Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом, в якому просить суд: визнати його батьком дитини [PERSON], [INFO]; внести зміни в актовий запис, виконаний відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, № 10 від 01.02.2010 року про народження [PERSON], [INFO], зазначивши батьком дитини [PERSON], [INFO],громадянина України, мешканця [INFO] замість [PERSON] із зміною прізвища дитини на [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з 2007 по 2012 рік постійно проживав з [PERSON]. За час спільного проживання у них народилася дитина, [PERSON], [INFO]. В зв'язку з тим, що на момент народження сина вони не перебували у шлюбі, запис про батька у Книзі реєстрації народжень був здійснений в порядку ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, а саме прізвище дитини вказано відповідно до прізвища матері [PERSON], а ім'я та по-батькові батька дитини зі слів матері вказані його [PERSON]. Про цей запис позивач довідався випадково, коли побачив свідоцтво про народження доньки, коли нещодавно відпочивав з нею у м. Одеса. У даний час відповідачка не визнає його батьківство та добровільно вирішити це питання у позасудовому порядку відмовляється. Крім цього, відповідач не дає йому бачитися із дитиною, нічим не мотивуючи свою відмову, у звязку з чим він звернувся до служби у справах дітей Пирятинської РДА. Проте, він не може реалізувати свої права по відношенню до дитини, так як у її свідоцтві про народження не записаний її батьком. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що дійсно вони спільно проживали з позивачем та вели спільне господарство, додому вона приїжджала тільки на вихідні, так як навчалася на денній формі у вищому навчальному закладі. Не впевнена на сто відсотків, що батьком її дитини є позивач, так як в цей час мала стосунки з іншими чоловіками. Заявила, що вона нині створила нову повноцінну сім'ю та не бажає, щоб дитина спілкувалася з позивачем, який вважає себе батьком дитини. Представник третьої особи відділу реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області у судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу у відсутність представника. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивач пять років тому просив його забрати власним авто з пологового будинку м. Гребінки відповідачку з дитиною, яка у них народилася. Йому відомо, що сторони проживали як одна сім'я, у них народилася дитина, яку позивач ростив як рідну. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він товаришує з позивачем, також підтвердив, що сторони проживали років сім як одна сім'я, у них народилася дитина, його дружина є її хрещеною матір'ю. Позивач визнавав себе батьком дитини і відповідач не заперечувала його батьківство щодо неї. Свідок [PERSON] пояснив суду, що давно знає позивача, проживає з ним по-сусідству. Стверджував, що сторони проживали разом як одна сім'я, тримали господарство. За час спільного проживання у них народилася дівчинка, про яку позивач піклувався та виховував як рідну дитину. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], народилася 27 січня 2010 року, батьками якої записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с.33). Відповідно до актового запису про народження № 10 від 01.02.2010, вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, запис відомостей про батька вчинений на підставі заяви матері (а.с.22). Згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. . Стаття 126 СК України передбачає, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1, 2 ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За ч. 4 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У судовому засіданні, за клопотанням позивача, по справі було призначено судово-генетичну експертизу для встановлення факту кровного споріднення позивача [PERSON] та [PERSON]А, проте у зв'язку із неявкою відповідача, яка неодноразово належним чином повідомлялася про дати відбору крові, та у зв'язку із закінченням терміну проведення даної експертизи, яка регламентується інструкцією проведення судово-медичної експертизи, дану справу було повернуто до суду без виконання. Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь в справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено у ході судового розгляду та не заперечувалося відповідачем, сторони офіційно у шлюбі не перебували, проте проживали разом як одна сім'я з 2007 по 2012 рік, вели спільне господарство. Після народження у 2010 році позивачкою дитини, сторони продовжували проживати разом, піклувалися та дбали про виховання та розвиток доньки, позивач проводив з нею дозвілля, вони їздили разом на відпочинок. У даний час відповідачка створила нову сім'ю та не визнає батьківство позивача відносно [PERSON], внести зміни в актовий запис про народження дитини та зазначити його батьком останньої відмовляється. Як зазначено у ч.1 ст.146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Оскільки судом призначалася експертиза за клопотанням позивача для встановлення факту наявності кровного споріднення між ним та дитиною, від проведення цієї експертизи ухиляється відповідач, яка була неодноразово попереджена про наслідки ухилення від проведення експертизи, суд, оцінивши інші докази у справі у їх сукупності, вважає за можливе визнати факт, для з'ясування якого призначалася експертиза, а саме факт наявності кровного споріднення між [PERSON] та дитиною [PERSON], [INFO]. Будь-яких доказів у спростування позовних вимог позивача, відповідачка суду не надала і судом таких доказів не здобуто, в зв'язку із чим позовні вимоги про визнання батьківства, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з приписами ст. 20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Тому вимога позивача до суду про поновлення пропущеного на звернення до суду строку є зайвою. Встановлення батьківства є підставою і для внесення відповідних змін у актовий запис про народження. Відповідно до ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно із п.п. 2.16.4. п.2 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання від 12 січня 2011 року N 96/5, затверджених Наказом Міністерства юстиції України, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Таким чином до актового запису про народження дитини [PERSON] мають бути внесені зміни, а саме відомості про батька [PERSON] В частині позовних вимог про зміну прізвища дитини слід відмовити, виходячи з наступного. . За приписами ст. 45 СК України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Позивач мотивів вимоги про зміну прізвища дитини на своє прізвище під час судового розгляду не навів та не обґрунтував. Крім того, встановлено, що на даний час мати дитини також змінила своє прізвище після реєстрації шлюбу, тому спір щодо вибору прізвища дитини може бути вирішений в іншому порядку, в тому числі і органом опіки і піклування.

Outcome: partial