Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 24 листопада 1987 року між позивачем та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області про що в Книзі реєстрації актів про одруження було зроблено відповідний актовий запис №649. Від сумісного проживання у подружжя є спільна дитина [PERSON] [INFO], яка на даний час проживає з відповідачем. Фактичні шлюбні відносини припинені з 1999 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів,наявність різних поглядів на життя, що стало приводом виникнення конфліктів. Позивач просить задовольнити його позовні вимоги. В судове засідання позивач не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву де просить слухати справу у його відсутність. В судове засідання відповідачка не зявилася про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву де просить розглянути справу у її відсутність. Судом встановлено, що 24 листопада 1987 року між позивачем та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області про що в Книзі реєстрації актів про одруження було зроблено відповідний актовий запис №649 ( а.с. 9) . Від сумісного проживання у подружжя є спільна дитина [PERSON] 08.01.1988 р.н.( а.с. 10), яка на даний час проживає з відповідачем. Фактичні шлюбні відносини припинені з 1999 року. Між подружжям втрачені всі фізичні та духовні звязки. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вищевказаного, з урахуванням обставин справи,суд приходить до висновку про наявність підстав про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved