Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та мотивує його тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2015 року між ним і відповідачкою був розірваний шлюб. 13 січня 2016 року рішенням Зарічного районного суду м. Суми стягнуто з нього на користь відповідачки аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] у розмірі ј частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством, для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, які він сплачував з часу присудження. Але з того часу у позивача змінилося матеріальне становище. 07 липня 2018 року він уклав шлюб з [PERSON] , а [INFO] у них народився син [PERSON] . Крім того вже на протязі багатьох років позивач не має постійного місця роботи, офіційно не працює, отже і не має постійного заробітку. Його доходи є мінливими і нерегулярними. Зазначає, що таку суму аліментів він неспроможний оплачувати, оскільки на даний час змінився його матеріальний стан, а саме: офіційної роботи він не має, а отже не має постійного заробітку, утримує сина [PERSON] , з яким проживає в одній сім`ї, а мати сина [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Оскільки він не має постійного доходу, було б цілком правильно стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі і враховуючи його матеріальне становище - у розмірі 1355,00 грн. Посилаючись на вимоги ст. 192 Сімейного кодексу України та викладені обставини, остаточно уточнивши позовні вимоги, просить суд змінити спосіб та розмір аліментів, як стягуються з нього за рішенням Зарічного районного суду м. Суми по справі № 591/8002/15-ц, провадження № 2/591/325/16 та стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1355,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання винесеним рішенням законної сили. Визначений розмір аліментів щорічно підлягає індексації відповідно до закону. Виконавчий лист № 591/8002/15-ц виданий 26 січня 2016 року Зарічним районним судом м. Суми відкликати. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 березня 2020 року відкрите провадження у вказаній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначення розгляду на 26 травня 2020 року о 13 год. 00 хв. 21 квітня 2020 року позивач надав заяву про збільшення позовних вимог. Ухвалою від 21 квітня 2020 року прийнято до розгляду заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог. 21 квітня 2020 року від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якій [PERSON] не погоджується з вимогами позовної заяви, вважає їх необґрунтованими, зазначає, що їй відомо, що позивач працює без офіційного працевлаштування, отримує неофіційний дохід, не має обмежень щодо працездатності, обґрунтування суми 1355,00 грн. не надав, а обмеження у 30 відсотків прожиткового мінімуму суперечать ч.2 ст.182 СК України, оскільки мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім цього відповідачка зазначає, що на теперішній час проживає разом з малолітньою дитиною, безробітною матір`ю, яка перебуває на обліку по безробіттю, та бабусею пенсіонером за адресою: [ADDRESS] . Вона єдина, хто працює, та фактично утримує всіх членів сім`ї. Спільна з позивачем дитина постійно потребує щоденного харчування, нового одягу, взуття, лікування (сезонні загострення), оздоровлення, виховання, додаткову освіту, відпочинок, дозвілля тощо. Зокрема кожного дня на необхідне харчування дитині вона витрачає мінімум 150 грн., а це складає загальну суму 4500 грн. щомісяця, а також донька потребує витрат на сезонну зміну гардеробу. Розмір, який пропонує позивач, є недостатнім навіть на третину того, що необхідно для забезпечення гармонійного розвитку дитини щомісяця, без врахування репетитора з англійської мови, книжки та канцелярські приналежності до школи, такий рівень вона самостійно не може забезпечити. З огляду на законодавство вважає, що платник аліментів не може змінювати спосіб стягнення аліментів, а лише їх розмір, отже визначення твердої грошової валюти є виключним правом одержувача таких аліментів. 28 квітня 2020 року позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначає, що заявлений ним розмір аліментів не суперечить встановленому мінімальному розміру аліментів , на даний час його сім`я перебуває у скрутному матеріальному становищі, і тому він змушений звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. Стосовно доводів відповідачки про перебування на її утриманні усіх членів сім`ї, то її мати, як особа, що має статус безробітної, отримує допомогу по безробіттю, з приводу бабусі пенсіонера, то згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, тобто бабуся відповідачки користується правом пенсійного забезпечення. Доказів, що підтверджують надання допомоги та матеріальної підтримки своїй бабусі, відповідачкою не надано, окрім цього не надано доказів, що підтверджують витрату нею щомісяця 4500 гривень лише на їжу для дитини . З приводу стягнення витрат на правову допомогу