Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до Першої київської державної нотаріальної контори, Київської місцевої прокуратури № 6, третьої особи [PERSON] про скасування арешту з майна. Позивач [PERSON] просить скасувати арешт накладений жилий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який накладений на підставі Постанови старшого слідчого Прокуратури Печерського району міста Києва Кулеша П.В. від 08.04.2010 та зареєстрований 29.04.2010 за № 9786107 реєстратором: Першою київською державною нотаріальною конторою. В обґрунтування позову вказує, що він, [PERSON] є власником жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у Голосіївському районі міста Києва на підставі Договору купівлі-продажу жилого будинку від 29.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брагіною Н.В. Право власності зареєстровано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 20.10.2006 року за реєстровим № 44201 та записано в реєстрову книгу № 408-156. З відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, йому стало відомо що на будинок за адресою: [ADDRESS] накладено арешт. Це підтверджується інформаційною Довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.12.2015р. Згідно довідки від 28.12.2015р. обтяжувачем є Прокуратура Печерського району міста Києва, правонаступником якої є Київська місцева прокуратура № 6 ( Відповідач 2). Арешт накладено на підставі Постанови старшого слідчого Прокуратури Печерського району міста Києва Кулеша П.В. від 08.04.2010 по кримінальній справі № 56-2548. Згідно довідки від 28.12.2015 року арешт було зареєстровано: 29.04.2010 16:18:23 за № 9786107 реєстратором Першою Київською державною нотаріальною конторою (Відповідач 1). Вказану кримінальну справу було порушено відносно [PERSON] ( третьої особи по справі), який 29.09.2006 року, представляючи інтереси [PERSON], яка була продавцем по договору, підписав договір купівлі-продажу будинку від 29.09.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брагіною Н.В., згідно з яким ві, позивач [PERSON], набув право власності на будинок за адресою: [ADDRESS]. Тобто, [PERSON] був лише особою, який підписав Договір купівлі-продажу житлового будинку по довіреності та взагалі не мав ніякого відношення до будинку. В свою чергу будинок також не має ніякого відношення до вказаної кримінальної справи. Отже, арешт було накладено на майно, яке взагалі не має ніякого відношення до кримінальної справи. Дана обставина порушує законні його права як власника на будинок, та суперечить Конституції України та Закону України зокрема: ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 321 ЦК України. 19.10.2015 року він звернувся до Прокуратури Печерського району м. Києва з приводу скасування арешту з будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та отримав відповідь від 09.11.2015 року, що кримінальна справа № 56-2548 направлена до Печерського районного суду міста Києва. В Печерському районного суду м. Києва йому повідомили, що справу направлено до Прокуратури Печерського району м. Києва. Позивач вважає що таким чином на даний час на належне йому майно безпідставно накладено арешт, чим порушені майнові права щодо розпорядження власністю. Ніяких кримінальних справ відносно нього не було. Позивач посилається на те, що у зв'язку з порушенням своїх прав, він змушений звернутися до суду з вимогами скасувати арешт. В судовому засіданні представник позивача позивач позов підтримує, просить провести розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. В судове засідання представник відповідача Першої київської державної нотаріальної контори не з'явився, направив до суду листа у якому просить суд розглядати справу без представника нотаріальної контори. В судове засідання представник відповідача Київської місцевої прокуратури № 6 не з'явився, про причини неявки суд не сповістив, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено що позивач [PERSON] є власником жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у Голосіївському районі міста Києва на підставі Договору купівлі-продажу жилого будинку від 29.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брагіною Н.В. (а.с.6). Право власності на це майно за позивачем зареєстровано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 20.10.2006 року за реєстровим № 44201 та записано в реєстрову книгу № 408-156.(а.с.7). На будинок позивача розташований за адресою: [ADDRESS] накладено арешт що підтверджується інформаційною Довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.12.2015 р.(а.с.8). Згідно довідки від 28.12.2015р. обтяжувачем є Прокуратура Печерського району міста Києва, правонаступником якої є Київська місцева прокуратура № 6 ( Відповідач 2). Арешт накладено на підставі Постанови старшого слідчого Прокуратури Печерського району міста Києва Кулеша П.В. від 08.04.2010 по кримінальній справі № 56-2548. Згідно довідки від 28.12.2015 року арешт було зареєстровано: 29.04.2010 16:18:23 за № 9786107 реєстратором Першою Київською державною нотаріальною конторою (Відповідач 1). Вказану кримінальну справу було порушено відносно [PERSON] ( третьої особи по справі), який 29.09.2006 року, представляючи інтереси [PERSON], яка була продавцем по договору, підписав договір купівлі-продажу будинку від 29.09.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брагіною Н.В., згідно з яким ві, позивач [PERSON], набув право власності на будинок за адресою: [ADDRESS]. Таким чином [PERSON] був лише особою, який підписав Договір купівлі-продажу житлового будинку по довіреності та взагалі не був власником будинку що проданий позивачу. Отже, арешт було накладено на майно позивача, яке взагалі не має ніякого відношення до кримінальної справи. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до статті 41 Конституції України та п.2, ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як встановлено у судовому засіданні та підтвердженнями матеріалами справи, позивач у встановленому законом порядку набув право власності на будинок. Згідно до ст. 217, 319 ЦК України власникові належить право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Враховуючи, що позивач як власник вказаного вищевказаного майна обмежений у можливості реалізації права володіння, розпорядження майном, оскільки арешт на майно, а саме на будинок накладено не з його волі, суд надходить до висновку про те, що право власності і право законного володіння позивача як власника майна порушене та підлягає захисту, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного ст.ст. 316, 317 , 319 , 321, 387 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88,169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved