Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду із цивільним позовом пред'явленим до відповідача [PERSON] в якому просив стягнути із останнього 1513,48 гривень матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП та 20000 моральної шкоди. В судовому засіданні позивач заявлені в позові позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовних вимог позивача не визнавав, просив суд залишити позов без задоволення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступного висновку. 10.09.2013 року близько 12 години, позивач [PERSON], керуючи мопедом «Yamaha», який належав йому на праві приватної власності, зі швидкістю приблизно 30 км/год, рухався по правом краю проїзної частини а/д Н-11 «Дніпропетровськ-Миколаїв» в межах населеного пункту с.Новополтавка Новобузького району Миколаївської області, в напрямку м.Миколаєва. В цей час в тому ж напрямку, по цій дорозі позаду керованого [PERSON] мопеду, по правій частині проїзної частини дороги зі швидкістю в межах 70-75 км/год., наздоганяючи [PERSON], рухався відповідач [PERSON], керуючи автомобілем Ваз-2107; д/н [NUMBER], який належить Новобузькій районній лікарні державної ветеринарної медицини, порушуючи при цьому п.12.4 ПДР України. При наближенні до перехрестя а/д Н-11 «Дніпропетровськ-Миколаїв» з дорогою вул.Лікарняна с.Новополтавка Новобузького району Миколаївської області, [PERSON], грубо порушуючи вимоги п.п.10.1, 10.4 ПДР України, з крайнього правого положення на дорозі, став виконувати поворот наліво на дорогу вул.Лікарняна, не впевнився, що така зміна напрямку свого руху не буде небезпечною і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. В цей час, водій автомобіля Ваз-2107; д/н [NUMBER] [PERSON], рухаючись позаду мопеда під керуванням [PERSON], який розпочав виконувати поворот наліво, грубо порушуючи вимоги п.п.2.3 «б», 10.1, 12.1, 12.3, 12.4 ПДР України, не був уважним, не достатньо стежив за дорожньою обстановкою, яка склалася, відповідним чином не реагуючи на її зміну, не обрав в установленим межах безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; при виникненні небезпеки для руху - мопеда під керуванням [PERSON], яку об'єктивно спроможний був виявити, не прийняв екстрені заходи для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля, змінив напрямок руху автомобіля вліво, не впевнившись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого, виїхавши на зустрічну половину дороги, здійснив на ній зіткнення з мопедом під керуванням [PERSON], який виконував поворот наліво, тобто скоїв ДТП. В результаті ДТП водій мопеда позивач у справі [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді оскольчатого перелому верхньої третини лівої кістки стегна зі зміщенням відломків кістки, ссадин на обох кистях, які відповідно до висновку СМЕ №218/84 від 04.11.2013р. відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості по критерію тривалості розладу здоров'я. Вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 13.06.2014 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вичинені злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 15.08.2014 року було змінено вирок Новобузького районного суду від 13.06.2014 року в частині позбавлення [PERSON] правом на керування всіма видами транспортного засобу на строку 2 роки та відмінені покладені на нього відповідно до п.п.3,4 ч.2 ст.76 КК України обов'язки. В іншій частині вирок було залишено без змін. Таким чином відповідача [PERSON] було визнано винним у вичинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України відповідно вироку суду який набрав законної сили. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] надавав матеріальну допомогу в лікуванні позивача [PERSON] проте така допомога не покрила всіх затрат позивача на відновлення стану свого здоров'я. Згідно наданих позивачем квитанцій та товарних накладних на придбання ліків, сума затрачена останнім на відновлення здоров'я складає 1513,48 гривень і саме таку суму суд знаходить за необхідне стягнути із відповідача як матеріальну шкоду завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Крім того, виходячи з правил статей 4,5 ЦПК і статей 28,49,50 Кримінально-процесуального кодексу України потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну шкоду (внаслідок посягання на здоров'я, честь, гідність, знищення майна, позбавлення годувальника тощо), має право пред'явити позов про її відшкодування у кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства. Як роз'яснено в п.3 Постанови ПВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Частиною 2 п.5 Постанови ПВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд, враховуючи характер заподіяних позивачу тілесних ушкоджень, причинний зв'язок протиправних дій відповідача із спричиненими наслідками (розладом здоров'я позивача), вбачає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача частково та стягнути на його користь 10000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Outcome: partial