Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням . Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS]. В даному будинку, окрім нього також зареєстрована відповідач [PERSON], шлюб з якою було укладено 17 березня 2007 року та розірвано рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 19 квітня 2017 року. Відповідач не мешкає у зазначеному будинку з січня 2017 року. Позивач сплачує комунальні послуги, в тому числі і за відповідача. Самостійно зняти відповідача з реєстраційного обліку позивач не може. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також про згоду на ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, приходить до наступних висновків. Згідно з копією договору купівлі-продажу від 09 лютого 1998 року, [PERSON] придбав житловий будинок [ADDRESS] За вказаною адресою, окрім позивача, також зареєстрована [PERSON], 1952 року народження, що підтверджується копією довідки Центру надання адміністративних послуг Авдіївської міської ради № 07-29д/901 від 23 лютого 2018 року. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження своїх вимог надано роз'яснення про відмову у знятті з реєстрації місця проживання особи, надане у відповідь на заяву позивача про зняття відповідача з місця реєстрації. Натомість доказів, які підтверджують відсутність відповідача в жилому приміщенні, позивачем не надано. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи в вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed