Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення розміру часток співвласників квартири та визнання права власності на частину квартири. У позові вказував, що з 08.02.1969 року він перебував у шлюбі з [PERSON]. В період шлюбу, 14.11.1995 року вони разом із дружиною придбали в [ADDRESS] загальною площею 30,6 кв.м., житловою 16,4 кв.м. Договір купівлі-продажу був оформлений на дружину [PERSON] і квартира перебувала у його спільній сумісній власності із дружиною, без виділення часток кожному співвласнику цієї квартири. 22.08.2011 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала належну їй квартиру [ADDRESS] їхній дочці [PERSON]. [INFO] його дружина [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частину квартири. Оскільки за життя дружини їх частки у спірній квартирі не були визначені, він прохав суд встановити, що частки в квартирі [ADDRESS], належні [PERSON] та [PERSON] на день її смерті [INFO] були рівними і складали по 1/2 частині кожному. Також прохав суд визнати за ним право власності на належну йому 1/2 частину однокімнатної квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову. Треті особи по справі [PERSON], Друга Лубенська державна нотаріальна контора, КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», Реєстраційна служба Лубенського управління юстиції в судове засідання не з»явились,звернулись до суду з заявами в яких прохали справи розглядати без їх участі, покладаючись на розсуд суду. Заслухавши сторони, дослідивши обставини, докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Згідно ст. 328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до КпШС УРСР, майно, що набуте подружжям під час шлюбу належить дружині та чоловікові на прав спільної сумісної власності, частки майна дружини та чоловіка вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Судом встановлено, що з 08.02.1969 року позивач [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON]. В період шлюбу, 14.11.1995 року вони разом із дружиною придбали в [ADDRESS] загальною площею 30,6 кв.м., житловою 16,4 кв.м. , що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.13,14). Договір купівлі-продажу був оформлений на дружину [PERSON] і квартира перебувала у спільній сумісній власності подружжя, без виділення часток кожному співвласнику цієї квартири. 22.08.2011 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала належну їй квартиру [ADDRESS] їхній дочці - відповідачці по справі [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частину квартири. Частки позивача [PERSON] та його дружини [PERSON] в квартирі визначені не були. Сторони по справі мають намір успадкувати частину квартири, яка залишилася після смерті [PERSON], однак, без визначення часток співвласників квартири це не можливо, тому постановою нотаріуса Другої Лубенської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.32). Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом. Як встановлено, домовленості між співвласниками про розмір часток квартири не було, тож вищевказана квартира належала кожному співвласнику порівну, тобто по 1/2 частині кожному. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. Судові витрати взяв на себе позивач і не прохає їх стягувати з відповідача.

Outcome: approved