Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї на його користь заборгованості за договором позики в розмірі 46 000 гривень, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1380 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 1896,40 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 473 гривні 80 копійок. Під час судового розгляду третя особа, із самостійними вимогами щодо предмета спору, [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просила стягнути на її користь заборгованість за договорами позики у сумі 46 000 гривень, три відсотки річних від суми простроченої заборгованості в розмірі 1380 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 473 гривні 80 копійок. Свої вимоги позивач [PERSON], третя особа, із самостійними вимогами щодо предмета спору, [PERSON] мотивують тим, що вони є спадкоємцями [PERSON], який помер [INFO] року. Між померлим та відповідачем [PERSON] були укладені договори позики про передачу коштів 08.10.2010 року, 15.10.2010 року, 24.09.2010 року відповідно в розмірі 5 000 гривень, 10 000 гривень, 215 000 гривень. Договори були укладені в письмовій формі у вигляді розписок. Загальний борг склав 230 000 гривень. Вважають, що вони мають право на отримання суми боргу у розмірі 1/5 частини, так як спадщину прийняли п'ятеро спадкоємців, що дорівнює 46000 гривень, та 3 % річних від суми боргу в розмірі 1380 гривень, кожний. В судовому засіданні представник позивача за угодою [PERSON], позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути з відповідачки на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 46 000 гривень, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1380 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 1896,40 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 473 гривні 80 копійок. Пояснила, що між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори позики на загальну суму у розмірі 230 000 гривень. Договори укладені в письмовій формі у вигляді розписок. [PERSON], як спадкоємець [PERSON] на підставі ст. 1218 ЦК України має право на отримання 1/5 частини суми боргу, а також три відсотки річних від простроченої суми, що дорівнює 47 380 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Третя особа із самостійними вимогами щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з'явилась від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи, із самостійними вимогами щодо предмета спору [PERSON], за угодою [PERSON] в судовому засіданні просив стягнути на користь [PERSON] заборгованість за договорами позики у сумі 46 000 гривень, три відсотки річних від суми простроченої заборгованості в розмірі 1380 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 473 гривні 80 копійок. Мотивуючи тим, що [PERSON] представляє інтереси неповнолітньої [PERSON], яка є спадкоємницею [PERSON], тому також має право на отримання 1/5 частини суми боргу за договором позики, а також три відсотки річних від простроченої суми, що дорівнює 47 380 гривень. Представник відповідача за угодою [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив що [PERSON] перебувала з померлим [PERSON] тривалий час в громадянському шлюбі, потім в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей. Договір займу [PERSON] зі своїм чоловіком не укладала. Після розірвання шлюбу нею були написані розписки про отримання коштів, так як [PERSON] забракував їй кошти. Протягом їх спільного проживання вони разом вели бізнес, розвивали його, разом працювали. Вона вклала в бізнес частину своїх особистих коштів. У зв'язку з чим [PERSON] частково їй повертав кошти окремими сумами. Тому розписки не містять інформацію, що кошти [PERSON] бере саме у борг. Окрім того саме ці суми вона не отримувала, вона написала розписки, але [PERSON] не сплатив їй весь борг, так як раптово помер. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, заперечувала проти заявлений позовних вимог, зазначила, що кошти у борг від [PERSON] не отримувала, розписки написані нею, однак ці кошти вона не отримала. Між [PERSON] та нею була домовленість, що останній поверне їй кошти, вкладені в їх спільний бізнес. Домовленість вони в подальшому планували засвідчити у нотаріуса, однак не встигли. Після розірвання шлюбу, вони сперечались однак в подальшому вони примирились, та продовжили сімейні стосунки. Від третьої особи - [PERSON], надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Від третьої особи - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків [PERSON], [PERSON] дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно із ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 6). За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцями [PERSON] є його батько [PERSON], його мати [PERSON], неповнолітня дочка [PERSON], малолітня дочка [PERSON], [PERSON] (а.с. 7). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем представлені суду копії розписок, яки свідчать про те, що [PERSON] взяла у [PERSON] 215 000 гривень 24.09.2010 року, 5000 гривень 08.10.2010 року, 10 000 гривень 15.10.2010 року (а.с. 8,9,10). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях. Але досліджуючи копії розписок, суд приймає до уваги, що у розписках не зазначено: сторони зобов'язання (позикодавець та позичальник), що сума грошових коштів передається саме у борг, на який строк, відсутні умови щодо обов'язку повернення грошових коштів. Тобто у вказаних розписках не іде мова про договір позики. Свідок [PERSON], в судовому засіданні підтвердив, що він ставив свій підпис на розписках, однак не пояснив при яких обставинах складалась розписка, чи передавались кошти саме у борг. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що підписи на розписках не його, ніякі кошти в його присутності не передавались. Зазначив, що [PERSON] попросив, його бути присутнім у нотаріуса засвідчити передачу коштів [PERSON], які нею були вкладені в їх спільний бізнес, він погодився. Після чого [PERSON] надав йому чистий лист де він написав: «Я, [PERSON] підтверджую». Однак підпис він не ставив, так як йому пояснили, що підпис він поставить у нотаріуса. Суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON], та третьою особою [PERSON] не представлені суду належні докази на підтвердження позовів, а представлені суду розписки не підтверджують факту отримання коштів [PERSON] від [PERSON] саме у борг, тобто укладення договору позики між [PERSON] та [PERSON] Таким чином у задоволенні позову [PERSON] та позову [PERSON] про стягнення сум боргу за договором позики слід відмовити. Відповідно до ст. ст. 1218, 1231, 1046, 1047, 1051 ЦК України,

Outcome: dismissed