Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту проживання та визнання права власності на спадщину з тих підстав, що як стверджує, [INFO] помер його батько [PERSON], який проживав за адресою [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER]. Батько був одружений з матір'ю [PERSON]. Від сумісного проживання у них народилось двоє дітей: він та відповідач. 29 травня 1989 року Бершадським районним судом шлюб батьків було розірвано, що підтверджується рішенням Бершадського суду і свідоцтвом про розірвання шлюбу, які надаються. Цим же рішенням суду було розділено майно подружжя. [PERSON] було залишено на праві особистої власності 3/5 ідеальних долі домоволодіння, розташованого в [ADDRESS], за [PERSON] було визнано право особистої власності на 2/5 частин в ідеальній долі цього ж домоволодіння. За життя батька було домовлено, що після його смерті він успадкує частину його майна. Після смерті батька належне йому спадкове майно - 2/5 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], фактично прийняв він, проживає в житловому будинку за цією адресою, зробив ремонт в будинку, сплачує податки. Брат, відповідач [PERSON] спадкового майна після смерті батька не приймав, проживав за іншою адресою, на спадкове майно після смерті батька не претендує. Батько [PERSON] в належній йому частині будинку прожив до дня своєї смерті. Після розлучення мати оформила нову домову книгу, в яку занесені в 1999 році мати, він, а також новий чоловік матері з двома його дітьми. Стара домова книга, де були записані батьки до розлучення і двоє їх дітей, втрачена. Тобто реєстрація батька за місцем проживання була зазначена тільки в його паспорті, який після його смерті було здано і було виписано свідоцтво про його смерть. Згідно довідки Бершадської міської ради за № 350 від 20.04 2018 року, в наявній картотеці реєстраційного обліку Бершадської міської ради відсутня інформація про реєстрацію [PERSON]. Факт реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] і його фактичного проживання на дату смерті, підтверджує він, відповідач, а також можуть підтвердити свідки [PERSON] та [PERSON]. Коли він звернувся до державного нотаріуса, щоб оформити спадкове майно після смерті мого батька, отримав відмову в оформленні спадкового майна в зв'язку з тим що нотаріусу надано технічний паспорт на вказане спадкове нерухоме майно, виданий 04.05. 2018 року Бершадським БТІ, в якому вказане самочинно збудовану будівлю - сарай літ. «Б2», нотаріусу не надано документів, що підтверджують право власності на сарай літ. «Б2». Просить встановити факт реєстрації постійного проживання [PERSON] на дату смерті спадкодавця, [INFO], за адресою: [ADDRESS] та в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] який помер [INFO], визнати за ним право власності на 2/5 частини житлового будинку А за адресою [ADDRESS], загальною площею 113 кв.м, житловою 56.2 кв.м, яка складається з кімнати 3-10.3 кв.м; кімнати 4 - 14.3 кв.м; кімнати 5 - 10.2 кв.м; 8 котельня - 2.8 кв.м; 9 кухня - 5.2 кв.м; 10 коридор-2.3 кв.м;11 санвузол-3.5 кв.м; 12 прихожа-5.3 кв.м; 13 тамбур -5.8 кв.м, разом загальною площею 60.3 кв.м, житловою - 35.4 кв.м. та відповідних господарчих будівель і споруд: веранди а-2, сарай Б-2, 1-2 споруди. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримують позовні вимоги. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про слухання справи у його відсутність. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер батько сторін [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть, свідоцтвами про народження дітей. Судом встановлено, що спадковим майном є 2/5 частини житлового будинку А за адресою [ADDRESS], загальною площею 113 кв.м, житловою 56.2 кв.м, яка складається з кімнати 3-10.3 кв.м; кімнати 4-14.3 кв.м; кімнати 5- 10.2 кв.м; 8 котельня-2.8 кв.м; 9 кухня -5.2 кв.м; 10 коридор-2.3 кв.м; 11 санвузол-3.5 кв.м; 12 прихожа-5.3 кв.м; 13 тамбур-5.8 кв.м, разом загальною площею 60.3 кв.м, житловою-35.4 кв.м та відповідних господарчих будівель і споруд: веранди а-2, 1-2 споруди, що підтверджується рішенням Бершадського районного суду від 29 травня 1989 року. Судом встановлено, на час смерті спадкодавця позивач проживав разом з ним за адресою: м.Бершадь вул.Поповича 50, після смерті батька користувався спадковим майном, тобто фактично прийняв спадщину, що визнається відповідачем, у суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно зі ст.ст. 524, 525, 527 ЦК України в ред. 1963 року з наступними змінами спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме - місцезнаходження його майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Відповідно до ст. 529 цього ж Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успад\-ковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно зі ст.ст. 548, 549 цього ж Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоєм\-цеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Тому суд вважає позов у цій частині законним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з вищенаведених підстав. Щодо визнання права власності в порядку спадкування на самовільно побудований сарай Б-2 суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 105 ч.3 ЦК України в ред. 1963 р. господарські будівлі і споруди, зведені громадянином без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту, чи з істотними відхиленнями від проекту або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил за рішенням виконавчого комітету Ради народних депутатів зносяться громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок. Задоволення судом позову про визнання за спадкоємцем права власності на самочинне будівництво зумовлює виникнення цього права у позивача, а не констатує його перехід у порядку спадкування, тому є неналежним способом захисту прав спадкоємців, якщо право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності не належало спадкодавцеві. Право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва. Тому позов в частині визнання права власності на самовільно побудований сарай Б-2 є незаконним, безпідставним і необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає з вищенаведених підстав. На підставі ст.ст. 105 ч.3, 524, 525, 527, 529, 548, 549 ЦК України в ред. 1963 року,

Outcome: partial