки гр. [PERSON] відповідають розмірам (площі, конфігурації) земельної ділянки, що внесена в автоматизовану базу Державного земельного кадастру про що свідчить наявність її на Публічній кадастровій карті України. З урахуванням рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 15 травня 2015 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] сільської ради Житомирського району, [PERSON] про визнання незаконним та скасувати рішення вказаної сільради і ухвали апеляційного суду Житомирської області від 01 липня 2015 року, експерт визначив площу земельної ділянки, яку мав би займати позивач [PERSON] по вул.Київській, 162 в с.Глибочиця та відобразив їх схематично в варіанті 3 додатку №6 та варіанті 4 додатку №7 до даного висновку. Також на розгляд Житомирського районного суду Житомирської області експерт визначив два варіанти розподілу земельної ділянки, яку мав би займати позивач [PERSON] по вул.Київській, 162 в с.Глибочиця Житомирського району Житомирської області згідно фактичного користування (а.с.47-72). Вирішуючи питання про можливі варіанти розподілу, судом враховуються прохання сторін про виділення їм частини земельної ділянки згідно запропонованих експертом варіантів. Відповідно до висновку №298/15-16 від 20 січня 2016 року земельно-технічної експертизи, судом визнається найбільш прийнятним 3-й варіант розподілу, згідно якого, суд виділяє в користування [PERSON] земельну ділянку площею 0,0444 га. діл.№1 (синій колір) (з врахуванням площі під будівлями)- виділити в користування [PERSON], [PERSON] земельну ділянку площею 0,0645 га. діл.№3 (зелений колір) (з врахуванням площі під будівлями). Межі земельної ділянки проходять по точках: 6-28-27-26-13-14-15-25-24-23-22-21-20-19-18-17-16-1-2-3-4-5-6=0,0645 га. Зі сторонами: 14,04м.-2,61м.-5,86м.-2,75м.-5,41м.-8,30м.-2,96м.-2,28м.-1,38м. по стіні будівлі (23-22-21-20-19-18-17-16)-0,68м.-16,94м.-2,50м.-12,40м.-25,02м.-19,44м.; - виділити в користування [PERSON] земельну ділянку площею 0,0155 га. діл.№4 (бузковий колір) (з врахуванням площі під будівлями). Межі земельної ділянки проходять по точках: 15-1-16-17-18-19-20-21-22-23-24-25-15=0,0155 га. Зі сторонами: 11,19м.-0,68м.-по стіні будівлі (16-17-18-19-20-21-22-23)-1,38м.-2,28м.-2,96м. (а.с.71). Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст.116 Земельного кодексу України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Відповідно до ст.12 Земельного Кодексу України (в редакції станом на 2005 рік) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Outcome: approved