Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що в провадженні Октябрського ВДВС знаходиться виконавче провадження від 17.07.2013 року про стягнення з нього ,позивача , штрафу в розмірі 510 грн. на користь держави. Він, позивач, добровільно сплатив штраф 28.08.2013 року на надав державному виконавцю Радченку В.В. квитанцію №119095442, але державний виконавець відмовився брати квитанцію. 24.09.13 року державний виконавець відмовився надати будь-які пояснення стосовно виконавчого провадження. На його, позивача, звернення на ім*я начальника Октябрського ВДВС на незаконні дії державного виконавця, йому було направлено постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору 23.09.2013 року та запропоновано сплатити виконавчий збір до 28.02.2013 року . Не погоджуючись з постановою державного виконавця він, позивач, звернувся до октябрського районного суду м.Полтави зі скаргою на дії державного виконавця. 30 січня 2014 року Октябрський райсуд м.Полтави задовольнив його, позивача, скаргу та визнав дії державного виконавця Радченко В.В. незаконними та скасував постанову державного виконавця від 23.09.2013 року про стягнення виконавчого збору в сумі 51 грн. Октябрський відділ ДВС Полтавського МУЮ оскаржив в апеляційному порядку ухвалу Октябрського райсуду від 30.01.2014 року , але в зв*язку з несплатою судових витрат, апеляція була повернута апелянту та визнана такою, що не подана, в послідуючому 05.06.2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області апеляційну скаргу Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ задовлено, ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 30.01.2014 року скасовано, а провадження у цивільній справі за скаргою [PERSON] на дії Державного виконавця закрито. Він, позивач, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду зі скаргою на постанову Октябрського ДВС від 23.09.2013 року про стягнення виконавчого збору і постановою Полтавського окружного адміністративноого суду від 17.07.2014 року позов було задоволено та визнано протиправною і скасовано постанову державного виконавця від 23.09.2013 року. Октябрський ВДВС Полтавського МУЮ оскаржив в апеляційному порядку вищевказану постанову, та ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.09.2014 року постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 17.07.2014 року залишена без змін . Октябрський відді ДВС звернувся з касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду , ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 26.09.2014 року у відкритті касаційного провадження за скаргою Октябрського ВДВС відмовлено в зв*язку з тим, що скарга є необґрунтованою. В зв*язку з неправомірними діями відповідача, зазначив позивач, йому завдано моральну шкоду , він весь час відчував себе ошуканим, що негативно вплинуло на його психічний та фізичний стан, змісило його нервувати переживати. Він, позивач, є інвалідом 2 групи. Весь час, він змушений був відстоювати свої права в судовому порядку, що порушило його звичний життєвий уклад. Завдану шкоду позивач оцінив в 10 000 грн. та просив стягнути на його користь з Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ завдану моральну шкоду в сумі 10 000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Представники Октябрського ВДІВС Полтавського МУЮ просили відмовити в задоволенні позову в зв*язку з відсутністю правових підстав для задоволення вимог. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову. Судом встановлено, що у відповідності до постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 17.07.2014 року визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Октябрського відділу ДВС Полтавського МУЮ від 23.09.2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 51 грн. Вказана постанова залишена без змін Харківським Апеляційним адміністративним судом та Вищим Адміністративним Судом України. В позові позивач зазначив , що йому неправомірними діями державного виконавця завдано моральну шкоду. Частиною 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. по визначено: «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків». Окрім того, частиною 4 вказаної постанови зазначено наступне: «відповідно до ст.137 ЦПК ( 1502-06 ) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». Відповідно до частини 5 Постанови - «відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або трат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому оду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення пя вирішення спору». Таким чином, виходячи з аналізу, поданих [PERSON] доказів, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких правових підстав, для стягнення моральної шкоди, у зв'язку з наступним: - відсутністю причинно-наслідкового зв'язку між провадженням у Октябрському районному суді м. Полтави, Полтавському окружному адміністративному суді щодо скасування постанови про стягнення виконавчого збору та погіршенням здоров'я скаржника, про яке безпідставно стверджує [PERSON], посилаючись на виписку із історії хвороби; - недоведеністю самого факту погіршення здоров'я; Суд вважає, що позивач використав всі способи захисту свого права, але ніяким чином це не може вказувати на завдання йому моральної шкоди. Приписами ст. 10 ч. 3, ст. 60 ч. 1, 2 ЦПК України передбачено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень Конституції, зокрема ст.ст. 32, 56, 62 і чинного законодавства фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їхніх прав і свобод та законних інтересів. Позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували позовні вимолги , а тому в задоволенні позову необхідно відмовити за його безпідставністю. Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи в їх сукупності.

Outcome: dismissed