Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до громадянина Сполучених Штатів Америки [PERSON] про стягнення штрафу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 вересня 2012 року між громадянином України [PERSON] та громадянином США [PERSON] було укладено договір про спільну діяльність. Відповідач є висококваліфікованим розробником програмного забезпечення. Зокрема, ним було створено програмне забезпечення nuPerspective Control Center (далі - NUPCC) - система централізованого моніторингу та управління мережевими інфраструктурами нового покоління. Відповідно до п. 4.2. Договору [PERSON] має виключне право володіння, користування, розпорядження Продукцією і Роботами згідно даного Договору. В порушення умов Договору та без дозволу на те позивача відповідачем було передано права та реалізовано NUPCC третім особам. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому ст. ст. 74, 76 ЦПК України, ст. 5 Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року порядку, що підтверджується матеріалами справи. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 12 вересня 2012 року між громадянином України [PERSON] (Сторона-1) та громадянином США [PERSON] (Сторона-2) було укладено договір про спільну діяльність. Відповідно до п. 2.1. Договору Сторони домовились про організацію спільної діяльності для досягнення наступних комерційних цілей: - створення Продукції і просування Продукції та Робіт; - реалізація Продукції та Робіт на території країн СНД. Згідно із п.п. 1.1., 1.2. Договору: «Продукція» - програмне забезпечення, що створене або придбане Сторонами (однією із сторін) в рамках цього Договору, а також програмне забезпечення, створене Стороною-2 до підписання цього Договору та програмне забезпечення, на яке Сторона-2 має будь-які права. «Роботи» - будь-які роботи чи послуги, що пов'язані з Продукцією у т.ч. обслуговування, консультаційні та інші. Відповідачем було створено програмне забезпечення nuPerspective Control Center (далі - NUPCC) - система централізованого моніторингу та управління мережевими інфраструктурами нового покоління. Для розповсюдження NUPCC Відповідачем було створено декілька юридичних осіб, зокрема: -на території США - LLC «Nuperspective Systems»; -на території України - ТОВ «Нью перспектів сістемс Україна». Позивач повідомив, що йому стало відомо про укладення договорів між ТОВ «Нью перспектів сістемс Україна» та третіми особами щодо надання цим особам ліцензій на використання, торгівлю та розповсюдження NUPCC та отримання Відповідачем від даних осіб грошових коштів. Так, ТОВ «Нью перспектів сістемс Україна» уклало наступні договори про надання права користування програмним забезпеченням: договір № 1712/12-Л від 17 грудня 2012 року з ТОВ «Інтербудтрейд», № 0502/13-Л від 05 лютого 2012 року з ТОВ «Трансбізнес-К» та № 1305/13-Л від 13 травня 2013 року з ТОВ «Техно-Класик». У матеріалах справи відсутні будь-які докази надання згоди Позивачем на укладення вищезазначених договорів. Згідно із п. 7.1. Договору грошові та майнові внески Сторін, а також Продукція та Роботи є власністю Сторони-1. Пункт 4.2. Договору встановлює, що Сторона-1 за цим Договором має виключне право володіння, користування, розпорядження Продукцією і Роботами згідно даного Договору. Згідно із п. 6.2. Договору керівництво спільною діяльністю за цим Договором, а також ведення спільних справ доручається Стороні-1. Пунктом п. 6.4. Договору встановлено, що Сторона-1 має право здійснювати контроль над діяльністю Сторони-2 у рамках цього договору шляхом перевірки бухгалтерських та інших документів. Відповідно п. 5.2. Договору Сторона-2 не має права передавати, продавати права на продукцію третім особам без письмової згоди Сторони-1. Згідно із п. 8.1. Договору Продукція і Роботи будуть реалізовуватися Стороною-2 третім особам виключно за наявності письмової згоди Сторонами-1 та на умовах, узгоджених Стороною-1. Відповідно до п. 8.2. Договору прибуток, одержуваний Сторонами в період дії цього Договору, підлягає розподілу Стороною-1. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що Відповідач як дивіденди отримав у зв'язку із укладенням договорів № 1712/12-Л від 17 грудня 2012 року, № 0502/13-Л від 05 лютого 2012 року та № 1305/13-Л від 13 травня 2013 грошові суми від ТОВ «Інтербудтрейд» - 4500000 гривень, ТОВ «Трансбізнес-К» - 7200000 гривень, ТОВ «Техно-Класик» - 6000000 гривень. Дані факти підтверджуються наданими Позивачем бухгалтерськими документами та кореспонденцією. Тобто, судом встановлено , що всупереч умовам договору Відповідач продавав права та реалізовував NUPCC третім особам, у наслідок чого отримав грошові кошти у сумі 17700000 гривень. Пунктом 10.5. Договору передбачено, що у разі порушення Стороною-2 п. 4.2., 5.2., 5.3., 7.1., 8.1. Договору Сторона-2 оплачує Стороні-1 штраф у розмірі отриманих грошових сум від третіх осіб та відшкодовує збитки і витрати Сторони-1, пов'язані з діяльністю за цим Договором. Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 1130 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників. Згідно статті 1131 Цивільного кодексу України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 629 Цивільного Кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Оцінюючи у сукупності вказані вище обставини, враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання за договором , укладеним з позивачем 12.09.2019 року, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення штрафу за вказаним договором підлягають задоволенню, як обґрунтовані. Також суд вважає за необхідне в порядку ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 3654 гривень.

Outcome: approved