Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до ПП «Резон-2007», [PERSON] з позовною заявою про захист честі, гідності і ділової репутації та з урахуванням уточнених позовних вимог, викладених в заявах від 09.11.2015 р. та 13.05.2016 р. остаточно просив суд: -визнати недостовірною інформацію, що була поширена через подання письмової скарги Приватного підприємства «Резон-2007» від 07 жовтня 2015 року до Міністерства освіти і науки України, Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації, Департаменту освіти Харківської міської ради, Харківському національному університету імені В. Н. Каразіна в частині твердження: а) «[PERSON], крім викладацької діяльності, займається також діяльністю, яка у розумінні Кримінального кодексу України є злочинною»; б) «15-17 вересня 2015 року [PERSON], у складі групи осіб, здійснив спробу рейдерського захоплення майна кафе «САFЕ», що належить Приватному підприємству «Резон-2007». 15 вересня 2015 року, разом з іншими особами вчинив перешкоджання підприємницькій діяльності (ч.3 ст.206 КК України). 17 вересня 2015 року, з вищевказаного кафе було вчинено крадіжку меблів та обладнання, і, як випливає з пояснень виконавця злочину, розпорядження про вчинення злочинних дій, надавалося саме [PERSON] та [PERSON] Пізніше [PERSON] особисто викрав машину для приготування кави, а після того, як дізнався про те, що подано заяву про скоєння злочину - намагався повернути її у розукомплектованому вигляді. Крім того, [PERSON], разом з іншими особами, незаконно заволодів документацією та печаткою Приватного підприємства «Резон-2007». Більш того, щодо керівництва Приватного підприємства фірма «Доміно», працівником якого є [PERSON], внесені відомості до ЄДРДР за фактом вчинення шахрайства та завдання шкоди Державному бюджету та бюджету м. Харкова в особливо великих розмірах»; в) «усі вищезазначені факти характеризують [PERSON], як людину, яка не поважає закон, права інших осіб та керується власними матеріальними інтересами та жагою наживи» та спростувати недостовірну інформацію шляхом надсилання (подання) копії судового рішення, яке набрало законної сили до Міністерства освіти і науки України, Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації, Департаменту освіти Харківської міської ради, Харківському національному університету імені В. Н. Каразіна. При цьому, позивач посилався на те, що 13 жовтня 2015 року через канцелярію до Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна директором Приватного підприємства «Резон-2007» [PERSON] була подана скарга (вх.№Б0102-6/101). Копія вказаної Скарги була адресована Міністерству освіти і науки України, Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації, Департаменту освіти Харківської міської ради. Позивач вказував, що у зазначених скаргах містяться відомості, що є недостовірними. Так, на стор.1 скарги (абзац 1) міститься твердження «[PERSON], крім викладацької діяльності, займається також діяльністю, яка у розумінні Кримінального кодексу України є злочинною». Вказане твердження є недостовірним, оскільки немає жодних вироків судів України, які б встановили і визнали провину [PERSON]. У скарзі констатується, що «15-17 вересня 2015 року [PERSON], у складі групи осіб, здійснив спробу рейдерського захоплення майна кафе «CAFE», що належить Приватному підприємству «Резон-2007». 15 вересня 2015 року, разом з іншими особами вчинив перешкоджання підприємницькій діяльності (ч.3 ст.206 КК України). 17 вересня 2015 року, з вищевказаного кафе було вчинено крадіжку меблів та обладнання, і, як випливає з пояснень виконавця злочину, розпорядження про вчинення злочинних дій, надавалося саме [PERSON] та [PERSON] Пізніше [PERSON] особисто викрав машину для приготування кави, а після того, як дізнався про те, що подано заяву про скоєння злочину - намагався повернути її у розукомплектованому вигляді. Крім того, [PERSON], разом з іншими особами, незаконно заволодів документацією та печаткою Приватного підприємства «Резон-2007». Більш того, щодо керівництва Приватного підприємства фірма «Доміно», працівником якого є [PERSON], внесені відомості до ЄДРДР за фактом вчинення шахрайства та завдання шкоди Державному бюджету та бюджету м. Харкова в особливо великих розмірах». На сторінці 2 скарги, відповідач вказує, що «усі вищезазначені факти характеризують [PERSON], як людину, яка не поважає закон, права інших осіб та керується власними матеріальними інтересами та жагою наживи». Позивач вказує, що вказана інформація була надана державними органам (Міністерство освіти і науки України, департамент науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації) і органам місцевого самоврядування (Департамент освіти Харківської міської ради), а також юридичні особі (Харківський національний університет імені В.Н. Каразіна) як твердження, а не я оціночні поняття. Недостовірна інформація була поширена у письмовій формі шляхом повідомлення зазначених суб'єктів. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві. Представники відповідача Приватного підприємства «Резон-2007» [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечували в повному обсязі з підстав, викладених письмово, вважаючи позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Відповідач [PERSON] в ході скдового розгляду поти позову заперечував в повному обсязі, посилався на те, що дійсно у період з 15 по 17 вересня 2015 року [PERSON] вчиняв дії, які викладені у скарзі особисто, в дане судове засідання відповідач не з»явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суд, вислухавши доводи сторін та їх представників, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та сторонами не заперечено, що директор Приватного підприємства «Резон-2007» [PERSON] 13 жовтня 2015 року через канцелярію звернувся до Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна зі скаргою від 07.10.2015 р. (вх.№Б0102-6/101) / а.с.6-7/, в якій повідомляв, що «[PERSON], крім викладацької діяльності, займається також діяльністю, яка у розумінні Кримінального кодексу України є злочинною». У зазначеній скарзі констатується, що «15-17 вересня 2015 року [PERSON], у складі групи осіб, здійснив спробу рейдерського захоплення майна кафе «CAFE», що належить Приватному підприємству «Резон-2007». 15 вересня 2015 року, разом з іншими особами вчинив перешкоджання підприємницькій діяльності (ч.3 ст.206 КК України). 17 вересня 2015 року, з вищевказаного кафе було вчинено крадіжку меблів та обладнання, і, як випливає з пояснень виконавця злочину, розпорядження про вчинення злочинних дій, надавалося саме [PERSON] та [PERSON] Пізніше [PERSON] особисто викрав машину для приготування кави, а після того, як дізнався про те, що подано заяву про скоєння злочину - намагався повернути її у розукомплектованому вигляді. Крім того, [PERSON], разом з іншими особами, незаконно заволодів документацією та печаткою Приватного підприємства «Резон-2007». Більш того, щодо керівництва Приватного підприємства фірма «Доміно», працівником якого є [PERSON], внесені відомості до ЄДРДР за фактом вчинення шахрайства та завдання шкоди Державному бюджету та бюджету м. Харкова в особливо великих розмірах». На сторінці 2 скарги, відповідач вказував, що «усі вищезазначені факти характеризують [PERSON], як людину, яка не поважає закон, права інших осіб та керується власними матеріальними інтересами та жагою наживи». У скарзі відповідач просив перевірити, чи відповідає поведінка [PERSON] та його морально-етичні якості займаній посаді, а також просив провести роз'яснювальну роботу між викладачами та науковцями Університету, з метою запобігання виникненню подібних ситуацій у майбутньому. Судом встановлено та не заперечується відповідачами, що до скарги були додані копія заяви про вчинення злочину №659 від 24 вересня 2015 р. (а.с.8-9), копія заяви про вчинення злочину №660 від 24 вересня 2015 р. (а.с.10-11)копія заяви про вчинення злочину №661 від 24 вересня 2015 р. (а.с. 12-14 ). Судом встановлено, що копії зазначеної вище скарги були направлені і отримані Міністерством освіти і науки України, Департаментом науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації, Департаментом освіти Харківської міської ради. Вказані юридичні особи взяли скаргу до розгляду, надали відповідачам відповіді, зобов'язали Харківський національний університет імені В. Н. Каразіна розібратись з наведеною у скарзі інформацією . Стосовно твердження, що міститься на сторінці 1 (абзац 1) скарги: «[PERSON], крім викладацької діяльності, займається також діяльністю, яка у розумінні Кримінального кодексу України є злочинною». Відповідачем не доведено, що вказане твердження відповідає дійсності, оскільки не надано до суду будь-який вирок суду України, які б встановили і визнали провину [PERSON]. Залучений до матеріалів справи витяг з кримінального провадження №12015220480004749 від 16.10.2015( а.с.86) не містить вказівок або інших відомостей про скоєння позивачем будь-якого кримінального правопорушення, тому вказаний доказ судом не приймається. Судом встановлено, що відповідачі у цій частин своєї заяви у письмовій формі розповсюдили інформацію, що не відповідає дійсності. Стосовно твердження, що міститься у скарзі наступного змісту: «15-17 вересня 2015 року [PERSON], у складі групи осіб, здійснив спробу рейдерського захоплення майна кафе «CAFE», що належить Приватному підприємству «Резон-2007». 15 вересня 2015 року, разом з іншими особами вчинив перешкоджання підприємницькій діяльності (ч.3 ст.206 КК України). 17 вересня 2015 року, з вищевказаного кафе було вчинено крадіжку меблів та обладнання, і, як випливає з пояснень виконавця злочину, розпорядження про вчинення злочинних дій, надавалося саме [PERSON] та [PERSON] Пізніше [PERSON] особисто викрав машину для приготування кави, а після того, як дізнався про те, що подано заяву про скоєння злочину - намагався повернути її у розукомплектованому вигляді. Крім того, [PERSON], разом з іншими особами, незаконно заволодів документацією та печаткою Приватного підприємства «Резон-2007». Більш того, щодо керівництва Приватного підприємства фірма «Доміно», працівником якого є [PERSON], внесені відомості до ЄДРДР за фактом вчинення шахрайства та завдання шкоди Державному бюджету та бюджету м. Харкова в особливо великих розмірах» судом встановлено, що [PERSON] як адвокатом були укладені договір №01/04 від 01.04.2015 р. про надання правової допомоги (адвокатських послуг) та представництва з Приватним підприємством «Доміно» (а.с.57-60) і договір №02/09 від 02.09.2015р. про надання правової допомоги (адвокатських послуг) та представництва з [PERSON] (а.с. 61-64). Також судом встановлено, що [PERSON] є адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №840 від 15.02.2007 р.( а.с.33), відомості внесені до Єдиного реєстру адвокатів України (а.с.73), має посвідчення адвоката України. Відповідно до зазначених договорів про надання правової допомоги [PERSON] надає адвокатські послуги зазначеним особам за місцем їх знаходження та у будь-якому місці, зазначеному замовником послуги. На підставі виписки з трудової книжки (а.с.37-39) [PERSON] займає посаду доценту кафедри цивільно-правових дисциплін Харківського національного університету імені В. Н. Каразіна, має диплом кандидата юридичних наук (а.с.35). Судом встановлено, що Приватне підприємство фірма «Доміно» (код ЄДРПОУ: 14112049) є власником нежитлової будівлі літ «А-2», загальною площею 255,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 77 (а.с._82-83). Позивачем спростовано, а відповідачем не доведено, що у період з 15 по 17 вересня 2015 року [PERSON] вчинив дії, спрямовані на привласнення майна Приватного підприємства «Резон-2007», кафе «CAFE». З пояснень в судовому засіданні свідка [PERSON]., представників відповідача встановлено, що на підставі договору оренди приміщення ПП «Резон-2007» орендував у ПП фірма «Доміно» частину нежитлових приміщень площею 114, 2 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 77. З пояснень відповідачів меблі, що знаходились на відкритій площадці кафе «CAFE» були переміщені приміщення першого поверху, приміщення що орендувало ПП «Резон-2007». Відповідачами не наведено та нічим не підтверджено право власності та перелік меблів, що належать ПП «Резон-2007» на праві власності. Судом встановлено, що відповідачі у письмовій формі розповсюдили інформацію, що не відповідає дійсності. Стосовно твердження «15 вересня 2015 року, разом з іншими особами вчинив перешкоджання підприємницькій діяльності (ч.3 ст.206 КК України)» судом встановлено наступне. Відповідачем не доведено, що саме [PERSON] вчинив дій з перешкоджання підприємницькій діяльності Приватному підприємству «Резон-2007», кафе «CAFE» 15 вересня 2015 року, які дії. Навпаки, свідками [PERSON], [PERSON]. суду повідомлено, що директор ПП «Резон-2007» 15 вересня 2015 року представив [PERSON] присутнім директору ПП «Резон-2007» [PERSON] та іншим представникам як адвоката, що діє від імені та в інтересах власника нежитлових приміщень ПП фірма «Доміно». Відповідачі та їх представники були обізнані в якості кого з'являвся та знаходився [PERSON] за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 77. Відповідачами до суду не надано жоден вирок суду, який би встановив провину [PERSON] у перешкоджанні підприємницькій діяльності ПП «Резон-2007», що містить ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст.206 КК України. Судом встановлено, що відповідачі у письмовій формі розповсюдили інформацію, що не відповідає дійсності. Судом встановлено, що не відповідає дійсності наступна інформація: «17 вересня 2015 року, з вищевказаного кафе було вчинено крадіжку меблів та обладнання, і, як випливає з пояснень виконавця злочину, розпорядження про вчинення злочинних дій, надавалося саме [PERSON] та [PERSON] Пізніше [PERSON] особисто викрав машину для приготування кави, а після того, як дізнався про те, що подано заяву про скоєння злочину - намагався повернути її у розукомплектованому вигляді. Крім того, [PERSON], разом з іншими особами, незаконно заволодів документацією та печаткою Приватного підприємства «Резон-2007». В матеріалах справи міститься акт приймання-передачі від 16 вересня 2015 року (а.с. 74), відповідно до якого ПП фірма «Доміно» повернула ФОП [PERSON] обладнання для приготування кави та млин для подрібнення зерен кави. Вказаний факт не був заперечений представником відповідача. Також відповідачами не було доведено жодними доказами, що саме [PERSON] вчинив крадіжку меблів та обладнання, незаконно заволодів документацією та печаткою Приватного підприємства «Резон-2007». Свідки сторони відповідачів, викликані і допитані у судовому засіданні не підтвердили вказані твердження відповідачів. Навпаки, свідки повідомили, що меблі у період з 15 по 17 вересня знаходились нежитловому приміщення, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 77, яке орендувало ПП «Резон-2007», тобто меблі та обладнання знаходилось у орендованому приміщенні і не зникало з орендованого приміщення. Судом встановлено, що відповідачі у письмовій формі розповсюдили інформацію, що не відповідає дійсності. Відносно твердження: «Більш того, щодо керівництва Приватного підприємства фірма «Доміно», працівником якого є [PERSON], внесені відомості до ЄДРДР за фактом вчинення шахрайства та завдання шкоди Державному бюджету та бюджету м. Харкова в особливо великих розмірах» судом встановлено, що вказані відомості не відповідають дійсності в частині вказівки, що [PERSON] є працівником Приватного підприємства фірма «Доміно». З пояснень [PERSON] вбачається, що він ніколи не був працівником Приватного підприємства фірма «Доміно», зазначено також підтверджується копією трудової книжки (а.с.37-39). Відповідачами та їх представниками до суду не додано доказів правомірності висловленого ними твердження. Судом встановлено, що відповідачі у письмовій формі розповсюдили інформацію, що не відповідає дійсності. Відносно твердження, що наведено на сторінці 2 скарги: «усі вищезазначені факти характеризують [PERSON], як людину, яка не поважає закон, права інших осіб та керується власними матеріальними інтересами та жагою наживи» судом встановлено, що відповідачі у письмовій формі розповсюдили інформацію, що не відповідає дійсності і не надали до суду жодних доказів, що б свідчили про законність таких дій відповідачів. Відповідно до ст.275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією адвокатів розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Так, відповідно до змісту скарги вбачається, що скарга була складена 07 жовтня 2015 року, а подана до Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна 13 жовтня 2015 року під вх.№Б0102-6/101. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Таким чином, недостовірна інформація була поширена у письмовому вигляді шляхом повідомлення ректора Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна [PERSON] Поширена інформація стосувалася адвоката [PERSON], який також є доцентом кафедри цивільно-правових дисциплін Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна. Відповідно до ст.269, 270, 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Вказана скарга була подана директором Приватного підприємства «Резон-2007» [PERSON], ним підписана і скріплена печаткою юридичної особи. Таким чином розповсюдженням недостовірної інформації є як сама юридична особа (Приватне підприємство «Резон-2007», так і її керівник - [PERSON]). Відповідно до ст.297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, своєї ділової репутації. Відповідно до ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Відповідно до ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (ч.3 ст.277 ЦК України). Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний (ч.5 ст.277 ЦК України). Таким чином, відповідачем були порушені особисті немайнові права [PERSON] на повагу до його гідності та честі (ст.297 ЦК України), а також право на недоторканість ділової репутації [PERSON] як адвоката до викладача (ст.299 ЦК України). Судом встановлено, що у прохальній частині скарги відповідач просив провести роз'яснювальну роботу між викладачами та науковцями Університету з метою запобігання виникненню подібних випадків у майбутньому. Розгляд даної скарги був доручений ректором декану Юридичного факультету [PERSON], начальнику юридичного відділу університету [PERSON], начальнику відділу кадрів [PERSON], таким чином, неправдива інформація була поширена серед працівників університету. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила. Судом встановлено, що інформація, яка була поширена у скарзі викладена у формі твердження, а не оціночних понять. Також, відповідно до п.16 ч.1 ст.23 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» забороняється ототожнення адвоката з клієнтом. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved