Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та припинення права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка за життя склала заповіт, котрим земельну ділянку площею 0,0826 га з кадастровим номером 6125281700:02:001:1789 заповіла [PERSON] . На підставі вказаного заповіту 16 грудня 2019 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою Гадзалишину В. В. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого право власності на земельну ділянку площею 0,0826 га з кадастровим номером 6125281700:02:001:1789, яка належала [PERSON] , перейшло до [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Дане свідоцтво про право на спадщину за заповітом стало підставою для внесення державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори 16 грудня 2019 року до Державного реєстру речових право на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0826 га з кадастровим номером 6125281700:02:001:1789 на ім`я [PERSON] . Вважаючи, що вказане свідоцтво про право на спадщину за заповітом було видано неправомірно, позивач звернувся до суду з позовом про визнання цього свідоцтва недійсним. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25 січня 2021 у справі № 607/12259/20 вказане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 358/2019, видане 16 грудня 2019 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Гадзалишину В. В. про спадкування після смерті [PERSON] земельної ділянки площею 0,0826 га, яка розташована в селі Великі Гаї Тернопільського району, визнано недійсним. Дане рішення суду набрало законної сили 09 березня 2021 року. З врахуванням того, що на підставі судового рішення визнано недійсним документ (свідоцтво про право на спадщину за заповітом), на основі якого було проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0826 га з кадастровим номером 6125281700:02:001:1789, позивач відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори для проведення державної реєстрації припинення вищевказаного права власності. Однак, листом від 20 липня 2021 року № 1789/01-16 Тернопільської районної державної нотаріальної контори йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0826 га з кадастровим номером 6125281700:02:001:1789, оскільки рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25 січня 2021 у справі № 607/12259/20, не було вирішено питання щодо припинення речових прав, державна реєстрація яких була здійснена на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 16 грудня 2019 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори, яке цим рішенням визнано недійсним. З огляду на зазначене, позивач просив скасувати запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0826 га за кадастровим номером 6125281700:02:001:1789, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори 16 грудня 2019 року та припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0826 га з кадастровим номером 6125281700:02:001:1789. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 серпня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та припинення права власності. Постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 20 вересня 2021 року суд протокольною ухвалою без видалення в нарадчу кімнату закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. Представник позивача, адвокат Покотило Ю. В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надав суду. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надсилав на адресу суду клопотання, у яких просив справу розглянути за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. [PERSON] є власником 13/20 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Бриксою Т. І. 10 березня 2006 року та реєстраційного посвідчення Тернопільського районного бюро технічної інвентаризації від 21 березня 2006 року (записано в реєстрову книгу за № 494). 16 грудня 2019 року [PERSON] , державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] , згідно якого право власності на земельну ділянку площею 0,0826 га з кадастровим номером 6125281700:02:001:1789, яка належала [PERSON] , перейшло до [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 208875006 від 13 травня 2020 року земельна ділянка площею 0,0826 га з кадастровим номером 6125281700:02:001:1789 належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 16 грудня 2019 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2010 року у справі №2-45/10 визначено [PERSON] земельну ділянку необхідну для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] площею 68,57 кв. м. (земельні ділянки № 1 площею 32,27 кв. м. та № 2 площею 36,30 кв. м., які розташовані навколо будинку та господарського будинку, відповідно), у відповідності до висновку судової земельно-технічної експертизи № 2345 від 18 грудня 2008 року, надавши вказану ділянку йому у власність. Визнано частково недійсним державний акт серії ЯА № 016509 від 24 лютого 2005 року, виданий на ім`я [PERSON] , на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0826 га. та виключено із вказаного державного акту земельну ділянку загальною площею 68.57 кв. м, необхідну для обслуговування 13/20 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що належать [PERSON] , згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №2345 від 18 грудня 2008 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/12259/20 від 25 січня 2021 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєстрі за номером 358/2019, видане 16 грудня 2019 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Гадзалишину Володимиру Володимировичу про спадкування після смерті [PERSON] земельної ділянки площею 0,0826 га, яка розташована в селі Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області. У задоволенні позову в частині визнання недійсним заповіту, складеного від імені [PERSON] , згідно якого земельну ділянку площею 0,0826 га з кадастровим номером 6125281700:02:001:1789, право власності на яку їй належить на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯФ №016509, виданого 24 лютого 2005 року, вона заповіла [PERSON] - відмовлено. В цій частині позовних вимог суд дійшов висновку, що наявність посвідченого заповіту щодо майна, яке частково належить позивачу, не є підставою для його недійсності, оскільки заповіт в цій частині є нечинним в силу закону. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Листом державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори № 1789/01-16 від 20 липня 2021 року [PERSON] роз`яснено, що згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду №607/12259/20 від 25 січня 2021 року судом було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, але не вказано про скасування державної реєстрації права власності, що передбачено частиною третьою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми процесуального та матеріального права. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення суду у справі№2-45/10 визначено земельну ділянку, необхідну для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] площею 68,57 кв. м. та надано вказану ділянку йому у власність. Передана позивачу земельна ділянка є частиною земельної ділянки площею 0,0826 га з кадастровим номером 6125281700:02:001:1789, яка належала [PERSON] . Остання в свою чергу заповіла належну їй земельну ділянку відповідачу, тобто охопила заповітом частину майна, яке їй не належало. На підставі складеного [PERSON] заповіту 16 грудня 2019 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Гадзалишину В. В. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого право власності на земельну ділянку площею 0,0826 га з кадастровим номером 6125281700:02:001:1789, яка належала [PERSON] , перейшло до [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/12259/20 від 25 січня 2021 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєстрі за номером 358/2019, видане 16 грудня 2019 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Гадзалишину В. В. про спадкування після смерті [PERSON] земельної ділянки площею 0,0826 га, яка розташована в селі Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано статтею 1301 ЦК України, якою передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Таким чином, аналіз наведеного дає змогу дійти висновку про те, що порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб, яким в даному випадку є позивач [PERSON] як власник частини спірної земельної ділянки, є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я відповідача недійсним. Аналогічний висновок закріплено у Постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 414/811/17. Ухвалене судом рішення у справі № 607/12259/20 від 25 січня 2021 року набрало законної сили, однак, оскільки в ньому відсутня вказівка про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, з метою застосування наслідків недійсності свідоцтва про право на спадщину за заповітом та для захисту свого права власності на земельну ділянку площею 68,57 кв. м., яка є частиною земельної ділянки площею 0,0826 га з кадастровим номером 6125281700:02:001:1789, [PERSON] звернувся до суду з позовом про скасування державної реєстрації права власності за відповідачем на спірну земельну ділянку. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ч. 1 ст. 126 ЗК України). Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 Закону однією з основних засад державної реєстрації прав є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження та внесення відомостей до Державного реєстру виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. За змістом статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. В постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 629/1853/16-ц Верховний Суд звернув увагу на те, що порядок скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно передбачений Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141. Так, відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1952-IV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Відповідно до частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відтак, скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0826 га за кадастровим номером 6125281700:02:001:1789, вчиненої державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори 16 грудня 2019 року та припинення права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку є похідними вимогами, які заявлені позивачем після прийняття судом рішення, яким визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєстрі за номером 358/2019, видане 16 грудня 2019 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Гадзалишину В. В. про спадкування після смерті [PERSON] земельної ділянки площею 0,0826 га, яка розташована в селі Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області. Тобто, судом визнано недійсним документ, який став підставою для державної реєстрації права власності за відповідачем на спірну земельну ділянку, однак не приймалося рішення про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0826 га за кадастровим номером 6125281700:02:001:1789. Рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0826 га за кадастровим номером 6125281700:02:001:1789, внесене до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори 16 грудня 2019 року позбавляє позивача можливості реалізувати його право власності на частину вказаної земельної ділянкиплощею 68,57 кв. м., яка належить йому на праві власності. Таким чином, на підставі досліджених доказів, в судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за номером 358/2019, видане 16 грудня 2019 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Гадзалишину В. В. про спадкування після смерті [PERSON] земельної ділянки площею 0,0826 га, яка розташована в селі Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області визнано недійсним за рішенням суду, а відтак реєстрація права власності, проведена на підставі такого свідоцтва є незаконною та підлягає скасуванню. Суд проаналізувавши подані докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] шляхом скасування рішення (запису) про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0826 га за кадастровим номером 6125281700:02:001:1789, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори 16 грудня 2019 року, припинивши право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0826 га за кадастровим номером 6125281700:02:001:1789. На підставі викладеного та

Outcome: approved