Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з вищезазначеним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] Перечинського району Закарпатської області. У вказаному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які уже більше семи років там не проживають. Оскільки прописка відповідачів створює йому перешкоди у користуванні його житловим будинком, тому просить суд винести рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, шляхом виселення відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з будинку [ADDRESS] Перечинського району Закарпатської області та позбавити їх права користування даним житловим приміщенням, а також зняти їх з реєстраційного обліку. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, при цьому не заперечує проти прийняття судом заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та їх представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, однак подали до суду заяву, в якій просять справу розглянути без їх участі. Разом з цим, вони надали суду письмові заперечення, згідно яких просять у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, при цьому зазначають, що позивач [PERSON] фактично з травня місяця 2006 року заборонив їм проживати в даному будинку, а тому вони вимушені були проживати в будинку гр.[PERSON], який складається всього з однієї житлової кімнати площею 16,6 м.кв., кухні та кладочки, та у якому проживають всього 5 чоловік. Такі умови проживання не забезпечують як їхнього нормального проживання, так і проживання дитини відповідачки [PERSON] - малолітньої [PERSON] Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце проведення такого повідомлялися належним чином і своєчасно, про причини своєї неявки суду не повідомили, а тому суд розглянув справу за його відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві особистої власності належить домоволодіння, яке розташоване на [ADDRESS] Перечинського району Закарпатської області, що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння, виданим виконавчим комітетом Т.Реметівської сільської ради депутатів трудящих від 13 лютого 1974 року. Також встановлено, що у вказаному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про що свідчить будинкова книга для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] Разом з цим встановлено, що з травня місяця 2006 року у даному будинку відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Т.Реметівської сільської ради Перечинського району №1244/02-14 від 11 листопада 2013 року. Крім цього встановлено, що у відповідачки [PERSON] є малолітня дитина - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 01 серпня 2012 року. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 та ч.2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку… Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Отже, з урахуванням вищевикладеного, та того, що відповідачі фактично уже більше семи років не проживають у будинку позивача та з метою захисту права власності позивача, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Перечинський районний сектор ГУ ДМС України в Закарпатській області, орган опіки та піклування Т.Реметівської сільської ради Перечинського району про усунення перешкод у здійсненні права власності є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Що стосується рішення органу опіки та піклування за №02 від 03 березня 2014 року, згідно якого вирішено не надавати дозвіл на зняття з реєстрації громадянки [PERSON], то суд не бере його до уваги, оскільки малолітня дитина [PERSON] народилася у 2012 році, тобто тоді, коли відповідачка уже фактично шість років не проживала у будинку позивача. Судові витрати підлягають солідарному стягненню з відповідачів, що відповідає положенням ст.88 ЦПК України. Тому, на підставі вищенаведеного та

Outcome: approved