Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся в суд з позовом про усунення перешкод в здійсненні права власності і припинення дії іпотечного договору до відповідача ПАТ АКБ «Новий», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ФОП [PERSON], обґрунтувавши його тим, що [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло № 20725, виданого Кіровоградською міською радою 28 січня 1997 року та свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою, по реєстру № 1-632 належала квартира під № 59 в будинку № 6 по вулиці Преображенській в місті Кіровограді. 19 травня 2008 року між АКБ «Новий» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) був укладений іпотечний договір, який було посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], по реєстру № 1636. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, (Іпотекодавець), з метою забезпечення зобовязань ПП Клоченко [PERSON], виступила його майновим поручителем та передала в іпотеку Іпотекодержателю належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS]. Пунктом 1.3 іпотечного договору передбачено, що іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги Іпотекодержателя, які виникають з кредитного договору № 33308/01 від 19 травня 2008 року згідно з яким Іпотекодержатель видає ПП [PERSON] (надалі «Позичальник») кредит в сумі 100 000 гривень, а Позичальник зобовязується його використовувати за цільовим призначенням та згідно зі встановленим строком користування, своєчасно сплачувати плату за користування кредитом відсотки в розмірі 25 % річних та своєчасно повернути кредит Іпотекодержателю. Цим же пунктом іпотечного договору встановлений строк користування кредитом по 17 травня 2012 року. Під час укладання іпотечного договору, приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], по реєстру № 1637 була накладена заборона відчуження квартири, що являється предметом іпотеки. 23 серпня 2009 року [PERSON] померла. Спадкоємцем за заповітом є позивач і він належним чином прийняв спадщину. 13 квітня 2010 року Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою, по реєстру № 2-461 йому було видане свідоцтво про право на спадщину на вказану в цьому позові квартиру. Таким чином, строк користування кредитом Позичальника збіг 17 травня 2012 року, а відтак цей же день і являвся кінцевим строком повернення коштів, отриманих позичальником по кредитному договору, зобовязання за яким забезпечувалися іпотечним договором. В той же час, не дивлячись на те, що строк користування кредитом, так само, як і строк виконання зобовязання закінчився, в єдиному реєстрі заборон міститься заборона на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою [ADDRESS], з реєстраційним номером обтяження 7210347, зареєстрованим 19 травня 2008 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], з підставою обтяження іпотечний договір від 19.05.2008 року, реєстр № 1636. Окрім цього, в Державному реєстрі іпотек міститься обтяження з реєстраційним номером 7282164 з типом обтяження іпотека, зареєстрованим 29.05.2008 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], з підставою обтяження - іпотечний договір від 19.05.2008 року, реєстр № 1636, обєкт обтяження: [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованою реєстратором реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області [PERSON], 26.02.2016р. Наявність обтяжень не дозволяє йому, як власнику, в повному обсязі вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Просить суд скасувати в Єдиному реєстрі заборон заборону на нерухоме майно, виключити з Державного реєстру іпотек обтяження, а в заяві про збільшення позовних вимог ставить питання про припинення дії іпотечного договору. ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Новий» звернувся до суду із зустрічним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, який був прийнятий судом. В обгрунтування зазначено, що 19 травня 2008 року між АКБ «Новий» (назву змінено на ПАТ «АКБ «Новий») та ФОП [PERSON] був укладений кредитний договір № 333/08/01. Згідно кредитного договору позивач надав ФОП [PERSON] кредит в сумі 100 000 гривень шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок для поповнення обігових коштів. Відповідно до пункту 1.2., 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний за користування кредитом сплатити Позивачу плату у розмірі 25 % (двадцять п'ять) процентів річних щомісячно за фактичне використання грошових коштів на кожен останній робочий день місяця за поточний звітний місяць. В якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 33308/0119.05.2008 р. між АКБ «Новий» та [PERSON] 19.05.2008 року був укладений іпотечний договір, у відповідності до якого Іпотекодавець передав в іпотеку Банку належне їй на праві власності нерухоме майно - квартиру за № 59, що знаходиться в м. Кіровограді, по вул. Преображенській в будинку № 6. В зв'язку із невиконанням Позичальником своїх обов'язків по поверненню Кредиту, сплаті відсотків та комісії за користування кредитом, а також неможливістю звернення стягнення на предмет Іпотеки, Банк в листопаді 2012 року звернувся до Господарського суду Кіровоградської області із позовом до ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 11.01.2013 року по справі № 5013/1578/12 за позовом АКБ «Новий» до ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості винесено рішення. 31.03.2013 року на адресу Банку надійшов судовий наказ по вищевказаній справі. Судовий наказ повернутий стягувачу в зв'язку із відсутністю майна боржника, грошових коштів на які можливо звернути стягнення, тобто, на даний час рішення Господарського суду Кіровоградської області по справі 5013/1578/12 за позовом АКБ «Новий» до ФОП [PERSON] не виконано, заборгованість не погашена. Заборгованість за кредитним договором № 33308/01 від 06.05.2008 року складає 326 432,14 грн. (триста двадцять шість тисяч чотириста тридцять дві гривні чотирнадцять копійок), яка складається з: 91 038,75 грн. (дев'яносто одна тисяча тридцять вісім гривень сімдесят п'ять копійок) - прострочений кредит; 131 849,30 грн. (сто тридцять одна тисяча вісімсот сорок дев'ять гривень тридцять копійок) - прострочені відсотки: 58 100,54 грн. (п'ятдесят вісім тисяч сто гривень п'ятдесят чотири копійки) - пеня за несвоєчасну оплату відсотків; 45 443,55 грн. (сорок п'ять тисяч чотириста сорок три гривні п'ятдесят п'ять копійок) - пеня за несвоєчасну оплату кредиту. Про прийняття Відповідачем спадщини, Банку стало відомо з моменту надходження ухвали про відкриття провадження у справі № 405/2189/16-ц за позовом [PERSON] до АКБ «Новий», третя особа: ФОП [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні права власності з копією позовної заяви із додатками. Просить суд задовольнити вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Новий» в сумі 326 432,14 грн. (триста двадцять шість тисяч чотириста тридцять дві гривні чотирнадцять копійок), шляхом визнання права власності за ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Новий» на нерухоме майно яке є предметом іпотеки. Представник позивача надав суду заяви, в яких підтримав позовні вимоги [PERSON], заперечив проти задоволення зустрічного позову, просив застосувати позовну давність і ст. 1281 ЦК України та відмовити в задоволенні зустрічного позову, а також розглядати справу за відсутності позивача та представника. Представник відповідача надав суду заперечення в яких зазначив, що 19 травня 2008 року між АКБ «Новий» (назву змінено на ПАТ «АКБ «Новий») та ФОП [PERSON] був укладений кредитний договір № 333/08/01. Згідно кредитного договору позивач надав ФОП [PERSON] кредит в сумі 100 000 гривень шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок для поповнення обігових коштів. Відповідно до пункту 1.2., 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний за користування кредитом сплатити Позивачу плату у розмірі 25 % (двадцять п'ять) процентів річних щомісячно за фактичне використання грошових коштів на кожен останній робочий день місяця за поточний звітний місяць. В якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 33308/0119.05.2008 року між АКБ «НОВИЙ» та [PERSON] 19.05.2008 року був укладений Іпотечний договір, у відповідності до якого Іпотекодавець передав в іпотеку Банку належне їй на праві власності нерухоме майно - квартиру за № 59, що знаходиться в м. Кіровограді, по вул. Преображенській в будинку № 6. В зв'язку із невиконанням Позичальником своїх обов'язків по поверненню Кредиту, сплаті відсотків та комісії за користування кредитом, а також неможливістю звернення стягнення на предмет Іпотеки, Банк в листопаді 2012 року звернувся до Господарського суду Кіровоградської області із позовом до ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 11.01.2013 року по справі № 5013/1578/12 за позовом АКБ «Новий» до ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості винесено рішення. 31.03.2013 року на адресу Банку надійшов судовий наказ по вищевказаній справі. Судовий наказ повернутий стягувачу в зв'язку із відсутністю майна боржника, грошових коштів на які можливо звернути стягнення, тобто, на даний час рішення Господарського суду Кіровоградської області по справі 5013/1578/12 за позовом АКБ «Новий» до ФОП [PERSON] не виконано, заборгованість не погашена. Заборгованість за кредитним договором № 33308/01 від 06.05.2008 року складає 326 432,14 грн. (триста двадцять шість тисяч чотириста тридцять дві гривні чотирнадцять копійок), яка складається з: 91 038,75 грн. (дев'яносто одна тисяча тридцять вісім гривень сімдесят п'ять копійок) - прострочений кредит; 131 849,30 грн. (сто тридцять одна тисяча вісімсот сорок дев'ять гривень тридцять копійок) - прострочені відсотки: 58 100,54 грн. (п'ятдесят вісім тисяч сто гривень п'ятдесят чотири копійки) - пеня за несвоєчасну оплату відсотків; 45 443,55 грн. (сорок п'ять тисяч чотириста сорок три гривні п'ятдесят п'ять копійок) - пеня за несвоєчасну оплату кредиту. Про прийняття Відповідачем спадщини, Банку стало відомо з моменту надходження ухвали про відкриття провадження у справі № 405/2189/16-ц за позовом [PERSON] до АКБ «Новий», третя особа: ФОП [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні права власності з копією позовної заяви із додатками. Зазначив, що статтею 23 ЗУ «Про іпотеку», умови якої кореспондуються із п. 36 Постанови Пленуму Віщого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», встановлено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Отже, правила статті 1281 ЦК щодо строку пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобов'язань, забезпечених іпотекою. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не сповістив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а в задоволенні зустрічних позовних вимог має бути відмовлено з наступних підстав. 19 травня 2008 року між АКБ «Новий» ФОП [PERSON] укладений кредитний договір № 33308/01. 19 травня 2008 року між АКБ «Новий» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) був укладений іпотечний договір, який було посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], по реєстру № 1636. Цим же нотаріусом, по реєстру № 1637 була накладена заборона відчуження квартири, яка являється предметом іпотеки, що підтверджується відповідною відміткою на самому договорі. Вказані обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованою реєстратором реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області [PERSON], 26.02.2016 року з реєстраційним номером обтяження 7210347, зареєстрованим 19 травня 2008 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], з підставою обтяження іпотечний договір від 19.05.2008 року, реєстр № 1636. Окрім цього, в Державному реєстрі іпотек міститься обтяження з реєстраційним номером 7282164 з типом обтяження іпотека, зареєстрованим 29.05.2008 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], з підставою обтяження - іпотечний договір від 19.05.2008 року, реєстр № 1636, обєкт обтяження: [ADDRESS]. 23 серпня 2009 року [PERSON] померла. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ № 099992, виданим Міським відділом по реєстрації смертей [PERSON] управління юстиції у Кіровоградській області 25 серпня 2009 року, актовий запис № 2279. 13 квітня 2010 року Першою кіровоградською державною нотаріальною конторою, по реєстру № 2-461 [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру № 59, що знаходиться в місті Кіровограді на вулиці Преображенській в будинку за № 6. Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 11 січня 2013 року стягнуто з ФОП [PERSON] на користь ПАТ Акціонерний комерційний банк «Новий» заборгованості відповідно до кредитного договору № 33308/01 від 19 травня 2008 року в сумі 91038,75 грн. прострочений кредит; 50899,65 грн. прострочені відсотки; 6771,79 грн. пеня за несвоєчасну сплату кредиту; 1745,43 грн. пеня за несвоєчасну сплату відсотків, всього 150455,62 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначене вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Частина 1 статті 575 ЦК України визначає, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Частина 2 статті 590 ЦК України передбачає, що Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом Згідно пункту 1.1 кредитного договору № 33308/01 від 19 травня 2008 року Кредитор надає Позичальникові кредит в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень строком на 4 роки, з 19 травня 2008 року по 17 травня 2012 року шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника для поповнення обігових коштів. Термін повернення кредиту 17 травня 2012 року. Пункт 1.8 кредитного договору передбачає, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного погашення кредиту, нарахованих по ньому процентів та штрафних санкцій. Відповідно до п. 1.1 іпотечного договору, (Іпотекодавець), з метою забезпечення зобовязань ПП Клоченко [PERSON], визнає себе його майновим поручителем та передала в іпотеку Іпотекодержателю належну їй на праві власності квартиру № 59, що знаходиться в місті Кіровограді, на вулиці Преображенській, в будинку № 6. Пунктом 1.3 іпотечного договору передбачено, що іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги Іпотекодержателя, які виникають з кредитного договору № 33308/01 від 19 травня 2008 року згідно з яким Іпотекодержатель видає ПП [PERSON] (надалі «Позичальник») кредит в сумі 100 000 гривень, а Позичальник зобовязується його використовувати за цільовим призначенням та згідно зі встановленим строком користування, своєчасно сплачувати плату за користування кредитом відсотки в розмірі 25 % річних та своєчасно повернути кредит Іпотекодержателю. Строк користування кредитом встановлено по 17 травня 2012 року. Згдно з п. 5.1 іпотечного договору Іпотекодержатель має право задоволення своїх вимог за цим договором та за кредитним договором, що зазначений в п. 1.3 цього договору, яке виникає у «Іпотекодержателя» у випадку невиконання (або часткового невиконання) Позичальником своїх зобовязань перед «Іпотекодержателем» за кредитним договором та в інших випадках, передбачених цим договором, в тому числі, при простроченні належного платежу та згідно з розділом 4 цього договору. Пунктом 5.2. іпотечного договору передбачено, що задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється шляхом добровільної передачі предмета іпотеки у власність Іпотекодержателя або шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, згідно з п. 5.3 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, чи на підставі виконавчого напису нотаріуса після невиконання Іпотекодавцем у тридцятиденний строк вимоги, згідно до повідомлення надісланого в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку». Отже, сторони встановили як строк дії договорів, так і строк виконання зобов'язань. При цьому, кінцевий строк виконання зобовязань у повному обсязі встановлений 17 травня 2012 року. Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. З вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки позивач звернувся до суду 12 червня 2013 року. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідачем до зустрічного позову додані розрахунки заборгованості за кредитним договором, з яких вбачається, що з 31 серпня 2009 року і по теперішній час існує заборгованість за основним зобовязанням в сумі 91 038,75 гривень, в той же час згідно кредитного договору та іпотечного договору строк повернення кредиту встановлений 17 травня 2012 року. За таких обставин суд дійшов висновку, що право вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в звязку з невиконанням позичальником зобовязання по погашенню основного зобовязання виникло у відповідача з 17 травня 2012 року, тобто строк позовної давності щодо вимог про визнання права власності на предмет іпотеки сплив 17 травня 2015 року. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за основним зобов'язанням у межах вартості спадкового майна. З урахуванням цього, суд дійшов висновку, що у кредитора існує право вимоги до правонаступників іпотекодавця у разі порушення боржником основного зобовязання, що ж стосується вимог про стягнення процентів та пені, то така вимога може бути задоволена, якщо нарахування було здійснено іпотекодавцю за життя і вимога була предявлена в межах строків позовної давності. Зі змісту заперечень ПАТ Акціонерний комерційний банк «Новий» та зустрічного позову вбачається, що банк про прийняття спадщини [PERSON] дізнався з моменту надходження ухвали про відкриття провадження по даній справі і після цього звернувся до суду із зустрічним позовом. Дана позиція свідчить про відсутність активних дій банку, як то звернення до нотаріальної контори з кредиторськими вимогами до спадкоємців(спадкоємця), звернення безпосередньо до спадкоємця або до суду, тощо. Дані обставини також підтверджуються рішенням господарського суду Кіровоградської області від 11 січня 2013 року з якого вбачається, що позивач, ПАТ АКБ «Новий» надіслав суду заяву № 2/3-2178 від 27.12.2012 року із змісту якої вбачається, що [PERSON] померла, що підтверджується поданою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть, виданим 25.08.2009 року. Проте матеріали справи не містять доказів правонаступництва (спадкування) померлої особи у даних правовідносинах. За таких обставин у господарського суду відсутні підстави для залучення до участі правонаступників (спадкоємців) померлої третьої особи [PERSON] Згідно ст. 266 Цивільного кодексу України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Так, згідно з ч. 1 статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Згідно з ч.ч. 2-4 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право. У даній справі, кредитор, в даному випадку ПАТ АКБ «Новий» пред'явив вимоги до спадкоємця, що прийняв спадщину, з порушенням строків, встановлених статтею 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою цієї норми позбавляє його права вимоги до спадкоємців. Пункт 7 частини 2 статті 16 ЦК України встановлює спосіб захисту цивільних прав та інтересів у вигляді припинення правовідношення. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частина 1 ст. 316 ЦК України передбачає, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 391 ЦК України передбачає право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, не можуть бути прийняті судом заперечення представника відповідача ПАТ АКБ «Новий» щодо не пропуску строку позовної давності із посиланням на те, що про прийняття спадщини відповідачу стало відомо після отримання ухвали про відкриття провадження по даній справі. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України). Заяв про поновлення строку позовної давності від позивача за зустрічним позовом не надходило. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Окрім цього, суд вважає, що за даних обставин, мають бути застосовані вимоги ч. 4 ст. 1281 ЦК України, що являється окремою підставою для відмови в задоволенні зустрічного позову. В той же час, втрата кредитором права вимоги до правонаступника дає суду підстави для задоволення вимог первинного позову щодо припинення дії іпотечного договору (дана вимога розцінюється судом як припинення правовідношення), скасування заборони та виключення обтяження з Державного реєстру іпотек. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує судові витрати, понесені позивачем [PERSON] в сумі 551,20 грн. з відповідача. На підставі викладеного і ст. ст. 16, 252-256, 261, 266, 267, 316, 317, 391, 530, 575, 590, 1054, 1218, 1281 ЦК України та

Outcome: approved