Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з уточненим позовом до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк «Сбербанку Росії» про припинення нечесної підприємницької практики як форми порушення споживчого права та про відшкодування збитків. Позивач у судове засідання не зявився, відповідно до позовної заяви просив суд слухати справу за його відсутності та винести рішення, яким Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк «Сбербанку Росії» здійснити завершальну операцію за поточним (мультивалютним) рахунком №26200017195516 шляхом перерахування належних йому коштів в доларах США на його власний депозитний рахунок в іноземній валюті в іншій банківській установі України на підставі п. 18 Тарифів РКО банку, що діяли станом на 10.03.2015 року за його заявою про закриття поточного рахунку в іноземній валюті в новій редакції; зобовязати Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк «Сбербанку Росії» відшкодувати йому збитки у сумі 1937,39 доларів США. Представник Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк «Сбербанку Росії» у судове засідання не зявився, надав суду заперечення на позов, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити у звязку з його необґрунтованістю. Відповідно до письмової заяв просив суд слухати справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути зобовязання вчинити певні дії та відшкодування збитків (ст. 15-16 ЦК України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу (ст. 64 ЦПК України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи (ст. 66 ЦПК України). Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009\~р. Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції\~в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. У позові є посилання на ряд документів, належним чином завірені копії яких позивачем суду не надано, однак деякі документи на які посилається позивач як на підставу своїх вимог та заперечень надані представником відповідача. З наданих суду представником відповідача документів вбачається, що 04 травня 2012 року, відповідно до ст. ст. 641, 644 Цивільного кодексу України, позивачем було прийнято пропозицію [PERSON], якою є Умови банківського обслуговування фізичних осіб АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» (надалі - Умови), та укладено Договір №2620001719551/980/Р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «Стартовий» в рамках [PERSON] щодо банківського обслуговування. При цьому [PERSON] щодо банківського обслуговування, згідно Умов, є домовленість між [PERSON] та Клієнтом щодо банківського обслуговування Клієнта в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», яка містить в собі Умови з усіма можливими додатками, відповідні [PERSON] (один або декілька) з усіма можливими додатками та відповідні Тарифи. Відповідно до п. 5 [PERSON] позивач виразив своє прийняття публічної пропозиції [PERSON] укласти Договір щодо банківського обслуговування на умовах, що встановлені [PERSON] в Умовах (акцепт). Відповідно до п. 2.1 [PERSON] Позивачу було відкрито поточний (мультивалютний) рахунок № 26200017195516. Згідно з п.1 [PERSON] зобов'язався надавати позивачеві комплекс послуг, що включені до пакету продуктів і послуг «Стартовий», умови якого погоджені Сторонами у цьому [PERSON], згідно з відповідними підрозділами, пунктами та/або підпунктами Умов банківського обслуговування фізичних осіб АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», затверджених наказом Голови Правління №37 від 16.01.2012р. (з усіма змінами та доповненнями, що відбулись протягом дії цього [PERSON]), або Умов, що затверджені на заміну вищезазначеним. Умови є невід'ємною частиною цього [PERSON] та розміщуються на сайті [PERSON] http://sberbank.com.ua. Згідно з п. 6 [PERSON] сторони досягли згоди, що положення цього [PERSON] у сукупності з відповідним підрозділом Умов, що стосується відкриття та обслуговування карткового рахунку, видачі та користування картками, відповідним підрозділом умов, що стосується відкриття та обслуговування поточного рахунку, а також іншими підрозділами, пунктами та/або підпунктами Умов, що застосовуються до всіх послуг [PERSON], становлять умови [PERSON] про відкриття та обслуговування карткового рахунку з випуском картки та умови [PERSON] про відкриття та обслуговування поточного (мультивалютного) рахунку, відповідно. Сторони, згідно з п. 7 [PERSON], прийняли на себе всі обов'язки та набули всіх прав, передбачених відповідними підрозділами, пунктами та/або підпунктами Умов, з якими позивач попередньо ознайомився та зобов'язався виконувати. Згідно з ст.1067 Цивільного кодексу України Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України). Таким чином умови укладеного [PERSON] між [PERSON] та позивачем становлять умови, які передбачені: самим договором, Умовами, як невід'ємною частиною договору, Тарифами та актами цивільного законодавства України. Також, відповідно до п. 1.6.10 Умов, які діяли станом на «04» травня 2012 (надалі Умови 2012), підписанням [PERSON] Клієнт та [PERSON] підтверджують досягнення взаємної згоди про наступний порядок зміни умов [PERSON], в тому числі, Тарифів РКО, якщо інший порядок прямо не передбачений [PERSON]: не пізніше, ніж за 7 (сім) календарних днів до запропонованої дати внесення відповідних змін, [PERSON] направляє Клієнту пропозицію про зміну [PERSON] із зазначенням дати набуття чинності такої зміни одним або декількома з наступних способів (за вибором [PERSON]): шляхом розміщення відповідних повідомлень про зміну умов [PERSON] на інформаційних стендах, розташованих в операційному та/або касовому залах [PERSON], та/або на [PERSON], або у щомісячних Виписках за Поточним Рахунком. Посилання позивача на пункт 2.3 підрозділу 2 розділу І Умов 2012 є безпідставним, так як зазначений пункт має іншу редакцію, а саме: «Ці Умови набирають чинності з дати їх розміщення (оприлюднення) на [PERSON] та є чинними до дати розміщення (оприлюднення) на [PERSON] заяви про відкликання цих Умов в цілому чи в частині, або внесення змін до цих Умов. У разі відкликання будь-якої частини цих Умов, всі інші положення Умов, що не відкликані, залишаються чинними. Момент оприлюднення змін до Умов або Умов в новій редакції на [PERSON] чи розміщення на інформаційних стендах, розташованих в операційному та/або касовому залах [PERSON] (у залежності від настання першої події) вважається моментом ознайомлення Клієнта з текстом таких змін до Умов або Умов в новій редакції». Згідно з ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено свободу договору, а саме відповідно до ст. 6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. Згідно з ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України в разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи з аналізу вказаних норм, якщо умовами [PERSON], щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право [PERSON] змінювати певні його умови, з додержанням установленої [PERSON] процедури повідомлення Клієнта, то зміна цих умов [PERSON] є правомірною та погодженою Клієнтом. Отже, якщо сторонами [PERSON] досягнуто домовленості з усіх його умову тому числі щодо права [PERSON] змінювати певні умови [PERSON] з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання [PERSON] та/або внесення відповідних змін до нього». «10» березня 2015 року позивачем було подано Заяву про закриття поточного рахунку в іноземній валюті та перерахування коштів в сумі 14411,56 дол. США на рахунок, відкритий на ім'я позивача в іншій фінансовій установі. Відповідно до п.4 [PERSON] за відкриття та обслуговування Пакету, позивач зобов'язався сплачувати [PERSON] комісійну винагороду у розмірі, визначеному відповідними розділами Тарифів по Пакетах продуктів та послуг, в порядку, передбаченому Умовами. Аналогічна норма також була передбачена пунктом 6.4.5 Умов 2012, відповідно до яких за здійснення Операцій за Рахунками, в тому числі таких, що ініційовані за допомогою Системи, Клієнт сплачує [PERSON] комісійну винагороду, розмір якої визначається Тарифами РКО та/або Тарифами по Пакетах продуктів та послуг по Карткових Рахунках (надалі Тарифи), чинними на момент здійснення відповідної Операції. Відповідно до п.8.1 Тарифів станом на 10.03.2015 року вартість послуги по переказу з поточного рахунку в іноземній валюті (дол. США, Євро, Російські рублі) на будь - які рахунки за межами [PERSON] становив 2% від суми переказу. Таким чином Позивач, за здійснення переказу коштів в сумі 14411,56 дол. США на інший рахунок за межі [PERSON], повинен був сплатити комісію в розмірі 2% від суми переказу. На думку ж Позивача, така послуга повинна бути йому надана безкоштовно, виходячи з пункту 18.1 Тарифів, відповідно до якого не тарифікується (не сплачується комісія) за здійснення операцій по частковому/повному перерахуванню коштів з ощадного рахунку. Але така позиція Позивача є помилковою з огляду на наступне. Згідно з п. 1.8 Постанови правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків в національній або іноземній валюті» банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку - поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. В свою чергу, відповідно до ст. 1060 Цивільного кодексу України, договори банківського вкладу укладаються на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). [PERSON] може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Відповідач, як фінансова установа, однією з функцій якої є залучення у вклади грошових коштів громадян і юридичних осіб, відкриває своїм Клієнтам як вкладні так і депозитні рахунки. Відповідно до Умов 2012 та 2015: Вкладний Рахунок - рахунок, що відкривається [PERSON] Клієнту на підставі відповідного [PERSON] для зберігання коштів, що передаються Клієнтом у розпорядження на невстановлений строк/термін і на якому обліковуються кошти, розміщені Клієнтом під затверджену процентну ставку, з можливістю часткового або повного зняття коштів з Вкладного Рахунку без втрати процентів (вклад на вимогу); депозитний Рахунок - рахунок, що відкривається [PERSON] Клієнту на підставі відповідного [PERSON] для зберігання коштів, що передаються Клієнтом у розпорядження на певний строк/термін, під певний процент (дохід) і підлягають поверненню Клієнту згідно з умовами відповідного [PERSON] та законодавством (строковий вклад). В свою чергу, процес надання банківської послуги або комплексу банківських послуг, які мають певні властивості, умови надання та вартість, іменується банківським продуктом (підрозділ 1 «Терміни, визначення та скорочення» Умов 2012, 2015). Одним із таких банківських продуктів є Банківський продукт «Вклад на вимогу - «Ощадний рахунок» для фізичних осіб, затверджений рішенням Тарифного та продуктового Комітету, протокол засідання №5 від 10/02/2011 (із змінами згідно Рішенню ТПК, Протокол №14 від 06.03.2013, із змінами згідно Рішення ТПК, Протокол №110-2 від 26.09.2014). Саме термін «Ощадний рахунок» і міститься в назві банківської послуги (п. 18 Тарифів), а саме: «Комісія за здійснення операції по частковому/повному перерахуванню коштів з ощадного рахунку». «Ощадний рахунок» не є поточним рахунком, цей термін (назва рахунку) використовується в рамках окремого банківського продукту («Вклади на вимогу»). Як було зазначено вище, позивачеві було відкрито саме поточний рахунок, в зв'язку з чим, за здійснення послуги по переказу з поточного рахунку в іноземній валюті за межі [PERSON], Позивач повинен був сплатити 2% від суми переказу. Згідно з ч. 2 ст.14 Цивільного кодексу України, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. [PERSON], виходячи з вищевикладеного, діяв в межах укладеного договору і не порушував права та інтереси Позивача. Вимога зобов'язати [PERSON] здійснити завершальну операцію за поточним рахунком Позивача на підставі п.18 Тарифів РКО є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Згідно приписів цивільного законодавства України відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи. Як зазначалось вище, [PERSON] діяв в межах укладеного договору і не порушував права та інтереси Позивача. Таким чином, дії [PERSON] є правомірними, тобто такими, що відповідають вимогам закону та умовам [PERSON]. Збитками, відповідно до ст. 22 ЦК України, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Доведення факту завдання реальних збитків та втрати доходів, які б особа могла отримати, якщо її право не було б порушено, в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України, покладається на позивача. Але, сума збитків, яку просить стягнути Позивач, обґрунтовується лише умовним припущенням про можливість отримання ним прибутку. Так, позивач, в якості обґрунтування своїх вимог, посилається на Договір №47503003 на вклад «КЛАСИЧНИЙ» на ім'я фізичної особи, підписаного з АТ «Ощадбанк» від «06» березня 2015 року. Однак, внесення коштів на депозит вкладником, як відповідно до умов підписаного ним договору, так і відповідно до вимог законодавства України є його правом, а не обов'язком, а тому, факт підписання договору ще не означає, що позивач мав дійсний намір на розміщення коштів. Крім того, умови наданого позивачем договору передбачають його право в будь - який момент до закінчення строку дії договору, витребувати всю суму депозиту, або його частину; право банку в односторонньому порядку змінювати розмір процентної ставки, а у разі незгоди клієнта з новою процентною ставкою - розірвати договір. Тобто банк залишив за собою право зменшувати розмір процентної ставки та право на розірвання договору у разі незгоди клієнта з такими змінами. Наявність вищезазначених умов в договорі, не можуть обґрунтовувати заявлені позивачем вимоги щодо упущеної вигоди. Таким чином сума збитків, яку просить стягнути позивач, обґрунтовується лише умовним припущенням про можливість отримання ним прибутку, в зв'язку з чим такі вимоги позивача не підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а відтак суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні уточненого позову у повному обсязі. Оскільки суд дійшов до виноску про відому у задоволенні позову, то судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України відносяться за рахунок держави.

Outcome: dismissed