Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що відповідно до рішення Самбірської міської ради від 30.07.2002 року № 18 йому було надано у власність земельну ділянку площею 603 кв.м по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі зазначеного рішення йому потрібно було замовити виготовлення державного акта про право власності на землю, однак в силу різних об`єктивних обставин він цього не зробив. Впродовж 2010-2016 років на підставі даного рішення на вказаній земельній ділянці ним був збудований житловий будинок загальною площею 293,5 кв.м, житловою площею 214,1 кв.м, з господарськими будівлями: літньою кухнею площею 22,6 кв.м, сараєм площею 41,1 кв.м, гаражем площею 47,5 кв.м, вбиральнею площею 1 кв.м. Згідно технічного паспорту замовником технічної інвентаризації одноквартирного (садибного) житлового будинку в [ADDRESS] є [PERSON] . Із технічного звіту про проведення технічного обстеження стану будівельних конструкцій та інженерних мереж індивідуального житлового будинку [ADDRESS] убачається, що житловий будинок в цілому відповідає вимогам надійності та безпечності для експлуатації, усі основні конструктивні елементи будинку в цілому знаходяться в доброму стані. Згідно п. 46 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №702, для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв`язку з набуттям права власності на новозбудоване нерухоме майно заявник подає документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку. Такий документ у нього відсутній, оскільки після отримання рішення Самбірської міської ради від 30.07.2002 року він не мав змоги замовити виготовлення правовстановлюючого документа (на той час Державного акту про право власності на землю), а після будівництва житлового будинку він не може належним чином оформити своє право власності на земельну ділянку через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК України, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. Будівництво житлового будинку [ADDRESS] не порушує прав інших осіб, є безпечним для експлуатації, відповідає будівельним нормам, оскільки на момент будівництва житлового будинку своє право власності на земельну ділянку, на якій будувався, а станом на сьогодні збудований житловий будинок, він не оформив належним чином, то власником цієї земельної ділянки є Самбірська міська рада Львівської області, у зв`язку з чим для визнання права власності на будинок він змушений звернутись до суду. Вважає, що звернення в суд з позовом про визнання за ним права власності на самочинну будівлю передбачено ст. 376 ЦК України та на даний час є наявні умови для визнання такого права в судовому порядку, що необхідно для реалізації його права на послідуюче введення вказаного об`єкту в експлуатацію та державної реєстрації. А тому просить постановити рішення, яким: - визнати за ним право власності на індивідуальний житловий будинок загальною площею 293,5 кв.м, житловою площею 214,1 кв.м, з господарськими будівлями: літньою кухнею площею 22,6 кв.м, сараєм площею 41,1 кв.м, гаражем площею 47,5 кв.м, вбиральнею площею 1 кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Дмитришин М . П. в підтвердження заявлених позовних вимог зіслалися на обставини, зазначені в позовній заяві. Просили задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача Самбірської міської ради Львівської області Добрянський І.І. в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи відділу Державного архітектурно - будівельного контролю Самбірської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, просив слухати справу у його відсутності. Суд, розглянувши справу в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановивши вищезазначене, суд задовольняє вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved