Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6», голови об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» Грицай О.І., у якому, уточнивши позовні вимоги, просить визнати недостовірною та такою, що порушує права [PERSON] на повагу до своєї гідності, честі та недоторканості ділової репутації, інформацію, наведену головою ОСББ «Медова, 6» Грицай О.І. у виданих характеристиках від 16.04.2019 року та від 16.04.2019 року на [PERSON] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] , до травня 2017 (травня 2019 року); зобов`язати ОСББ «Медова, 6» спростувати поширену відносно нього інформацію, стягнути з об`єднання співвласників «Медова, 6» на користь позивача моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 130 000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що до розірвання шлюбу із [PERSON] (23 листопада 2017 року) він проживав разом із нею та їх малолітнім сином у квартирі за адресою: [ADDRESS] . На даний час, між позивачем та його колишньою дружиною існує спір щодо визначення місця проживання їх малолітнього сина - [PERSON] Голова об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова,6», 16.04.2019 року видала характеристику на [PERSON] у якій зазначила, що «… [PERSON] проживав без реєстрації разом із [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до травня 2017 року. За час проживання в квартирі [ADDRESS] проявив себе, як людина не комунікабельна, така що важко іде на контакт, не зважає на думки інших жителів та проявляє до них грубість та агресію до інших жителів. Часто з`являвся у неадекватному стані, іноді шумно себе поводив. Участі у громадській діяльності у покращенні благоустрою будинку не брав, життям і проблемами будинку не цікавився. Безпосередньо жителі звертались із усними скаргами з приводу грубої, нетактовної, агресивної поведінки [PERSON] з проханням вплинути на поведінку останнього. Під час прогулянок з дитиною дозволяє собі підвищувати голос на сина, через що, неодноразово жителями будинку були зроблені йому зауваження..». Зазначена характеристика вплинула на рішення комісії з питань захисту прав дитини №176 від 16.05.2019 р. виконавчого комітету Тернопільської міської ради, за яким визначено місце проживання його сина разом із матір`ю, а не з батьком. Тому вважає, що через вказану інформацію позивач позбавлений можливості проживати разом із дитиною, що суперечить його законним інтересам та інтересам малолітньої дитини. Вважає, що зазначена у характеристиці інформація є недостовірною та не відповідає дійсності. Позивач вказує, що він ніколи не підвищував голосу на свою дитину, тому жителі будинку не робили йому зауваження з приводу неправомірної поведінки. Зазначив, що за час проживання у квартирі по [ADDRESS] , [PERSON] спілкувався та підтримував нормальні взаємини із сусідами, ніколи не проявляв агресії по відношенню до них, завжди прислухався до їхньою думки, по мірі можливості, допомагав у повсякденних життєвих ситуаціях. Жодного разу позивач не з`являвся перед ними у неадекватному стані, завжди поводив себе стримано та культурно. Зазначає, що вказана у характеристиці інформація є оціночним судженням, а обов`язок доказування її достовірності покладається на відповідача. Також вважає, що поширенням вказаної інформації відповідач створила негативну соціальну оцінку його особи в очах працівників Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, принизила його честь, оскільки він є батьком, який всіма стараннями та зусиллями прагне, щоб його єдиний син проживав разом з ним та ріс здоровою та щасливою дитиною, при цьому був забезпечений усім необхідним для його розвитку та виховання. Позивач вважає, що поширенням недостовірної інформації щодо нього, відповідачем завдано йому моральної шкоди у розмірі 130 000 гривень, яку просить стягнути із відповідача. Відповідач, голова об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» Грицай О.І. подала відзив на позов у якому зазначила, що у квітні 2019 року у ОСББ «Медова 6» надійшов адвокатський запит з проханням надати інформацію про склад сім`ї, що проживає у квартирі [ADDRESS] , інформацію про наявність чи відсутність скарг на мешканців даної квартири та характеристику на [PERSON] та [PERSON] . У відповідь на вказаний запит, Грицай О.І. , як головою ОСББ, надано відповідну інформацію та характеристики. Вказана інформація у характеристиках на позивача є фактичними даними, які зазначені нею внаслідок реальної поведінки позивача [PERSON] під час проживання у квартирі [ADDRESS] . Так, зокрема [PERSON] під час проживання за вказаною адресою у зв`язок з сусідами вступав неохоче, не підтримував добросусідських стосунків. За усними скаргами жителів було встановлено, що після зауважень щодо неадекватної поведінки [PERSON] не звертає увагу на думку інших мешканців, на їх прохання реагує зверхньо, нервово, з підвищенням тону розмови та застосовуючи ненормативну лексику. Також жителі будинку усно скаржились на шумну поведінку [PERSON] , зокрема голосне ввімкнення музики, на зауваження не реагував. Жодної участі у житті та благоустрої будинку за час проживання позивач не брав, хоча користувався всіма правами повноправного жителя будинку. Висновки та твердження наведені в спірних характеристиках не є голослівними, а зроблені на підставі усних звернень громадян, зокрема [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , жителів [ADDRESS] . Крім цього, Грицай О.І. особисто було помічено, що [PERSON] під час прогулянки дозволяв собі підвищувати голос до сина. На її зауваження не реагував жодним чином. Коли вона висловила своє обурення, то вищезазначені жителі підтвердили, що звертали увагу [PERSON] . Зазначає, що жодним чином не поширювала інформацію, як про це заявляє у позові відповідач, а надала її на адвокатський запит. Також вказує, що [PERSON] не зумів зазначити з якими саме сусідами у нього були нормальні відносини, кому він допомагав, чому саме допомагав. Зазначає, що надана нею, як головою ОСББ «Медова, 6», характеристика на [PERSON] , ґрунтується на показах свідків (жителів будинку), їх скаргах та зауваженнях та відображає достовірну інформацію, якою володіла голова ОСББ. Інформація, що міститься у характеристиці наданій у зв`язку з розглядом конкретної справи, не може бути визнана недостовірною шляхом подання окремого позову. Вважає, що у позовній заяві [PERSON] не зазначив у чому полягало приниження його честі, гідності та ділової репутації, а також чим саме він керувався при визначенні розміру моральної шкоди. У задоволенні позову просить відмовити. [PERSON] подав суду відповідь на відзив де вказав, що твердження відповідача про звернення жителів будинку із усними скаргами з приводу його грубої, нетактовної, агресивної поведінки з проханням вплинути на його поведінку вважає надуманим, доказів, що підтверджують зазначене відповідач не надав. Твердження відповідача про те, що позивач не брав участі у житті та благоустрою будинку вважає голослівним. Також вважає, що твердження відповідача про те, що «характеристика подана виключно до адвоката» свідчить про публічне оголошення такої інформації, оскільки працівники Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради її розповсюдили. Вважає, що спірна інформація вплинула на рішення комісії з питань захисту прав дитини №176 від 16.05.2019 р. за яким визначено місце проживання його сина разом із матір`ю, а не з ним. Також, зазначає, що надана відповідачем характеристика є недостовірною лише тому, що вона видана за період коли [PERSON] не проживав за адресою [ADDRESS] , оскільки останній з грудня 2015 року до сьогоднішнього дня проживає в с. Струсів Теребовлянського району Тернопільської області, що підтверджується характеристикою №280, наданою Струсівською сільською радою. Тернопільським міськрайонним судом у даній справі 09 січня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - адвокат Сампара Н.М. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити. Представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» та голова Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» Грицай О.І., як посадова особа, в судовому засіданні позов не визнала, подавши відзив на позов. В подальшому в судові засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив. 16 квітня 2019 року голова Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» Грицай О.І., як посадова особа зазначеного об`єднання, надала письмову характеристику на [PERSON] , який є батьком [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою [ADDRESS] , наступного змісту «.. [PERSON] проживав без реєстрації разом із [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , до травня 2017 року. За час проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] проявив себе, як людина некомунікабельна, зокрема важко іде на контакт, не зважає на думки інших жителів, не рідко проявляє грубість та агресію по відношенні до інших жителів. Часто з`являвся у неадекватному стані, іноді шумно себе поводив. Участі у громадській діяльності, у покращенні благоустрою будинку не брав, життям і проблемами будинку не цікавився. Безпосередньо жителі звертались із усними скаргами з приводу грубої, нетактовної, агресивної поведінки [PERSON] , з проханням вплинути на поведінку останнього. Під час прогулянок із дитиною дозволяє собі підвищувати голос на сина,, через що, неодноразово, жителями будинку були зроблені йому зауваження.» Крім цього, 16 квітня 2019 року головою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» Грицай О.І. , як посадовою особою, було видано також характеристику на [PERSON] , який є батьком [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою [ADDRESS] , аналогічного наведеного змісту, у якій було зазначено крім наведеного, що «… [PERSON] проживав без реєстрації разом із [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , до травня 2019 року...». Дані характеристики були використані [PERSON] з метою пред`явлення їх у Службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, під час розгляду її звернення щодо визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . 16 травня 2019 року рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради №176 «Про розгляд звернення [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » доручено Службі у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради доручено підготувати проект рішення виконавчого комітету щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із змісту вказаного рішення, Комісією з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Тернопільської міської ради, при розгляді звернення [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , була врахована спірна письмова характеристика [PERSON] , видана головою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» - Грицай О.І. В подальшому спірна інформація, яка характеризувала особу позивача та була зазначена у спірних характеристиках, була відображена у висновку служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради від 13.05.2019 року №958/04-24.2 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також висновку органу опіки та піклування районної державної адміністрації про умови проживання дитини [PERSON] , 14.09.2014 року від 25.10.2019 року №02-1569/02-18. Як вбачається із довідки про склад сім`ї, виданої [PERSON] головою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» 29 вересня 2016 року, станом на 01.09.2016 року її склад сім`ї складається із трьох осіб та становить: [PERSON] , син [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] . Зазначену довідку було пред`явлено в управління соціальної політики Тернопільської міської ради. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду повідомив, що він проживає разом із позивачем в с.Струсів Теребовлянського району Тернопільської області. Вказав, що [PERSON] проживає у зазначеному селі з грудня 2015 року, характеризується із позитивної сторони, не конфліктує з мешканцями села. Згідно із даними які зазначені в характеристиці, наданої [PERSON] Струсівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області, «… [PERSON] проживає без реєстрації в с. Струсів із грудня 2015 року. Характеризується добре… До адміністративної відповідальності виконкомом сільської ради протягом останнього року не притягувався, скарг на нього в сільську раду не надходило. У конфліктних ситуаціях з сусідами не помічений, а навпаки дружелюбний та, по можливості, надає їм допомогу. [PERSON] зарекомендував себе виключно з позитивного боку. Серед односельчан зарекомендував себе як комунікабельний, культурний, працьовитий, товариський, ввічливий чоловік, в побуті доброзичливий та чуйний, який бере активну участь в громадському житті села. За весь час проживання на території сільської ради, зарекомендував себе як зразковий громадянин, що підтримує добрі стосунки, як у сім`ї так і в спілкуванні із сусідами…». До правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права, практика Верховного суду та Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), як джерело права. У статтях 28, 68 Конституції України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. У відповідності до ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб і на свій вибір. Згідно із частиною першою статті 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Частина 4 статті 277 ЦК України передбачає, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Згідно із ч. 5 та ч. 7 ст. 277 ЦК України якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до частини першої статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу його гідності і честі. Пленум Верховного Суду України в пунктах 1, 19 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. У пункті 15 зазначеної постанови роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в)поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. У пункті 25 Пленум Верховного суду України зазначив, що спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, згідно статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4, п. 5 зазначеної Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року за № 1, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь /поведінки/ загальноприйнятим уявленням про добро та зло. Фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також, на спростування цієї інформації. Однією із складових правопорушення, наявність якої може бути підставою для задоволення позову, є поширення недостовірної інформації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Проаналізувавши матеріали справи, докази надані суду, суд вважає, що інформація, викладена головою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6», як посадовою особою, яка виступала від імені зазначеного об`єднання, у виданих нею 16 квітня 2019 року характеристиках, які в подальшому були поширені та використані, на [PERSON] , наступного змісту «… [PERSON] проживав без реєстрації разом із [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до травня 2017 року (до травня 2019 року). За час проживання в квартирі [ADDRESS] , [PERSON] проявив себе, як людина не комунікабельна, зокрема важко іде на контакт, не зважає на думки інших жителів, не рідко проявляє грубість та агресію по відношенні до інших жителів. Часто з`являється у неадекватному стані, іноді шумно себе поводив…Безпосередньо жителі звертались із усними скаргами з приводу грубої, нетактовної, агресивної поведінки [PERSON] з проханням вплинути на поведінку останнього. Під час прогулянок із дитиною дозволяє собі підвищувати голос на сина, через що, неодноразово, жителями будинку були зроблені йому зауваження..» є не правдивою та такою, що порушує немайнові права позивача, його честь та гідність. Тому, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення в частині спростування зазначеної інформації та визнання її такою, що не відповідає дійсності, порушує честь і гідність позивача. При цьому, суд вважає за необхідне зазначати, що на думку суду, спірна інформація не є оціночним судженням в розумінні частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію», оскільки містить фактичні дані, та не є такою, що характерна із використанням мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Наявність зазначеної інформації можна довести. При цьому, суд відкидає твердження відповідача про те, що спірна інформація наведена у характеристиці, не є інформацією, а суб`єктивною її оцінкою, яка ніде не оприлюднювалася, оскільки під поширенням інформації слід розуміти у тому силі викладення її у характеристиках, які видані для пред`явлення їх, зокрема службі у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, Тернопільської районної державної адміністрації, які були використані ними при прийнятті відповідних рішень. При цьому, задовольняючи частково позов суд зазначає, що спірна інформація не стосується ділової репутації [PERSON] , а тому, на думку суду, вона не може завдавати шкоди його діловій репутації, оскільки вона стосувалась лише характеристикою останнього під час проживання його у квартирі. Також, суд вважає, що при застосуванні способу захисту порушеного права позивача - спростування недостовірної інформації, викладеної у характеристиці, суд приходить до наступного висновку. Так, у відповідності до припису ч. 5 ст. 277 ЦК України якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Водночас, враховуючи ту обставину, що вказані характеристики уже використані зазначеними відповідними органами, враховуючи те, що про них дізналось широке коло осіб, тому суд приходить до переконання, що дієвим та адекватним способом захисту порушеного права позивача на спростування недостовірної інформації буде зобов`язання об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова 6» спростувати зазначену інформацію шляхом повідомлення особам, у тому числі юридичним, яким видані зазначені характеристики на [PERSON] про ухвалене судове рішення у справі, в місячний термін, після набрання судовим рішенням законної сили. Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Громадянин, відносно якого поширені відомості, що не відповідають дійсності і завдають шкоди їх інтересам, вправі поряд із спростуванням таких відомостей вимагати відшкодування моральної шкоди, завданої їх поширенням. Згідно із ч. 1 cт. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 cт. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних страждань, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням, під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 9 цієї ж Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутацїї, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Суд вважає, що позов [PERSON] в частині відшкодування йому моральної шкоди, завданої діями відповідачів, не підлягає до задоволення. Так, позивачем не доведено, що внаслідок видачі спірних характеристик головою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Медова,6» йому заподіяно моральної шкоди, оскільки останнім не представлено суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували у зв`язку із цим його моральні страждання, а тому у цій частині позовних вимог [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial