Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Орджонікідзевський міський суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24 липня 2001 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] (Калініна) м. Покров Дніпропетровської області. Відчужувана квартира належала відповідачу на підставі договору обміну квартири та жилого будинку, посвідченого нотаріусом Покровського (Орджонікідзевського) міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в МБТІ м.Нікополь. Договір купівлі-продажу був укладений та завірений Придніпровською товарною біржею Нікопольського філіалу. На час укладення договору ані позивач ані відповідач не знали, що вищевказаний правочин підлягає нотаріальному посвідченню. На даний час позивач не має можливості посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу квартири, оскільки відповідач виїхала на постійне місце мешкання до іншої місцевості та її місцезнаходження йому не відоме. Тому він змушений звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, з викладених у позовній заяві підстав, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач до суду не зявилась, хоча про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не надала. Повноважний представник Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області до суду не зявився, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить суд розглянути справу без його участі, при прийнятті рішення по справі покладається на розсуд суду. Відповідно до ст.280 ЦПК України\~ суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24 липня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №0267НД-О/0267-Н-О нерухомого майна квартири [ADDRESS] (Калініна) м. Покров Дніпропетровської області, який засвідчений Придніпровською товарною біржею Нікопольського філіалу (а.с.5). Відповідно до п.1 вказаного правочину, продавець продав, а покупець придбав квартиру №23, житловою площею 16.01 кв.м, що складається з однієї кімнати, яка знаходиться за адресою: вул.Калініна, будинок №40 м.Покров Дніпропетровської області. Вказана квартира належала [PERSON] на підставі договору обміну квартири та житлового будинку Серії: НБ 0824884 від 03.09.1997р., посвідченого приватним нотаріусом Покровського (Орджонікідзевського) міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2495, а також зареєстрованого в МБТІ м.Нікополь в реєстрову книгу №36 за реєстровим №5471 від 20.07.2001р. Пунктом 10 договору купівлі-продажу встановлено, що відповідно до ст.15 Закону України від 10.12.1991р. «Про товарну біржу», вказаний договір зареєстрований Нікопольським філіалом Придніпровської товарної біржі та не підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна відомості про майно, яке розташоване за адресою: вул. Центральна, 40/23 м.Покров Дніпропетровської області відсутні (а.с.29). Відповідно до абзацу 1 п. 4\~прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України\~до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав та обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи викладене, до регулювання спірних правовідносин сторін необхідно застосовувати положення\~Цивільного кодексу УРСР. За положеннями ст.ст.\~224,\~225 ЦК УРСР\~за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з порядку належного оформлення та форми договору купівлі продажу житлового будинку (квартири), передбаченими\~ст.227 ЦК України 1963 року, норми якої діяли на момент укладення угоди. Згідно до\~ст.153 ЦК України 1963 року, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Приписами ч.2\~ст.47 ЦК України 1963 року, яка діяла на момент укладання угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Згідно до ч.2ст.220\~ЦК України: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3\~ст. 334 ЦК України\~право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Порядок проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Відповідно до пунктів 1.1, 1.4, 1.7, 1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства від 09.06.98 року № 121 (діючої на час виникнення правовідносин з реєстрації квартири), визначено порядок здійснення державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в Україні. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об'єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Додатком 1 до вказаної Інструкції визначений перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до пункту 9 Переліку зазначено: «Договори купівлі-продажу, обміну, зареєстровані біржею». Судом встановлено, що між сторонами мав місце договір купівлі-продажу домоволодіння, який не був нотаріально посвідчений, як того вимагає ч. 1\~ст. 227 ЦК УРСР, але він був письмо зареєстрований Придніпровською товарною біржею Нікопольського філіалу. Обидві сторони умови договору виконали, однак нотаріально його не посвідчили, оскільки оформляючи його на товарній біржі, були ознайомлені із застереженням в договорі про те, що нотаріальному посвідченню він не підлягає. Тому суд вважає, що є підстави для визнання вищевказаного договору купівлі-продажу дійсним. На підставі викладеного та

Outcome: approved