overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]; усунути перешкоди у здійсненні права власності щодо квартири за адресою: [ADDRESS] шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить зазначена квартира, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 19.08.2013 р. За домовленістю сторін договору попередній власник квартири [PERSON] зобов'язалася виселитися і повністю звільнити квартиру від своїх речей та майна, а також забезпечити зняття всіх зареєстрованих в квартирі осіб протягом місяця - до 19 вересня 2013 року. Однак, взяті на себе зобов'язання вона не виконала, оскільки в квартирі зареєстрована [PERSON] Вважає, що відповідач чинить йому, як власнику квартири, перешкоди у здійсненні права власності, оскільки він вимушений сплачувати комунальні послуги за неї. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала, тому на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу за її відсутності, у заочному порядку. На підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом установлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 19.08.2013 року (а.с.6), витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7). Згідно довідки ПП «Жил-сервіс-1» №1010 від 08.06.2015 року в квартирі [ADDRESS] на даний час зареєстрований власник квартири - [PERSON] з 20.05.2015 року та донька попереднього власника [PERSON] з 08.12.2012 р. (а.с.5). Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] слід задовольнити, оскільки реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні не відповідає волевиявленню позивача і позбавляє останнього повною мірою реалізувати право на володіння, користування та розпорядження своєю власністю. В частині зняття [PERSON] з реєстраційного обліку суд відмовляє у задоволенні вимог, оскільки, питання щодо реєстрації місця проживання або зняття з реєстрації не входять до компетенції суду. Підставою для здійснення таких дій реєстраційним органом є рішення суду про позбавлення права користування на житлове приміщення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться у с. Долина вул. Ювілейна, 42, Теребовлянського району Тернопільської області, оскільки не проживає у вказаному приміщенні більше року. В судове засідання позивач не з`явився, однак в матеріалах справи є його заява, в якій він просить справу слухати в його відсутності та повністю підтримує позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомивши суд про причини неявки. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, оскільки судом встановлено: Згідно свідоцтва про право влсності серії СТА № 453327 від 08 квітня 2015 року власником житлового будинку, що знаходиться за адресою с. Долина вул. Ювілейна 42, є [PERSON]. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04 серпня 2015 року, [PERSON] у будинку у с. Долина по вул. Ювілейна,42 Теребовлянського району, Тернопільської області, зареєстрована, але не проживає більше року. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного Кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Позивачем [PERSON] не представлено суду жодного доказу, який би свідчив про підставність його вимог щодо зобовязання Теребовлянський районний сектор ДМС України у Тернопільської області вчинити дії повязанні із зняттям відповідачки [PERSON], як члена сімї позивача [PERSON] з реєстрації за місцем її постійного проживання за адресою [INFO] у звязку із нібито порушенням відповідачем прав позивача, хоча відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків, встановлених цим Кодексом . На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позов слід задоволити частково, визнавши [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться у у с. Долина вул. Ювілейна,42 Теребовлянського району, Тернопільської області . У решті позову слід відмовити, у звязку із безпідставністю заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати виданий відповідачем Наказ № 9-оп від 08.02.2017р. в частині скасування [PERSON] надбавки до посадового окладу за високі досягнення у праці в розмірі 50 % від посадового окладу - незаконним; відновити умови оплати праці щодо продовження виплати надбавки за високі досягнення у праці 50% від посадового окладу з 17.04.2017р.; стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у сумі 1 400 грн. згідно квитанції № 82 від 03.03.2017р. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у Концерні радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (далі - Концерн РРТ) працює на протязі тривалого часу та займав різні посади. Наказом №68/ок від 24.07.2014р. призначений начальником сектору з питань запобігання та виявлення корупції з окладом згідно штатного розпису. З того ж часу йому була вставлена надбавка за високі досягнення розміром 50 відсотків посадового окладу (наказ №340 від 24.07.2014р.). Наказом № 486 від 23.12.2016р. працівникам дирекції Концерну РРТ було переглянуто посадові оклади, тарифні ставки (оклади), надбавки та доплати до посадових окладів у зв'язку із збільшенням розміру тарифної ставки робітника першого розряду та внесенням відповідних змін до Колективного договору про взаємні обов'язки між адміністрацією Концерну РРТ та об'єднаною профспілковою організацією Концерну РРТ з 01.01.2017р. Зокрема, йому було встановлено оклад розміром 6015 грн. та надбавка за високі досягнення у праці в розмірі 50%. Однак, Наказом № 19-оп від 08.02.2017р. вищевказану надбавку було безпідставно скасовано (п.1) та зменшено до 10% посадового окладу (п.2) з 17.004.2017р. Таке зменшення було вмотивовано усуненням дисбалансу у оплаті праці керівників підрозділів відповідача. Вважає даний наказ неправомірним, незаконним та таким, що підлягає скасування, позаяк прийнятий за відсутності правових підстав. Таким, відмінено встановлену надбавку за високі досягнення у праці на невизначений строк, чим погіршено його умови праці у односторонньому порядку. Стверджує, що Концерн РРТ у оскаржуваному наказі не обґрунтував необхідності запровадження змін у оплаті праці, адже за місяць до того, встановив йому, [PERSON], з 01.01.2017р. одночасно одним наказом № 486 від 23.12.2016р. посадовий оклад та вищезазначену надбавку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Додатково зазначили, що свої обов'язки позивач виконував та виконую сумлінно; не отримував жодних зауважень щодо якості виконаної роботи і не мав жодного дисциплінарного стягнення, не змінював робочого місця, а також був відзначений грамотою Концерну у 2015р. Але, у порушення вимог ст.ст. 32, 97, 103 КЗпП України, ст.ст. 21, 22, 29 Закону України «Про оплату праці», п.5.7. п.п. 5.7.14 (розділ 5) Колективного договору, відповідач в особі в.о. генерального директора Богданова О.М. вольовим рішенням, без доказу того, що відсутні кошти чи їх недостатньо у фонді оплати праці,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком по пров. Спортивному, буд. 14 в м. Шепетівка Хмельницької області, а також стягнути з відповідачів судові витрати. Після ухвалення рішення по вказаній справі виникла необхідність у винесенні додаткового рішення для вирішення питання про судові витрати. Відповідно до заочного рішення Шепетівського міськрайонного суду від 26 січня 2016 року позов задоволено: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визнано такими, що втратили право користування житловим будинком по пров. Спортивному, буд. 14 в м. Шепетівка Хмельницької області. При постановлені рішення суд не вирішив заявлені вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 487 грн. 20 к. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що й вбачається із матеріалів справи, зокрема, квитанції №14237010 від 19 листопада 2015 року на суму 487 грн. 20 к. В судове засідання сторони не зявились, відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, їх присутність не є обовязковою. Відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Оскільки судом не вирішено питання про судові витрати, що передбачено п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, то, вивчивши матеріали справи, суд вважає, необхіднім постановити додаткове рішення для задоволення вимоги позивача, а тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку, що розташований в [ADDRESS], і зобов»язати відповідачів виписатися з зазначеного будинку. Мотивуючисвої вимоги позивач вказує, що є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі -продажу серії ВМЕ № 424934 від 22 травня 2009 року. У вказаному житловому будинку як мешканці зареєстровані відповідачі. Однак, відповідачі в належному йому будинку фактично не проживає з квітня 2012 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх з підстав викладених у позові. У судове засідання відповідачі не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Суд вважає, що, оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідачі фактично відмовилися надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв'язку із чим суд розглядає справу на підставі ст. 169 ЦПК України у їх відсутності, на підставі наявних матеріалів у справі, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення. Судом встановлені слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником житлового будинку який знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі -продажу серії ВМЕ № 424934 від 22 травня 2009 року. У вказаному житловому будинку як мешканці зареєстровані відповідачі. Однак, відповідачі в належному позивачу будинку фактично не проживає з квітня 2012 року. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], втратили право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS].

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за нею за набувальною давністю право приватної власності на житловий, будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона в 2000 році уклала простий письмовий договір про купівлю належного [PERSON] будинку, та фактично проживає в ньому з того ж часу, користується земельною ділянкою, сплачує податки та послуги. Технічної документації колишній власник не виготовила та її місце проживання їй не відомо. Вона звернулася до Ширяївського ДКП БТІ про виготовлення документації, але їй було відмовлено, також вона має намір оформити у встановленому законом порядку земельну ділянку, але не має можливості, так як не має правовстановлюючих документів на будинок. Представник Ширяївської селищної ради в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечував проти їх задоволення. Позовні вимоги підтверджуються: копією технічного паспорту на житловий будинок (а.с.11-16), копією паспорту (а.с.10), довідкою Ширяївської ср (а.с.3,4), розпискою (а.с.5), свідоцтвом про право власності на спадщину за заповітом (а.с.6), реєстраційним посвідченням (а.с.7), квитанціями про сплату послуг за електроенергію та за користування земельною ділянкою (а.с.8,9). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню на підставі ч. 1 ст.. 344 ЦК України, тобто, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом, а також, відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України - право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS], який до дня смерті - [INFO] фактично належав її матері [PERSON], в порядку права спадкування за законом, посилаючись на те, що за життя його мати на праві власності мала земельну ділянку, яку вона оформила у встановленому законом порядку, та на праві власності мала вказаний житловий будинок, право на який у встановленому законом порядку оформлено не було. До судового засідання представник позивача надала письмову заяву з клопотанням, справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник Жовтневої с\\р надала суду письмове клопотання справу слухати за її відсутності, позовні визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Позовні вимоги підтверджуються: копією паспорту (а.с.13); копією технічного паспорту на житловий будинок (а.с.6-8), випискою з по господарської книги (а.с.3),довідками Жовтневої с\\р (а.с.4,5), копією звіту (а.с.9,10), копією свідоцтва про смерть (а.с.11), копією свідоцтва про шлюб та народження (а.с.12), копією свідоцтва про право на спадщину за законом. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню, та на підставі ч. 1 ст.. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним 1/3 частку у спільному сумісному майні, а саме в квартирі [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує слідуючим. У відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 20.12.1990 року він та відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS]. Частки кожного із співвласників у даній квартирі не виділені, а відповідно до законодавства спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Оскільки добровільно спір врегулювати не можливо, він вимушений звернутися до суду. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з зустрічним позовом в якому просять визнати за ними по 1/3 часткі у спільному сумісному майні, а саме в квартирі [ADDRESS]. Посилаючись на те, що в дійсності до свідоцтва про право власності на житло 20.12.1990 року вони та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Частки кожного із співвласників у даній квартирі не виділені. Представник позивача за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] . в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, зустрічний позов визнала. Відповідач за первісним позовом та позивач і представника позивача [PERSON] за зустрічним позовом - [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, зустрічний позов підтримала та просила задовольнити. Суд вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.12.1999 року, виданого виконкомом Каланчацької селищної ради сторони по справі є співвласниками квартири [ADDRESS]., але частки кожного із співвласників в даній квартирі не виділені. Ст. 368 ЦК України передбачає, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівним, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням. Виходячи з наведеного суду вважає, що як і первісний позов так і зустрічний підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати за ним - [PERSON] , [INFO] , право власності на гараж загальною площею 34,20 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0030 га, кадастровий номер 3220610100:01:004:0386, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої - для індивідуального гаражного будівництва, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №340268 від 16 жовтня 2009 року. На даній земельній ділянці розташований побудований ним гараж 2006 року забудови, загальною площею 34,20 кв.м., згідно технічного паспорта від 21 січня 2012 року. Крім того витягом із рішення №77/6 від 03 травня 2012 року виконавчого комітету Богуславської міської ради підтверджується факт того, що йому було надано згоду на отримання вихідних даних для проектування гаража по [ADDRESS] , а ним було замовлено відповідний робочий проект, копію якого додано до позовної заяви. На даний час в адміністративному порядку зареєструвати право власності на цей гараж неможливо, оскільки дане нерухоме майно відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України є самочинним будівництвом. Оскільки іншим шляхом узаконити самочинно побудований гараж по [ADDRESS] не можливо, то він

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати за ним - [PERSON] , [INFO] , право власності на гараж загальною площею 34,80 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0030 га, кадастровий номер 3220610100:01:004:0385, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої - для індивідуального гаражного будівництва, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №340269 від 16 жовтня 2009 року. На даній земельній ділянці розташований побудований ним гараж 2006 року забудови, загальною площею 34,80 кв.м., згідно технічного паспорта від 21 січня 2012 року. Крім того витягом із рішення №77/6 від 03 травня 2012 року виконавчого комітету Богуславської міської ради підтверджується факт того, що йому було надано згоду на отримання вихідних даних для проектування гаража по [ADDRESS] , а ним було замовлено відповідний робочий проект, копію якого додано до позовної заяви. На даний час в адміністративному порядку зареєструвати право власності на цей гараж неможливо, оскільки дане нерухоме майно відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України є самочинним будівництвом. Оскільки іншим шляхом узаконити самочинно побудований гараж по [ADDRESS] не можливо, то він

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним в порядку права спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 10,50 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Малігонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зі земель колишнього КСП «Перемога», яка до дня смерті - [INFO] року - належала його батьку - [PERSON], в зв'язку з втратою правовстановлюючого документу. Представник позивача в судовому засіданні вимоги свого довірителя підтримав та пояснив, що батьку за його життя належала земельна частка (пай), розташована на території Малігонівської с\\р. Його довіритель є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, так заповіт батько не склав. Спочатку судом було встановлено факт родинних відносин між ними, так як у їх прізвищах існують розбіжності, потім було визначено додатковий строк для прийняття спадщини. Звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою, при перевірці документів було встановлено, що оригінал сертифікату втрачено, та нотаріус порадила звернутися до суду. На підставі викладеного просив позовні вимоги задовольнити. Представник Малігонівської сільської ради надала суду письмове клопотання справу слухати у її відсутності, у зв'язку з зайнятістю. Представники відділу Держгеокадастру в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявлених вимог. Позовні вимоги підтверджуються: договором про надання правової допомоги (а.с.5),копією паспорту (а.с.6), копією свідоцтва про смерть (а.с.8), копією листа Держгеокадастру (а.с.9), копією повідомлення нотаріуса (а.с.10), копією свідоцтва про народження (а.с.11), копіями рішення суду (а.с.12,13)копією газети з оголошенням. Дослідивши матеріали справи, та на підставі ст. ч. 1 ст.. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved