Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №923. Заявлені вимоги мотивує тим, що в шлюбі за час спільного проживання однією сім'єю із відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Спори про місце проживання дитини та про стягнення аліментів не має, оскільки вони дійшли згоди, що після розлучення син буде проживати з відповідачем та він в добровільному порядку буде брати участь в його утриманні та вихованні. Зазначає, що спільне життя не склалося через втрату почуття взаємоповаги, любові та довіри, з червня 2014 року вони припинили подружні стосунки, припинили ведення спільного господарства та бюджету, оскільки відповідач пішла з сім'ї; подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим, а тому просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив заявлені ним вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, від неї до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.07.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №923 (а.с.5). В шлюбі за період спільного проживання сторін, народилася дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с.13), який відповідно до довідки КЖРЕП №4 від 19.04.2018 року проживає з відповідачем за адресою [ADDRESS] (а.с.14). Згідно ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На примирення сторони не погодилися. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року, чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливим. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати сім'ю. На примирення ні позивач, ні відповідач не погоджуються. Отже, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обгрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України. у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та зазначення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved