Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною завою, вказуючи, що 13.10.2007 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає і перебуває на його утриманні. Зазначає, що їхнє спільне подружнє життя не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, різними поглядами на сімейні відносини, обов`язки та виховання дитини, а з 03.02.2019 відповідач проживає окремо. Спільне господарство не ведуть з лютого 2018 року та шлюбні відносини між ними фактично припинені. Подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить їх інтересам. Позивач просить суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 13 жовтня 2007 року Топорищенською сільською радою Володарсько-Волинського району Житомирській області, актовий запис № 10; неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишити на вихованні та проживанні з позивачем. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2019 року [PERSON] , відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено по справі підготовче засідання, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву. 13.03.2019 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] . Також, 13.03.2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує та не визнає позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з позивачем. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17 серпня 2020 року, справу прийнято до провадження судді Збаражського А.М. після повторного автоматизованого розподілу та повторно призначено підготовче судове засідання. 08.07.2021 року до суду від представника відповідача - адвоката Янчука М.О. надійшла уточнена, зі зміною предмету позову, зустрічна позовна заява. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13.07.2021 року, задоволено клопотання позивача та залишено без розгляду позовну заяву в частині щодо вимоги про залишення на виховання та проживання з [PERSON] його доньки [PERSON] , [INFO] , в частині позову про розірвання шлюбу продовжено судовий розгляд. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13.07.2021 року, відмовлено в прийнятті та об`єднанні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зустрічну позовну заяву повернуто [PERSON] , закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання 20.09.2021 сторони не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду справи. 20.09.2021 року від позивача, надійшла заявапро розгляд справи без його участі, позовні вимоги повністю підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач, в судове засідання не з`явилась. 15.09.2021 року від представника відповідача надійшла заява про проведення розгляду справи без участі, в якій просить проводити розгляд справи без участі сторони відповідача та проти розірвання шлюбу не заперечує (а.сп.109). Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши докази у справі,

Outcome: approved