Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування від 20.06.2017 року. В вищевказаній квартирі зареєстрована [PERSON], яка за вказаною адресою з 2017 року не проживає без поважних причин. Реєстрація за вищевказаною адресою відповідача перешкоджає власнику розпорядитися власністю, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 26.03.2018 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він знає [PERSON] з дитинства, вони були сусідами. 20.06.2017 року вони з відповідачем оформили договір дарування на вищевказану квартиру. З червня 2017 року [PERSON] не мешкає в квартирі без поважних причин, її речей в квартирі немає, місце знаходження позивачу невідоме. Просить задовольнити позов в повному обсязі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала повністю, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони є сусідами [PERSON], якого знають з дитинства. [PERSON] мешкала в їх [ADDRESS], з червня 2017 року не мешкає в вищевказаній квартирі, місце мешкання її невідоме. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору дарування квартири від 20.06.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] передала у власність [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS] Відповідно до довідки № 07-29д/5993 від 28.12.2017 року, виданої центром надання адміністративних послуг Авдіївської міської ради, за адресою [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] 1987 року народження та [PERSON], 1940 року народження. Відповідно до акту від 08.02.2018 року, складеного начальником ЖЕК № 3 КП«CЕЗ» Авдіївської міської ради, в присутності свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], встановлено, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] з липня 2017 року по теперішній час. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 УК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. У відповідності до ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач [PERSON] не мешкає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ст.405 ч. 2 ЦК України є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності відповідача у спірному приміщенні понад один рік є поважними. У зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved