Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, розірвання договору купівлі-продажу та стягнення сплачених за товар коштів. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що він планував придбати нові автомобільні диски марки «Vossen Wheels» з метою встановлення їх на свій автомобіль «INFINITI FX37», 2011 року випуску та подальшого використання. На офіційній українській інтернет-сторінці виробника « Vossen Wheels » ( https://www.vssn.com.ua) було зазначено інформацію щодо розташування регіонального представництва « Vossen Wheels » у [ADDRESS] та зазначено контактний телефон - [NUMBER] . Оскільки вказаний номер телефону постійно перебував поза зоною досяжності мережі, [PERSON] також здійснював пошук оголошень щодо продажу дисків «Vossen Wheels» на інтернет-порталі «OLX» ( http://olx.ua/). Усі оголошення щодо продажу нових автомобільних дисків «Vossen Wheels» у Харкові містили один номер телефону [NUMBER] та контактну особу « [PERSON] ». [PERSON] зателефонував за номером [NUMBER] - у телефонній розмові продавець представився як [PERSON] , регіональний представник виробника « Vossen Wheels » у Східній Україні. [PERSON] повідомив, шо у нього в асортименті наявна чимала кількість моделей дисків, існує система бонусів та заохочень, торгівля здійснюється через магазин, що розташований за адресою [ADDRESS] , крім того, можлива доставка. У телефонній розмові [PERSON] пояснив [PERSON] , що шукає автомобільні диски марки «Vossen Wheels» на свій автомобіль - «INFINITI FX37», 2011 року випуску. [PERSON] зазначив, що перевірить товар який є у нього в наявності, здійснить підбір дисків за необхідними розмірами та характеристиками й у найближчий час запропонує [PERSON] можливі варіанти. Згодом, [PERSON] зателефонував [PERSON] та запропонував придбати автомобільні диски Vossen CV4 22x10,5 5x114.3 ЕТ42 СВ73,1 SIL/MIR/POL, запевнивши [PERSON] , що наведені диски підходять для його автомобіля та повністю відповідають необхідним технічним характеристикам. Протягом 26-28 травня 2019 року у листуванні в мобільному додатку «Viber» [PERSON] запропонував [PERSON] декілька варіантів вартості комплекту з чотирьох дисків Vossen CV4, останньою та найнижчою з яких була 1800 доларів США. Наведена ціна [PERSON] влаштовувала, тому 28 травня 2019 року під час телефонної розмови з [PERSON] . [PERSON] погодися придбати комплект з чотирьох дисків Vossen CV4 за ціною 1800 доларів США. Крім того, [PERSON] запропонував здійснити безкоштовну доставку дисків за адресою у м. Харків. [PERSON] погодився на пропозицію [PERSON] щодо доставки дисків та вони погодили доставку безпосередньо до гаражу [PERSON] за адресою; [ADDRESS] , де після огляду товару сторони домовилися здійснити розрахунок за обумовленою ціною. На виконання зазначених домовленостей, 29 травня 2019 року о 19:00 [PERSON] на власному автомобілі доставив до гаражу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , автомобільні диски Vossen CV4 22x10,5 5x114.3 ЕТ42 СВ73Д SIL/MIR/POL у кількості 4 штуки. Разом з [PERSON] та товаришем [PERSON] - [PERSON] , учасники вивантажили диски в гаражі у [PERSON] , та після проведення зовнішнього огляду товару [PERSON] розрахувався з [PERSON] в іноземній валюті. [PERSON] сплатив [PERSON] суму, яку [PERSON] та [PERSON] попередньо погодили у листуванні в «Viber» та по телефону - 1800 доларів США. Одразу після проведення розрахунку, [PERSON] , попросив у [PERSON] видати йому чек на придбання товару, однак [PERSON] надав лише Накладну № 003 від 29.05.2019 р. та запевнив [PERSON] , що саме накладна є документом, що підтверджує здійснення купівлі-продажу товару з урахуванням його доставки, так як він не є платником податків за спрощеною системою та не має касового апарату. 31 травня 2019 року [PERSON] разом з товаришем [PERSON] приїхали до шиномонтажу, з метою встановлення на автомобіль «INFINITI FX37», 2011 року випуску, придбаних дисків Vossen CV4. Однак, встановлення дисків Vossen CV4 на автомобіль [PERSON] виявилося неможливим з урахуванням невідповідності їх розміру розмірам вильотів для встановлення на автомобіль [PERSON] . Фактично шпиці дисків впиралися у суппорта. З урахуванням обставин, що склалися, [PERSON] зателефонував [PERSON] та домовився про зустріч у його магазині « VOSSEN wheels » на наступний день 01 червня 2019 року, за адресою: [ADDRESS] . 01.06.2019 року [PERSON] приїхав до магазину [PERSON] « VOSSEN wheels » з [PERSON] та пояснив [PERSON] , що продані ним диски не встановлюються на його автомобіль, не відповідають заявленим технічним характеристикам. Зпочатку [PERSON] помилку підбору не визнав та заперечував проти претензій [PERSON] . У відповідь [PERSON] запропонував [PERSON] та його сину (який у той час був присутній у магазині) по 100 доларів США кожному, що вони зможуть встановити диски Vossen CV4 на його автомобіль. Після декількох невдалих спроб, диски так і не вдалося встановити на автомобіль [PERSON] , унаслідок чого [PERSON] визнав свою помилку. Враховуючи об`єктивну помилку відповідача при підборі дисків, [PERSON] звернувся до нього з усною вимогою про заміну товару, а у разі неможливості такої заміни - повернення сплачених коштів. На зазначену вимогу, [PERSON] повідомив, що наразі немає в наявності необхідного [PERSON] товару, крім того зазначив, що кошти, які отримав від [PERSON] витратив на закупівлю товару та запропонував взяти придбані у нього автомобільні диски на зберігання та реалізацію. [PERSON] запропонував повернути [PERSON] грошові кошти за товар після його реалізації та запевнив позивача, що зможе найближчим часом продати придбані позивачем диски та розрахуватися з ним не пізніше 1 вересня. Крім того, відповідач заспокоював [PERSON] , обіцяв розрахуватись із позивачем у випадку продажу будь-яких інших дисків, що знаходяться в нього у наявності. [PERSON] був змушений погодитись на таку пропозицію, хоча дуже хвилювався за передані відповідачу гроші, оскільки ці гроші йому подарувала на день народження дружина саме для купівлі автомобільних дисків про які він мріяв. 01 червня 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір відповідального зберігання та реалізації за № 003 від 01.06.2019 р. На виконання умов зазначеного договору [PERSON] передав [PERSON] на зберігання та реалізацію автомобільні диски Vossen CV4 22x10,5 5x114.3 ЕТ42 СВ73Д SIL/MIR/POL у кількості 4 штуки, що підтверджується Актом прийому-передачі від 01.06.2019 року, додаток до Договору № 1. Також, [PERSON] запевнив [PERSON] , що буде регулярно відправляти йому у месенджері «Viber» звіти про актуальний стан процесу продажу дисків та оголошення про продаж дисків [PERSON] .. З метою дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів 12.06.2019 року [PERSON] було відправлено досудову претензію до [PERSON] з вимогою щодо заміни товару (автомобільні диски Vossen CV4 22x10,5 5x114.3 ЕТ42 СВ73Д SIL/MIR/POL у кількості 4 штук) на аналогічний товар належної якості або повернення грошових коштів. Наведену Досудову претензію від 12.06.2019 року [PERSON] отримав особисто 15.06.2019 р., що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 6104607930815 та вбачається зі змісту роздруківки скріншоту з веб-сайту «Укрпошта». Оскільки [PERSON] зрозумів, що [PERSON] добровільно не поверне кошти за його диски Vossen CV4, [PERSON] намагався самостійно знайти покупця на вказані диски та таким чином повернути свої кошти. 15.04.2020 року [PERSON] направив відповідачу пропозицію щодо проведення спільної зустрічі з потенційним клієнтом на його диски Vossen CV4 у магазині [PERSON] , з метою проведення огляду товару та у випадку, якщо диски влаштують клієнта, їх зворотне отримання від [PERSON] за актом повернення товару. Відповідач отримав наведену Пропозицію особисто 18.04.2020 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення № 6104608054571 від 23.04.2020 року на виконання Пропозиції від 15.04.2020 р. та домовленості з відповідачем, [PERSON] разом з потенційним клієнтом на його диски Vossen CV4 [PERSON] , адвокатом [PERSON] та двома свідками прибули за адресою: [ADDRESS] до магазину Vossen Wheels », що є робочим місцем [PERSON] . За результатами огляду було складено Дефектний акт від 23.04.2020 року зі змісту якого вбачається, що належні [PERSON] диски Vossen CV4 станом на 23.04.2020 року мають дефекти. Таким чином, дефекти перелічені у Дефектному акті від 23.04.2020 року утворилися саме за період зберігання належних [PERSON] дисків Vossen CV4 у відповідача. З урахуванням наведених дефектів потенційний клієнт [PERSON] відмовився від їх покупки, а автомобільні диски залишились на зберіганні у відповідача. З огляду на викладене, та враховуючи, що [PERSON] користувався грошовими коштами [PERSON] , та не здійснював жодних дій, спрямованих на повернення цих коштів, позивач був вимушений звернутися до суду та просив розірвати договір купівлі-продажу автомобільних дисків та стягнути сплачені за товар кошти. