Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В позовній заяві зазначає, що з відповідачем [PERSON] мають спільну дитину, дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29.10.2014 року шлюб із відповідачем було розірвано. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17.08.2015 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON], на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Також на його утриманні перебуває син [PERSON], [INFO], на утримання якого рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09.08.2018 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON], у розмірі 1/6 всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Крім того він доглядає за матір'ю похилого віку, яка потребує сторонньої допомоги, в зв'язку з чим змушений був звільнитися з роботи. Це призвело до погіршення матеріального становища, тому позивач просить суд зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06.11.2018 р. провадження у справі відрито та призначено судове засідання. Позивач [PERSON], в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Пояснив, що його мати є пенсіонеркою та отримує пенсію, однак її доходів не вистачає для належного життя. Утримувати матір допомагають і інші діти. За допомогою у працевлаштуванні до центру зайнятості не звертався. Сплачує аліменти на утримання малолітнього сина. Мав заборгованість зі сплати аліментів, однак при накладенні певних обмежень органами виконавчої служби, борг погасив. Станом на 01.07.2018 р. заборгованості зі сплати аліментів не мав. З 01.07.2018 р. по даний час кілька разів сплачував по 100 грн. на утримання дочки. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та дату розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнала, вважає їх неправомірними та необґрунтованими. Подала письмове заперечення, в якому вказує, що позивач на обґрунтування погіршення свого матеріального стану посилається на докази, які не підтверджуються і не є підставами для зменшення розміру аліментів. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, знаходить, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що [PERSON] з [PERSON] мають спільну дитину, дочку [PERSON], [INFO], яка проживає та знаходиться на утриманні матері [PERSON] (а.с. 30, 33). Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29.10.2014 року шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.4 ). Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17.08.2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON], на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5 ). Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09.08.2018 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON], на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12-13). Позивач не надав суду доказів, [PERSON] є його матір'ю та що вона перебуває на його утриманні. Також позивачем не надано доказів того, що у нього погіршився матеріальний стан чи погіршилося здоров'я. Позивачем не надано доказів того, який матеріальний стан у нього був на час виникнення обов'язку сплати аліментів на утримання дочки та на день подачі даного позову до суду. Позивачем не надано доказів, що він працював, мав дохід, однак з квітня 2018 року був звільнений. Позивач є особою працездатного віку, не надано доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених позивачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що позивач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дочки в розмірі, який визначений за рішенням суду. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ст. 182 СК України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин щодо зміни розміру аліментів) при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки з поданих позивачем на обґрунтування своїх вимог доказів не вбачається такої зміни (погіршення) його матеріального та сімейного стану чи погіршення здоров'я, щоб впливали на зменшення розміру аліментів визначених рішенням суду. На підставі ст.192 Сімейного кодексу України ,

Outcome: dismissed