Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія про стягнення сум, невиплачених при звільнені працівника. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що наказом № 90-к від 21.01.1998 року відповідач прийняв його на роботу з повним робочим днем в шахті. Наказом № 515-к від 14.08.2015 року його було звільнено за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України. Однак відповідач не провів виплату всіх сум, що належать йому при звільненні, а саме 3192,12 грн. Позивач просить стягнути з відповідача: заборгованість по сумах, які належать до сплати при звільненні 3192,12 грн.; середній заробіток за весь час затримки розрахунку, починаючи з дня звільнення і до дня ухвалення рішення; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача середньомісячного заробітку в сумі 10576,28 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, надали письмову заяву, в якій підтримали позовні вимоги, просили суд розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити. Просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові заяви сторін, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що наказом № 90-к від 21.01.1998 року позивача прийнято на роботу до відповідача, з повним робочим днем в шахті. Наказом № 515-к від 14.08.2015 року позивача було звільнено за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки АА № 078951 [PERSON] (а.с.5-7). Відповідач не провів виплату всіх сум, що належать йому при звільненні, а саме заборгованість складає 3192,12 грн., що підтверджується довідкою № 2108 від 17.12.2015 року. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Матеріалами справи встановлено, що в день звільнення 14.08.2015 року, відповідач не перерахував позивачу виплати, призначені йому при звільненні, відповідно до вимог КЗпП України. Таким чином, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по сумах, які належать до сплати при звільненні в розмірі 3192,12 грн. підлягає задоволенню. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як зазначено у п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за період затримки розрахунку виплати з дня звільнення 14.08.2015 року і до дня ухвалення рішення суду 17.12.2015 року. Відповідно до [PERSON] України від 09.09.2014 року № 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» період затримки за цей час складає 88 робочих днів. Згідно довідки відповідача середньоденна заробітна плата позивача складає 491,92 грн. Середній заробіток за час затримки розрахунку складає 43288,96 грн. (491,92х88). Зазначена сума і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, зазначена сума визначена без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів. Стосовно позовних вимог [PERSON] про ухвалення рішення про негайне виконання рішення в частині стягнення з відповідача середньомісячного заробітку в розмірі 10576,28 грн., суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 року Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, задовольняючи вимоги про оплату праці, суди повинні в усіх випадках відповідно до ст. 367 ЦПК України ухвалювати рішення про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Матеріалами справи встановлено, що відповідач не перерахував позивачу належні при звільненні виплати. Розмір цих виплат позивач не оспорює. Таким чином, суд задовольняє вимоги позивача по ухваленню рішення в частині негайного виконання рішення по стягненню з відповідача середньомісячного заробітку в сумі 10576,28 грн. Відповідно до Закону України Про судовий збір за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі, позивачі звільняються від сплати судового збору. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням вказаних положень Закону України Про судовий збір та ст. 88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved