Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням кімнатою №3 в будинку №20 по вул. Довженка в м.Івано-Франківську. Позовні вимоги мотивував тим, що на підставі ордеру від 03.04.1989 року та рішення Івано-Франківського облвиконкому №196 від 13.10.1987 року він вселився разом з сімєю [PERSON] та синами [PERSON] і [PERSON], в кімнату №3 площею 17,38 кв.м., гуртожитку по вул.Довженка (колишня вул.Веселова) в м.Івано-Франківську. 01.06.2010 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано. В вересні 2010 року зареєстрував шлюб з [PERSON], з якою проживає у вказаній кімнаті гуртожитку з моменту одруження. Син [PERSON] знявся з реєстрації у вказаному приміщенні, оскільки утворив сімю та проживає у м.Бурштин. Відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, однак добровільно знятися з реєстрації не бажають. В 2010 році його син [PERSON] одружився та разом з сімєю проживає в [INFO] та вибув на постійне проживання разом з матірю в інший населений пункт. А тому, відповідачі втратили право користування вказаним житловим приміщенням. Просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням. 06.10.2016 року [PERSON], [PERSON] звернулись до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на проживання в [INFO], мотивуючи тим, що у 2010 році разом з колишнім чоловіком вселились в кімнату №3 по вул.Довженка, 20 в м.Івано-франківську. В червні 2010 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. В вересні відповідач уклав шлюб з [PERSON] та почав проживати з нею в її 2-ох кімнатній квартирі по вул.Дорошенка в м.Івано-Франківську. Зрідка він приходив у вказану квартиру, однак з квітня 2015 року не проживає, жодних особистих речей відповідача в квартирі немає, витрати на утримання квартири не несе. Проживає у своєї дружини та у своєї матері в с.Верхня Липиця Рогатинського району. Він ніколи не проживав з своєю теперішньою дружиною у вказаній квартирі. [PERSON] разом з сином [PERSON] зареєстровані та постійно проживають у даному житловому приміщенні. Син справді має сімю, однак працює в с.Ямниця і весь тиждень проживає у вказаній квартирі. Жодного власного житла у с.Лисець позивачі не мають та ніколи нікуди не вибували на постійне місце проживання. Всі витрати по утриманню квартири несе вона та її син [PERSON]. [PERSON] не проживає у вказаній квартирі, його речей у квартирі немає, комунальні послуги він не оплачує. Реєстрація [PERSON] у вищевказаній квартирі тягне за собою понаднормові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на проживання в [INFO]. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.10.2016 року обєднано в одне провадження справу № 344/7064/16-ц провадження № 2/344/3745/16 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням кімнатою №3 в будинку №20 по вул. Довженка в м.Івано-Франківську і справу № 344/12914/16-ц провадження № 2/344/4885/16 за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на проживання в [INFO]. Надано справі загальний номер № 344/7064/16-ц провадження № 2/344/3745/16. Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] в судовому засіданні вимоги заявленого позову підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просив позов задоволити в повному обсязі. Проти задоволення вимог зустрічного позову заперечив, мотивуючи тим, що він несе витрати на утримання вказаної квартири, періодично там проживає. А тому просив в задоволенні вимог зустрічного позову відмовити в повному обсязі. Відповідачі за первісним позовом (позивачі за зустрічним позовом) [PERSON], [PERSON], їх представник [PERSON] в судовому засіданні заперечили проти задоволення заявленого первісного позову у звязку із його безпідставністю та необгрунтованістю. Просили в задоволенні заявленого первісного позову відмовити. Заявлені вимоги зустрічного позову підтримали з підстав, викладених в зустрічній позовній заяві, просили вимоги зустрічного позову задоволити в повному обсязі. Свідки [PERSON], [PERSON]. в судовому засіданні 31.03.2017 року суду пояснили, що вони є сусідами [PERSON] та [PERSON] з моменту розлучення [PERSON] та [PERSON] , тобто з 2010 року, ні [PERSON], ні будь-якої іншої жінки у вказаній квартирі жодного разу не бачили. [PERSON] та [PERSON] постійно проживають у даному житловому приміщенні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 22.08.2017 року суду пояснив, що він є сином [PERSON] та рідним братом [PERSON] Його батько [PERSON] у вказаній квартирі не проживає з моменту його розлучення з матірю, тобто з 2010 року, а проживає в квартирі теперішньої дружини. Жодних коштів на утримання квартири не надає, його сособистих речей в квартирі немає. Оплату всіх комунальних послуг здійснює його матір та брат. У вказаній квартирі постійно проживає його матір [PERSON] та брат [PERSON] Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном. Як вбачається з копії ордеру №0684 серія ББ від 03.04.1989 року, [PERSON] та членам його сімї (дружині [PERSON], сину [PERSON], сину [PERSON]Я.) надано право на зайняття кімнати №3, площею 17,38 кв.м., в гуртожитку по вул. Веселова в м.Івано-Франківську (а.с. 5). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] І-НМ №044113 від 14.07.2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №296 від 01.06.2010 року (а.с. 6). 28.09.2010 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб [PERSON] І-НМ №145631 від 04.06.2015 року (а.с. 7). Згідно копії довідки №02-02/851 виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сімї від 31.03.2016 року, виданої КП Муніципальна інвестиційна управляюча компанія, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 8). Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] вказує, що реєстрація гр. [PERSON] та [PERSON] у його квартирі, які насправді там не проживають, перешкоджає здійсненню ним права на вільне користування і розпоряджання майном. Відповідачі за первісним позовом (позивачі за зустрічним позовом) [PERSON] та [PERSON] зазначають, що реєстрація [PERSON] у їх квартирі, який насправді там не проживає, не надає коштів на утримання майна, перешкоджає здійсненню ними права на вільне користування і розпоряджання майном. Крім цього, нарахування сум по оплаті житлово-комунальних послуг проводиться виходячи із кількості зареєстрованих в квартирі осіб. А тому вони позбавлені можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 80 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 64 Житлового кодексу УРСР встановлено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Для огляду в судовому засіданні [PERSON] представив оригінали квитанцій про оплату комунальних послуг вищезазначеної вкартири за період його перебування із [PERSON] у шлюбі, а саме до 2010 року включно. Проте, [PERSON] представила для огляду в судовому засіданні оригінали квитанцій про оплату комунальних послуг даної вкартири у період за 2013-2017 роки, копії яких містяться в матеріалах справи ( а.с. 36-84, 105-116). Як вбачається з даних квитанцій, наданих [PERSON], остання сплачувала повну вартість комунальних послуг вищезгаданої картири. Посилання [PERSON] на те, що у даних квитанціях зазначено і його імя, є безпідставним, оскільки, як пояснила [PERSON], що колишній чоловік укладав договори про надання комунальних послуг, а касири не завжди змінювали платника. Даний факт підтверджується поданими [PERSON] квитанціями, де зазначено платника, як Афтанасів Ярослав Степанович, Афтанасіва Ярослава Степанівна та Афтанасів Марія Володимирівна. Крім того, суд звертає увагу на те, що оплата за комунальні послуги вищевказаної квартири проведена в одній годині, у одному відділенні Івано-Франківської філії Ощадбанк, у повному розмірі, однією видруківкою за підписом одного касира (а.с. 36-84). В ході судових засіданнь з пояснень сторін, свідків, судом встановлено, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 2010 року не проживає, не несе витрати по її утриманню. Жодних належних та допустимих доказів на спростування тверджень [PERSON], [PERSON] суду не представив. [PERSON] та [PERSON] проживають у вказаній квартирі, несуть витрати на утримання квартири, реєстрація [PERSON] в даній квартирі, створює перешкоди у здійсненні [PERSON] та [PERSON] права вільного користування і розпорядження вказаною квартирою, а тому слід визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №3 по вул.Довженка, 20 в м.Івано-Франківську. Оскільки, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі, понад строки встановлені законодавством, не несе витрати по її утриманню, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що вимоги первісного позову є безпідставними, необгрунтованими та не підтвердженими жодними належними, допустимими та достовірними доказами, та такими, що не підлягають до задоволення. Вимоги зустрічного позову є обгрунтованим та такими, що підлягають до задоволення. На підставі викладеного, відповідно до ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-80 ЦПК України,

Outcome: dismissed