Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти та додаткові витрати на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., щомісячно починаючи з 23.11.2018р. і до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на те, що 29 серпня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 2224. Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року в справі 758/12360/16-ц шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Від спільного шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON] [INFO] . Наразі дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на повному її матеріальному утриманні та вихованні. На даний час відповідач не проживає з сім`єю, не надає належним чинном матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини, у зв`язку з чим вона звернулася з даним позовом. В квітні 2019 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, в яких сторона відповідача зазначає, що відповідач як чоловік і батько своєї доньки , за час проживання з своєю дружиною я завжди намагався і робив все, щоб між нами як подружжям було взаєморозуміння душ і сердець, почуттів, смаків і характерів, які б зміцнювали наш шлюб. На жаль спільне життя з відповідачкою не склалося. У сторін виявилися зовсім різні, психологічно несумісні характери та вкрай суперечливі погляди на подружнє життя. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року, шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. З великим розчаруванням відповідач зазначає, що позивачка намагається створити відповідачу негативний образ, не повідомивши відповідача , що подала позовну заяву про стягнення аліментів. З морально-етичного боку відповідач вважав своїм обов`язком добровільно, без будь-якого примусу, допомагати в утриманні доньки та забезпечувати її всім необхідним, що він і робив після розлучення з дружиною, крім того таку допомогу надають і родичі відповідача. До спиртних напоїв відповідач байдужий, наркотичні засоби та психотропні речовини не вживає, психічними або іншими захворюваннями не страждає, вважає себе позитивним чоловіком і головне маю бажання виконувати обов`язки та реалізувати права, передбачені сімейним кодексом України, що стосується дітей. Відповідач ніколи не ухилявся і не збираюся ухилятися від офіційної сплати аліментів на свою доньку, а тому, якщо позивачка бажає мати судове рішення, щодо стягнення з відповідача аліментів, то у відповідача немає ніяких заперечень. Відповідач просить, щоб при вирішенні даного спору, була також взята до уваги думка відповідача при прийнятті рішення, оскільки відповідач вважає, що на сьогоднішній день, він знаходиться також в дуже важкому моральному та матеріальному становищі, оскільки маю нерегулярний дохід. Крім того, відповідач намагається облаштувати своє власне особисте життя. На теперішній час відповідач перебуваю у шлюбі, від якого у відповідача є син [PERSON] [INFO] , та дружина відповідача перебуває в декретній відпустці, є безробітною. Таким чином, відповідач має на утриманні ще свою дружину та малолітнього сина. Щодо тверджень Позивачки стосовно того, що стан матеріального становища відповідача дозволяє відповідачу сплачувати аліменти у розмірі 3000,00 гривень щомісячно, та відповідач повідомляє суду наступне: На теперішній час, відповідач не працевлаштований та постійного заробітну немає. Максимальна грошова сума аліментів, яку відповідач може надавати Позивачці становить 1500 грн., оскільки вкрай малих та не регулярних заробітків вистачає лише на їжу та предмети першої необхідності для дружини та їхнього сина. Через канцелярію суду 16.04.2019 року позивачкою подано відповідь на відзив на позовну заяву. Так, у відзиві на позовну заяву Відповідач стверджує, що завжди намагався зміцнювати наш шлюб, щоб було «взаєморозуміння душ і сердець», проте сімейне життя не склалося через несумісні характери. Відповідач наполягає, що не має шкідливих звичок, після розлучення добровільно, без примусу допомагав матеріально в утриманні доньки, забезпечував її всім необхідним, проте на даний час не має постійної роботи та стабільного заробітку, поряд з тим, що в нього народився син від нового шлюбу. Відповідач висловив свою образу зверненням до суду позивачки з позовом про стягнення аліментів та заперечує характеристики надані йому у позовній заяві. У відзиві на позовну заяву відповідач також повідомив, що не ухиляється від утримання нашої спільної дитини. Надає роз`яснення закону про цільове використання коштів на дитину, що виплачуються в якості аліментів. Такі пояснення відповідача не відповідають дійсності, звичайно за виключенням факту народження дитини у новому шлюбі. Для відповідача сім`я ніколи не була на першому місці. В пріоритеті перемагали розваги до ранку і друзі (сусіди свідки). З Відповідачем позивачка припинила спільне проживання в одній квартирі коли дитині не було й двох місяців. Відповідач не намагався зберегти сім`ю, більше того, через пів року з моменту роз`їзду відповідач знайшов собі нову супутницю життя перебуваючи в шлюбі з позивачкою. В той час як позивачка виховувала спільну маленьку доньку, він влаштовував своє особисте життя. Дитина не була на першому місці для батька. При цьому позивачка постійно просила в відповідача допомоги, і у вихованні (щоб відповідач приділяв дитині час) і матеріальної - дитина потребує немаленьких витрат. В свою чергу позивачка зазначила, що дитина на момент декрету позивачки на 70% жила за рахунок рідних позивачки. За останні 8 місяців Відповідач не разу не приділив жодного свого вихідного дня донці. Відповідач за 3,5 роки її життя не провів з дитиною ЖОДНОГО свята (Різдво, Паска , День Народження і т. д.). Відповідач навіть не уявляє, які вподобання в його доньки, які одяг та взуття вона носить. Тому, позивачка повідомляє суду, що у відзиві Відповідач наводить неправдиві обставини щодо своєї участі у житті дитини. Відповідач аргументує свою мізерну присутність у житті доньки тим, що він постійно на роботі, навіть у вихідні дні, тому позивачкою зроблено висновки, що дохід відповідач має, але приховує. У відзиві [PERSON] погоджується на суму аліментів 1500 грн. Цієї суми вкрай недостатньо. Відповідач взагалі не переймається про те чи забезпечена дитина одягом, взуттям і т.д. на осінній, зимовий, весняний періоди, позивачка сама 100% несла витрати на одяг та взуття. Разом з тим, дитина потребує забезпечення якісною їжею, якісним одягом з натуральних тканин, позивачка хочу, щоб взуття дитини було виготовлене з якісних матеріалів, щоб взимку ніжки були в теплі, влітку дихали і т. д. Для розвитку доньки необхідні розвиваючі іграшки, екскурсії в зоопарк, планетарій, дитячі розвиваючі гуртки і т. д. Позивачка хоче мати змогу оздоровити дитину в горах чи на морі і т. д., при цьому всьому я хочу мати змогу заощаджувати частину коштів на форс-мажорні ситуації та події. У відзиві Відповідач пише, що в нього жалюгідний матеріальний стан, а в додатках прикріплює квитанцію на оплату дорогої вакцини. Хочу зазначити, що за всю вакцинацію доньки лише дві вакцини Відповідач донці сплатив (Бельгія, Франція), інші вакцини позивачка змушена була ставити в державній поліклініці, наприклад, індійську вакцину з 3-х добовими наслідками і болем. Позивачка зазначила, що спільна дитина ходить в садочок з вересня 2018 року. Батько жодного разу в садочку не був, з вихователями не знайомий, на збори не ходить, внески до батьківського комітету не робить (регулярні внески у фонд групи щомісяця 50 грн, також додаткові витрати, наприклад, на театр, на фотографа, на новорічне свято, на подарунки від Діда Мороза , на майстер клас по розпису печива до дня св. Миколая, на привітання персоналу зі святами та днями народження і т. д.), жодного разу не сплатив батьківську плату за харчування. [INFO] на доньчин День Народження подарунка не підготував, більш того, позивачка просила покрити 50% витрат на організацію дитячого свята (ціна питання була лише 400 грн з Відповідача та 400 грн з позивачки) Участі не прийняв, а через місяць в жовтні святкував своє День Народження, насолоджувався святом, привітаннями та подарунками. Дитину позбавив свята, а собі у святі не відмовив. Вважаю це приниженням прав дитини. На Осінь - Зиму -Весну речами забезпечила дитину Позивачка одноосібно і на 100%. В січні 2019 року за підрахунками позивачки, відповідач витратив на дитину 280 грн. В лютому 2019 року відповідач перерахував на карту Позивачки 484 грн 35 коп. та приніс продуктів на суму приблизно 250-270. Загальна сума - 754 грн, це 24 гривні в день. В березні 2019 року витратив на дитину 420 грн - їжа, 150 грн - цукерки. Загальна сума - 570 грн це 18 грн в день. На 05.04.2019 від Відповідача нічого не отримувала: ні продуктами ні грошовими коштами. Таким чином, протягом лютого - березня 2019 року Відповідач витратив на спільну дитину приблизно 1300 грн. Натомість витрати Позивача на утримання доньки пов`язані з придбанням їжі, сезонного одягу та взуття, оплата дитячого садочку, іграшок та медикаментів сягають близько 9000 грн., і це лише за два минулі місяці, без урахування інших витрат, що не підтверджено чеками (розрахунок здійснювався готівкою). Тому позивачка вважаю, що сума аліментів у розмірі 3000 грн. є мінімально необхідною для матеріального забезпечення спільної доньки, а також не перешкоджає Відповідачу належно утримувати його малолітнього сина [INFO] . В судовому засіданні 06.02.2019 р. до участі в справі як третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору залучена [PERSON] , яка є матір`ю другої дитини відповідача - малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставини, додавши, що сума аліментів визначена у твердій грошовій формі в розмірі 3 000 грн., є об`єктивно виправданою, адекватною і повністю відповідає інтересам дитини, для її всебічного особистого розвитку - потреба у нормальному харчуванні, потреба у навчанні, потреба у одязі, та у нормальному психічному і інтелектуальному розвиткові. Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, просив стягнути аліменти у розмірі 1500 грн., оскільки має на утримані свою дружину яка знаходиться в декреті та малолітнього сина. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог закону, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що з 29.08.2015 року сторони по справі зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2224 від 29.08.2014 року. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2030 від 23.09.2015 року. Даний шлюб був розірваний заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14.12.2016 року ( справі 758/12360/16-ц), спільна дитина сторін у справі після розірвання шлюбу мешкає з матір`ю. Судом встановлено, що 19.09.2018 р. відповідач у справі зареєстрував шлюб з [PERSON] (актовий запис Оболонського РВ ДРАЦС у м.Києві № 1487), від якого має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Приписами ч. 2 ст.182 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] [INFO] , є людиною працездатного віку, здоровий, мешкає окремо від позивачки та доньки. На теперішній час перебуває у шлюбі, від якого є малолітній син, теперішня дружина відповідача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Таким чином, на час розгляду справи, крім малолітньої дочки, відповідач має на утриманні ще малолітнього сина та дружину. Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін у справі, становить: з 1 липня - 1 699 гривень, з 1 грудня - 1 779 гривень. Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні обов`язки до дитини, в т.ч. і обов`язку її утримання. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, вищевказані обставини. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання спільної малолітньої дитини у розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 23.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, не суперечить чинному законодавству. Суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що у позивача є право звернутися з позовом про стягнення безпосередньо додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), що передбачено ст.185 СК України. Постановляючи рішення суд враховує, що позивачем суду не надавались докази на підтвердження придбання відповідачем рухомого та нерухомого майна і не заявлялось про це суду. На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. А відтак, у кожної зі сторін по справі є право на звернення до суду з відповідним позовом при настанні зазначених обставин. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 23.11.2018 року, і до повноліття дитини. Також з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 704,8 грн. (по ставці, яка діяла на час розгляду справи), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial