Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вказавши що вона зареєстрована та проживає у [ADDRESS]. Право користування зазначеною квартирою встановлено ордером на право користування житловим приміщенням № 3 від 13.03.2002 року. 15 червня 2001 року в зазначеній квартирі було зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] Однак з жовтня 2012 року по теперішній час відповідач не проживає в квартирі, та місце його проживання на даний час їй не відомо. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала покладаючись на обставини викладені в позовній заяві надавши заяву про закінчення слухання по даній справі без її участі. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове зсідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, підтвердженням чого є оголошення у засобах масової інформації - газета «Вісті Придніпров'я», сторінка 6 «оголошення» від 24.10.2017 року № 82(1881). Вислухавши представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що Комунальним житловим підприємством № 13, 13.03.2002 року позивачу [PERSON] було видано ордер № 3, на право зайняття житлового приміщення загальною площею 43,59 кв.м., що складається з 3 кімнат в квартирі [ADDRESS] на склад сім'ї [PERSON] (син), [PERSON] (онук), [PERSON] (онук), [PERSON] (онук), ( а.с. 7). В матеріалах справи міститься Акт мешканців будинку [ADDRESS] від 12.09.2017 року ( а.с.6), із змісту якого випливає, що відповідач - [PERSON], [INFO] не проживає у [ADDRESS] з жовтня 2012 року. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], підтвердив факт не проживання відповідача [PERSON], у квартирі [ADDRESS] з жовтня 2012 року по даний час. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України до членів сімї квартиронаймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Поскільки відповідач [PERSON] є членом сімї позивача, тому до правовідносин, що виникли між сторонами, слід застосовувати положення ЖК України. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР,ст. 405 ЦК України). Наявність реєстрації відповідача у вказаній квартирі позбавляє можливості позивача як наймача здійснювати право користування у повному обсязі Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] відсутній в зазначеній квартирі понад шість місяців, не проживає в ній з жовтня 2012 року без поважних причин; доказів стосовно поважних причин непроживання відповідача в даній квартирі в судовому засіданні не добуто; наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним в судовому засіданні не встановлена. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Відповідно до ст.ст. 6, 8 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обовязковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають також стягненню з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 640 грв. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved