Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «ОТП Банк», ТОВ ФК «Кредит капітал», в якому прохав визнати договір між АТ «ОТП Банк» та ТОВ ФК «Кредит капітал» про відступлення права вимоги за кредитним договором № 2019573718, укладеним 13.07.2018 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , недійсним, у зв`язку з його фіктивністю; визнати незаконними дії відповідача ТОВ ФК «Кредит капітал» щодо вимагання боргу за кредитним договором № 2019573718 незаконними, зобов`язати його припинити зазначене порушення; стягнути з відповідача АТ «ОТП Банк» 700\~000 грн. на його користь, як вартість моральної шкоди, нанесеної у зв`язку із порушенням його громадянських прав та свобод; стягнути з відповідача ТОВ ФК «Кредит капітал»1\~000\~000 грн. на його користь, як вартість моральної шкоди, нанесеної у зв`язку із порушенням його громадянських прав та свобод. В обґрунтування позову зазначив, що 13 липня 2018 року між ним та АТ «ОТП Банк» був укладений договір № 2019573718 щодо надання кредиту у сумі 5\~826 грн. на придбання товару. Договір ним повністю був виконаний, але відповідач з цим не погодився і з січня 2019 року систематично йому дзвонив та надсилав СМС повідомлення з вимогами погасити неіснуючий борг. У зв`язку з цим, він звернувся до суду з позовом про визнання діяння незаконним та припинення протиправних дій. Судом було встановлено, що його зобов`язання перед АТ «ОТП Банк» за кредитним договором № 2019573718 від 13.07.2018 року були повністю припинені шляхом виконання зобов`язання, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 31 січня 2020 року його вимоги були задоволені (справа № 554/4386/19). Знаючи про дане рішення, АТ «ОТП Банк» продав неіснуюче зобов`язання ТОВ ФК «Кредит капітал». Вважає угоду про відступлення прав вимоги між АТ «ОТП Банк» і ТОВ ФК «Кредит капітал» фіктивною, оскільки вона не направлена на передачу реально існуючих прав, а тому має бути визнана судом недійсною. ТОВ ФК «Кредит капітал» почав реалізовувати свої вимоги в незаконний спосіб. Замість направлення йому вимог про погашення заборгованості в установленому Законом порядку, ТОВ ФК «Кредит капітал» починаючи з червня 2020 року почав систематично дзвонити йому, надсилати СМС повідомлення, при цьому погрожуючи як фізично, так і морально. Внаслідок постійного незаконного впливу на нього, він втратив душевну рівновагу і постійно отримує моральні страждання. Дані страждання викликати зміни в його житті: неможливість припинити сваволю та цинізм домагань, навіть після винесення судом остаточного рішення про безпідставність вимог відповідача. Він тривалий час не може отримати реалізацію свого конституційного права, страждає безсонням, має психологічний стрес, постійно думає про несправедливість та не може зосередитися на творчих питаннях. Він став дратівливим, прискіпливим та не витриманим. Ці зміни в його становищі змусили його докладати значних зусиль для організації свого життя. У зв`язку з цим, змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою суду від 28 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.33-34). Від відповідача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до суду надійшов відзив на позов, в якому останній вказав, що 19 червня 2020 року АТ «ОТР Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу № 19/06/20, відповідно до умов якого АТ «ОТР Банк» відступив на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги за кредитними Договорами, в тому числі і до позивача. Звертає увагу, що уклавши Договір факторингу, Банк надав гарантії, що в момент відступлення йому не відомі обставини, внаслідок яких Боржники мають право не виконувати вимогу Фактора. Згідно Реєстру Прав вимог, позивач числиться боржником АТ «ОТР Банк», право вимоги щодо якого перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за КД № 2019573718 від 13.07.2018 року. Згідно змісту Кредитного договору позивач отримав два кредити у сумі 5\~826 грн. на придбання товару у продавця та 3\~500 грн. кредитна лінія. Станом на дату відступлення права грошової вимоги заборгованість позивача становила 3\~146 грн. 39 коп. Звертає увагу, що заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 31 січня 2020 року, на яке посилається позивач, стосується заборгованості за Кредитом у сумі 5\~826 грн. (придбання товару у ТОВ «Комфі трейд». Водночас у рішенні немає інформації щодо заборгованості позивача за кредитною лінією на суму 3\~500 грн. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» обслуговувало заборгованість позивача на підставі інформації та з урахуванням гарантій наданих Банком. Ні позивач, ні інший відповідач не повідомляли його про існування будь-яких рішень за КД № 2019573718 від 13.07.2018 року. Також вказує, що позивач не реалізував свої право, що передбачено ст.ст. 517, 1082 ЦК України, та не звернувся до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» із запереченнями проти відступлення прав грошової вимоги, в т.ч. не повідомив про судове рішення. Крім того, вважає недоведеними вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки в діях ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відсутній склад цивільного правопорушення, а саме вина, протиправна поведінка, причинно наслідковий зв`язок та шкода., розмір якої є жодним чином не обґрунтованим. Відповідач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» також вважає, що є неналежним відповідачем, оскільки не був стороною Кредитного договору та не був стороною судового процесу, на який посилається позивач, а [PERSON] не звертався до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» із документами, які підтверджують заперечення проти вимог Кредитора. У задоволенні позову прохав відмовити у повному обсязі (а.жс.59-63). Від відповідача АТ «ОТП Банк» до суду надійшов відзив на позов, який ухвалою суду від 18 травня 2021 року залишено без розгляду (а.с.126). Ухвалою суду від 23 березня 2021 року у задоволенні клопотань позивача [PERSON] про витребування письмових доказів відмовлено, задоволено клопотання останнього про виклик свідків (а.с.107). Ухвалою суду від 18 травня 2021 року поновлено строк та прийнято відзив ТОВ «ФК «Кредит Капітал» (а.с.126). Ухвалою суду від 11 червня 2021 року закрито підготовче провадження по справі (а.с.145-146). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що договір факторингу є недійсним в результаті обману відповідача 2, оскільки відповідач 1 не повідомив останнього про наявність судового рішення, яким встановлено, що боргу не існує. Також вказав, що в договорі факторингу наданому суду немає ні прізвища, ні підпису, тому він є неукладеним. Крім того, немає доказів отримання ним грошових коштів за кредитною лінією. Представник відповідача АТ «ОТП Банк» у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 168), про причину неявки суд не повідомив. Представник відповідача ТОВ «ФК «Кредит Капітал» Усенко М.І. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з підставі, наведених у відзиві на позов. У судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] показала, що вона є дружиною позивача. В кінці червня-липня минулого року на її особистий телефон почали надходити дзвінки від фірми, яка вимагала гроші, також на телефон надходили погрози, що заберуть майно та інші. Це було від фірми Капітал. Вона відсилала їх до чоловіка. Допитаний в якості свідка [PERSON] показав, що у зв`язку із постійними погрозами через неіснуючий борг він постійно переживав, що вплинуло на його моральний стан, оскільки він був впевнений, що боргу не існує.. Заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 липня 2018 року між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» був укладений Кредитний договір № 2019573718 щодо надання кредиту у сумі 5\~826 грн. на придбання товару (а.с.5-6). Відповідач ТОВ «ФК «Кредит Капітал» у відзиві стверджує, що Банком була відкрита Кредитна лінія на суму 3\~500 грн. Разом з тим, доказів отримання позивачем коштів за Кредитною лінією на суму 3\~500 грн. відповідачами не надано. 19 червня 2020 року АТ «ОТР Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу № 19/06/20, відповідно до умов якого АТ «ОТР Банк» відступив на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги за кредитними Договорами, в тому числі і до [PERSON] на суму 3\~146 грн. 39 коп. (а.с.65-74). Розмір вказаної суми заборгованості підтверджується Розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 19.06.2020 року (а.с.138 зворот). В той же час, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 31 січня 2020 року був задоволений позов [PERSON] та визнано дії АТ «ОТП Банк» щодо безпідставного нарахування заборгованості за кредитним договором № 2019573718, укладеним 13.07.2018 року, між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] (справа № 554/4386/19, провадження № 2/554/780/2020) (а.с.10-11). Вказане рішення на момент укладення вказаного договору факторингу вже існувало та про його наявність було відомо відповідачу АТ «ОТП Банк». Однак, не зважаючи на це, останній уклав із відповідачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» договір факторингу № 19/06/20, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитними Договорами, в тому числі і до [PERSON] на суму 3\~146 грн. 39 коп. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч.1,2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша\~статті\~\~ 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Частиною першою\~статті 512 ЦК України\~визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України). При цьому, поняття відступлення права вимоги (цесії) є відмінним від поняття факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Враховуючи, що позивач [PERSON] на момент звернення до суду з позовом не володів інформацією про укладення між відповідачами Договору факторингу № 19/06/20 та прохав суд визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги, при цьому обґрунтовував позовні вимоги посилаючись на обставини, які стосуються тих самих правовідносини, суд вважає за можливе визначити спосіб захисту позивача саме визнанням недійсним Договору факторингу, що не є виходом за межі позовних вимог у відповідності до ст.ст. 5, 13 ЦПК України. Крім того, у судовому засіданні позивач уточнив, що вважає Договір недійсним, оскільки останній укладений під впливом обману. Згідно із вимогами\~ст. 203 ЦК України, для чинності правочину, його зміст не може суперечити нормам\~ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до\~ст. 230 ЦК України, згідно якої - якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1\~ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. За ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З роз`яснень, викладених у п. 19\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9\~(далі - Постанова ПВСУ № 9) вбачається, що відповідно до\~статей 229 - 233 ЦК\~правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. У п. 20 вказаної\~Постанови\~ПВСУ № 9 роз`яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, враховуючи те, що Договір факторингу № 19/06/20 від 19 червня 2020 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» було укладено після встановленням рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 31.01.2020 року факту безпідставного нарахування заборгованості АТ «ОТП Банк» [PERSON] за Кредитним договором № 2019573718 від 13.07.2020 року, тому суд приходить до висновку, що спірний договір укладався учасником договору заздалегідь знаючи, що він не буде виконаний. З огляду\~на викладене,\~суд приходить\~до висновку\~про визнання\~Договору факторингу\~№ 19/06/20\~від 19\~червня 2020\~року в частині відступлення прав грошової вимоги до [PERSON] за кредитним Договором № 2019573718 від 13.07.2018 року недійсним, а тому задоволення позовних вимог в цій частині у повному обсязі. Разом з тим, суд вважає, що незаконність дій відповідача ТОВ «ФК «Кредит капітал» щодо вимагання боргу за кредитним договором № 2019573718 від 13.07.2020 року у судовому засіданні не доведена, оскільки як встановлено судом, останній не був обізнаний про наявність судового рішення, за яким було встановлено відсутність боргу за кредитним договором, та вважав, що діє у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, Повідомлення-вимоги по кредитному договору містить на звороті інформацію про банківські рахунки, на які потрібно сплатити заборгованість, та інформацію з реквізитами Договору факторингу (а.с.76). Направлення СМС повідомлень про наявність заборгованості також не оцінюється судом як діяння, яке несло погрози, а зміст телефонних дзвінків щодо наявних погроз позивачем не доведено. З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, а саме стягнення із відповідача АТ «ОТП Банк» на його користь 700\~000 грн., а з ТОВ ФК «Кредит капітал» 100\~000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Частинами 1, п.2, п.3 ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. \~ \~ \~ \~Моральна шкода\~полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів ; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цією статтею. Спричинення моральної шкоди позивачу, яку він оцінює у 700\~000 грн. та 100\~000 грнн., не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки судом не встановлено факту спричинення шкоди саме відповідачами, протиправності дій заподіювача шкоди ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та вини останнього, а отже і причинно-наслідкового зв`язку між фактом спричинення шкоди та протиправними діями, на які посилається позивач. Також позивачем не обгрунтовано розмір моральної шкоди, яку прохає стягнути із відповідачів. За таких обставин, суд приходить до висновку що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та стягує із відповідачів на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплату судового збору на підставі п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», 908 грн. у рівних частках, тобто по 454 грн. з кожного за задоволену позовну вимогу. Решту суми судового збору за позовні вимоги, у задоволенн6і яких судом відмовлено, відносить на рахунок держави.

Outcome: partial