Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що 07 лютого 2009 року між ним та відповідачем було укладено договір довічного утримання /догляду/, який посвідчено державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 519. У відповідності до п. 1 Договору, позивач передав у власність відповідачу житловий будинок А-1 житловою площею 28,8 кв. м., загальною площею 52,8 кв. м, з господарчими та побутовими спорудами: сарай Б, погріб В, вбиральня Г, огорожа 1,3,4, брама 2,5, водоколонка І, замощення ІІ, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. В свою чергу відповідач зобов'язалась надавати позивачу довічне забезпечення (п. 2.1. Договору), яке полягає в забезпеченні позивача житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваному домоволодінні; забезпечення триразовим харчуванням; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; здійснення догляду та надання необхідної допомоги;надання побутових послуг (прання, вбирання приміщення); забезпечення лікувальними засобами. Відповідно до п. 2.2. Договору матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись позивачу, оцінено сторонами у сумі 600,00 грн. З літку 2015 року, відповідач перестала виконувати умови Договору довічного утримання, переїхала за іншою адресою, не бажає відвідувати позивача та допомагати йому в повсякденному житті, забезпечувати харчуванням та доглядом. Самостійно позивач через поганий стан свого здоров'я та похилий вік (84 роки), не може всім цим себе забезпечити, крім того він самостійно вимушений сплачувати комунальні послуги (газ, електроенергію, водопостачання, опалення), що ставить його у скрутне матеріальне становище. Розірвати договір довічного утримання добровільно, як це передбачено відповідач не бажає, тому він звернувся до суду. Просить розірвати договір довічного утримання /догляду/, укладений 07 лютого 2009 року між ним та відповідачем, який посвідчено державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 519. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, від імені позивача його представник [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях, наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Суд, взявши до уваги заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 лютого 2009 року між позивачем [PERSON], з однієї сторони, та відповідачем [PERSON], з другої сторони, було укладено договір довічного утримання /догляду/, який посвідчено державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 519. За умовами договору позивач є відчужувачем, а відповідач - набувачем. У відповідності до п. 1 Договору, позивач передав у власність відповідачу житловий будинок А-1 житловою площею 28,8 кв. м., загальною площею 52,8 кв. м, з господарчими та побутовими спорудами: сарай Б, погріб В, вбиральня Г, огорожа 1,3,4, брама 2,5, водоколонка І, замощення ІІ, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Дане майно належало позивачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 07 квітня 1989 року за реєстром № 1-1269, Третьою Криворізькою держнотконторою, та зареєстроване в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» у реєстровій книзі 208-198, запис № 47068. В свою чергу відповідач зобов'язаний надавати позивачу довічне забезпечення (п. 2.1. Договору), яке полягає в наступному: забезпечення позивача житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваному домоволодінні; забезпечення триразовим харчуванням; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; здійснення догляду та надання необхідної допомоги; надання побутових послуг (прання, вбирання приміщення); забезпечення лікувальними засобами. Відповідно до п. 2.2. Договору матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись позивачу, оцінено сторонами у сумі 600,00 грн. При посвідченні цього договору була накладена заборона відчуження вищевказаного житлового будинку з господарчими побудовами (п.п. 1.6. Договору), що підтверджується відповідним Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 07.02.2009 р. На підставі Договору відповідач у встановленому законом порядку зареєструвала за собою право власності на зазначений вище будинок з господарчими побудовами, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.02.2009 р. Відповідач була зареєстрована в даному будинку, про що зазначено в договорі довічного утримання, і проживала разом з позивачем намагаючись виконувати умови договору, не дуже якісно, не завжди у повному обсязі, але все ж таки виконувала. Але в літку 2015 року, відповідач знялась з реєстраційного обліку у будинку позивача, переїхала проживати за іншою адресою, не відвідує позивача та не допомагає йому в повсякденному житті. Своїми діями відповідач не виконує умови договору, а саме: не забезпечує позивача щоденним триразовим харчуванням, не здійснює догляду та надання необхідної допомоги позивачу, не забезпечує позивача одягом та взуттям, лікувальними засобами (через свій похилий вік він часто хворіє), не надає побутових послуг, не допомагає у побутових справах, не забезпечує догляд за особистими речами та за чистотою одягу позивача, а самостійно він, через поганий стан свого здоров'я та похилий вік (84 роки), не може всім цим себе забезпечити. Крім того, утримання житла, а саме сплату усіх комунальних послуг позивач несе самостійно. Ті порушення та не виконання умов Договору (п. 6-7), які допускає відповідач є істотними порушеннями, їх виконання складає основну частину правової природи договору довічного утримання в частині зобов'язань набувача у відповідності до Цивільного кодексу України, який регулює порядок укладання, зміни, виконання та розірвання договору довічного утримання. Невиконання відповідачем умов Договору значною мірою позбавляє позивача того права на довічне утримання, на що він розраховував при укладенні Договору з відповідачем. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Стаття 756 ЦК України передбачає, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Таким чином, невиконання відповідачем умов договору довічного утримання є підставою для розірвання цього договору у судовому порядку, а позивачу повинно бути повернуте майно, яке він передав відповідачу у виконання умов Договору. З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним розірвати договір довічного утримання, укладений 07 лютого 2009 року між [PERSON] та [PERSON], який посвідчено державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 519. Крім цього, відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат у розмірі 551,20 грн. у вигляді сплаченого судового збору, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved