Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача суму матеріального збитку в розмірі 2000,00 грн., моральної шкоди 10000,00 грн., посилаючись на вину відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої йому завдано збитків. В обґрунтування позову зазначив, що він являється титульним власником автомобіля марки «Фольксваген Транспортер» та 01 січня 2020 року приблизно о 18-20 годині став учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої його автомобіль було пошкоджено відповідачем. Постановою суду від 15.01.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що мало місце за участю їх автомобілів. Обидва транспортних засоби були застраховані. Після ДТП страховою компанією був оглянутий його автомобіль та встановлено розмір збитків в сумі 10 150,07 грн., однак йому відшкодовано лише 8000,00 грн. без врахування франшизи в сумі 2000,00 грн. Вказану суму він просить стягнути з відповідача. Крім того, внаслідок ДТП він зазнав моральних страждань, які оцінює в 10 000,00 грн. та виразились в переживанні стресу, незручностях, оскільки автомобіль був засобом його постійного пересування як межами міста, так і за містом. Крім того, вказаний автомобіль був засобом заробляння грошей для його родини, оскільки його дружина є приватним підприємцем та по роду своєї діяльності повинна доставляти вироблену продукцію в межах міста і області, а через пошкодження належного автомобіля вони постійно змушені були просили друзів про допомогу. Ухвалою суду від 18 березня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. До суду надійшли заяви позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні вимог наполягають, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки, відзиву не подав. Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідач [PERSON] є власником автомобіля «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 10 - копія свідоцтва). 01 січня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Auto Landmark державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та Volkswagen Transporter реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року, яка набрала законної сили, встановлено наявність в діях [PERSON] складу правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП із застосування відносно нього адміністративного стягнення у виді штрафу. Відповідно до вказаної постанови, мали місце обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 01 січня 2020 року о 18-20 годині за участю автомобілів водіїв [PERSON] та [PERSON] та які відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи (а.с. 7 - копія постанови). Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV ) та Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною другою пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-IV встановлено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 29 Закону 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Так, відповідно до страхового акту № ОЦ/000/918/20/0011 від 29.01.2020, вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу деталей автомобіля [PERSON] Volkswagen Transporter реєстраційний номер [NUMBER] становить 12150,07 грн. На підставі умов договору страхування, з врахуванням безумовної франшизи (2 000,00 грн) підлягає перерахуванню страхове відшкодування у розмірі 10 150,07 грн. (12150,07 - 2 000,00). На підставі умов договору про врегулювання, підлягає перерахуванню страхове відшкодування в розмірі 8 000,00 грн. (а.с. 16 - копія акту). Згідно з пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України, пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно матеріалів справи, [PERSON] виплачено страхове відшкодування в сумі 8 000,00 грн. (а.с. 17 - копія платіжного доручення). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 12 Закону № 1961-IV визначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Тобто, на страховика покладено обов`язок по відшкодуванню збитків спричинених ДТП у межах страхової суми, розмір відшкодування якої завжди зменшується на розмір франшизи встановленої договором страхування. Пунктом 36.6 ст. 36 Закону № 1961-ІV передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Оскільки відповідач несе зобов`язання як cтрахувальника компенсувати за рахунок власних коштів частину заподіяного збитку в розмірі визначеного в полісі франшизи, суд вважає необхідним з врахуванням викладеного стягнути з [PERSON] суму франшизи в розмірі 2 000,00 грн. Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини. Тому вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд виходить із характеру моральних страждань позивача, ступеня вини відповідача у вчинені ДТП, та оцінює моральну шкоду, завдану позивачу у розмірі 3000,00 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1681,60 грн.(а.с. 1, 2), тому суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу заявлені ним до відшкодування витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (Постанова ВП ВС від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (№ в ЄДРСР 87951334). В матеріалах справи міститься квитанція про сплату [PERSON] суми 1500,00 грн. за правничу допомогу Юридичній консультації Жовтневого району м. Кривого Рогу (а.с. 18), що підлягає відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: partial