Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В позові та в доповненні до позову зазначав, що відповідач 24.02.15 року під розписку взяв у нього грошові кошти в сумі 20\~000 грн. Вказував, що терміном повернення боргу визначено, згідно розписки 24.05. 15 року. Зазначав, що відповідач 20.03.15 року під розписку взяв у нього грошові кошти в сумі 10\~000 грн. Вказував, що терміном повернення боргу визначено, згідно розписки 20.06. 15 року. Зазначав, що станом на момент подачі позову сумарний борг відповідачем повернуто не було. Боргові розписки знаходяться в його розпорядженні. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти з урахуванням індексу інфляції та пені в сумі 30488.73 грн. за борговими розписками та моральну шкоду в сумі 10\~000 грн. Після відкриття провадження по справі позивач уточнив позовні вимоги з врахуванням того, що відповідач повернув останньому основну суму боргу. Просив суд стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти за користування його грошима з врахуванням індексу інфляції та пені в сумі 1607.66 грн., 1600 грн. витрат на правову допомогу та моральну шкоду в сумі 10\~000 грн. Представник позивача адвокат [PERSON], який в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі за обставин викладених в позовній заяві та в доповненні до неї. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково в частині визнання вимоги щодо сплати грошових коштів за користування грошима позивача з врахуванням індексу інфляції та пені в сумі 1607.66 грн. та 1600 грн. витрат на правову допомогу. В частині відшкодування грошових коштів в рахунок моральної шкоди позивачеві заперечував, пояснюючи це тим, що на протязі часу користування грошовими коштами позивача, він кожного місяця сплачував відповідні відсотки, що були необумовлені в договорі. Просив суд в цій частині позовних вимог відмовити. Суд, згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України), розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позивачами вимог та в межах поданих доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що в позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що обставини викладені в позові мали місце. Встановлено що відповідач 24.02.15 року під розписку взяв у позивача грошові кошти в сумі 20\~000 грн. Встановлено, що терміном повернення боргу визначено, згідно розписки - 24.05.15 року. Встановлено, що відповідач 20.03.15 року під розписку взяв у позивача грошові кошти в сумі 10\~000 грн. Встановлено, що терміном повернення боргу визначено, згідно розписки - 20.06. 15 року. Встановлено, що станом, на момент подачі позову, сумарний борг відповідачем повернуто не було. Боргові розписки знаходилися в розпорядженні позивача. Встановлено, що після відкриття провадження по справі позивач уточнив позовні вимоги з врахуванням того, що відповідач повернув останньому основну суму боргу. Заборгованість за користування грошима позивача - відповідачем з врахуванням індексу інфляції та пені склала - 1607.66 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначену суму відповідач визнав у судовому засіданні, а тому вказана позовна вимога підлягає до задоволення. Також підлягає до задоволення позовна вимога, щодо стягнення 1600 грн. витрат на правову допомогу, яку також в судовому засіданні визнав відповідач. В частині відшкодування моральної шкоди в сумі 10\~000 грн. на користь позивача, суд вбачає наступне : Згідно статті 23 Цивільного кодексу України зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року, із відповідними змінами, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Так як суду, представником позивача, не було надано жодних доказів про те, що діями відповідача - позивачу було спричинено шкоду у вигляді фізичних та моральних страждань, що призвело до передчасного, значного погіршення стану здоровя, втрату певної вигоди, відповідних наслідків в ускладненні стану здоровя та істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, що в свою чергу призвело до додаткових зусиль для організації ним свого життя то суд приходить до переконливого висновку, що зазначена позовна вимога не підлягає до задоволення. Інших доказів, що підтверджують доводи позивача, щодо стягнення моральної шкоди з відповідача - суду не надано і суд їх не встановив. Судові витрати розподілені у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial