Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 31.07.1993 р. він уклав шлюб з відповідачкою. В період шлюбу у січні 1999 р. за спільні кошти вони придбали 4-х кімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], вартість якої становила 11529 грн. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.01.1999 р. власником зазначеної квартири є відповідач. За час шлюбу вони за спільні кошти зробили ремонт у квартирі, внаслідок чого квартира була перепланована 2-х кімнатну. Оскільки між ними виник спір стосовно розподілу нерухомого майна, тому позивач змушений звернутись до суду з позовом, в якому просить поділити спільне майно, та визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], визнати за відповідачкою право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], а також залишити у їхній спільній частковій власності переплановану квартиру 2-х кімнатну квартиру загальною площею 65,7 кв.м., в тому числі житловою площею 47,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте до початку судового засідання до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте до початку судового засідання до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона не визнала позовні вимоги в повному обсязі, та повідомила, що заперечує проти розподілу майна між нею і [PERSON] У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 368 Цивільного Кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння. Користування і розпорядження майном, що належить їм на праві сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЕД №381487, виданого Сєвєродонецьким міськ. РАГС Луганської обл. 31.07.1993 р., між позивачем та відповідачем 31.07.1993 р. було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено відповідний актовий запис №552. Відповідач [PERSON] придбала квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 12.01.1999 р. і реєстраційним надписом Комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро інвентаризації» від 15.02.1999 р. Судом встановлено, що спірна квартира була перепланована з чотирьохкімнатної у двокімнатну і складається з кухні-їдальні-гостьової, вбиральні з ванною, і балкону, загальною площею 65,7 кв.м., в тому числі житловою площею 47,4 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту. Таким чином, оскільки спірна квартира була придбана відповідачкою в період перебування у шлюбі, то ця квартира є обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. №11 вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, які не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З огляду на зазначене, враховуючи, що підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя не має, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. у звязку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved