Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що він 19 вересня 2014 року зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у місті Києві. В липні 2017 року шлюб між сторонами було розірвано. За час перебування в шлюбі, сторонами придбано однокімнатну квартиру, загальною площею 38,2 кв.м., житлова площа 16,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON]. Позивач вважає за необхідне поділити вищезазначену квартиру в зв'язку з тим, що вона була придбана ними під час шлюбу, тому кожному з них належить по 1/2 частині вказаної квартири. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну компенсацію вартості частки майна у вигляді 1/2 частини однокімнатної квартири, загальною площею 38,2 кв.м., житлова площа 16,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] у розмірі 390 000 гривень. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити. Відповідач та її представник проти вимог позову заперечували та просили у вимогах позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі та покази свідків, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 19 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. 15 серпня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано Голосіїським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER]. Під час перебування сторін у шлюбі між ТОВ «АКВАРЕЛІ ДЕВЕЛОПМЕНТ ХОЛДІНГ» та [PERSON]. було укладено договір Купівлі-продажу майнових прав на квартиру № А2.19-02N-21072015-ИП. За цим договором продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти у власність майнові права на квартиру. П. 2.1. даного договору визначено що предметом цього договору є майнові права на квартиру, які після набуття покупцем їх у власність реалізуються шляхом набуття права власності на квартиру після прийняття об'єкту будівництва в експлуатацію та оформлення покупцем відповідних правовстановлюючих документів (держаної реєстрації права власності). Пунктом 3.1. даного договору визначено що ціна майнових прав на квартиру за цим договором становить 450 209,03 грн. Згідно квитанції № 12768804 від 17.07.2015 р. та квитанції № 12870006 від 27.07.2015 р. відповідачем [PERSON] було сплачено суму 450 209,03 грн. на користь ТОВ «АКВАРЕЛІ ДЕВЕЛОПМЕНТ ХОЛДІНГ» на виконання умов договору Купівлі-продажу майнових прав на квартиру. В подальшому на підставі даного договору 19.05.2016 р. за відповідачем [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS]. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. В силу ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.п. 22, 23, 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч. 2 ст. 190 ЦК України майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Суд приходить до висновку, що сторонами по справі під час шлюбу було сплачено кошти в розмірі 450 209,03 грн. на придбання нерухомого майна, а саме квартиру, на яку в подальшому за відповідачем було зареєстровано право приватної власності. В силу ст. 60 СК України дані майнові права на квартиру належать сторонам на праві спільної сумісно власності. А отже кожному з них, враховуючи рівність часток, належить по 1/2 частині даних майнових прав. Тому суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача та такими що підлягають задоволенню. Відповідачем не було надано суду належних, допустимих та достовірних письмових доказів про те, що кошти які були сплачені по договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру належали їй на праві особистої приватної власності. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. В силу ст. 141 ЦПК України судові вибрати суд покладає на відповідача. Відповідно до 57, 60, 69, 70, 71, 72 СК України, та

Outcome: partial