Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким мотивує тим, що з 26.08.2010 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Газтех». 28.01.2020 року він був звільнений за згодою сторін. На день звільнення відповідач нарахував заборгованість з заробітної плати в сумі 57 733 грн 11 коп., проте виплатити відмовився і розрахунок повністю відбувся лише 12.02.2020 року. У зв`язку з невиплатою вчасно заробітної плати позивачу із відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Розмір середньоденної заробітної плати позивача складав 1220,25 грн. Посилаючись на вказані обставини просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 13 422 грн 75 коп. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Від директора ТОВ «Газтех» Палюх Д.Г. надійшли пояснення та заява, в якій просить розглядати справу без участі відповідача, позовні вимоги визнає. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26 серпня 2010 року позивач був прийнятий на роботу в ТОВ «Газтех» слюсарем-складальником, 01 грудня 2012 року переведений на посаду конструктора, 01 лютого 2013 року - на посаду інженера-конструктора, а 16 листопада 2018 року переведений на посаду провідного інженера-конструктора. 28 січня 2020 року позивач був звільнений з займаної посади за згодою сторін на підставі наказу директора [PERSON] № 13 від 28.01.2020 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 8). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки в день фактичного розрахунку. На день звільнення з роботи 28 січня 2020 року ТОВ «Газтех» нарахувало позивачу заборгованість з заробітної плати в сумі 57 733 грн 11 коп., проте повний розрахунок відбувся 12 лютого 2020 року (а.с. 10). Як зазначає позивач в своєму розрахунку середнього заробітку за весь час затримки виплати зарплати при звільненні, сума заробітної плати за листопад 2019 року - 21 302 грн 76 коп., за грудень 2019 року - 25 067 грн 10 коп., що в сумі складає 46 369 грн 86 коп.; кількість робочих днів - 38; середньоденна заробітна плата - 46 369 грн 86 коп.: 38 р. дн. = 1220 грн 25 коп.; кількість робочих днів після дати звільнення: січень 2020 - 3, лютий 2020 - 8, всього 11 днів. Сума середнього заробітку, що підлягає стягненню становить: 1220 грн 25 коп. х 11 днів = 13 442 грн 75 коп. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення, або якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст. 117 КЗпП України. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України « Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Оскільки відповідачем в період з 29.01.2020 року по 12.02.2020 року не було виплачено належні позивачеві при звільненні суми заробітної плати, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підлягають задоволенню. При визначенні розміру середнього заробітку, що підлягає стягненню з підприємства в зв`язку з затримкою виплати заробітної плати, суд виходить з того, що розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 1220 грн 25 коп. Наданий позивачем розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ґрунтується на положеннях постанови Кабінету Міністрів України № 100, не спростований відповідачем, а тому може бути взятий судом до уваги. З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13 422 грн 75 коп є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840 грн 80 коп.

Outcome: approved