Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: -змінити мінімальний розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання сина, в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) з 30% на 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення в законну силу та до повноліття сина [PERSON], тобто до 23 листопада 2034 року; -зменшити розмір коштів (аліментів), які стягуються з нього на користь [PERSON] на її утримання, з 1/6 частини до 1/12 частини від його заробітку (доходу), починаючи з дня вступу рішення в законну силу та до виповнення сину [PERSON] трьох років, тобто до 23.11.2019 року; -змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання доньки з ? до 1/6 частини від його заробітку (доходу) та збільшити мінімальний розмір аліментів з 30% до 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення в законну силу та до повноліття доньки [PERSON], тобто до 23.03.2034 року; -зменшити розмір коштів (аліментів), які стягуються з нього на користь [PERSON] на її утримання з 1/8 до 1/12 частини від його заробітку (доходу), починаючи з дня вступу рішення в законну силу та до досягнення донькою трьох років, тобто до 23.03.2019 року. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.06.2017 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.04.2017 року до 23.11.2034 року; на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 10.04.2017 року до 23.11.2019 року. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 03.07.2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05.09.2017 року, стягнуто з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття; на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною трьох років років. Посилається на норми частини другої статті 182 СК України, згідно яких розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також на те, що розмір стягуваних аліментів за двома рішеннями судів негативно впливає на його матеріальне становище, при виконанні вказаних рішень у нього може виникнути заборгованість, розмір стягуваних аліментів перевищує його заробітну плату. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на підставі обставин, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечили проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнала частково, а саме в частині збільшення мінімального розміру аліментів з 30% до 50%, в іншій частині позовні вимоги не визнала, надала до суду заперечення проти позову. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності\~та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.\~ Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.06.2017 року, яким змінено рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26.04.2017 року, з відповідача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.04.2017 року до 23.11.2034 року; на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 10.04.2017 року до 23.11.2019 року (а.с. 12-16). Також, позивач [PERSON] визнаний батьком [PERSON], 23.03.2016 року, відповідно до рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 03.07.2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05.09.2017 року (а.с. 17-23). Відповідно до висновку експерта № 3 від 20.12.2016 року, молекулярно генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99% (а.с. 155-156). Згідно вказаного рішення, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття; на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу (далі СК) України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 8 липня 2017 року набрав чинності Закон України від 17.05.2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо посилення права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». [PERSON] було внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до яких, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, у зв?язку із зміною законодавства в частині посилення прав дитини на належне утримання (збільшено відсотки прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, згідно ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, у\~ разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку, визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Тому, вимоги про змінення розміру аліментів на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини та на її утримання підлягають задоволенню. Однак, вимоги позивача про змінення розміру аліментів на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини та на її утримання підлягають задоволенню лише в частині збільшення розміру мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 30% до 50%. Так, суд не погоджується з вимогою про зменшення частки заробітку (доходу) позивача на утримання неповнолітньої доньки з ? до 1/6, та з 1/8 до 1/12 на утримання [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, позивачем до суду не надано будь-яких доказів, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів на користь [PERSON], тобто доказів зміни майнового стану або сімейного стану, погіршення здоров?я позивача, що є необхідною передумовою для зміни розміру аліментів. В той же час, відповідачем [PERSON] до своїх заперечень надано відповідні докази того, що неповнолітня донька [PERSON] неодноразово перебувала на лікуванні з різними діагнозами і потребує лікування на даний час (а.с. 65-78, 145-146). На придбання медикаментів, в тому числі за рецептами лікарів, відповідачем сплачували кошти (а.с. 81-102, 147-151). Відповідач [PERSON] на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримала з квітня 2017 року по липень 2017 року допомогу на дитину, як одинокій матері, у розмірі 1804, 10 грн., та щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 3440 грн. та за жовтень 2017 року у розмірі 860 грн. (а.с. 103, 135, 152). На даний час, [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO], зі своєю донькою [PERSON], яка знаходиться на утриманні матері. Проживають в будинку родичів (а.с. 132). Також, зі слів відповідача за вищевказаною адресою вони проживають з донькою лише удвох, родичі до них навідуються рідко. Згідно наданих суду квитанцій, відповідач [PERSON] здійснює забезпечення умовами проживання свою доньку, на що витрачає значні суми (а.с. 105-131). Отже, із врахуванням викладених обставин, суд вважає, що зменшення частки заробітку (доходу) позивача на утримання неповнолітньої доньки з ? до 1/6, та з 1/8 до 1/12 на утримання [PERSON], без належного обґрунтування даного факту позивачем, враховуючи вік дитини, її стан здоров?я, матеріальний стан її матері, на даний час є неможливим. Оскільки, відповідач [PERSON] не заперечила щодо збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 30% до 50% при стягненні аліментів, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивач у позовній заяві посилається на [PERSON] України «Про виконавче провадження». Але, відповідно до положень ч. 3 ст. 70 вказаного [PERSON], загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50% заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70%. Крім того, законодавством не передбачено обмеження щодо максимального розміру аліментів, що можуть бути стягнені з платника аліментів. При цьому судом з?ясовано всі обставини, що мають істотне значення для справи, про що зазначалося вище, зокрема обґрунтованість потреби відповідача [PERSON] у отриманні аліментів. Суд також не погоджується з доводами позивача про те, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ст. 183 СК України). Так, аліменти на утримання неповнолітніх сина та доньки позивача стягнуто за різними рішеннями судами, в окремих цивільних провадженнях, на користь різних матерів. У даному випадку, вимога стоїть про зміну розміру аліментів, а не їх стягнення, а тому положення статті 183 СК України не підлягають застосуванню. Крім цього, у позовній заяві позивач посилається на ч. 5 ст. 183 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів, що стягуються на двох дітей, встановлюється у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Однак, ч. 5 ст. 183 СК України передбачає, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтю 183 доповнено частиною п'ятою згідно із [PERSON] № 2037-VIII від 17.05.2017 року. Отже, ч. 5 ст. 183 СК України, на яку посилається позивач, на теперішній час змінена, а ті положення, які вказуються позивачем не діють. Позивач у судовому засіданні на підтвердження підстав для зміни розміру аліментів пояснив лише, що у нього на даний час існує заборгованість по аліментам і що після відрахувань із заробітної плати аліментів, йому на прожиття залишається досить мало коштів. Проте, такі доводи позивача суд не приймає до уваги, вони не слугують підставами для зміни розміру стягуваних аліментів на користь [PERSON], оскільки заборгованість по аліментам виникла з вини самого позивача (належних доказів, що заборгованість виникла не з його вини, позивач суду не надав), а те, що йому залишається мало коштів на особисті потреби, не є належною підставою, у відповідності до ст. 192 СК України, для зміни розміру аліментів, враховуючи, що він проживає сам, батьків або інших родичів на утриманні не має (з його слів). Відповідно до роз?яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати позивач не просив стягнути з відповідачів, а тому їх слід залишити як фактично понесені.

Outcome: partial