Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ФОП [PERSON] про зобов'язання виконати умови договору, посилаючись на те, що 24.10.2012 року між сторонами було укладено договір оренди № 24/10 про надання позивачу в платне користування легкового автомобіля [NUMBER]. Термін дії договору до 24.12.2015 року, ціна оренди в тиждень складає 770,00 гривень, що еквівалентно 96 (дев'яносто шість) доларів США 37 центів за курсом комерційного банку1 долар США = 7,99 гривень на дату заключення вказаного договору. Відповідно до п. 7.7 договору, зміни договору можливі тільки за погодженням сторін або у судовому порядку. Однак позивач вважає,що відповідач порушив умови договору, оскільки в лютому 2015 року відповідач звернувся до позивача з листом-повідомлення, в якому відповідач попереджав позивача про те, що орендна плата з наступного після отримання листа тижня, буде сплачуватись згідно офіційного курсу НБУ на день здійснення щотижневого платежу, хоча позивач вважає, що відповідач не мав права змінювати умови договору в односторонньому порядку. Крім того, 27.02.2015 року, відповідач позбавив позивача предмету оренди, про що було складено акт прийому-передачі легкового автомобіля. 30.03.2015 року позивач направив відповідачу лист-претензію з проханням повернути йому у користування автомобіль, однак відповідач не повернув безпідставно вилучений предмет оренди. Позивач просить суд постановити рішення яким зобов'язати Фізичну особу підприємця [PERSON] (ідент. код [NUMBER], що знаходиться за даресою: [ADDRESS]) повернути позивачу у користування предмет оренди, а саме легковий автомобіль марки «ЗАЗ- DAEWOO» модель Т13110, 2004 року випуску, держ. номер [NUMBER], свідоцтво з реєстрації [NUMBER], виданого ВРЕР-7 УЦДАІ в м. Києві, 24.05.2012 року, відповідно до умов договору оренди № 24/10 від 24.10.2012 року. Відповідач звернувся до суду з письмовими запереченнями на позовну заву [PERSON], в яких просив суд відмовити у задоволенні вимог позивача, посилаючись на те, що договір оренди від 24.10.2012 року нотаріально не посвідчений, що є обов'язковою умовою договору та 27.02.2015 року, до закінчення терміну дії договору позивач повернув автомобіль відповідачу, з механічними пошкодженнями, в аварійному стані. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні вимог [PERSON] у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що у задоволенні вимог [PERSON] не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.10.2012 року між сторонами було укладено договір оренди № 24/10, згідно якого відповідач надав позивачу в платне користування легковий автомобіль [NUMBER]. Термін дії договору до 24.12.2015 року, ціна оренди в тиждень складає 770,00 гривень, що еквівалентно 96 (дев'яносто шість) доларів США 37 центів за курсом комерційного банку1 долар США = 7,99 гривень на дату заключення вказаного договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконував свої обов'язки щодо сплати щотижня орендної плати за користуванням автомобілем. Згідно п. 3.1, 3.2 договору оренди автомобіля від 24.10.2012 року, передача автомобіля в оренду здійснюється за актом прийому-передачі і є невід'ємною частиною цього договору. У випадку бажання орендарем викупити орендований автомобіль, викупна вартість визначається у розмірі - 120 450,00 гривень, що еквівалентно 15 075,09 доларів США, за курсом комерційного банку 1 долар США = 7,99 гривень на дату заключення даного договору. Відповідно до п. 7.7 договору, зміни договору можливі тільки за погодженням сторін або у судовому порядку. Відповідно до п. 10 договору оренди автомобіля від 24.10.2012 року, даний договір підлягає нотаріальному посвідченню. Орендар приймає на себе зобов'язання на протязі 5-ти днів після підписання договору подати документи для його нотаріального посвідчення. Зобов'язання щодо підготовки необхідних документів та оплати за нотаріальне посвідчення договору покладаються на орендаря. У відповідності до ст. 525, 526, ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. 12.02.2015 відповідач звернувся до позивача з листом-повідомленням, в якому відповідач попереджав позивача про те, що орендна плата з наступного після отримання листа тижня, буде сплачуватись згідно офіційного курсу НБУ на день здійснення щотижневого платежу. 27.02.2015 року позивач передав предмет договору оренди відповідачу та про що було складено акт прийому-передачі легкового автомобіля, в якому зазначено, що автомобіль переданий відповідачу у аварійному стані, що підтвердив позивач, поставивши свій підпис у акті. 30.03.2015 року позивач направив відповідачу лист-претензію з проханням повернути йому у користування автомобіль, однак відповідач не повернув безпідставно вилучений предмет оренди. Судом встановлено, що позивачем порушено умови договору, а саме п. 10 щодо нотаріального посвідчення договору, що не заперечував позивач у судовому засіданні. Крім того, позивач добровільно повернув автомобіль, який є предметом договору оренди від 24.10.2012 року, а тому суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмова у прийнятті. Стаття 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованими. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed