Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, вказуючи на те, що з 03.03.2006 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою від якого [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2016 року шлюб між ними було розірвано та цим же рішенням було стягнуто з нього аліменти на користь відповідачки на утримання дитини в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.06.2015 року і до досягнення донькою повноліття. 05.08.2016 року він вдруге одружився з [PERSON] з якою у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Він офіційно працевлаштований в АТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Придніпровська залізниця» структурний підрозділ «Нижньодніпровська дистанція колії» та займає посаду водія автотранспортних засобів цеху з ремонту і обслуговування машин, механізмів та устаткування з тарифною ставкою згідно штатного розпису 28,07 грн./год. Після утримання всіх необхідних платежів він отримує заробітну плату, яка не дозволяє йому утримувати доньку [PERSON] належним чином. З урахуванням викладених обставин він не має в даний час можливості забезпечити обох дітей належним рівнем життя та просить суд зменшити розмір аліментів до 1/6 частини. Відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву в якому заперечувала проти позову та зазначила, що дійсно за рішенням суду з позивача на її користь стягнуто аліменти в розмірі ј частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача. Вона вважає, що заробітку позивача достатньо для утримання обох дітей, адже з роздруківки її картки про отримання аліментів видно, що позивач працевлаштувався на іншу роботу та аліменти збільшилися майже в 2 рази з 2010,69 грн. в жовтні 2020 року до 3385 грн. в січні 2021 року і 4241,73 грн. в лютому 2021 року. Відповідач утримує доньку [PERSON] в добровільному порядку і вона не потребує більшого. Принаймні доказів на спростування іншого позивачем не надано. Звертає увагу суду на те, що зменшення розміру аліментів суттєво погіршить матеріальне становище доньки [PERSON] і вона буде позбавлена можливості відвідувати деякі додаткові заняття для свого розвитку, вона не зможе придбати їй в достатньому обсязі одяг та продукти харчування та вітаміни. Позивач подав відповідь на відзив в якому зазначив, що після відрахування аліментів за виконавчим листом з його заробітної плати, коштів, що залишаються недостатньо для утримання доньки [PERSON] . Крім того ним надано докази того, що донька [PERSON] постійно хворіє і потребує коштів на лікування, його дружина не працює в зв`язку із перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до 6 років. Не погоджується з твердженням відповідачки про те, що підставою для зменшення розміру аліментів має бути лише значне погіршення його майнового стану, а вважає, що підставою для зменшення розміру аліментів є наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачка подала до суду заперечення на відповідь в яких зазначила, що на підтвердження доводів про часту хворобу доньки позивач не надає жодних доказів, а довідка про потребу її в домашньому догляді не може вважатися належним доказом цього, адже не містить жодних відомостей про її стан хвороби, діагнози або частоту захворювання. При цьому вважає, що позивач повинен піклуватись не тільки за свою молодшу доньку, а і за старшу, але позивача не цікавить не забезпечення матеріального та духовного розвитку старшої доньки, а лише хвороба молодшої. Також позивач не розрізняє потреби дитини 15 років (з урахуванням вартості одягу, навчання, засобів гігієни, розваг та ін) та дитини 5 років, навіть якщо вона хворіє. Вважає, що у разі, якщо на молодшу доньку не вистачало б коштів, то її мати має стягувати таку суму за достатніх підстав. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Пріхно Н.М. підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та зазначила, що молодша донька позивача хворіє на астму, через що її мати не може працювати та доглядає за нею, що значно погіршує матеріальне становище позивача. При цьому ця дитина потребує коштів на лікування. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] адвокат Скочко О.А. заперечувала проти позову, спираючись на доводи викладені у відзиві та запереченнях проти відповіді та зазначила, що позивачем не додано доказів погіршення його майнового стану, діагнозу молодшої дитини та доказів розміру витрат на лікування молодшої дитини. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено наступне: Згідно копії рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј чатсини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2015 року і до досягнення донькою повноліття. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] уклав 05.08.2016 року шлюб з [PERSON] . Згідно копії довідки № 61 від 22.10.2020 року АТ «Українська залізниця» регіональна філія «Придніпровська залізниця» структурний підрозділ «Нижньодніпровська дистанція колії», [PERSON] дійсно працює на цьому підприємстві з 25.08.2020 року з тарифною ставкою згідно штатного розпису 28,07 грн/год. Згідно копії розрахунку заробітної плати за вересень 2020 року [PERSON] було нараховано заробітну плату в сумі 9700,47 грн. Згідно копії виписки по картці [PERSON] в АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» за період 01.11.2020 року 23.04.2020 року видно, що 05.11.2020 року нею було отримано 2010,69 грн. аліментів, 07.12.2020 року 2100,00 грн. аліментів, 06.01.2021 року 3368,88 грн. аліментів, 05.02.2021 року 4220,52 грн. аліментів, 05.03.2021 року 3228,32 грн. аліментів, 07.04.2021 року 3989,72 грн. аліментів. Згідно копії довідки № 244 від 14.04.2021 року ПП «ТРАНС ЛОГІСТІК», [PERSON] було нараховано дохід в листопаді 2020 року в сумі 17991,75 грн., в грудні 2020 року 16823,88 грн., в січні 2021 року 21076,91 грн., в лютому 2021 року 16121,95 грн., в березні 2021 року 19924,31 грн., а всього за цей період 91938,80 грн. Згідно копії довідки № 36 від 23.07.2021 року АТ «Укрзалізниця» регіональної філії «Нижньодніпровська дистанція колії», [PERSON] з 01.08.2006 року працює в цьому підприємстві і з 07.12.2020 року по теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення шестирічного віку. Згідно копії довідки № 14/2 від 05.11.2020 року [PERSON] , [INFO] має захворювання з кодом «у44-1» і потребує домашнього догляду. Згідно копії довідки № 28/2 від 20.04.2021 року [PERSON] , [INFO] має захворювання з кодом «у44-1» і потребує домашнього догляду. Матеріали справи не містять розшифровки шифру захворювання дитини, а також призначеного їй лікування та витрат, які несуть батьки [PERSON] на її лікування. Крім цього, сам по собі факт перебування матері [PERSON] у відпустці по дгляду за дитиною не свідчить про погіршення чи зміну майнового стану позивача, а також про необхідність в утриманні дружини. Суд дійшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу він має дочку [PERSON] , 2016 року народження, а тому на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей. Статтею 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд приходить до висновку про те, що відповідно до судового рішенняСамарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2015 року у справі № 206/3166/15-ц\~розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з\~\~відповідачкою - дочки [PERSON] , 2006 року народження, та суперечитиме її інтересам. Крім цього, в ході розгляду справи судом було встановлено факт поліпшення майнового стану позивача, що виразилось у збільшенні його розміру прибутків, та отримуваний ним розмір прибутків, за глибоким переконанням суду, є цілком достатнім для утримання на належному рівні обох дітей без зменшення розміру аліментів для доньки [PERSON] . Таким чином, суд, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду у справі № 760/9783/18-ц, у справі № 565/2071/19, у справі № 715/2073/20. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed