Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 06.10.2014 о 20 год. відповідач, керуючи автомобілем марки «Део», державний номерний знак [NUMBER], в місті Києві на нерегульованому перехресті вул. Сумська Козацька не виконав вимоги дорожнього знаку «дати дорогу», не надав дороги автомобілю «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. 30.10.2014 постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчиненім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. При зіткненні його автомобіль отримав значні технічні ушкодження. Сума матеріальних збитків, завданих йому автомобілю становить 21528 гривень 92 копійок. Його автомобіль залишається у несправному стані, оскільки страхова компанія відповідача до сьогоднішнього дня затягує виплату страхового відшкодування. Внаслідок ДТП йому заподіяно моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням автомобіля, та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням його нормальних життєвих зв'язків, адже автомобіль був йому потрібен щоб добиратися на роботу, оскільки він працює в місті Києві в КП КиївПасТранс, водієм автобуса і не може відхилятися від графіка. Після пошкодження його автомобіля він почав не встигати на роботу, у нього почалися проблеми з керівництвом. Після чого він змушений був написати заяву на звільнення. Але йому запропонували інший графік при цьому змінилася заробітна плата. І перший і другий графік без власного автомобіля ускладнював доїзд не тільки на роботу, але і з роботи. Також він був змушений неодноразово відвідувати авторинок та магазини у пошуку необхідних для ремонту запчастин. Тому просив стягнути з відповідача 15000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, та судові витрати у сумі 150 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач в судове засідання, не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, згідно заяви просив слухати справу у свою відсутність, позов не визнав, до суду надав письмові заперечення. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє частково з наступних підстав: Судом встановлено, що 06.10.2014 о 20 год. відповідач, керуючи автомобілем марки «Део», державний номерний знак [NUMBER], в місті Києві на нерегульованому перехресті вул. Сумська Козацька не виконав вимоги дорожнього знаку «дати дорогу», не надав дороги автомобілю «Шкода», яким керував позивач, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем позивача, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями водій відповідач порушив вимоги п.п. 2.1 дод. 1 16.11 ПДР. 30.10.2014 постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу. При зіткненні автомобіль позивача отримав технічні ушкодження. Як вбачається з Звіту № 1552 з оцінки ТЗ, датою проведення оцінки є 07.02.2015, а ДТП сталося 06.10.2014. Тобто, позивач звернувся за отриманням експертної оцінки, яка є підставою для виплати страхового відшкодування та, відповідно, матеріальним ресурсом для відновлення автомобіля, через 4 місяці після ДТП. Тому, вини відповідача у тривалості перебування автомобіля позивача у несправному стані немає, так само, як і відсутня вина відповідача у несвоєчасній виплаті страхового відшкодування. Крім цього, як на доказ моральних страждань, позивач посилається на зміну розміру заробітної плати, що суд вважає необґрунтованим, оскільки за даними довідок Автобусного парку № 1 КП «Київпастранс» №№ 64, 65 від 16.04.2015, якщо порівняти розмір його заробітку у 2014 році, окремо у жовтні та грудні, з іншими місяцями 2014 року, то вбачається, що розмір заробітної плати навіть збільшився, а заробітна плата за листопад 2014 р., лютий та березень 2015 р. приблизно дорівнювала відповідному розміру за попередні періоди 2014 року (до дати ДТП), але в будь-якому випадку ці обставини не доводять моральних страждань позивача, наявність шкоди в розмірі 15000 гр. , наявність причинного звязку між такою шкодою та протиправними діяннями відповідача. Тобто не доведено позивачем факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, та з чого він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями діями, чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування також враховуються вимоги розумності і справедливості.\~ Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я,\~\~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд задовольняє частково позов про відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно розяснень даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження ті умови, яків дають підстави для покладання відповідальності на відповідача по відшкодуванню моральної шкоди в сумі 15000 гр. Суд вважає розмір моральної шкоди завищеним, тому враховуючи вимоги розумності та справедливості, також те, що позивач має право на відшкодування як матеріальної також моральної шкоди страховою компанією , в якій застраховано відповідальність відповідача, стягує на користь позивача 500 гр. моральної шкоди. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачі не довів свого позову в повному обсязі, що є його обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював позивачам їх права та обов»язки. Суд вважає, що у діях відповідача відсутні протиправність дій , вина та причинний зв»язок з можливим причиненням моральної шкоди позивачу в розмірі , який він вимагає, про що зазначено вище. Наполягаючи на своїх позовних вимогах, позивач наголошував на витратах матеріального характеру у зв»язку з ДТП, а не моральних стражданнях. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткову обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони частково відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial