Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON] права приватної власності на земельну ділянку загальною площею 3,80 га, належну останній згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого 15.10.2001 року з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, обґрунтовуючи вимоги тим, що при зверненні до нотаріальної контори, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку, у зв'язку з відсутню оригіналу державного акту, який втрачений та отримати його дублікат, шляхом звернення до відділу Держгеокадастру також не виявляється можливим. З цих підстав він не може захистити свої невизнані права, в іншому порядку крім судового, тому просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, звернувшись до суду з заявою (вх. № 141 від 11.01.2018 року) про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю та просять позов задовольнити. Представник відповідача - Сирівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області Літвінов А.О., будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою (вх. № 61 від 09.01.2018 року) про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, позовні вимоги [PERSON] визнають повністю та не заперечують проти їх задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру Миколаївської області будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (судова повістка про виклик на розгляд справи направлена на електронну адресу), в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, з заявами на адресу суду не звертався. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі (позивача, відповідача), від яких надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують та не заперечують проти задоволення позову, з огляду на те, що судом не визнано їх явку обов'язковою, фіксування судового процесу по даній справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені факти: · 15.10.2001 року [PERSON] набула право власності на земельну ділянку загальною площею 3,80 га, в межах території Сирівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (копія державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 15.10.2001 року); . 19.02.2013 року [PERSON] склала заповітне розпорядження, яким зазначену земельну ділянку, заповідала позивачу [PERSON] (заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 5 від 19.02.2013 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Сирівської сільської ради Врадіївського району); . [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть [NUMBER], видане 11.05.2017 року); · спадкодавиця [PERSON] на момент смерті проживала одна за адресою [ADDRESS] (довідка Сирівської сільської ради Врадіївського району № 942 від 08.12.2017 року); . після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу № 64/2017 за заявою [PERSON], інші спадкоємці передбачені ст.. 1261-1265, 1241 ЦК України з заявою про прийняття спадщини не зверталися (довідка приватного нотаріуса № 6/01-16 від 08.01.2018 року, інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 50489584 від 08.01.2018 року); . 07.12.2017 року приватним нотаріусом Демченко Т.М. відмовлено позивачу [PERSON]у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на зазначену земельну ділянку, на підставі п. 4.15, 4.18 гл. 10 р. 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - не подання оригіналу правовстановлюючого документу (постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.12.2017 року); . оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER] від 15.10.2001 року на ім'я [PERSON] - втрачений (оголошення в газеті «Вісник Врадіївщини № 19 від 12.03.2016 року). Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу визнання права власності на право на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. При прийнятті рішення суд керується: Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 1216 ЦКУкраїни, згідно якої спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), ст. 1218 ЦК України, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Крім того, суд керується ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень», з прийняттям якого друк бланків державних актів, а також державна реєстрація і видача державних актів на право власності на земельні ділянки скасовано, повноваження по державній реєстрації прав на нерухоме майно територіальними органами земельних ресурсів припинені. В той же час, за загальним правилом, у разі втрати або зіпсування документа лише суб'єкт, що видавав такий документ, може видати його дублікат. Відповідно до чинної на час видачі державного акту - інструкції «Про порядок складання, видачі … державних акті на право приватної власності на землю…» від 04.05.1999 № 43 відділ держкомзему міг видавати дублікат зазначеного документу лише власникам або уповноваженій ним особі за довіреністю, а тому, отримати дублікат на померлу людину неможливо. . Окрім того суд керується ч.ч. 3,4 ст.200 ЦПК України відповідно до якої - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем , ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ч.ч.1,4 ст. 206 цього ж кодексу - позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, та у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши та дослідивши наявні по справі докази, суд, вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], та в іншому порядку крім судового, не може захистити своє невизнане право на спадкування права власності на землю, що належало спадкодавцеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого 15.10.2001 року, а тому, з врахуванням визнання позову відповідачем,та що його визнання не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню. Судові витрати по сплаченому судовому зборі при пред'явлені позову залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved