overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], із зняттям відповідача з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову зазначає, що йому належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований відповідач, який з 2005 року в квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в квартирі не має. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про слухання справи повідомлявся належним чином, в тому числі через засоби масової інформації. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачу на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.08.2005 року на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.06.2016 року за № 15341875. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно акту складеного головою ЖГ «Круг-7» [PERSON] та сусідами позивача, [PERSON] та [PERSON], [PERSON] з 2005 року не проживає в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення на протязі шести місяців. Згідно положень ст. 72 ЖК України визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності такої особи більше визначеного строку проводиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, слід зробити висновок, що відповідач відсутній в спірному жилому приміщенні більше шести місяців без поважних причин, і його слід визнати таким, що втратив право користування квартирою. Оцінивши надані суду докази по справі - суд вважає, що позов аргументований і підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] по справі більше п'яти років без поважних причин не проживає в квартирі [ADDRESS], житлом не користується. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свій позов мотивує тим, що являється власником 1/2 частини будинку [ADDRESS]. В даному будинку прописаний але не проживає її колишній чоловік [PERSON] За таких обставин позивач змушена нести додаткові витрати щодо сплати комунальних платежів, адже відповідач участі в сплаті комунальних платежів не бере. В судове засідання позивач не з'явились, представник позивача [PERSON] надала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив. Не надав відзив на позовну заяву у строк, вказаний в ухвалі про відкриття провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Враховуючи викладене та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що власником 1/2 частини будинку [ADDRESS] Кіровоградської області згідно договору дарування частини жилого будинку є [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки про склад сім'ї, копії домової книги у будинку [ADDRESS] Кіровоградської області зареєстрований [PERSON], проте з січня 2017 року там не поживає.(а. с. 7-8,14). Відповідно до акту складеного 26.12.2017 року сусідами позивача, [PERSON]. не проживає у будинку [ADDRESS] з січня 2017, його особисті речі відсутні. (а. с. 15). Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене суд вважає, що відповідач [PERSON]. втратив право на проживання у будинку, за адресою: [ADDRESS], оскільки не проживав у ньому більше року без поважних причин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON]. про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свій позов мотивує тим, що являється власником будинку [ADDRESS]. В даному будинку прописаний але з 2010 року не проживає її син [PERSON] За таких обставин позивач змушена нести додаткові витрати щодо сплати комунальних платежів, адже відповідач участі в сплаті комунальних платежів не бере. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, надали до суду заяву в якій просить справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у заочному порядку. Враховуючи викладене та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що власником будинку [ADDRESS] Кіровоградської області згідно договору дарування частини жилого будинку є [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки про склад сім'ї, копії домової книги у будинку [ADDRESS] області зареєстрований [PERSON]. (а. с. 6,7). Відповідно до акту складеного 01.11.2017 року сусідами позивача, [PERSON] не проживає у [ADDRESS] з лютого 2010, його особисті речі відсутні. (а. с. 9). Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене суд вважає, що відповідач [PERSON]. втратив право на проживання у будинку, за адресою: [ADDRESS] оскільки не проживав у ньому більше одного року без поважних причин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON]\~ про визнання права власності\~ на житловий будинок\~ за набувальною давністю. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення, при його обґрунтуванні, що потребує значного часу, суд вважає за доцільне проголосити його вступну та резолютивну частину. На підставі викладеного

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про виключення запису про батька дитини з актового запису про народження дитини. Свій позов він пояснює тим, що 05 жовтня 2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON], їх подружнє життя не склалося, тому вони фактично припинили стосунки та не проживали разом з кінця 2012 року, в даний час їх шлюб розірвано. [INFO] відповідач [PERSON] народила дівчинку [PERSON]. Оскільки під час шлюбу відповідач вела досить розкутий спосіб життя, та проаналізувавши факт того, що дитина народилася через рік після припинення стосунків, позивач не впевнений в тому, що є біологічним батьком дитини. Оскільки відповідач, заявляє претензії матеріального характеру стосовно обов'язку позивача утримувати дитину, він звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, але направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, де підтримали позовну заяву та просили виключити відомості про позивача, як батька дитини [PERSON], [INFO] Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, з невідомих суду причин та не повідомила суд про причини неявки, хоча належним чином була повідомлена, головуючий ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що дана позовна заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: · - з даних свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Боярської міської ради Святошинського району Київської області, вбачається, що [PERSON] 05.10.2012 року зареєструвала шлюб з [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 394, та змінила своє прізвище на «[PERSON]»; - з даних актового запису про народження № 61, складеного відділом ДРАЦС по м. Золотоноші Золотоніського МРУЮ Черкаської області від 27 березня 2013р., вбачається, що [PERSON] народилася [INFO], та матір'ю її значиться [PERSON], а батьком [PERSON]. - з даних висновку експерта «Київське міське клінічне бюро судово-медичної експертизи» № 353 від 27.10.2014р. судової молекулярно-генетичної експертизи по встановленню батьківства встановлено, що біологічне батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON], народженої [PERSON], виключається. Відповідно до ст. 136 Сімейного Кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Таким чином, судом достовірно встановлений факт, що позивач по справі [PERSON] не являється батьком [PERSON], [INFO], яка народилася у гр. [PERSON] у м. Золотоноша, Черкаської обл.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У відповідності до вимог ч.6 ст.259 ЦПК України, суд вважає, що складання рішення суду в повному обсязі слід відкласти на строк десять днів з дня закінчення розгляду справи і повідомити сторонам, що вони зможуть ознайомитися з повним текстом рішення з 15 год 00 хв. 08 квітня 2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач, [PERSON], яка не є членом сім'ї позивача, в зазначеній квартирі не мешкає з 2013 року, але залишається зареєстрованою, чим створює позивачеві перешкоди у здійсненні права власності, які зокрема полягають у тому що відповідач змушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, у розрахунку і на відповідача. Представник позивача, у наданій суду письмовій заяві, позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена судом належним чином. За таких обставин, відповідно ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 29.08.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, Буцикіною Л.О., реєстровий №2187. Як вбачається із матеріалів справи у зазначеній квартирі зареєстрована [PERSON], 1988 р.н. Вказане підтверджується довідкою №10677 від 30.07.2015 року Центру обслуговування абонентів МКП «Основаніє» та довідкою адресно-довідкового бюро УДМС України в Запорізькій області від 31.08.2015 року, наданою на запит суду. Реєстрація в квартирі позивача створює позивачеві перешкоди у здійсненні права власності. У добровільному порядку вирішити питання, щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі неможливо. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до квитанції №0596787101 від 13.08.2015 р. позивач сплатив судовий збір у розмірі 243,60 грн. в доход держави. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Аргументуючи заявлені вимоги, зазначає, що 17 серпня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Часовоярської міськради Донецької області було зроблено запис за №40; від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спочатку їх сімейне життя складалось добре, було розуміння одне одного, повага, але згодом в їх стосунках з невідомих причин все змінилося, стало зовсім відсутнє порозуміння та повага, почались постійні приниження зі сторони чоловіка та чіпляння з образами до всіх дій позивача; останнім часом дуже часто поводиться агресивно у відношенні до позивача та дозволяє собі гучно висловлювати образи у її сторону на вулиці серед людей без ніяких суттєвих причин. Стверджує, що такі дії її дуже принижують та завдають моральну шкоду, вона стала побоюватися відповідача через часту непередбачувану агресивну поведінку, постійні крики та образи. З червня 2016 року вона мешкає зі своїми дітьми окремо від відповідача, оскільки її дуже бентежить, що її діти живуть та виховуються у постійних сварках та гучних образах у її сторону. Позивач не може і не хоче більше жити із відповідачем, вона неодноразово прохала відповідача змінити свою поведінку і почати вести нормальне спільне життя. Продовжувати шлюбні відносини не бажає та не бачить у майбутньому проживання однією сімєю з відповідачем. Майновий спір відсутній. Просить змінити своє прізвище після розірвання шлюбу на дошлюбне прізвище «Вязьміна». Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що з позивачем не спілкується, не проживає з серпня 2016 року, проти позовних вимог не заперечував. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - перебувають у шлюбі, який зареєстрований 17.08.2013 року Часовоярською міською радою м.Артемівська Донецької області, за актовим записом №40 (а.с.19). Від спільного життя мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с.6). Проголошена ст.51 Конституції України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд зясував фактичні взаємини подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного, те, що спільна малолітня дитина, [PERSON], [INFO], мешкає разом з позивачем, яка не чинить перешкод для спілкування відповідача з дитиною. Відповідач не заперечує проти того, щоб неповнолітня дитина мешкала разом з матірю. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, а також інтересам їх дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Аргументуючи заявлені вимоги, зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 11.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом №250. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів. Вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу між ними неможливі, тому просить суд розірвати їх шлюб. Майнового спору не має. Спору з приводу проживання та виховання дитини немає. Позивач до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає. Згідно з ч. 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - перебувають у шлюбі, який зареєстрований 11.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом №250 (а.с.8). Від спільного життя мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с.9). Проголошена ст.51 Конституції України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд зясував фактичні взаємини подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного, те, що спільна малолітня дитина, [PERSON], [INFO], мешкає разом з позивачем, яка не чинить перешкод для спілкування відповідача з дитиною. Відповідач не заперечує проти того, щоб неповнолітня дитина мешкала разом з матірю. Визнання відповідачем предявленого позову про розірвання шлюбу - не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, а також інтересам їх дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Аргументуючи заявлені вимоги, зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 12.10.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом №198. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів. Вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу між ними - неможливі, тому просить суд розірвати їх шлюб. Майнового спору не має. Спору з приводу проживання та виховання дитини - немає. Позивач до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає. Згідно з ч. 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12.10.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом №198 (а.с.5). Від спільного життя мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с.6). Проголошена ст.51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного, те, що спільна малолітня дитина, [PERSON], [INFO], мешкає разом з відповідачем, яка не чинить перешкод для спілкування позивача з дитиною. Позивач не заперечує проти того, щоб неповнолітня дитина мешкала разом з матір'ю. Визнання відповідачем пред'явленого позову про розірвання шлюбу - не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, а також інтересам їх дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved