Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, вимоги якого були збільшені в порядку, передбаченому ст. 31 ЦПК України, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду в сумі 32329,69грн. та моральну шкоду в сумі 15000,00грн., а всього 47 329,69грн. Вимоги позову мотивовані тим, що 21.06.2015 року, о 03 год. 00 хв., [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ-21154» д.н.з. [NUMBER], по вул. Бажова, 12, в м.Києві, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Фольцваген», д.н.з. [NUMBER], чим заподіяв пошкодження транспортних засобів та завдав матеріальних збитків. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.07.2015р. [PERSON] визнано винним в даній дорожньо-транспортній пригод. Для відновлення функціонування автомобіля і зовнішнього вигляду автомобіля позивач звернувся до СТО, де автомобілю було проведено різні види ремонтних робіт і деталей. ПАТ «Страхова компанія «Країни» прийняла рішення про виплату та перерахувала СТО страхове відшкодування у розмірі 20778,08грн. Однак, ця виплата не покриває повністю матеріальну шкоду, оскільки позивачем додатково було придбано запасні частини на загальну суму 32329,69грн. Отже, позивачем для відновлення автомобіля та приведення його в справний стан загалом було витрачено 53107,77грн. Відповідач добровільно відшкодовувати збитки відмовляється. У зв'язку з тим, що автомобіль слугував позивачу не лише засобом пересування, а й був джерелом для утримання родини, оскільки позивач є ФОП, пошкоджений автомобіль був засобом для нормального функціонування роботи позивача, пошкодження автомобіля призвело до матеріальних труднощів у зв'язку з неможливістю його використання в роботі, позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 15000,00грн. (а.с.78-79). Ухвалою Дніпровського районного суду від 28.09.2015р. про відкриття провадження у справі, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» (а.с.16). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з викладених у позові підстав та просив їх задовольнити, додатково пояснив, що побачивши зранку свій припаркований автомобіль пошкодженим, одразу викликав ДАІ. Позивач звернувся до страхової компанії, в якій йому повідомили суму, яку страхова компанія згодна виплатити. Для того, щоб одержати хоча б частину суми на відновлювальний ремонт, позивач погодився на запропоновану виплату в сумі 20778,08грн. Завдання моральної шкоди обумовлено тим, що позивач використовував автомобіль для потреб сім'ї та для виробничих потреб - розвозив замовникам меблі, позивач він не міг користуватися автомобілем до 30.08.2015 року, тому зазнав моральних страждань. Представник позивача в судовому засіданні також просив позов задовільнити в повному обсязі та зазначив, що страхова компанія визнала лише частину витрат, фактично витрачено на ремонт автомобіля 53 107,77грн., а відшкодовано лише 20 778,08грн. Позивач погодився на запропоновану страховою компанією суму. Відповідач [PERSON] проти заявлених вимог заперечував та просив відмовити в задоволенні позову та пояснив, що він не погоджується з тим, що автомобілю позивача були завдані значні технічні пошкодження. Після ДТП відповідач бачив, що в автомобілі позивача пошкоджено переднє праве крило і передня права фара. Відповідач покинув місце ДТП, оскільки поспішав до батька, отже працівників ДАІ не дочекався. Позивач запросив на відновлювальний ремонт 53000,00грн., страхова компанія виплатила приблизно 20000,000грн., на що позивач погодився. Вважає, що моральна шкода позивачеві не завдана, оскільки на автомобілі можна було їздити. Представник третьої особи ПАТ «Страхова компанія «Країна» в судове засідання не з'явився, направила клопотання про розгляд справи за відсутності представника та письмові пояснення (а.с.54-56), в яких зазначено, що 01.07.2015 року ПАТ «СК «Країна» було отримано від [PERSON] повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи. 10.07.2015 року від [PERSON] надійшла заява про погодження розміру страхового відшкодування в сумі 21 278,08грн., на проведенні експертизи не наполягав. Таким чином, страховик та потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування. На підставі чого, погоджена сума страхового відшкодування - 20778,08грн. (за вирахуванням франшизи 500,00грн.) була виплачена позивачу 11.08.2015р. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] (а.с.110). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.07.2015р. [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, ст. 122-4 КУпАП та накладено на нього стягнення, у виді штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 425,00грн. (а.с.3). Цією постановою встановлено, що [PERSON] 21.06.2015 року, о 03 год. 00 хв., керуючи автомобілем «ВАЗ-21154», д.н.з. [NUMBER], по вул. Бажова,12 в м. Києві, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Фольцваген», д.н.з. [NUMBER], чим заподіяв пошкодження транспортних засобів та завдав матеріальних збитків. Відповідно до довідки, виданої відділом ДАІ, в тому, що 21.06.2015р. на вул. Бажова, 12 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Volkswagen», номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження: передній бампер з права, переднє праве крило, передня права фара зміщена з кріплення (а.с.8). За полісом №АС/9313485 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застрахована відповідальність страхувальником [PERSON], забезпечений транспортний засіб «ВАЗ-21154», д.н.з. [NUMBER], в ПАТ «Страхова компанія «Країна», строк дії полісу з 13.01.2014р. до 12.01.2015р., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50000,00грн., франшиза - 500,00грн. (а.с.57). 01.07.2015р. позивачем було повідомлено ПАТ «Страхова компанія «Країна» про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.58). 10.07.2015р. [PERSON] подано до ПАТ «Страхова компанія «Країна» заяву щодо погодження розміру страхового відшкодування, якою позивач погоджується з розміром страхового відшкодування в сумі 21278,08грн., на проведенні експертизи пошкодженого ТЗ не наполягає (а.с.59), а також подано заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.60). Відповідно до страхового акту №23-95/36293/3.2.29 від 11.08.2015 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу (матеріальний збиток) «Volkswagen», номерний знак [NUMBER] становить 21 278,08грн., франшиза за полісом 500,00грн., розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті - 20778,08грн. (а.с.77). Листом №5513 від 12.08.2015 року ПАТ «СК «Країна» повідомило [PERSON] про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 20778,08грн., яке відповідно до заяви позивача буде перераховано СТО ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» (а.с.4). Згідно листа №01-01/190-АМ від 03.09.2015 р., 11.08.2015 року на розрахунковий рахунок ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» надійшли грошові кошти в сумі 20778,08грн. від ПАТ «СК «Країна» по страховому відшкодуванню [PERSON] (а.с.6), що також підтверджується платіжним дорученням №8881 від 11.08.2015р. (а.с.61). Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - Закон), до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до п.22.1. ст.21 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно положень абзацу 2 п.36.2 ст.36 Закону, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з частинами 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідач [PERSON] під час ДТП володів транспортним засобом на відповідній правовій підставі, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 21154, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.111), зареєстрований за батьком відповідача. Згідно ст. 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілим, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до Акту, складеного ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» (відкритий 22.06.2015р., закритий 30.09.2015р.), замовник [PERSON], сума до сплати за ремонт пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] (виконані роботи та використані запасні частини), з ПДВ становить 20778,08грн. (а.с.70-71), які були перераховані на рахунок ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна», страховиком ПАТ «СК «Країна» платіжним дорученням №8881 від 11.08.2015р. Крім того, для проведення відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER], позивачем були придбані необхідні запасні частини на загальну суму 32329,69грн. (а.с.66). Комплекс проведених ремонтних робіт та придбані для відновлювального ремонту запасні частини, повною мірою відповідають пошкодженням автомобіля позивача, вказаним в довідці ДАІ (а.с.8). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму в розмірі 32329,69грн., яка не охоплена страховою виплатою. Разом з тим, захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Частиною 1 ст. 12 ЦК України визначено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. При цьому реалізацію свого права на захист особа здійснює на свій розсуд (ч.1 ст. 20 ЦК України). Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст.3, 12-15, 20 ЦК України, ст.3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України) можна зробити висновок про те, що позивач [PERSON] вже скористався своїм правом на цивільний захист по виплаті страхового відшкодування страховиком, погодивши з ПАТ «СК «Країна» розмір страхового відшкодування в сумі, яка за вирахуванням франшизи, становить 20778,08грн., не зважаючи на ліміт відповідальності страховика в розмірі 50000,00грн., за вирахуванням визначеної полісом франшизи. Тому позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3607,77грн. - різниця між страховою сумою (лімітом відповідальності), з вирахуванням франшизи, що становить 49500,00грн. та сумою, необхідною для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу позивача в розмірі 53107,77грн. (20778,08грн. + 32329,69грн.) У відповідності до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз'яснено в п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001 та від 27.02.2009), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода, серед іншого, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Вимоги позивача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи, що сам факт пошкодження майна безперечно завдав шкоду його інтересам і спричинив моральні переживання й страждання. Крім того, позивач був змушений звертатися до відповідних фахівців за наданням допомоги в ремонті транспортного засобу, був позбавлений можливості користуватися належним йому майном протягом часу, необхідного для проведення відновлювального ремонту - з 22.06.2015р. по 30.09.2015р. Також судом враховано при визначенні розміру моральної шкоди, що позивач є фізичною особою - підприємцем та здійснює діяльність по оптовій та роздрібній торгівлі меблями та іншими товарами (а.с.35-40), для доставки яких використовує належний йому автомобіль «Volkswagen», який був пошкоджений при ДТП, яка сталася з вини відповідача. Проте необхідність у тривалій роботі позивача та його дружини для придбання автомобіля та відсутність прибутку за час ремонту транспортного засобу не підтверджені жодним належним та допустимим доказом й також не є підставами для відшкодування моральної шкоди за ст. 23, 1167 ЦК України. Тому підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу моральна шкода у розмірі 1000,00грн., зважаючи, що відшкодування шкоди в такому розмірі відповідає суті позовних вимог та характеру діяння відповідача. Визначаючи розмір цього відшкодування, суд виходить з вимог ст. 23, 1167 ЦК України, засад справедливості та розумності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20грн - за вимогою майнового характеру та 487,20грн. - за вимогою немайнового характеру про стягнення моральної шкоди, від сплати якого позивач звільнений відповідно до Закону України «Про судовий збір» (а.с.9). На підставі викладеного, ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин),

Outcome: partial