Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з 15.12.2005 року перебував у шлюбі із відповідачкою, який заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.09.2014 року розірваний. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що після розірвання шлюбу син залишився проживати із колишньою дружиною. Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.11.2015 року стягнуто з нього аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.10.2015 року і до повноліття дитини. Однак з лютого 2019 року син [PERSON] постійно проживає з ним за адресою [ADDRESS] , перебуває на його повному утриманні. Вказав, що виховувати сина йому допомагають батьки. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.01.2020 місце проживання неповнолітнього [PERSON] визначено разом з батьком [PERSON] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.11.2019 року припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Вказав, що мати участі в утриманні та вихованні сина [PERSON] добровільно не приймає. Відповідач працездатного віку, інших утриманців не має, та відповідно має можливість сплачувати аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. Просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.01.2021 відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем у передбачений законодавством термін відзиву до суду не скеровано. Позивач в судове засідання не з`явився, адвокат позивача [PERSON] скерувала до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена, причину неявки суду не повідомила, із заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, в результаті повного, всебічного та обґрунтованого дослідження доказів, вважає наступне. Судом встановлено, що 15 грудня 2005 року сторони зареєстрували шлюб, який заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.09.2014 року розірваний. [PERSON] та [PERSON] вказані батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.07.2019 (видане повторно). Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.11.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 жовтня 2015 року і до повноліття дитини. Відповідно до Акту опитування сусідів від 04.07.2019 року зазначено, що [PERSON] та його син [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , з 06 лютого 2019 року по теперішній час разом з [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.11.2019 року припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.01.2020 року визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з його батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-Х1І від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Правова природа аліментів у розумінні норм\~глави 15 СК України\~є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов`язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. За правилами\~статті 182 СК України\~та\~пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. \~ Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Позивач в позовній заяві зазначив, що мати участі у виховані сина не приймає. Однак вона є працездатною, інших утриманців не має, та має можливість сплачувати аліменти на утримання сина. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи з\~принципу справедливості\~та розумності,\~враховуючи, що відповідачем не спростовано те, що її витрати перевищують її заробітки, а також не спростовані дані неможливості сплати аліментів на дитину, тому суд приходить до висновку, що\~\~з відповідачки підлягають стягненню аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивача при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, відповідач є інвалідом другої групи, що відповідно до Закону України «Про судовий збір» є підставою для звільнення її від сплати судового збору, тому судовий збір слід віднести на рахунок держави. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення необхідно допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

Outcome: approved