Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору побутового підряду та стягнення коштів, у якому просив суд розірвати побутовий договір підряду укладений в усній формі в травні 2013 року між [PERSON] та [PERSON] на ремонт автомобіля та стягнути з відповідача на користь позивача суму збитків за ремонт автомобіля в розмірі 19000 грн.(16000 грн. отриманих відповідачем на ремонт автомобіля і 3000 грн. вартість електродвигуна) та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] знайомі, до того ж працюють на одному підприємстві. Позивачеві було відомо, що відповідач займається ремонтом автомобілів в приватному порядку. За усною згодою вони між собою домовились про ремонт автомобіля, який належить [PERSON] В травні 2013 року він віддав в ремонт [PERSON] свій автомобіль марки « Фіат-Уно» реєстр. номер [NUMBER], поставив його в гараж відповідача. При цьому він передав [PERSON] кошти в розмірі 16000 гривень, на що [PERSON] зобов'язався відремонтувати автомобіль позивача на протязі двох місяців, тобто до серпня 2013 року. Але ремонт не робився, автомобіль та кошти не поверталися. В січні 2014 року позивач звернувся із заявою до Жовтневого РВ міліції, відповідача запросили до у відділ міліції, де він не заперечував , що дійсно між ними була угода, 21.01.2014 року він написав розписку в якій вказав, що виконає умови договору по ремонту автомобіля на протязі 30 робочих днів, тобто до 27.02.2014 року. Але минав час а автомобіль не ремонтувався та кошти не поверталися. [PERSON] звертався до відповідача з проханням повернути автомобіль в тому стані в якому він знаходиться. В розібраному стані йому було повернуто автомобіль та виявлено, що відсутній електродвигун автомобіля вартістю 3000 гривень. 02.07.2014 року відповідач написав розписку в якій вказав, що не зможе відремонтувати автомобіль та зобов'язується повернути кошти. Але до цього часу цього не зробив. У зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду із вищевказаною позовною заявою. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, відповідач пояснив, що він взяв на ремонт автомобіль [PERSON], зробив частково ремонт його автомобіля, але зроблене не влаштувало [PERSON] Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. ст. 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та [PERSON] в травні 2013 року в усній формі була досягнута домовленість про ремонт автомобіля «Фіат-Уно» , державний номер [NUMBER] В травні 2013 року він віддав в ремонт [PERSON] свій автомобіль марки « Фіат-Уно» реєстр. номер [NUMBER], поставив його в гараж відповідача. При цьому він передав [PERSON] кошти в розмірі 16000 гривень, на що [PERSON] зобов'язався відремонтувати автомобіль позивача на протязі двох місяців, тобто до серпня 2013 року. Але ремонт не робився, автомобіль та кошти не поверталися. В січні 2014 року позивач звернувся із заявою до Жовтневого РВ міліції, відповідача запросили до у відділ міліції, де він не заперечував , що дійсно між ними була угода, 21.01.2014 року він написав розписку в якій вказав, що виконає умови договору по ремонту автомобіля на протязі 30 робочих днів, тобто до 27.02.2014 року. (а.с. 4-5). [PERSON] звертався до відповідача з проханням повернути автомобіль в тому стані в якому він знаходиться. В розібраному стані йому було повернуто автомобіль та виявлено, що відсутній електродвигун автомобіля вартістю 3000 гривень. 02.07.2014 року [PERSON] написав розписку в якій вказав, що якщо не зможе відремонтувати автомобіль та зобов'язується повернути кошти.( а.с.6). Правовою підставою виникнення зобов'язання згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України можуть бути договори та інші правочини. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Так, укладена між сторонами в усній формі угода за своєю правовою природою не є договором побутового підряду, оскільки із змісту позовної заяви та інших матеріалів справи вбачається що позов фізичної особи [PERSON] був пред'явлений саме до фізичної особи [PERSON]. До того ж, як встановлено ч. 4 ст. 837 ЦК України до окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 глави 61 ЦК України, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. В договорі підряду встановлюються строки виконання роботи або її окремих етапів (ч. 1 ст. 846 ЦК України). Договір побутового підряду є публічним договором (ч. 2 ст. 865 ЦК України). До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів (ч. 3 ст. ЦК України). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» правовідносини щодо захисту прав споживачів регулюються цим Законом, Цивільним Кодексом України, Господарським Кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що містять положення про захист прав споживачів. Частинами 1, 2, 5 ст. 633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов'язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать ч. 2 ст. 633 ЦК України та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Як передбачено Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів (надалі - Правила), затверджених Наказом Міністерства транспорту України №792 від 11.11.2001 року, послуги з технічного обслуговування і ремонту дорожнього транспортного засобу (далі - ДТЗ) чи його складових частин надаються замовникові за письмовим договором чи за усною угодою відповідно до ст. 43 ЦК Української РСР і повинен містити істотні умови, передбачені ст. 25 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, найменування та місце розташування сторін за цим договором; перелік робіт з технічного обслуговування чи ремонту та термін їх виконання; вартість робіт та порядок розрахунків; перелік складових частин (матеріалів), використаних виконавцем, а також наданих замовником виконавцю для виконання робіт із технічного обслуговування або ремонту транспортного засобу; перелік документів, який надається замовнику для підтвердження виконання технічного обслуговування чи ремонту, та гарантійні зобов'язання виконавця щодо проведених робіт. Згідно із пунктом 7 Правил послуги надаються замовнику за умови пред'явлення ним: - документа, що засвідчує особу замовника (паспорт, посвідчення для фізичних осіб і довіреність для представників юридичних осіб); - свідоцтва про реєстрацію ДТЗ; - документа, який підтверджує право замовника на користування ДТЗ, якщо він не є його власником. Відповідно до вказаних Правил у випадку якщо замовник залишає виконавцю ДТЗ для надання послуг виконавець зобов'язаний з договором скласти акт передання-прийняття, в якому вказуються комплектність ДТЗ і видимі зовнішні пошкодження та дефекти, відомості про надання запасних частин з вказівкою їх точної назви, опису та ціни. Акт передання-прийняття ДТЗ (його складових) для надання послуг з технічного обслуговування та ремонту підписується власником ДТЗ (його складових) та особою, відповідальною за прийняття ДТЗ (його складових) до ремонту, і скріплюється печаткою виконавця. Згідно із ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази по справі, суд прийшов до висновку, що договір підряду на ремонт автомобіля від травня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] є неукладеним, оскільки не узгоджений предмет договору: між сторонами у встановленій законом формі не досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, в тому числі перелік та вид конкретних робіт по ремонту транспортного засобу, необхідність ремонту автомобіля позивача з використанням автомобіля «донора» (що на думку суду має ознаки кримінальних схем), а також не узгоджено строки початку та закінчення робіт, прав та обов'язків сторін, ціни та порядку розрахунку за виконані роботи, порядку здачі-приймання закінчених робіт, гарантійних строків якості закінчених робіт, порядку усунення недоліків та відповідальності сторін за порушення умов договору. [PERSON], обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на те що його автомобіль не ремонтувався та при повернені в ньому був відсутній електродвигун, проте не надав доказів, які з достовірністю підтверджують факт невиконання відповідачем зобов'язань по ремонту автомобіля позивача, які виражаються в неякісному ремонті автомобіля (договір, наряд-замовлення, акт передання-прийняття ДТЗ (його складових) для ремонту, акт передачі транспортного засобу після закінчення ремонту). Надані позивачем розписки про його зобов'язання повернути кошти в розмірі 16000 грн., якщо буде не відремонтований автомобіль, свідчать про те, що між сторонами існувала домовленість про здійснення відповідачем ремонту автомобіля позивача, проте не можливо встановити, які роботи було виконано та якість їх виконання. Разом з тим, підписаного обома сторонами письмового документа, який містить конкретний об'єм і види необхідних для виконання відповідачем ремонтних робіт і строк їх виконання, матеріали справи не містять. Як встановлено частинами 1-3 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника. В порушення вказаної норми права позивачем не надано акт передавання-приймання транспортного засобу після ремонту з відображенням виявлених при огляді недоліків і дати фактичної передачі позивачу автомобіля від відповідача. Разом з тим, статтями 10,11,59,60,61,131 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 143 ЦПК України передбачено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань в галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. З'ясування обставин щодо якості проведення робіт по ремонту автомобіля, істотності недоліків проведених робіт і розміру збитків, спричинених недоліками у виконаній роботі, потребують спеціальних знань, проте [PERSON], заявивши вимоги про розірвання договору побутового підряду у зв'язку з неякісним виконанням робіт по ремонту автомобіля та відшкодування збитків, не надав суду належних та допустимих доказів зазначеним обставинам і не просив їх забезпечити в порядку, передбаченому ст.ст.131,134,143 ЦПК України. Враховуючи, що узгодження між [PERSON] та [PERSON] перерахованих вище і необхідних умов договору, а також факт їх неналежного виконання, не були підтверджені допустимими і належними письмовими доказами, суд позбавлений можливості зробити висновок про те, що договір підряду між сторонами є укладеним та взагалі мав місце та про порушення відповідачем умов договору, а тому позовні вимоги про розірвання договору та відшкодування збитків задоволенню не підлягають. При вирішенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 19000 грн., суд прийшов до висновку, що дані позовні вимоги до задоволення не підлягають, так як їх не було доведено належними доказами відповідно до ст. 60 ЦПК України. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України в зв'язку з відмовою в позові судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed