Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області про встановлення факту , що має юридичне значення та про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що згідно відповіді Комунального підприємства « Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» № 10 від 10.01.2017 року житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вулиці Лесі Українки/вул.Муховатській № 15/2 смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області, в бюро зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлі. На даній земельній ділянці розташовано: житловий будинок літ. «А -1», з верандою літ «а», ганком літ. «а1» та надвірні будівлі: погріб літ. «В», сарай літ. « Г», літня кухня літ. « Д», сарай літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», огорожа № 4, ворота № 3. Самовільне будівництво по даній адресі відсутнє. Будівництво, виконане до 5 серпня 1992 року не є самовільним, згідно наказу № 404 від 09.08.2012 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового-комунального господарства. Житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вулиці Лесі Українки/вул.Муховатській № 15/2 смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області Дергачівського району Харківської області будував батько його дід [PERSON]. Згідно свідоцтва про право приватної власності, виданого Гаврилівською селищною радою 30.08.1957 року на підставі Рішення виконкому Гаврилівської селищної ради № 14 від 19.08.1957 року, житловий будинок, розташований по вулиці Шевченко № 11 с.Гаврилівка (нині вулиця [PERSON]/вул.Муховатській № 15/2 смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області) зареєстрований за [PERSON], про що зроблено відповідний запис в БТІ № 63. В даному свідоцтві про право власності прізвище його діда вказане на російській мові « Николенко» та по батькові фактично не читаєме. За життя його дід склав заповіт від 03 жовтня 1961 року, посвідчений секретарем Гаврилівської селищнї ради за реєстровим № 9, яким заповів йому-його онуку - [PERSON] все своє майно. Однак, в даному заповіті прізвище його діда вказане як « Миколенко» [PERSON]. [PERSON] помер 15.09.1966 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія VI-ЯР № 304782, виданим 17.09.1966 року Гаврилівською селищною радою Дергачівського району Харківській області. Актовий запис про смерть № 15. Спадщину після його смерті він прийняв фактично , шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та шляхом вступу в фактичне управління спадковим майном. Довідка Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 06.01.2017 року № 33 підтверджує факт того, що він-позивач у справі поховав свого діла [PERSON], який помер 15.09.1966 року та на день смерті діда проживав разом з ним за адресою : вул.Лесі Українки буд.15 (колишня вул.Шевченко № 11), вели спільне господарство. Він звернувся до нотаріуса з заявою про оформлення права на спадщину за заповітом. Однак, йому було відмовлено у звязку з тим, що прізвище спадкодавця «Миколенко» [PERSON], вказане в свідоцтві про смерть та в заповіті, не співпадає з прізвищем власника житлового будинку, вказаного в свідоцтві про право власності « Николенко» [PERSON]. 11.01.2017 року приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] за № 552/02-14 надала мені лист-відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як з відповіді КП «БТІ Дергачівської районної ради» від 10.06.2016 року № 197 на її запит № 167/02-14 від 17.05.2016 року вбачається, що вищевказаний житловий будинок в бюро зареєстрований за [PERSON], мною нотаріусу надано відповідний правовстановлюючий документ на житловий будинок та мною надано заповіт на моє імя, складений моїм дідом « Миколенко» [PERSON] та надано свідоцтво про смерть на імя « Миколенко Кирила Кузьмича», та мною не доведено факт належності правовстановлюючого документа дідові [PERSON], померлому 15.09.1966 року.. Відповідно до ст. 49 ЗУ « Про нотаріат» у видачі свідоцтва про право на спадщину на моє імя відмовлено. Для вирішення питання відносно факту належності житлового будинку, який є предметом спадщини померлому [PERSON] та визнання права власності на нього в порядку спадкування за заповітом на моє імя мені запропоновано звернутися до суду. У звязку з цим йому необхідно встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул.Лесі Українки/вул.Муховатська № 15/2 смт.Солоницівка (колишня вул.Шевченко № 11 с.Гаврилівка) Дергачівського району Харківської області належав його дідові [PERSON], померлому 15.09.1966 року . 03.01.2017 року Комунальне підприємство « Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» провело інвентаризацію житлового будинку, розташованого по вулиці Лесі Українки /вул.Муховатська № 15/2 (колишня вул.Шевченко № 11 с.Гаврилівка) смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області (інвентаризаційна справа 820, реєстровий номер 1-63). Згідно проведеної інвентаризації за вищевказаною адресою розташований житловий будинок літ. «А-1», з тамбуром літ. «а», з ганком літ. «а1» загальною площею 119,6 кв.м., житловою площею 50,2 кв.м., надвірні будівлі: погріб літ. «В», сарай літ. «Г», літня кухня літ. «Д», сарай літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», ворота №3, огорожа № 4 . Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві свій позов підтримав повністю, просив позов задовольнити. Розгляд справи просив проводити без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе. Відповідач у справі представник Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не зявився, в поданій до суду заяві не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, справу по суті просив проводити в його відсутність, що суд вважає за можливе. Як вбачається з матеріалів справи, згідно відповіді Комунального підприємства « Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» № 10 від 10.01.2017 року житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вулиці Лесі Українки/вул.Муховатській № 15/2 смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області, в бюро зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлі. На даній земельній ділянці розташовано: житловий будинок літ. «А -1», з верандою літ «а», ганком літ. «а1» та надвірні будівлі: погріб літ. «В», сарай літ. « Г», літня кухня літ. « Д», сарай літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», огорожа № 4, ворота № 3. Самовільне будівництво по даній адресі відсутнє. Будівництво, виконане до 5 серпня 1992 року не є самовільним, згідно наказу № 404 від 09.08.2012 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового-комунального господарства. Житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вулиці Лесі Українки/вул.Муховатській № 15/2 смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області Дергачівського району Харківської області будував батько [PERSON] (дід позивача). Згідно свідоцтва про право приватної власності, виданого Гаврилівською селищною радою 30.08.1957 року на підставі Рішення виконкому Гаврилівської селищної ради № 14 від 19.08.1957 року, житловий будинок, розташований по вулиці Шевченко № 11 с.Гаврилівка (нині вулиця [PERSON]/вул.Муховатській № 15/2 смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області) зареєстрований за [PERSON], про що зроблено відповідний запис в БТІ № 63. В даному свідоцтві про право власності прізвище діда позивача вказане на російській мові « Николенко» та по батькові фактично не читаєме. За життя [PERSON] склав заповіт від 03 жовтня 1961 року, посвідчений секретарем Гаврилівської селищнї ради за реєстровим № 9, яким заповів позивачу у справі , як онуку, - [PERSON] все своє майно. Однак, в даному заповіті прізвище діда позивача вказане як « Миколенко» [PERSON]. [PERSON] помер 15.09.1966 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія VI-ЯР № 304782, виданим 17.09.1966 року Гаврилівською селищною радою Дергачівського району Харківській області. Актовий запис про смерть № 15. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв фактично , шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та шляхом вступу в фактичне управління спадковим майном. Довідка Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 06.01.2017 року № 33 підтверджує факт того, що позивач у справі поховав свого діла [PERSON], який помер 15.09.1966 року та на день смерті діда проживав разом з ним за адресою : вул.Лесі Українки буд.15 (колишня вул.Шевченко № 11), вели спільне господарство. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про оформлення права на спадщину за заповітом. Однак, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що прізвище спадкодавця «Миколенко» [PERSON], вказане в свідоцтві про смерть та в заповіті, не співпадає з прізвищем власника житлового будинку, вказаного в свідоцтві про право власності « Николенко» [PERSON]. У звязку з цим позивачу необхідно встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул.Лесі Українки/вул.Муховатська № 15/2 смт.Солоницівка (колишня вул.Шевченко № 11 с.Гаврилівка) Дергачівського району Харківської області належав його дідові [PERSON], померлому 15.09.1966 року . 03.01.2017 року Комунальне підприємство « Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» провело інвентаризацію житлового будинку, розташованого по вулиці Лесі Українки /вул.Муховатська № 15/2 (колишня вул.Шевченко № 11 с.Гаврилівка) смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області (інвентаризаційна справа 820, реєстровий номер 1-63). Згідно проведеної інвентаризації за вищевказаною адресою розташований житловий будинок літ. «А-1», з тамбуром літ. «а», з ганком літ. «а1» загальною площею 119,6 кв.м., житловою площею 50,2 кв.м., надвірні будівлі: погріб літ. «В», сарай літ. «Г», літня кухня літ. «Д», сарай літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», ворота №3, огорожа № 4 . Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Встановлення факту не має бути пов'язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду. Якщо при розгляді справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право, підвідомчий суду, або суд сам дійде висновку, що у даній справі встановлення факту пов'язано з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах (ч. З ст. 255 ЦПК України). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки іншихосіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Тому відразу розглядається позовна заява про встановлення факту та визнання права власності, так як встановлення вищевказаного факту повязане зі спором про право. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. 16, 1216-1218, 1220-1223,1233,1261,1268, 1270 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 « Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved