Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ-СІТІ 2014» про визнання трудового договору припиненим. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Пояснив, що з моменту надання заяви про звільнення жодних трудових обов'язків не виконував. Представник відповідача до суду не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Судом встановлено, що 17.02.2014 року відбулися загальні збори засновників (учасників) товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ-СІТІ 2014» (далі - ТОВ «СТРОЙ-СІТІ 2014», товариство), на якому було прийнято рішення (протокол № 1) про створення товариства. ( а.с.10-11). Державну реєстрацію Товариства проведено 18.02.2014 року, Номер запису 12041020000003831. ( а.с.30 - 32). 06.08.2015 року відбулися загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «СТРОЙ-СІТІ 2014» . Відповідно до порядку денного було прийняте рішення про призначення [PERSON] з 06.08.2015 року директором товариства (протокол №3). Наказом № 4 «Про призначення на посаду директора ТОВ «СТРОЙ-СІТІ 2014» від 06.08.2015 року [PERSON] приступив то виконання обов'язків директора товариства, при цьому контракт з ним укладено не було.(а.с.12) Перебуваючи на посаді директора, маючи намір припинити трудові відносини з ТОВ «СТРОЙ-СІТ1 2014», повідомленням від 10.08.2015 року [PERSON] сповістив учасників товариства про скликання позачергових загальних зборів учасників на 11.09.2015 року за адресою: 53071, [ADDRESS] та надав перелік питань, віднесених до порядку денного, а саме: 1.Про звільнення з посади директора [PERSON]. 2.Про призначення директора товариства. 3.Про державну реєстрацію внесених змін. Стосовно результатів розгляду даного повідомлення чи пропозицій щодо порядку денного, просив повідомити в установлений діючим законодавством термін.( а.с.32). 27.08.2015 року позивач сповістив учасника про своє волевиявлення щодо розірвання трудового договору із товариством з 11.09.2015 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України, вручив особисто учаснику під розписку заяву про звільнення .( а.с. 13) 11.09.2015 року загальні збори учасників товариства «СТРОЙ-СІТІ 2014» не відбулися. Учасник не надав жодних пропозицій щодо проведення та порядку денного загальних зборів учасників товариства, питання про звільнення його з посади директора не вирішено, іншої особи на цю посаду не обрано, [PERSON] не відкликав своєї заяви про звільнення за власним бажанням, наказом № 5 від 11.09.2015 обовязки директора припинено. Однак, через неможливість виключення [PERSON] з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців без рішення загальних зборів учасників товариства про зміну виконавчого органу, вважає, що його права щодо вільного вибору праці порушені, тому, вимушений звернутися до суду за захистом порушених інтересів. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У відповідності до положень п. 4 ст. 36 КЗпП України однією з підстав розірвання трудового договору є ініціатива працівника. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. У абзаці 2 ч. 2\~_ст. 16 ЦК України\~закріплено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, встановленим договором або законом. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У відповідності до положень п. 4 ст. 36 КЗпП України однією з підстав розірвання трудового договору є ініціатива працівника. Статтею 38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Отже, директор може розірвати трудовий договір. Істотною умовою реалізації права на розірвання трудового договору з ініціативи працівника є дотримання ним встановленого порядку попередження. Працівник зобов'язаний попередити власника або уповноважений ним орган про розірвання трудового договору та звільнення за власним бажанням. Власником підприємства у розумінні ст. 38 КЗпП України та трудового законодавства в цілому, вважається особа, яка створила підприємство, тобто засновник (засновники). Залежно від організаційно - правової форми підприємства, власником може бути засновник приватного підприємства, акціонери, учасники та ін. Позивач завчасно попередив засновників відповідача та загальні збори товариства, за рішенням яких було укладено трудовий договір про розірвання трудового договору та звільнення за власним бажанням з посади директора в передбачений чинним законодавством строк. Попередження було оформлено заявами про розірвання договору, звільнення з посади директора та скликання загальних зборів. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом не менше як за 30 днів до скликання загальних зборів, а розірвання договору працівник повинен повідомити за два тижня. Як\~свідчить судова практика, якщо в ході судового засідання особа, що обіймає посаду директора, надає докази того, нею питання про розірвання трудового договору за ініціативою працівника було\~включено\~до порядку денного, учасники своєчасно були\~повідомлені про проведення загальних зборів, але не відбулися, то суд може задовольнити позов директора про визнання трудового договору розірваним (Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.05.2011 року по справі № 6-6793св11, рішення Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2011 року по справі № 2-2534/11, Шевченківського районного суду м. Запоріжжі від 18.01.2011 року по справі № 2-0827/281/2011). Згідно ст. 61 Закону України «Про господарські товариства» про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Зазначений порядок скликання загальних зборів було дотримано [PERSON] та завчасно повідомлено учасників товариства про скликання загальних зборів, проте засновником ТОВ «СТРОЙ-СІТІ 2014» не було проведено дій щодо звільнення [PERSON], чим було порушено його права як працівника на звільнення та на вільний вибір роботи. На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідачем були порушені охоронювані законом трудові права [PERSON], у вигляді не звільнення його із займаної посади за власним бажанням та невнесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню. З боку відповідача не надано жодного доказу, який би спростовував предявлені позовні вимоги.

Outcome: approved