Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що йому на праві власності належить квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №78188025 від 16.01.2017 року. Підставою переходу права власності до [PERSON] є Договір купівлі продажу укладеного з [PERSON], серія та номер: 57, засвідчений 16.01.2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON]. Відповідно до п. 3.2.1 зазначеного договору «Продавець зобовязується зняти з реєстрації осіб, які в ній зареєстровані, не пізніше шістнадцятого березня дві тисячі сімнадцятого року.». Проте, як стало в подальшому відомо [PERSON] у квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] і є його особистою приватною власністю, зареєстровано місце проживання, громадянки України [PERSON] (РНОКПП [NUMBER], паспорт серія СА № 241976, виданий 29.06.1996 року Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області) члена сімї (матері) попередньої власниці даного житлового приміщення [PERSON] Зазначена особа фактично в квартирі не проживає з моменту укладення договору купівлі-продажу, оскільки виїхала з неї разом із своїми речами, місце її перебування наразі невідоме. В добровільному порядку з реєстраційного обліку по зазначеній адресі не знялася, чим створює позивачу перешкоди у здійсненні права власності, які зокрема полягають у тому, що він змушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Позивач у судовому засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розглядь справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталася, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, листи надсилались за її місцем реєстрації. Відповідно до ст..74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за відсутності відповідачів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст..321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що [PERSON] є власником (приватна власність 1/1) квартири (загальна площа 68.46 кв.м., житлова площа 29.3 кв.м.), що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №78188025 від 16.01.2017 року. (а.с.25) Підставою набуття права власності [PERSON] є Договір купівліпродажу квартири [ADDRESS], укладеного ним з [PERSON], 16.01.2017 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за №57 (а.с.21-24). Відповідно до п. 3.2.1 зазначеного договору купівліпродажу «Продавець зобовязується зняти з реєстрації осіб, які в ній зареєстровані, не пізніше шістнадцятого березня дві тисячі сімнадцятого року.». Однак у квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] і є особистою приватною власністю [PERSON] зареєстровано місце проживання, громадянки України [PERSON] (РНОКПП [NUMBER], паспорт серія СА № 241976, виданий 29.06.1996 року Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області) члена сімї (матері) попередньої власниці даного житлового приміщення [PERSON] Реєстрація відповідачки у зазначеній квартирі чинить позивачу перешкоди в користуванні його власністю, він змушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як розяснено у п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється є членом сімї попереднього власника квартири. Відповідач [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням, у звязку з відчуженням попереднім власником свого майна. При постановленні даного судового рішення суд приймає до уваги правову позицію викладену у Постанові Верховного Суду України від 05.11.2014 року (справа №6-158 цс 14), яка відповідно до ст. 360-7 є обовязковою при застосуванні таких норм права. Право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. В ухвалі Верховного суду України від 13.07.2011 року по справі №6-55662св10 зазначено, що чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника. Згідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved