Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та розстрочку виплати заборгованості по аліментних платежах. Свої вимоги мотивує тим, що за рішенням Соснівського райсуду м. Черкаси від 01.04.2010р. з нього утримуються аліменти на користь відповідача на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Вважає, що розмір аліментів слід зменшити, оскільки на даний час він перебуває в іншому шлюбі; в 2013р. в нього народився син [PERSON], який потребує утримання; матеріальний стан позивача сильно погіршився він ніде не працює, немає заробітку, не може влаштуватись на роботу; за ним рахується заборгованість по аліментах та комунальним платежам. Таким чином, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] за рішенням суду від 01.04.15р. на утримання неповнолітньої дочки, а також просить здійснити розстрочку платежу по аліментах на суму 4492грн. 90коп. Ухвалою суду від 28.12.2015р. позовні вимоги [PERSON] в частині вимог про розстрочку виплати заборгованості по аліментах, залишені без розгляду на підставі ст. 207 ч.1 п. 5 ЦПК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, надавши відповідну заяву, і просив суд зменшити розмір аліментів з ? частини на 1/6 частину його заробітку на утримання дочки [PERSON]. Крім того, зазначив, що в 2013р. в нього в іншому шлюбі народився син, який проживає з ним і знаходиться на його утримані. З квітня 2015р. позивач ніде не працює, не може знайти роботу, що поставило його в тяжке матеріальне становище. Також він має заборгованість по аліментах, що сплачуються через органи ДВС на утримання дочки; допомагає своїй матері, яка є інвалідом 3 групи і проживає разом з ним. При цьому, він не є інвалідом, є працездатним, жодної державної допомоги не отримує; його дружина також не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Не відмовляється від свого обов»язку щодо утримання неповнолітньої дочки і згоден сплачувати на її утримання по 1/6 частині його доходів. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечувала проти позову, в т.ч. уточнених позовних вимог в редакції від 28.12.2015р. Не згідна з пропозицією позивача щодо зменшення аліментів на утримання спільної дочки з 1/4 на 1/6 частину його доходів. Вважає, що позивач є працездатним, повинен працювати і надавати матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON], якій 13 років. Крім того, позивач має майно, але органи ДВС не вживають заходів щодо реалізації цього майна в рахунок погашення заборгованості по аліментах. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що уточнені позовні вимоги в редакції від 28.12.2015р. підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що сторони мають спільну дочку [PERSON], 21.04.2002р. народження. За виконавчим листом №2-2561/10, виданим Соснівським райсудом м. Черкаси, [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки в розмірі ? частини всіх видів заробітку на утримання дочки [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття, починаючи з 18 лютого 2010р. Сторони по справі розірвали шлюб, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу від 27.04.2010р., актовий запис №175. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого державним виконавцем Соснівського відділу ДВС від 18.11.2015р., станом на 01.11.2015р. [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 6049грн. 40коп. При цьому, сторони в судовому засіданні визнали, що на даний час [PERSON] значну частину заборгованості - понад 4тис.грн., по аліментах сплатив. Відповідно до даних довідки від 19.11.2015р., виданої КП «Придніпровська СУБ», дочка [PERSON] проживає разом із матір»ю відповідачем по справі. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює в органах ДПІ у м. Черкаси головним державним ревізором інспектором і за 11 місяців 2015р. отримала зарплату в розмірі 45845грн. 55 коп. (довідка від 04.12.2015р.). Як вбачається із свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] 07.06.2012р. зареєстрували шлюб, актовий запис №488. Також, за даними свідоцтва про народження від 08.01.2014р. позивач є батьком [PERSON], 27.12.2013р. народження (актовий запис №6). Мати дитини [PERSON] перебуває на обліку при управлінні соціального захисту населення Соснівського району департаменту соціальної політики Черкаської міської ради і отримує допомогу при народженні дитини з 01.12.2013р. по 31.12.2015р. у розмірі 860грн. 00коп. та щомісячну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 130грн. 00коп. з 01.01.2016р. по 27.12.2016р., що підтверджується даними довідки від 08.12.2015р. №5659 та листа від 11.12.2015р. За даними довідки, виданої центром зайнятості ЧМР 04.12.2015р., [PERSON] був зареєстрований як безробітний в центрі зайнятості з 05.05.2014р. по 15.05.2015р. та до березня місяця 2015р. включно отримував державну допомогу, з якої вираховувались аліменти на дочку. Дані обставини також підтверджуються записами у трудовій книжці позивача. Крім того, мати позивача - [PERSON], 1951р. народження є інвалідом 3 групи безстроково (довідка МСЕК від 26.09.2005р.) і проживає разом з [PERSON], що вбачається із довідки КП «Соснівська СУБ» від 22.12.2015р. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти це обовязок утримання у визначених законом випадках одним членом сімї інших, які потребують цього. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ст. 183 ч.1, 2СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», встановлено прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01.01. по 30.11.15р. 1032грн. і з 01. по 31.12.15р. 1167грн., а також для дитини віком від 6 до 18 років з 01.01. по 30.11.15р. 1286грн. і з 01. по 31.12.15р. - 1455грн. Таким чином, з»ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає, що наявність викладених вище обставин щодо погіршення матеріального становища батька [PERSON] з часу призначення аліментів за рішенням суду від 01.04.2010р. на час розгляду даної справи, його наміри і в подальшому утримувати свою дочку, зміна його сімейного стану, наявність інших утриманців, а також матеріальний стан відповідача [PERSON], - дають підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання дочки [PERSON] з ? частини всіх його доходів (заробітку) до 1/6 частини щомісяця, починаючи з дня набрання законної сили цього рішення суду, а тому в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. Крім того, саме по собі вирішення даного спору по суті в межах заявлених/уточнених позовних вимог, дає підстави для відкликання виконавчого листа, виданого Соснівським райсудом м. Черкаси відповідно до судового рішення від 01.04.2010р., що відповідає способам захисту, передбаченим ст. 16 ЦК України та Сімейного Кодексу України. На підставі викладеного та

Outcome: approved