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.06.2020 справу прийнято до провадження на призначено до розгляду у спрощеному порядку з викликом сторін. 20.11.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, де зазначив, що позов не визнає, оскільки 10.04.2020 року рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова (справа № 645/6469/19) за позовом [PERSON] до [PERSON] щодо стягнення сплачених коштів за товар неналежної якості у розмірі 48600,00 грн. було відмовлено в задоволенні позовних вимог. Постановою Харківського апеляційного суду від 18.09.2020 року апеляційна скарга [PERSON] , в інтересах [PERSON] залишена без задоволення, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова залишено без змін. За таких обставин, позивач звертаючись до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою про захист прав споживачів порушив вимоги частини другої статті 175 ЦПК України, згідно якої позивач одразу при зверненні з позовною заявою повинен повідомити суд, що він не подав відразу кількох позовів до одного й того ж самого відповідача, а також з тим самим предметом, із таких самих підстав. За таких обставин, посилання позивача на стягнення грошових коштів у розмірі 48 600,00 грн. за товар неналежної якості в рамках захисту справ споживачів є безпідставними та помилковими. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.04.2020 року не встановлено факту передачі товару не належної якості. Постановою Харківського апеляційного суду зазначене рішення залишено без змін та набрало законної чинності. На підставі викладеного, вважає, що позивач допустив зловживання своїми процесуальними правами, а саме подання кількох позовів до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання кількох позовів з аналогічним предметом та з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями. У задоволенні позову просив відмовити. У судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що придбав у ФОП [PERSON] диски, відповідач запевнив, що вони підходять на його автомобіль, домовились про ціну дисків. Відповідач доставив диски до його гаражу 29.05.2019 року, а позивач віддав гроші за них, суму еквівалентну 1800 доларів США - 48600 гривень, тобто між ними відбувся договір купівлі-продажу, в підтвердження чого відповідач надав позивачу товарну накладну, чека не надав, диски пошкоджені не були. Через день позивач поїхав на шиномонтаж встановлювати диски на автомобіль, але працівники СТО не змогли їх встановити, оскільки технічні характеристики його автомобіля та дисків відрізнялись. Він подзвонив відповідачу повідомив про те, що диски не підходять до автомобіля, відповідач визнав свою помилку та позивач повернув диски до магазину відповідача. Вони склали акт, домовились про повернення коштів, та уклали із відповідачем договір зберігання дисків, з метою їх реалізації та повернення коштів. Відповідач взяв на зберігання диски та зобов`язався їх продати та повернути кошти. Все літо відповідач обіцяв повернути гроші або диски, говорив, що у нього погано йдуть справи. Диски були належної якості, але була помилка їх вибору, на зберігання відповідачу диски були передані без пошкоджень. Відповідач просив допомогти продати диски, але за рік зберігання диски були пошкоджені, тому не продані. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що відповідач є публічною особою, він підприємець у нього є сайт. 29.05.2019 року відповідач особисто доставив диски позивачу, позивач розрахувався, отримав накладну, між сторонами відбувся договір купівлі-продажу. До цього моменту між сторонами відбувалась переписка в Вайбері, та телефонні переговори, вони обговорювали умови договору купівлі-продажу. 31.05.2019 року з`ясувалось, що диски не підходять до автомобіля позивача. 01.06.2019 року відповідач також намагався встановити диски на автомобіль позивача, але не зміг, тому сторони уклали договір про відповідальне зберігання дисків та їх реалізацію. Строк реалізації дисків та повернення коштів був встановлений до 01.09.2019 року. 12.06.2019 року позивач надіслав відповідача претензію, але більше року відповідач не реалізував диски та не повернув кошти позивачу. Вважав, що відповідач мав намір заволодіти грошима позивача. Товар був належної якості, але відбулась помилка у підборі товару. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні та пояснив, що між ним та позивачем не відбулось договору купівлі-продажу, що було встановлено судом, він диски позивачу не доставляв. Також пояснив, що його діяльність полягає у продажу автомобільних запчастин, також дисків. Диски позивачу він подарував, грошей не брав, накладну видавав, так як ще не знав, що це буде продаж або дарування. Диски у позивача він узяв на зберігання, про що складено договір, по закінченню терміну дії договору повідомив про це позивача. Також зазначив, що з позивачем він не має родинних або дружніх відносин. В судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що середині квітня 2020 року дізнався, що родичі замовили автомобіль з Америки. [PERSON] сказав, що є диски вартістю 1800 дол. США. В квітні вони приїхали до магазину, він подивився на диски та подумав, що диски вже були в використанні, на них були подряпини, зім`ята коробка, про що було складено акт, який він підписував. Свідок відмовився від їх придбання, оскільки не сподобався стан дисків. [PERSON] , відправив свідку характеристики, вважав, що диски підійдуть на його автомобіль. Також зазначає, що позивач говорив, що диски знаходяться на зберіганні в магазині. Свідок приїхав до магазину один, там зустрівся з [PERSON] , з ким був позивач свідку не відомо. Свідок вважав, що диски вже були в користуванні, фотографував дефекти. Свідок [PERSON] пояснив суду, що 29.05.2019 року позивач придбав диски у [PERSON] . Відповідач привіз диски додому позивача за адресою: [ADDRESS] . Позивач розрахувався із відповідачем та отримав якісь папери. Через день вони на СТО поставили диски на вулканізацію, але диски не стали на автомобіль позивача, приміряли диск на переднє колесо. Потім вони з позивачем приїхали до [PERSON] , сказали, що колеса з дисками не становляться, домовились, що [PERSON] візьме їх на зберігання та буде шукати на них покупця та в серпні поверне гроші позивачу. Свідок бачив, що особисто [PERSON] привозив диски позивачу на автомобілі Фольксваген сірого кольору, вони розвантажили диски, занесли в гараж. Свідок бачив гроші (долари США) суму не рахував, чув, що диски коштують 1 800 дол. США, в день придбання позивачем дисків він був у будинку позивача. Також в його присутності сторони підписали договір на зберігання, відповідач обіцяв повернути кошти позивачу. Свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] , обслуговує в нього свій автомобіль на СТО та 31.05.2019 року [PERSON] приїхав на шиномонтаж, щоб замінити диски на автомобіль «Інфініті». З собою привіз комплект дисків, приїхав з товаришем, самі дістали диски з коробки. Свідок намагався поставити диск на колесо, проте диск встановити не вдалось. Коли диски розпакували, на них були подряпини, начебто хтось вже намагався їх поставити. Ним оглядався один диск, резину на диск не ставили, на обладнання диск не ставили. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так судом було встановлено, що 29 травня 2019 року покупець [PERSON] прийняв у постачальника відповідача - ФО-П [PERSON] автомобільні диски Vossen CV4 22x10.5 5x114.3 ЕТ42 СВ73,1 SIL/MIR/POL у кількості 4 штуки, всього на суму 48600,00 грн., що підтверджується накладною № 003 від 29.05.2019 року (а.с. 21). Як вбачається з ЄДР щодо ФО-П [PERSON] його основним видом діяльності КВЕД є роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (а.с. 17-20). Оскільки, автомобільні диски Vossen CV4 22x10.5 5x114.3 ЕТ42 СВ73,1 SIL/MIR/POL у кількості 4 штуки не відповідали технічним характеристикам автомобіля позивача, 01.06.2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір відповідального зберігання та реалізації № 003 від 01.06.2019 року, згідно якого [PERSON] передав [PERSON] на зберігання та реалізацію автомобільні диски Vossen CV4 22x10,5 5x114.3 ЕТ42 СВ73Д SIL/MIR/POL у кількості 4 штуки, що підтверджується Актом прийому-передачі від 01.06.2019 року, додаток до Договору № 1. (а.с.13,14,22) Згідно Акту прийому-передачі від 01.06.2019 року вбачається, що [PERSON] добровільно прийняв на зберігання та реалізацію вказані вище автомобільні диски, претензій до якості та комплектації при передачі автомобільних дисків не має. 11.06.2019 року [PERSON] було відправлено досудову претензію до [PERSON] з вимогою щодо заміни товару (автомобільні диски Vossen CV4 22x10,5 5x114.3 ЕТ42 СВ73Д SIL/MIR/POL у кількості 4 штук) на аналогічний товар належної якості, з відповідними технічними характеристиками або повернення грошових коштів. Наведену Досудову претензію від 11.06.2019 року [PERSON] отримав особисто 15.06.2019 р., що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 6116610026168. 