Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд про стягнення з [PERSON] суму основного боргу у розмірі 140000, три проценти річних у розмірі 2289, 86, інфляційні нарахування у сумі 19740 грн., пеню у розмірі 14057,53 грн., що разом дорівнює 176087 грн. 39 коп., а також судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 24.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якої позивач передав відповідачу грошову позику у сумі 140000 гривень зі строком повернення до 01.08.2014 року. Строк повернення до 01.08.2014 року, станом на 16 лютого 2015 року сума позики відповідачем не повернута. У розписці зазначено, що боржник у разі несвоєчасної сплати боргу зобовязаний сплатити пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день від прострочення суми, що складає 14057 грн. 03 коп. Окрім того, позивач просить стягнути інфляційні нарахування на суму боргу у розмірі 19740 гривень і три відсотки річних за користування позикою, що складає 2289 грн. 86 коп. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився у судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], 24.12.2013 року, позичив у [PERSON] грошові кошти у сумі 140000 гривень, про що була укладена відповідна розписка. Зазначену вище суму позичальник зобовязувався повернути в строк до 01.08.2014 року. До теперішнього часу відповідач не повернув позивачу зазначену суму, не надав суду належних та допустимих доказів про виконання грошового зобовязання. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогам договору, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 1047 ЦК, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позивальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором, тобто відповідач мав повернути суму позики до 01.08.2014 року, як було обумовлено у договорі. Згідно з вимогами ст.1050 ЦПК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України, боржник, якій прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Суд задовольняє позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних у межах заявлених позовних вимог у сумі 2289 гривень 86 копійок, а також про стягнення інфляційних витрат у сумі 19740 грн. 46 коп. Окрім того, відповідно до умов договору позики, боржник у разі несвоєчасної сплати боргу зобовязаний сплатити пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день від простроченої суми, що складає 14057 грн. 53 коп. і які підлягають стягнення з відповідача. Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 366 грн. 37 коп., що підтверджується відповідною квитанцією. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Судовий збір в справі визначаються судом виходячи з положень ст. 88 ЦПК України із Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року із змінами, а саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1% від розміру задоволених вимог Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 1760 грн. 87 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved