Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про повернення авансу, мотивуючи свої вимоги тим, що його рідний брат - [PERSON] був власником гаражів [NUMBER] та [NUMBER] в автокооперативі «Захисник», який знаходиться м. Черкаси по вул. Оборонній, 12. У жовтні 2012 року він з братом домовилися з відповідачем [PERSON] про те, що придбають у останнього гаражі [NUMBER], [NUMBER] в автокооперативі «Захисник». Досягли згоди щодо вартості вказаних гаражів в сумі 12000 доларів США та порядок розрахунків - до жовтня 2013 року. Після цього, [PERSON] повинен був укласти з ними договори купівлі-продажу автогаражів. На виконання умов досягнутої домовленості, позивач 18.10.2012 року особисто передав відповідачу аванс в розмірі 2000 дол. США (свої власні кошти) за придбання автогаражів [NUMBER], [NUMBER], що підтверджується розпискою [PERSON] про отримання грошей. З 18.10.2012 року по 02.04.2013 року [PERSON] було виплачено аванс в сумі 6000 дол. США. У зв'язку з ускладненнями матеріального становища позивач домовився з [PERSON] про повернення виплачених грошових коштів. Проте, 11.06.2013 року позивач, з метою уникнення боргу, сплатив членські внески за 2013 рік за гаражі [NUMBER], [NUMBER] в розмірі 700 грн. Того ж дня, між ним та [PERSON] було досягнуто домовленості про порядок повернення ним грошових коштів в розмірі 6000 доларів США, які були йому виплачені: з липня 2013 року по 600 доларів США протягом 10 місяців, з кінцевим терміном повернення - квітень 2014 року. Приблизно в серпні 2013 року позивач ознайомив відповідача з передсмертною запискою покійного брата - [PERSON], в якій брат власноручно написав, що кошти на придбання гаражів [NUMBER] та [NUMBER] давав позивач і господар гаражів повинен повернути ці кошти саме йому. Проте, на даний час відповідач не повернув всю суму авансу, залишок складає 5310 дол. США, що у еквіваленті до національної валюти складає 111816,14 грн., які позивач і просить стягнути. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити вимоги, викладені у позовній заяві. При цьому, суду пояснив, що з 18.10.2012 року по 02.04.2013 року [PERSON] за взаємною згодою з померлим братом [PERSON] виплачений аванс в сумі 6000 дол. США за придбання автогаражів [NUMBER], [NUMBER] в автокооперативі «Захисник». У зв'язку з ускладненнями матеріального становища між ним та [PERSON] була досягнута домовленість про повернення останнім виплачених грошових коштів до квітня 2014 року. Повернення мало відбуватися щомісячно по 600 дол. США, починаючи з липня 2013 року. Приблизно в вересні 2013 року відповідач продав гаражі, але грошових коштів не повернув. Відповідач та його адвокат Гричаненко О.М. в судове засідання не з»явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що грошові кошти на придбання спірних гаражів надавав її померлий чоловік, а тому позивач безпідставно просить їх стягнути на свою користь з відповідача. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON], маючи намір придбати у відповідача [PERSON] гаражі [NUMBER], [NUMBER] в автокооперативі «Захисник», який знаходиться м. Черкаси по вул. Оборонній, 12, загальною вартістю 12000 дол. США, на підтвердження своїх намірів 18.10.2012 року сплатив останньому аванс в сумі 2000 дол. США, що підтверджується розпискою про отримання коштів відповідачем, яка датована 18.10.2000 року, що є технічною помилкою, оскільки доказів щодо наявності між сторонами правовідносин у 2000 році суду не надано. Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Оскільки договір купівлі-продажу гаражів в установленому законом порядку між сторонами не укладався, передана позивачем сума коштів 2000 доларів США є авансом. Факт отримання [PERSON] зазначеної суми підтверджується власноруч написаною розпискою. Щодо вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача 2900 дол. США за розписками про передачу грошових коштів відповідачу від 02.04.2012 року, 21.11.2012 року, 29.12.2012 року, написаними власноруч його померлим братом [PERSON], суд вважає, що вони не підлягають до задоволення, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів того, що вказані кошти є його власністю. Посилання позивача на передсмертну записку брата суд оцінює критично. Критично також суд оцінює покази свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо належності вказаних коштів саме позивачу, оскільки вони є близькими родичами позивача та про події сплати авансу відповідачу за автогаражі обізнані зі слів самого позивача. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин справи, аналізуючи норми чинного законодавства, оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги [PERSON] в частині стягнення авансу в сумі 2000 доларів США знайшли своє доведення у судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. При цьому, ч. 1 ст. 192 ЦК України визначено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Статтею 524 ЦК України встановлено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці Україні - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За офіційним курсом гривні до долара США встановленого НБУ станом на 07.09.2015 року сума авансу 2000 доларів США в гривневому еквіваленті дорівнює 43880 грн. (100 доларів США = 2194,2791 грн.). Аналізуючи наведене, судом достеменно встановлено, що відповідач не повернув позивачу суму авансу, а договір купівлі-продажу укладено не було. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а сума авансу в розмірі 43880 грн. підлягає стягненню. Також, до стягнення з відповідача підлягає сума судового збору 487,20 грн. відповідно до ст. 88 ЦПК.

Outcome: partial