Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , з 7/12 до 1/2 частки заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на надмірність стягнутих з нього судовими наказами розмір аліментів. В обґрунтування вимог зазначив, що судовим наказом від 03 травня 2019 року з нього стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), до повноліття дітей. а судовим наказом від 27 жовтня 2020 року з нього стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), до повноліття сина. При поданні заяви про видачу судового наказу на утримання сина [PERSON] , відповідачка навмисно приховала від суду, що з нього ще стягуються аліменти на утримання двох дітей, тому 27.10.2020 судовий наказ було винесено без врахування цих обставин. Таким чином, на підставі вищезазначених судових наказів, з нього стягуються аліменти в розмірі 7/12 частин його заробітку (доходу), що перевищує 1/2 частину його заробітку (доходу), суперечить нормам чинного законодавства та становить для нього надмірний фінансовий тягар за двома виконавчими провадженнями (ВП № 59083224 від 11.05.2019 та ВП № 63606485 від 13.11.2020). Враховуючи, що викладене та той факт, що він продовжує проживати з відповідачкою та їх дітьми. приймає активну участь у їх вихованні та несе також додаткові витрати на їх утримання, просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України. Представник відповідача адвокат Новак А.М. звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, проти вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов. В обґрунтування відзиву зазначено, що позивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення вимог щодо зменшення розміру аліментів, оскільки в наданих до позову додатках міститься довідка про доходи позивача, в якій чітко зазначено. що з позивача стягуються аліменти в розмірі 33,30%, а не як зазначає позивач, в розмірі половини заробітку. Тому просить в задоволенні вимог відмовити. Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 03 травня 2019 року по справі № 211/2202/19 видано судовий наказ про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей (а.с. 18 - копія судового наказу). Судовим наказом, виданим Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 27 жовтня 2020 року по справі № 211/6121/20, стягнуто із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини (а.с. 19 - копія судового наказу). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частинами 1-2 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13). Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи, що розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилалася позивач, при цьому право застосування норми закону належить виключно суду, суд вважає можливим заявлені вимоги задовольнити, привівши їх у відповідність до положень частини 5 статті 183 СК України, згідно якої той із батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів у розмірі на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., однак оскільки вимога про відшкодування судових витрат ним не заявлялась, вони покладаються на позивача.

Outcome: approved