Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з вищевказаною позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Прохав визначити йому додатковий строк три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини, після померлого [INFO] [PERSON] . У своєму позові вказував, що [INFO] помер його вітчим [PERSON] , який за час життя склав заповіт на нього про існування якого позивач дізнався в лютому 2020 року, звернувшись до нотаріальної контори йому було відмовлено, так як він пропустив шестимісячний строк, передбачений законодавством. Позивач у судове засідання не з`явилася, повідомлений належним чином, доручив представляти інтереси своєму представнику. Представник позивача Тележинський О.С. та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, прохали позовну заяву задовольнити. Представник відповідача Коломацької сільської об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказував, що при розгляді справи по суті покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , місце реєстрації: Василівська сільська рада Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 14 (а.с.10). За час життя [PERSON] склав заповіт 6 листопада 2002 року, посвідчений Замулко Любов Володимирівною, державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори, відповідно до якого заповів все своє майно [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до довідки, виданої державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) Полтавська районна державна нотаріальна контора повідомляє, що відповідно до інформації, що міститься в Книгах обліку і реєстрації спадкових справ Полтавської районної державної нотаріальної контори станом на 18 лютого 2020 року спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.30). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області [PERSON] , який діє по дорученню [PERSON] , вказано, що [PERSON] , який проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] до моменту смерті [INFO] користувався без права власності земельною ділянкою площею 0,58 га за вищевказаною адресою. На даний час земельна ділянка перебуває у комунальній власності Коломацької сільської ради (а.с.18). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області [PERSON] , який діє по дорученню [PERSON] , вказано, що [PERSON] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] до моменту смерті [INFO] . Станом на 29 липня 2008 року в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , проживав та був зареєстрований один [PERSON] . Після смерті [PERSON] в належному йому будинку в [ADDRESS] простійно проживають без реєстрації з серпня 2008 року [PERSON] та її діти [PERSON] і [PERSON] (а.с.17). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини . Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийнятті спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якої передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливо судочинства. Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність, якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримана розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. У житті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини є те, що [PERSON] проживав на території Одеської області, а померлий [PERSON] в селі Валки Полтавського району Полтавської області., таким чином заявник не мав можливості дізнатися про складений померлим заповіт на його ім`я. Як тільки заявнику стало відомо про наявність заповіту він одразу 18 лютого 2020 року звернувся до нотаріуса, однак йому було відмовлено через пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини. За таких обставин суд,

Outcome: approved