18.12.2019 року [PERSON] звернувся до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення [PERSON] щодо нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Згідно Довідки за результатами перевірки від 09.01.2020 року вбачається, що в ході роботи органів поліції встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] наявні цивільно-правові відносини, а спір слід вирішувати в судовому порядку, перевірку по даному факту припинено. 15.04.2020 року [PERSON] направив відповідачу Пропозицію щодо проведення спільної зустрічі з потенційним клієнтом на його диски Vossen CV4 у магазині [PERSON] з метою проведення огляду товару та у випадку, якщо диски влаштують клієнта, їх зворотне отримання від [PERSON] за актом повернення товару. Відповідач отримав наведену Пропозицію особисто 18.04.2020 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення № 6105809677433. В судовому засіданні було встановлено, що представником позивача, згідно Договору про надання правової допомоги укладеного із позивачем та відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» був оглянутий мобільний телефон позивача та досліджена переписка з абонентом « [PERSON] », мобільний телефон - [NUMBER] , про придбання позивачем автомобільних дисків, які не підійшли на його автомобіль, питання повернення сплачених грошових коштів, що було зафіксовано протоколами (а.с.34-43) Як вбачається з Дефектного акту від 23.04.2020 року, що належні [PERSON] диски Vossen CV4 станом на 23.04.2020 року мають наступні дефекти: пошкодження (скол) фасадної грані диску № 1 довжиною 4 см., шириною 0,4 км., сліди затирання чорною та синьою фарбою на внутрішньому овалі диску № 1, пошкодження (скол) задньої грані диску № 2 довжиною 0,2 см., шириною 0,1 см., пошкодження (скол) основної (поверхньоутворюючої) грані диску № 3 довжиною 0,5 см., шириною 0,2 см., сліди затирання чорною та синьою фарбою на внутрішньому овалі диску № 3, № 4, сліди тертя (царапини) на внутрішніх гранях чотирьох шпиць диску № 4, сліди встановлення та/або експлуатації на внутрішньому овалі дисків № 1, № 2, № 3, № 4. В судовому засіданні позивачем зазначено, що станом на 01.06.2019 року (момент передання дисків Vossen CV4 на зберігання та реалізацію за Договором № 003 від 01.06.2019 р, та Актом приймання-передачі від 01.06.2019 р.) наведені диски не мали жодних дефектів, що підтверджується змістом Акту приймання-передачі (Виконавець ФО-П [PERSON] не має претензій до отриманих матеріальних цінностей, їх якості та комплектності). Таким чином, дефекти перелічені у Дефектному акті від 23.04.2020 року утворилися саме за період зберігання належні [PERSON] дисків Vossen CV4 у відповідача. Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами та виходячи з дійсних обставин справи, доказів, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що фактично між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу, зважаючи на що правовідносини, що виникли між ними регулюються положеннями глави 54 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», що також відповідає п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». При вирішенні спорів про захист прав споживачів тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві. Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Згідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Відповідно до положень ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Згідно ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» - споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром, або відтворений на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надісланий електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти. Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Згідно ч. 2 ст. 704 ЦК України, договір роздрібної купівлі-продажу з умовою про доставку товару покупцеві є виконаним з моменту вручення товару покупцеві, а у разі його відсутності - особі, яка пред`явила квитанцію або інший документ, що засвідчує укладення договору або оформлення доставки товару, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положеннями ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Обов`язок продавця передати товар встановлений ст. 662 ЦК України, а саме продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі - продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України). Статтею 707 ЦК України, передбачено, що покупець має право протягом чотирнадцяти днів не рахуючи дня купівлі непродовольчого товару належної якості, якщо триваліший строк не оголошений продавцем, обміняти його у місці купівлі або інших місцях, оголошених продавцем, на аналогічний товар інших розміру, форми, габариту, фасону, комплектації тощо. У разі виявлення різниці в ціні покупець проводить необхідний перерахунок з продавцем. Якщо у продавця немає необхідного для обміну товару, покупець має право повернути придбаний товар продавцеві та одержати сплачену за нього грошову суму. Вимога покупця про обмін або повернення товару підлягає задоволенню, якщо товар не був у споживанні, збережено його товарний вид, споживчі властивості та за наявності доказів придбання товару у цього продавця. З матеріалів справи вбачається, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, основним видом його діяльності КВЕД є роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, тобто за основним видом діяльності [PERSON] може укладати зі споживачами договори, допустив помилку при здійсненні підбору товару, та продав [PERSON] товар, який не може бути використано за призначенням, тобто придбані позивачем диски не підходять до його автомобіля. Позивач звертався до відповідача із претензією щодо заміни товару, але відповідач жодним чином на відреагував на пропозицію щодо заміни товару та всупереч вимогам законодавства, сплачені позивачем кошти за товар також не повернув. Більше того, позивач погодився на пропозицію [PERSON] щодо повернення коштів за диски після їх реалізації, які [PERSON] очікує вже рік. Фактично придбаний позивачем товар увесь час знаходився на зберіганні у відповідача, був переданий йому без споживання позивачем, за збереження товарного виду, згідно договору зберігання та реалізації відповідач (Виконавець) мав забезпечити усі необхідні міри для забезпечення зберігання та реалізації матеріальних цінностей (автомобільних дисків), відповідно до акту прийому-передачі від 01.06.2020 року Виконавець ( [PERSON] ) не має претензій до отриманих матеріальних цінностей. Пошкодження, що відображені в дефектному акті від 23.04.2020 року утворились під час зберігання товару відповідачем. Судом встановлено, що позивач звертався до суду із позовом до відповдача, але з інших підстав. Згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.04.2020 року судом було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про стягнення коштів за товар неналежної якості, так як не було доведено, що товар є неналежної якості. Позивач 11.06.2019 року протягом 14 днів з моменту придбання товару звертався із претензією щодо заміни товару, в якій зазначив про заміну товару неналежної якості, при цьому маючи на увазі, що товар не підійшов йому саме через технічні характеристики, через невірний його підбір відповідачем, що було встановлено в судовому засіданні. Дослідивши усі надані сторонами докази та надавши їм належну правову оцінку, суд приходить до висновку, що між сторонами відбувся договір купівлі-продажу та критично ставиться до пояснень відповідача з приводу того, що автомобільні диски ним були подаровані позивачу, так як судом було встановлено, що відповідач офіційно займається продажем автомобільних запчастин, є фізичною особою підприємцем із зазначеним видом діяльності. Раніше сторони не були знайомі, між ними не має родинних або дружніх відносин, згідно наявної у позивача накладної він зазначений, як покупець. За ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про розірвання укладеного між сторонами договору купівлі-продажу автомобільних дисків та стягнення із відповідача коштів в сумі 48 600 грн., сплачених позивачем на користь відповідача за придбання автомобільних дисків Vossen CV4 22х10,5 5х114,3 ET42 CB73,1 SIL/MIR/POL, у кількості 4 штуки, оскільки відповідач не здійснив заміну товару, який не підійшов позивачу за технічними характеристиками або повернув грошові кошти за придбаний товар, тобто порушив права споживача, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову і його позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави також судовий збір в сумі 1681,60 грн. (840,80 грн. + 840,80 грн.). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved