Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

\~Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби\~Чернівецького міського управління юстиції\~про встановлення батьківства та про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, мотивуючи позовні вимоги тим, що перебуваючи у шлюбі з відповідачкою [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], біологічним батьком якого був не він, про що він дізнався та що стало причиною розірвання шлюбу з відповідачкою. Вказує, що у серпні 2017 року він дізнався, що біологічним батьком [PERSON], [INFO] являється відповідач [PERSON], який не заперечував даного факту та надав усі необхідні документи для подачі до суду. Зазначає, що оскільки він не є батьком [PERSON], [INFO], вважає, що його законні права та інтереси порушені і необхідно виключити запис про нього як батька із актового запису про народження [PERSON], [INFO] та визнати відповідача [PERSON] батьком дитини [PERSON], [INFO], а тому просить, заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день,час і місце розгляду справи, в суд від позивача поступила заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримано в повному обсязі які просить задовольнити. Відповідач [PERSON] не заперечувала проти заявлених позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленим про день,час і місце розгляду справи, в суд клопотання справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнано в повному обсязі. Представник третьої особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби\~ Чернівецького міського управління юстиції\~ [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленим про день,час і місце розгляду справи, в суд поступила заява про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.12). Під час перебування у шлюбі однією сімєю у сторін народився син: [PERSON], [INFO], батьком якого записаний у свідоцтві про народження позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] І-МИ №126314, актовий запис про народження дитини №135 від 25.01.2000 року, що зроблений управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернівецької міської ради м. Чернівці (а.с.14). Згідно копії паспорта громадянина України, [PERSON], [INFO] народився в м. Чернівці (а.с.15). У відповідності до наданої інформації Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області від 29.08.2017 року, [PERSON] станом на 04.04.2016 року зареєстрованим або знятим з реєстрації місця проживання по м. Чернігів та Чернігівській області не значиться (а.с.27). Статтею 121 СК України передбачено, що права та обовязки матері і батька дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 122 ч.1\~СК України\~дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини.\~\~ Зі змісту ст. 136 ч.1\~СК України\~слідує, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до\~ст. 122 СК України, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.\~\~ Відповідно до п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті\~122,\~124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матірю дитини (статті\~126,\~127 СК). Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 визначено судам слід враховувати, що відповідно до\~ст. 136 СК, оспорювання\~\~батьківства\~\~можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), шляхом предявлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3: «Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують\~\~або\~\~спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні\~\~для\~\~реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, імя та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо\~\~походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сімя визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Крім того, суд вважає, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, має виховуватись під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любов, моральної та матеріальної забезпеченості. Безпосередня участь біологічного батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними забезпечить виконання батьківських прав відповідачем [PERSON], та насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. У відповідності до положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~ Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, повно і всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази, надані відповідно сторонами в їх сукупності, виходячи з позиції позивача щодо задоволення позовних вимог за обраним способом захисту та системного аналізу співмірності заявлених вимог з вимогами закону, а також те, що відповідачі [PERSON], [PERSON] позов визнали в повному обсязі, те що доведено відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком дитини позивачем [PERSON] та дитиною, суд вважає, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved