Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить: визнати недійсним договір від 10 липня 2012 року №401834 укладений між ним, [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»; зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» повернути йому сплачені кошти в розмірі 8512,85грн., як незаконно отримані за наслідком укладення договору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10 липня 2012 року між ним та ТзОВ «Авто Просто» було укладено договір №401834 про надання йому фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників через систему «АвтоТак». Зазначає, що його метою укладення цього договору, яка наголошувалась представнику ТзОВ «Авто Просто», було отримання позики на придбання автомобіля марки «ЗАЗ VIDA» загальною вартістю 90880грн. Стверджує, що представник ТзОВ «Авто Просто» роз'яснила йому, що за умови сплати вступного та двох щомісячних внесків він отримає можливість придбати згаданий автомобіль та відразу користуватись ним. Інші істотні умови договору йому роз'яснено не було. Однак, як вбачається із змісту умов оскаржуваного договору від 10 липня 2012 року за №401834, поточна ціна не є сталою та може змінюватись в односторонньому порядку, що зумовлює зміну розміру повних внесків. Пунктом 1.2 статті 1 розділу II договору встановлено, що він, як учасник системи «АвтоТак», зміг би отримати автомобіль лише за умови повної сплати вартості автомобіля та виконання усіх зобов'язань за договором. Ним сплачено наступні кошти: 10.07.2012р. - 3271,68грн. - вступний внесок; 15.08.2012р. - 1302,61грн. - щомісячний внесок; 15.09.2012р. - 1969,28грн. - щомісячний внесок; 15.10.2012р. - 1969,28грн. - щомісячний внесок, а всього 8512,85грн. А відтак, він сплатив ці кошти не за сам автомобіль, а лише за можливість права на його купівлю. ТзОВ «Авто Просто» без залучення власних коштів формував групи учасників, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю автомобіля одного із учасників групи, що в свою чергу є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи «АвтоТак». Фактично, внески, які оплачені ним, йдуть на придбання автомобіля тим учасникам, які знаходяться вище нього в пірамідальній схемі, а йому мали б надходити кошти - внески тих учасників, хто прийшов у цю схему пізніше. Вважає дії ТзОВ «Авто Просто» по укладенню з ним вищезазначеного договору нечесною підприємницькою практикою, яка визначена Законом України «Про захист прав споживачів», пірамідальною схемою. Всупереч вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» він не отримав необхідну, доступну, достовірну інформацію про продукцію (послуги), що мала забепечити можливість його свідомого і правильного вибору. Стверджує, що надання повної та достовірної інформації про послуги, що надаються відповідачем, мала б наслідком не укладення оспорюваного правочину. Стверджує, що оспорюваний ним договір свідомо порушує принцип рівності сторін договору, на шкоду споживача послуг. Окрім цього, всупереч ч.12 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», ТзОВ «Авто Просто» не повідомило його, що він зможе придбати автомобіль доки не сплатить внесків (стаття 1.2 розділу II договору) для забезпечення ТзОВ «Авто Просто» коштами необхідними для повної оплати вартості автомобіля. Стверджує, що при укладенні оспорюваного договору він помилився щодо обставин, які мають істотне значення, оскільки мав за мету отримати позику на придбання автомобіля та спрямовував свої дії саме на укладення договору позики. Однак, як вбачається з аналізу оспорюваного ним договору, останній таким не являється, а є договором про надання послуг з адміністрування фінансовими активами для придбання товарів в группах, згідно з яким ТзОВ «Авто Просто» за плату зобов'язується забезпечити придбання автомобіля учаснику за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників, а учасник зобов'язується сплатити вартість автомобіля, вартість наданої послуги та інші платежі. Стверджує, що оспорюваний правочин не відповідає чинному законодавству України, його внутрішній волі та не спрямований не реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним та дає законні підстави для визнання цього договору недійсним та повернення сплачених ним коштів. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наддали суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просять позов задовольнити. Представник відповідача Онищенко О.А. в судовому засіданні позов заперечив та просить в задоволенні такого відмовити. Надав суду пояснення аналогічні викладеним в письмових запереченнях, в яких зазначив, що 10 липня 2012 року між ТзОВ «Авто Просто» та позивачем [PERSON] укладено договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за №401834. Укладений договір складається з основного тексту договору та додатку №1, які підписані сторонами та містять детальний опис послуг, що надаються ТзОВ «Авто Просто», щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов договору. А відтак, позивачу до підписання договору було надано вичерпну інформацію про послуги, що надаються ТзОВ «Авто Просто». Відповідно до п.20.2 ст.20 розділу II договору «підписання цього Договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього». Так, позивачем [PERSON] було підписано вищезгаданий договір, в якому поряд з його підписом зазначено, що останній отримав усі коректно викладені пояснення від представника Авто Просто, проінформований про всі можливі витрати у зв'язку з укладенням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього, ознайомився з умовами договору та підтверджує здатність набувати прав та обов'язків за договором, умови договору йому зрозумілі та він вважає їх вигідними для себе. Окрім цього, відповідно до умов договору (п.14.5 ст.14 розділу II), позивач мав 7 (сім) календарних днів від дати підписання договору на додаткове детальне ознайомлення з його умовами та прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі «Авто Так», а у разі відмови протягом зазначеного строку йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. З врахуванням наведеного, вважає, що позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання. Вважає твердження позивача щодо вчинення правочину під впливом помилки безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не вказує які саме положення договору він зрозумів помилково. Зазначає, що предмет укладеного між сторонами договору є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників через систему «Авто Так». Передбачені договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в угоді «Чисті внески», та розмір одного такого внеску становить 1,666% від ціни автомобіля. Учасник зобов'язаний сплатити таку кількість внесків, яка є достатньою для сплати повної ціни автомобіля. Графік внесків зазначений у додатку №1 до угоди і складається з 60 щомісячних внесків. Сплачені всіма учасниками певної групи внески складають «Фонд групи» за рахунок якого щомісяця придбаваються автомобілі, які за визначеними угодою механізмами передаються кожному учаснику групи. Кінцевим результатом укладених з учасниками певної групи договорів є отримання автомобіля всіма учасниками групи, за умови дотримання ними встановлених договором умов. А відтак, вважає безпідставними покликання позивача на те, що укладений договір не спрямований не реальне настання правових наслідків. Стверджує, що укладений між сторонами договір не містить елементів нечесної підприємницької діяльності та не має ознак пірамідальних схем, а є договором про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, як це передбачено Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 02 червня 2011 року. З врахуванням наведеного, просить в задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача [PERSON] на користь ТзОВ «Авто Просто» витрати пов'язані з направленням представника на судові засідання призначені на 21 січня 2014 року в сумі 915,12грн. та 29 січня 2014 року в сумі 866,96грн. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив суду, що працює менеджером з видачі автомобілів ТзОВ «Авто Просто», пригадує, що позивач [PERSON] приходив до ТзОВ «Авто Просто» писати заяву про повернення сплачених ним коштів, однак результати розгляду такої йому не відомі. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що перебувала з ТзОВ «Авто Просто» у трудових відносинах та була уповноважена на підписання від імені ТзОВ «Авто Просто» угод, предметом яких було надання послуг з придбання автомобіля через систему «АвтоТак». Підписувала договір про надання фінансової послуги на отримання права для придбання автомобіля в групі з позивачем [PERSON] Ствердила, що усі умови отримання автомобіля визначені договором, який представляється клієнтам для ознайомлення та вивчення, при необхідності вона могла зачитувати клієнтам окремі пункти договору, які їх цікавили. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. 10 липня 2012 року між позивачем [PERSON] та ТзОВ «Авто Просто» укладено договір №401834 з додатком №1, предметом якого є надання позивачу фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля марки «ЗАЗ VIDA», вартістю 90880грн., в групі, за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників через систему «АвтоТак». Відповідно до зазначеного договру ТзОВ «Авто Просто» гарантує учаснику право на отримання автомобіля за умови виконання учасником усіх зобов'язань, передбачених договором. ТзОВ «Авто Просто» зобов'язується забезпечити отримання автомобіля учасником системи згідно з умовами договору. На виконання вимог договору позивач [PERSON] сплатив наступні кошти: 10.07.2012р. - 3271,68грн. - вступний внесок; 15.08.2012р. - 1302,61грн. - щомісячний внесок; 15.09.2012р. - 1969,28грн. - щомісячний внесок; 15.10.2012р. - 1969,28грн. - щомісячний внесок, а всього 8512,85грн. Суд не приймає покликання позивача як на підставу недійсності укладеного ним 10 липня 2012 року договору на те, що такий порушує його права, як споживача, внаслідок здійснення відповідачем нечесної підприємницької діяльності та її умови є несправедливими щодо нього, а також введення відповідачем його в оману внаслідок ненадання необхідної, доступної, достовірної, повної та своєчасної інформації щодо умов виконання договору, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень, закріплених у ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п.7 ч.3 ст.19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми». Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: 1) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; 2) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; 3) відсутність продажу або споживання товару. Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. У той же час предметом договору сторін, укладеного в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «АвтоТак», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля. Відповідно до ст.1 договору ТзОВ «Авто Просто» гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених договором. Статтею 2 договору передбачено, що ТзОВ «Авто Просто» зобов'язується забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами договору. При цьому, як вбачається зі змісту оскаржуваного договору право на отримання автомобіля означає право учасника одержати власний автомобіль та обов'язок товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобов'язання. Водночас ТОВ «Авто Просто» зобов'язане надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як учасник, у якого виникло право на одержання автомобіля, здійснить відповідні платежі згідно з умовами договору, і ТзОВ «Авто Просто» затвердить офрмлення документів на отримання автомобіля. Відповідно до угоди між ТзОВ «Авто Просто» та постачальником, останній протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення зобов'язаний передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля (п. 9.1 ст.9 розділу II). Передбачені договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в договорі «чисті внески». Відповідно до визначення термінів, що наведені в договорі, «цілий чистий внесок» - розраховується шляхом ділення поточної ціни автомобіля на кількість внесків, передбачену графіком внесків, призначений для оплати автомобіля та використовується для формування фонду групи. «Половинний чистий внесок» є половиною «цілого чистого внеску». Згідно з п.2.6 ст.2 розділу II договору чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від вартості автомобіля, що у свою чергу є оплатою за товар - автомобіль. Таким чином договором чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля. А відтак, договором передбачена щомісячна сплата внесків за товар - автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеного договору, а не за можливість одержання права на купівлю товару. Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТзОВ «Авто Просто» виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі. Отже за системою придбання автомобілів у групах «АвтоТак» кожен з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за договором, отримує автомобіль через форми та механізми передбачені договором, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок Чистого Фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи (п.1.2 ст.1, п.4.1 ст.4 розділу II договору). За таких обставин покликання позивача на те, що діяльність ТзОВ «Авто Просто» за укладеним договором є функціонуванням «пірамідальної схеми», суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» у зв'язку з відсутністю головних ознак «пірамідальної схеми» - безтоварність та сплата компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань. Крім того, для віднесення схеми до пірамідальної необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність ТзОВ «Авто Просто» з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття «фінансова послуга». Відповідно до п. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Законом України від 02 червня 2011 року № 3462-IV «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (введено в дію з 09 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено п. 11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган) (далі - Нацкомфінпослуг), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 09 жовтня 2012 року № 1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах» (Розпорядження № 1676)) (далі - Ліцензійні умови). Ліцензійні умови (Розпорядження № 1676) закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах. З аналізу ліцензійних умов (Розпорядження № 1676) слід зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг. Згідно з п. 1.2 ч. 1 ліцензійних умов (Розпорядження № 1676) адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи. Відповідно до визначення термінів, зазначених в оспорюваному договорі, «АвтоТак» - це торговельна марка зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг Авто Просто з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Кожна укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи - порядковий номер його в групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників не відбувається. Право на отримання автомобіля здійснюється в порядку, передбаченому угодою, і відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи. (ст.ст.1, 4, 5 розділу II договору). Так, пунктом 7.4.1 ст.7 розділу II договору чітко визначено, що у 24-му місяці існування групи всім учасникам групи, які не одержали право на отримання автомобіля у попередні місяці й договір з якими не було розірвано, надається право на отримання автомобіля. Отже отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача. Як вбачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття «пірамідальна схема» та «придбання товарів у групах». Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю. Такий висновок ґрунтується на головній ознаці відсутності «пірамідальної схеми» згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» - це товарність схеми, тобто передбачене надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти. Так, за схемою придбання товарів у групах придбання товарів для кожного споживача (крім останнього) відбувається у тому числі й за рахунок внесків інших учасників. Різниця між споживачами-учасниками є тільки в часі одержання товару кожним із них, оскільки в кінцевому підсумку товар одержать усі учасники, навіть ті, які фінансово були найменш «активними», за умови виконання ними умов договору. Враховуючи те, що ТОВ «Авто Просто» отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, така діяльність здійснюється товариством легітимно. Отже, якщо укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обов'язки сторін), то до такого правочину не може бути застосовано визначення «пірамідальна схема». Суперечать нормам чинного законодавства й суті самого правочину, визначеного в п. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» покликання позивача на введення його в оману з підстав оплати ним не самого товару, а права купівлі товару та відсутності залучення власних коштів відповідача. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. З матеріалів справи вбачається, що під час укладення договору позивач [PERSON] отримав примірник договору в якому чітко викладена інформація про суть фінансової послуги, що пропонується за цим договором, із зазначенням вартості цієї послуги для учасника групи, був повідомлений про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги, а також своїм підписом засвідчив, що умови договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе, підтвердив факт ознайомлення та згоду з умовами договору . Згідно з п. 14.5 ст.14 розділу II договору учаснику надається 7 днів для того, щоб він міг детально ознайомитися з угодою та прийняти її чи відмовитись від участі в системі «АвтоТак». При цьому, в разі розірвання угоди протягом семи днів з дати її підписання учаснику повертається сума всіх коштів, внесених ним на рахунок ТОВ «Авто Просто». Для цього необхідно письмово повідомити ТзОВ «Авто Просто» про розірвання угоди. Однак, судом встановлено, що [PERSON] із заявою про розірвання угоди в семиденний термін до ТзОВ «Авто Просто» не звертався, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами угоди. Таким чином, покликання позивача про наявність обману та ознак «пірамідальної схеми» у діях ТзОВ «Авто Просто» під час укладення договору є надуманими, безпідставними та не узгоджуються з положеннями п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з нормами Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». Суд також не приймає твердження позивача про те, що умови укладеного ним договору є несправедливими, ними порушується принцип рівності сторін договору, на шкоду споживача послуг, виходячи з наступного. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд України у Постанові від 11 вересня 2013 року про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2012 року у справі №6-40цс13 у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання умов договору несправедливими, тобто такими, що всупереч принципу добросовісності має місце істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Умовами договору встановлена відповідальність відповідача за невиконання або неналежне виконання умов договору (ст.15 розділу II договору), а також строки передачі товару та відповідні гарантії передачі такого товару за умови виконання позивачем своїх зобов'язань за умовами договору. Договором також встановлено порядок та наслідки розірвання договору та урегульовано порядок та розмір повернення сплачених позивачем коштів на виконання умов договору (ст.15 розділу II договору). Відповідно до п.2.1. ст.2 розділу ІІ договору, поточна ціна автомобіля є критерієм - основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених договором, протягом всього строку існування групи, та повідомляється Авто Просто Постачальником. Відповідно до визначення термінів, зазначених в договорі, поточна ціна автомобіля - це ціна автомобіля, яка встановлюється постачальником в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених договором. Поточна ціна автомобіля може змінюватись протягом строку дії договору, що відповідно, може зумовити зміну грошового розміру повних внесків. Разом з тим, ТзОВ «Авто Просто» не може збільшувати відсоток щомісячної винагороди, встановлений у додатку № 1 до договору. Враховуючи, що предметом договору №401834 від 10.07.2012р. є надання саме фінансових послуг та той факт, що умовами договору не передбачено зміну розміру відсотку щомісячної винагороди відповідача, що становить ціну товару (послуги) в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», або зміну в односторонньому порядку характеристики продукції (фінансових послуг), зазначені умови договору не призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін. А відтак, суд вважає, що твердження позивача щодо дискримінуючих та несправедливих умов договору, що призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, не знайшли свого підтвердження. Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що під час укладення договору позивач отримав інформацію про суть фінансової послуги, що пропонується за цим договором, із зазначенням вартості цієї послуги для учасника групи, був повідомлений про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги, а також своїм підписом засвідчив, що умови договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе, підтвердив факт ознайомлення та згоду з умовами договору. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Згідно ст.85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що за час розгляду даної цивільної справи відповідачем, який знаходиться в м.Києві, понесено витрати, що пов'язані з явкою його представника до суду, а саме витрати, пов'язані з його переїздом до іншого населеного пункту в розмірі 882,08грн, що стверджується відповідними проїздними документами залізничного транспорту за сполученням Київ-Львів та у зворотньому напрямку. У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, зазначена сума підлягає стягненню з позивача на користь відповідача. Відповідачем також заявлено суду клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача добових виплачених його представникові у зв'язку з переїздом до іншого населеного пункту в розмірі 900грн. та в підтвердження наведеного представлено накази ТзОВ «Авто Просто» про відрядження за №13-к від 20.01.2014р. та №17-к від 28.01.2014р. Однак, з врахуванням того, що добові за відрядження виплачуються авансом, відповідачем не представлено суду жодних доказів, які б підтверджували виплату представнику відповідача зазначених коштів, зокрема відповідних розрахункових документів, а відтак такі стягненню з позивача на користь відповідача не підлягають. На підставі ст.ст. 203, 215, 230, 626, 627, 901-903 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 14, 15, 18, 19, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з урахуванням Постанови Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року,

Outcome: approved