Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він з 22 серпня 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] . Від даного шлюбу вони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак спільне життя у сторін не склалося через різницю в поглядах на життя, між ними постійно виникають непорозуміння, що призвело до втрати почуття любові один до одного. Неодноразові спроби примиритися не дали бажаного результату. Фактично сторони не проживають з жовтня 2020 року. Тому позивач просить суд розірвати даний шлюб. В судове засідання 22.10.2021 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] попередньо через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, судові витрати просить залишити за ним. В матеріалах справи міститься письмова заява представника позивача [PERSON] адвоката Галіциної В.В., в якій остання просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, судові витрати просить залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] також попередньо подала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 22.10.2021 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах, вивчивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що позивач по справі [PERSON] та відповідач [PERSON] 22 серпня 2011 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького районного управління юстиції у Вінницькій області, про що було складено актовий запис № 21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.08.2021, виданого повторно (а.с. 11). Від даного шлюбу сторони по справі мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 10.08.2021, виданого повторно, та серії [NUMBER] від 10.08.2021, виданого повторно (а.с. 4, 5). Згідно з позовною заявою, причиною розпаду сім`ї є різниця в поглядах на життя, між сторонами постійно виникають непорозуміння, що призвело до втрати почуття любові один до одного, неодноразові спроби примиритися не дали бажаного результату. Фактично сторони не проживають з жовтня 2020 року. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, проти чого не заперечує відповідач. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно зі ст.\~51\~Конституції\~України та ст.\~24\~СК\~України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, врахувавши визнання позову відповідачем, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, небажання сторін примиритися, суд вважає, що спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також негативно впливатиме на виховання і розвиток їхніх малолітніх дітей, тому шлюб необхідно розірвати, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За відсутності клопотання відповідача [PERSON] суд вважає, що після розірвання шлюбу відповідачу слід залишити прізвище « [PERSON] ». За клопотанням позивача [PERSON] судові витрати по справі слід залишити за останнім. На підставі викладеного та

Outcome: approved