Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розтлумачити зміст заповіту [PERSON], померлої 16 серпня 2017 року, який був складений та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 14.08.2018 року та зареєстрований в реєстрі за № 1115 таким чином, що волевиявлення [PERSON] при складенні заповіту було спрямовано на те що вона на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, за яким заповіла: [PERSON], [INFO], належну їй 1/2 частину земельної ділянки, площею 3,5538 га., кадастровий номер 7122882400:02:001:0470, розташовану за адресою: Черкаська область, Лисянський район, с. Вотилівка та належну їй земельну ділянку, площею 0,4960 га., кадастровий номер 7122882400:02:001:0760, розташовану за адресою: Черкаська область, Лисянський район, с. Вотилівка; [PERSON], [INFO], належну їй 1/2 частину земельної ділянки, площею 3,5538 га., кадастровий номер 7122882400:02.001:0470, розташовану за адресою: Черкаська область, Лисянський район, с. Вотилівка; [PERSON], [INFO], належний їй житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Лисянський район, с. Вотилівка, вул. Гуртовенка,13 та належну їй земельну ділянку на якій розташований вказаний будинок: площею 0,5689 га, кадастровий номер 7122882400:01:001:0196. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 16.08.2017 року померла [PERSON], про що відділом державної реєстрації смерті [PERSON] територіального управління юстиції у місті Києві зроблено відповідний актовий запис № 12923. За життя нею було складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 14.08.2018 року та зареєстрований в реєстрі за № 1115. Згідно заповіту [PERSON] заповіла належне їй майно [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У шестимісячний строк спадкоємці звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Однак, при вивченні заповіту було виявлено невідповідність відомостей про спадкове майно в частині зазначення кадастрових номерів земельних ділянок з відомостями зазначеними в правовстановлюючих документах. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 03 лютого 2018 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки встановлено невідповідність відомостей про спадкове майно зазначене в заповіті та документах, що посвідчують право власності на спадкове майно. На час складання заповіту заповідач мав у власності зазначені земельні ділянки, що підтверджується правовстановлюючими документами, а саме державними актами на право власності на земельні ділянки. У нотаріальному порядку позивач не може успадкувати спадкове майно, у зв'язку з чим, вимушений звернутися до суду із позовною заявою про тлумачення заповіту. Тому позивач вважає, що зміст вищевказаного заповіту має бути розтлумачений рішенням суду. З огляду на викладене та посилаючись на положення ст. 1256 ЦК України він просить задовольнити позов. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, однак надіслали до суду заяви, в яких позов визнають та просять його задовольнити і розглянути справу без їх участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16 серпня 2017 року померла - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації смерті [PERSON] територіального управління юстиції у місті Києві. За життя [PERSON]. було складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 14.08.2018 року та зареєстрований в реєстрі за № 1115. Згідно заповіту [PERSON] заповіла: [PERSON], [INFO], належну мені 1/2 частину земельної ділянки, площею 3,5538 га., кадастровий номер 7122882400:02:000:0470, розташовану за адресою: Черкаська область, Лисянський район, с.Вотилівка та належну їй земельну ділянку, площею 0,4960 га., кадастровий номер 7122882401:01:001:0195, розташовану за адресою: Черкаська область, Лисянський район, с. Вотилівка; належну їй квартиру № 8-11 в квартирі № 15, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект 40-річчя Жовтня,17-Б; [PERSON], [INFO], належну їй 1/2 частину земельної ділянки, площею 3,5538 га., кадастровий номер 7122882400:02000:0470, розташовану за адресою: Черкаська область, Лисянський район, с.Вотилівка; [PERSON], [INFO], належний їй житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Лисянський район, с. Вотилівка, вул. Гуртовенка,13 та належну їй земельну ділянку на якій розташований вказаний будинок: площею 0,5689 га, кадастровий номер 7122882400:01:000:0196. У шестимісячний строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, де при вивченні заповіту було виявлено неточність в частині зазначення кадастрових номерів земельних ділянок, а саме: кадастровий номер 1/2 частини земельної ділянки, площею 3,5538 га. замість «7122882400:02:001:0470» зазначено «7122882400:02:000:0470»; кадастровий номер земельної ділянки, площею 0,4960 га. замість «7122882400:02:001:0760» зазначено «7122882401:01:001:0195»; кадастровий номер земельної ділянки, площею 0, 5689 га. замість «7122882400:01:001:0196» зазначено «7122882400:01:000:0196»; Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 03 лютого 2018 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки встановлено невідповідність відомостей про спадкове майно зазначене в заповіті та документах, що посвідчують право власності на спадкове майно. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом статті 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Згідно зі статтею 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення». Тлумачення заповіту - це з'ясування змісту дійсного одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. Згідно п. 2.1 Глави 3 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Нотаріус має перевірити, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства. Неоднозначність відтворення в заповіті волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлена неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов'язальних, спадкових відносин. При цьому, тлумачення заповіту не може бути спрямоване на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків спадкоємців, оскільки вони встановленні заповітом, як одностороннім правочином. При тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у його зміст, адже заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав та обов'язків на випадок смерті. Значення і зміст терміну заповіт, його правова природа, юридичні наслідки які ним породжуються є загальноприйняті у спадковій сфері цивільних відносин. Як, вбачається з матеріалів справи на час складання заповіту заповідач мав у власності земельну ділянку площею 3,5538 га., кадастровий номер 7122882400:02:001:0470, розташовану за адресою: Черкаська область, Лисянський район, с. Вотилівка, право власності на яку підтверджуться копією державного акту серії ЯК № 190114; земельну ділянку площею 0,4960 га., кадастровий номер 7122882400:02:001:0760, розташовану за адресою: Черкаська область, Лисянський район, с.Вотилівка, право власності на яку підтверджується копією державного акту серії ЯК № 190115; земельну ділянку площею 0,5689 га., кадастровий номер 7122882400:01:001:0196, розташовану за адресою: Черкаська область, Лисянський район, с.Вотилівка, вул.Гуртовенка,13 право власності на яку підтверджується копією державного акту серії ЯК № 190041. Визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову та прийняття рішення про тлумачення заповіту складеного [PERSON], яка померла 16 серпня 2017 року, який був складений та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 14.08.2018 року та зареєстрований в реєстрі за № 1115, таким чином, що волевиявлення заповідача при складанні заповіту було спрямоване, лише щодо належного ій на праві власності майна. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки, відповідачами позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп.. З урахуванням вище викладеного та

Outcome: approved