Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 30784 грн. та судовий збір у розмірі 908 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 24.03.2021 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розписки на суму 30784 грн., яку відповідач зобов`язався повернути до 01.05.2021 р. Проте на телефонні дзвінки відповідач не відповідає та не здійснює активних дій, направлених на виконання свого грошового обов`язку, у зв`язку з чим змушений звернутись до суду. В судовому засіданні в режимі відео конференції представник позивача позов підтримав, пояснив обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, подавши відзив на позов, в якому зазначив, що був вимушений написати позивачу розписку у зв`язку зі своєю юридичною необізнаністю, під впливом збігу тяжких обставин - дорожньо-транспортної пригоди за його участі та спричинення внаслідок ДТП матеріальних збитків роботодавцю [PERSON] , грошові кошти він не отримував, жодного належного доказу в розумінні ст. 77 ЦПК України на підтвердження заявлених позовних вимог та підтвердження укладення саме договору позики позивачем не надано, а тому вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Просив стягнути з позивача в рахунок компенсації понесених судових витрат за надану правничу (правову) допомогу адвоката в розмірі 1200 грн. У відповіді на відзив від 09.08.2021 р. представник позивача вважає, що доводи відповідача не відповідають фактичним обставинам справи, є маніпулятивними, спрямованими на введення в оману суду, а заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, не спростовуються викладених у позові позивачем обставин справи та наданих доказів, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст.\~4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. Згідно з ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 6\~Європейської Конвенції\~з прав\~людини та основоположних свобод 1950 р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони випливають з договірних відносин і регулюються правовідносинами, визначеними нормами Цивільного кодексу України. Згідно з розписки від 24.03.2021 р. вбачається, що [PERSON] , [NUMBER] паспорт виданий Роменським МВ УДМС України в Сумській області 15 липня 2015 року, проживаючи за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , цією розпискою підтверджує, що 24.03.2021 р. отримав від громадянина [PERSON] , паспорт [NUMBER] виданий Красилівським РВ УДМС України в Хмельницькій області 08.06.2005 р., проживаючого за адресою: [ADDRESS] , грошову суму 30784 грн., зобов`язаний повернути вищевказану суму 30784 грн. громадянину [PERSON] в повному обсязі до 01 травня 2021 року (а.с. 9, 81). Так, зі змісту розписки вбачається отримання відповідачем від позивача грошових коштів у сумі 30784 грн. В свою чергу відповідач заперечує проти отримання ним вказаних грошових коштів, посилаючись на трудові відносини між ним та позивачем та, внаслідок ДТП за його участю, виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту автомобіля, в підтвердження чого надав фотокопії договору оренди автомобіля № 0102122020 від 02.12.2020, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за [PERSON] , актами приймання-передачі автомобіля до Договору оренди автомобіля, фото автомобіля від 24.03.2021 р., наряд-замовлення на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту автомобіля (а.с. 36-44), які суд приймає як належні та допустимі докази, про дійсність яких представник позивача не заперечував. Відповідно до статті 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно положень ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного суду України від 24.02.2016 р. по справі № 6-50цс16. Статтею 202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України 18.01.2017 р. у справі № 6-2789цс16 . Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій (постанова ВСУ від 09.11.2016 р. у справі за № 6-1457цс16). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.10.2019 року №723/304/16-ц зазначає, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів саме в позику. При досліджені розписки підписаної відповідачем, судом встановлено, що в ній відображений факт отримання відповідачем грошових коштів, не зазначено мети отримання грошових коштів або інших умов укладання договору позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. [PERSON] не заперечував факту написання ним розписки, проте категорично заперечував отримання у борг будь-яких коштів 24 березня 2021 року, посилаючись на неофіційні трудові відносини між позивачем та ним, оренду транспортного засобу для роботи у таксі, дорожньо-транспортної пригоди за його участю саме 24 березня 2021 року. Наполягав на тому, що ніяких грошових коштів він не отримав, отже договір позики між ними не укладався. Враховуючи викладене, суд вважає, що зазначена розписка не є підтвердженням укладення між сторонами договору позики як реальної односторонньої оплатної угоди на зазначених позивачем умовах, приймаючи до уваги доводи відповідача про неофіційні трудові відносини з позивачем та дорожньо-транспортну пригоду саме 24 березня 2021 року за участю відповідача, що підтверджується матеріалами справи та не спростував представник позивача в судовому засіданні. Тому суд дійшов висновку, що між сторонами договір позики, в розумінні зазначених вище вимог закону, не укладався. Сам лише факт наявності оригіналу розписки у [PERSON] , яка не має форми двосторонньої угоди, не може безумовно свідчити про існування договору позики між ним та відповідачем, а також за відсутності будь-яких інших доказівпро отримання відповідачем цих грошових коштів. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем та його представником в суді не доведено та не надано доказів на підтвердження факту укладання саме договору позики, а отже підстав для стягнення з [PERSON] грошових коштів на користь [PERSON] судом не встановлено, тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Згідно зі статтею 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, те, що у позові [PERSON] відмовлено повністю, судовий збір стягненню з відповідача не підлягає. На підставі положень ст. ст.526-527, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст. ст. 258-259,263,264,265, ЦПК України, суд

Outcome: dismissed