позивач частково заперечує проти загальної суми витрат на правничу допомогу, вважає що вона значно завищена, зазначена справа є малозначною, типовою справою, тому розмір заявленої суми гонорару є значно завищеним та фактично ставить під сумнів його правдивість у співвідношенні складності справи та витраченого часу представником для підготовки та направленні відзиву. В силу розумності , справедливості, співрозмірності між складністю справи та витраченим часом на надання правничої допомоги вважає, що зазначена сума становить 750 гривень, що еквівалентно одній годині витраченого часу. 25 травня 2020 року представник відповідачки [PERSON] надав заперечення, в яких зазначив, що позивачем не було спростовано у своїй відповіді твердження відповідачки про виключне право одержувача аліментів, разом з яким проживає дитина, визначати у твердій грошовій сумі чи у частці від доходу він буде отримувати аліменти. З приводу твердження про відсутність доходу у позивача, вважає цей факт недійсним, оскільки під час спілкування з дитиною він постійно посилається на зайнятість на роботі, в той же час середній дохід відповідача за останні пів року складає 4289,01 грн., отже враховуючи скрутне матеріальне становище відповідачки, зменшення розміру аліментів знизить якість життя дитини, що позначиться на умовах її розвитку. Законодавство не вимагає від сторони наведення обґрунтування, чому саме таку кількість часу адвокат витратив на відповідні дії, розмір гонорару це справа виключно сторони і адвоката, який разом з порядком обчислення, сплати визначеній у договорі про надання правової допомоги. 26 травня 2020 року протокольною ухвалою суду в судовому засіданні оголошено перерву до 02 липня 2020 року в зв`язку з клопотанням позивача про надання довідки про доходи. 02 липня 2020 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 07 липня 2020 року в зв`язку з клопотанням представника відповідача про відкладення. В дане судове засідання з`явилися сторони та представник відповідача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідачка та її представник просять суд у задоволенні позову відмовити. Суд вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на таке. Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2016 року (справа № 591/8002/15-ц, провадження №2/591/325/16) з позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12 листопада 2015 року до повноліття та аліменти сплачувати матері дитини [PERSON] (а.с. 6). З копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 591/8002/15-ц від 26 січня 2016 року виданого Зарічним районним судом м. Суми, вбачається, що заборгованість позивача за вказаним листом по сплаті аліментів складає 9575,4 грн. станом на 01 травня 2020 року (а.с.68). 07 липня 2018 року позивач уклав шлюб з [PERSON] (а.с. 7) та [INFO] у них народився син [PERSON] (а.с. 8). За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України від 28 травня 2020 року позивач в період з 01 січня 2016 року по 31 березня 2020 року постійного заробітку не має (а.с. 89). Згідно довідки про доходи відповідачка [PERSON] за період з 01 листопада 2019 року по 30 квітня 2020 року отримала заробітну плату в сумі 20905 грн.(а.с.56). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. За ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже вказаною нормою імперативно встановлено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється судом за позовом саме одержувача аліментів, а не платника. Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин зміни його майнового стану. Так, на момент прийняття рішення Зарічним районним судом м. Суми 13 січня 2016 року про стягнення аліментів з позивача на користь дочки [PERSON] , [INFO] , позивач не мав постійного заробітку. Згідно його пояснень в судовому засіданні він не працює і на даний час, а тому суд також позбавлений можливості оцінити рівень його доходів як за минулий час, так і на час звернення до суду з цим позовом для з`ясування обставин збільшення витрат, яких він зазнає внаслідок зміни його сімейного стану. Судом встановлено, що 10 квітня 2020 року [PERSON] уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Кузнецовим А.С., та п.4 сторонами погоджено тарифи на надання послуг (виконання робіт) з надання правової допомоги (а.с. 41). Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З урахуванням складності справи та виконаної адвокатом роботи, суд вважає, що зазначені представником відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5250 грн. 00 коп. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій розумності розміру адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін, а також з урахуванням поданого позивачем заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх неспівмірності, суд приходить до висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з позивача на користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved