Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В своїй заяві позивач зазначив, що він є зятем відповідача [PERSON] . Також вказав, що починаючи із 1991 року відповідач [PERSON] по [ADDRESS] на вільній земельній ділянці почав будівництво житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами у даному спірному домоволодінні. Рішенням №428 від 19.04.1994 року Глобинської міської ради відповідачеві по вказаній адресі визначено на місцевості земельну ділянку загальною площею 0,15 га під забудову та під огород, та надано дозвіл на будівництво житлового будинку. У 1994 році відділом архітектури і будівництва Глобинської РДА надано дозвіл відповідачеві проводити будівництво. Надалі, із 2008 року відповідач передав даний недобудований будинок для постійного проживання позивачеві, який безперервно, відкрито та правомірно користується і володіє будинком по даний час, та нам було проведено ряд поліпшень, добудов, капітальних ремонтів як житлового будинку так і господарських споруд даного домогосподарства. Право власності на вказаний збудований об`єкт нерухомого майна до теперішнього часу ні позивачем, ні відповідачем чи іншими особами не оформлене та не зареєстроване. Крім того, вказав, що вищевказаними доказами підтверджується факт добросовісного заволодіння житлом, факт безперервного, відкритого та правомірного володіння і користування оспорюваним житловим будинком саме позивачем на протязі понад 10 років, що також підтверджується показами свідків. Таким чином вважає, що вказані факти надають йому можливість набути право власності на вказане майно в порядку набувальної давності. У судове засідання позивач не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позов визнає повністю та проти його задоволення не заперечує. Представник третьої особи - Глобинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - Кременчуцької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Згідно довідки ВК Глобинської міської ради Полтавської області від 15.10.2021 року №3274/14-07, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.46). Як вбачається із технічного паспорту від 19.04.1994 року замовлення №428 виготовленого на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що рішенням №428 ВК Глобинської міської ради Полтавської області від 19.04.1994 року надано дозвіл [PERSON] на будівництво житлового будинку у [ADDRESS] (а.с.11-14). Рішенням ВК Глобинської міської ради Полтавської області від 24.10.2012 року №302 присвоєно земельній ділянці площею 0,15 га, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] , поштову адресу: [ADDRESS] (а.с.15). Згідно технічного паспорту, виготовленого 05 червня 2020 року на замовлення [PERSON] , на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , він має наступні технічні характеристики та складається з: житлового будинку позначеного у технічній документації літерою «А» площею 80,7 кв.м.; прибудови літ. «а» площею 9 кв.м.; сараю-гаража-літньої кухні літ. «Б» площею 78,9 кв.м; погреба літ. «Бп» площею 13,8 кв.м; вбиральні літ. «В» площею 1,3 кв.м.; навісу літ. «Г» площею 14,5 кв.м.; огорожі літ. «№1-3»; ями вигрібної літ.«№4»( а.с. 16-33). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. За ч.4 ст.344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Згідно з п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно п. 14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07. 02. 2014 р. виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. За ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та доведено позивачем, його добросовісне, відкрите, безперервне володіння об`єктом нерухомого майна - житловим будинком [ADDRESS] більше 10 років. Також встановлено, що право власності на зазначений будинок ні за ким не зареєстровано. На підставі викладеного та

Outcome: approved