Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, що випливає з Договору довічного утримання. Позовні вимоги мотивує тим, що між ним ([PERSON]) та [PERSON] укладено Договір довічного утримання (догляду) від 17 серпня 2016 року, який посвідчено приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Ковач Н.О. та зареєстровано в реєстрі № 1567. Так, згідно вимог даного договору, [PERSON] набувши, право власності на 9/36 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою - [ADDRESS] і раніше належали йому на правах приватної власності, зобов'язалась виконувати обов'язки, вказані виключним переліком в ч.2 Договору та ст. 3.1 даного Договору. Зазначає, що обов'язки з його сторони згідно даного договору виконані повністю, однак відповідач по справі [PERSON], як сторона Договору, свої обов'язки не виконує, і на його заяву, добровільно виконати свої обов'язки згідно Договору - не виконує. Тому на підставі вищенаведеного він ([PERSON]) звертається до суду та просить стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 151 958, 89 грн., з яких: 136086 грн. - основна заборгованість; 15 541,75 грн. - інфляційні втрати; 331,14 грн. - 3% річних та просить стягнути з відповідача сплачені ним судові витрати. Ухвалою суду від 19 червня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Позивач - [PERSON] подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON], яка належним чином повідомлялася про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження, своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористалася. Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Беручи до уваги клопотання позивача, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що вимоги заяви необхідно задовольнити виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 17 серпня 2016 року між [PERSON] (Відчужувачем) та [PERSON] (Набувачем) укладено Договір довічного утримання (догляду), який у свою чергу нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Н.О. та зареєстрований і реєстрі № 1568. Так, за цим Договором [PERSON] передає у власність [PERSON] належне йому на праві спільної часткової власності нерухоме майно, а саме 9/36 часток житлового будинку з відповідними надвірними господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням довічним, а у разі втрати здоров'я також довічним доглядом (а.с.4-6). Згідно пункту 2 даного Договору, набувач [PERSON] зобов'язана у встановлені строки та в обсязі, передбаченому цим договором здійснювати утримання (догляд) відчужувача [PERSON]. Утримання (догляд) відчужувача з боку набувача включає в себе: - щомісячну (не пізніше десятого числа місяця) сплату Відчужувачу грошової суми в розмірі не менше 2000 гривень; - забезпечення відчужувача харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; - надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); - оплату комунальних послуг, інших платежів, пов'язаних з проживанням в зазначеному будинку відчужувача; - надання будь-якої іншої допомоги; - вчинення всіх необхідних дій для забезпечення відчужувача всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами тощо (в тому числі виконання додаткових доручень відчужувача, необхідних для забезпечення останнього належним доглядом). Набувач зобов'язується безкоштовно забезпечувати відчужувача житлом будинку, частки якого передаються за даним договором, довічно. Для проживання відчужувачу надається цілий будинок, частки якого є предметом цього договору. Згідно розрахунку заборгованості та втрат від інфляції, що випливає з Договору Довічного утримання (догляду) від 17 серпня 2016 року. Укладеного між [PERSON] та [PERSON] та розрахунку заборгованості за користування коштами, у гривнях (з 17 серпня 2016 року по 31 травня 2018 року), у [PERSON] виникла заборгованість в розмірі 151 958,59 грн., з яких: 136086 грн. - основна заборгованість; 15 541,75 грн. - інфляційні втрати; 331,14 грн. - 3% річних (а.с.7). Так, статтею 509 Цивільного кодексу України визначено поняття зобов'язання та підстави його виникнення - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Частиною 1 статті 549 Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Правилами статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а відповідно до частини 1 статті 625 цього Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а статтею 599 цього Кодексу встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Також необхідно звернути на статтю 625 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості, що випливає з Договору довічного утримання підлягають до задоволення, оскільки [PERSON] не виконує умови договору довічного утримання (догляду), від 17 серпня 2016 року, що у свою чергу позивачем доведено, а відповідачем не спростовано. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON].

Outcome: approved