Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача КП «Міський Тролейбус» та просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 24779,06 грн. та моральну в сумі 5000,00 грн., посилаючись на отримання матеріальної та моральної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини працівника відповідача. В обґрунтування позову зазначив, що є власником автомобіля [NUMBER]. 15 червня 2018 року приблизно о 21-30 годині по [ADDRESS] [PERSON] будучи посадовою особою (на момент дорожньо-транспортної пригоди виконував обов'язки директора КП «Міський тролейбус») порушив правила, норми і вимоги, що стосуються забезпечення дорожнього руху при управлінні інших дорожніх споруд, а саме: не вжив своєчасних заходів щодо робіт, спрямованих на підтримання контактної мережі у справному технічному стані, що призвело до її обриву,в результаті чого постраждав його автомобіль. Постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 140 КУпАП. Згідно висновку авто товарознавчої експертизи, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 24779,06 грн., яку він просить стягнути з відповідача. Крім того, неправомірні дії [PERSON] викликали в нього душевні страждання різного степеня і частково позбавили його психічного благополуччя, він постійно знаходиться в страху, що таке знову може повторитись і він не зможе цьому зарадити. Погіршились його стосунки з оточуючими, рідними та близькими, знизився його соціальний статус як чоловіка, що є одним з найважчих стресів, тому моральна шкода є беззаперечно значною, яку він оцінює в 5000,00 грн. Ухвалою суду від 27 листопада 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вимоги позову підтримала з підстав, викладених в заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача КП «Міський тролейбус» про дату, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України, відзиву не подав. Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з таких мотивів. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER] (а.с. 11 - копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу). 15 червня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача, а саме: о 21-30 годині біля будинку [ADDRESS] будучи посадовою особою (на момент ДТП виконував обов'язки директора підприємства КП «Міський тролейбус») [PERSON] порушив правила, норми і вимоги, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при управлінні інших дорожніх споруд, а саме: не вжив своєчасних заходів щодо робіт, спрямованих на підтирмання контактної мережі у справному технічному стані, що призвело до її обриву та спричинило механічні пошкодження транспортного засобу Тойота Ленд Крузер 200, д.н.з. [NUMBER]. В результаті дорожньо-транспортної автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2018 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Відповідно до вказаної постанови, мали місце вищезазначені обставини дорожньо-транспортної пригоди, які відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України не доказуються при розгляді цієї справи. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 0707/18/18, складеного 17 липня 2018 р., копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 15-40), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП, складає 12389,53 грн. Величина матеріального збитку (з врахуванням втрати товарної вартості) спричиненого власнику транспортного засобу - автомобіля [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП, складає 24779,06 грн. Частинами 1,2 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, суд вважає встановленим факт завдання позивачу шкоди відповідачем та розмір збитків, який підлягає відшкодуванню. Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини. Тому вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд виходить із характеру моральних страждань позивача, ступеня вини відповідача у вчинені ДТП, та оцінює моральну шкоду, завдану позивачу у розмірі 2000,00 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення збитків за проведення експертизи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до квитанції від 17 липня 2018 р., (а.с. 40 - копія квитанції), позивач поніс витрати за проведення автотоварознавчої експертизи пошкодженого автомобіля в сумі 1500,00 грн. Вказані витрати підлягають відшкодування позивачу відповідачем, оскільки [PERSON] поніс витрати, які знаходяться в причинному зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, а оскільки саме висновком експертного автотоварознавчої експертизи встановлено суму матеріальної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок ДТП транспортному засобу, винним в якій визнано відповідача, тому на підставі п.1 ч.2 ст. 22 та ст. 1166 ЦК України ці витрати підлягають відшкодуванню. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 704,80 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial