Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом з батьком [PERSON] на момент смерті останнього [INFO] року, а також визнання за ним, як спадкоємцем за законом першої черги, права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька, та складається із 3/75 частини житлового будинку [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за тих підстав, що відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.06.2014 року до участі у справі в якості співвідповідача залучена [PERSON] (а.с.39). Позивач, а також відповідач [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилися. Позивач направив представника з належним чином посвідченими повноваженнями. Відповідач звернулася із заявою про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. У судовому засіданні представник позивача, з належним чином посвідченими повноваженнями, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. В останнє судове засідання не з'явилася, звернувшись із заявою про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] позов та обставини позову визнала у повному обсязі. Наслідки визнання позову їй роз'яснено відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України. В останнє судове засідання не з'явилася, звернувшись із заявою про розгляд справи у її відсутність. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ч.ч.1, 2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За позицією Верховного Суду України, викладеною в абз.2 п.2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] приходиться спадкодавцю [PERSON] сином. На момент смерті батька позивач проживав разом з ним та матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, що [PERSON] проживав разом з батьком [PERSON] на момент смерті останнього [INFO] року за адресою: [ADDRESS]. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно, суд виходить з наступного. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У судовому засіданні встановлено, що 3/75 частки житлового будинку [ADDRESS], належала на праві особистої власності [PERSON], що підтверджено договором купівлі-продажу за реєстровим №4/214 від 13.06.1997 року, листом КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» за вих.№718 від 23.08.2014 року та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна за №23171662 від 18.06.2014 року (а.с.13, 59, 65-74). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.12.2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року (а.с.6). Згідно витягу зі Спадкового реєстру №37398692 від 17.05.2014 року [PERSON] залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] 12.01.2010 року за №15, яким заповів [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] частини житлового будинку [ADDRESS], в заповіті не зазначені (а.с.17, 18, 74-76). Оскільки, ще при житті [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], то після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на 3/75 частини житлового будинку [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 12.09.1951 року, виданим Ізмаїльським міським бюро ЗАГС, син [PERSON], що підтверджено повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.07.1971 року, виданим Ізмаїльським міським бюро ЗАГС, та дочка [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим міським бюро ЗАГС м.Ізмаїл 10.07.1971 року, та повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим міським бюро ЗАГС м.Ізмаїл 23.08.1951 року (а.с.80). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовилися від права власності на спадкове майно на користь позивача. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, не встановлено. Згідно з вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори за №1129/01-16 від 20.05.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (а.с.19). Приймаючи до уваги, що позивач на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, а також ту обставину, що відповідачі безумовно визнали позов і їх визнання не суперечить закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved