Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком №11 по вул. Семянчука в м.Івано-Франківську шляхом вселення до вказаного будинку та передачі ключів, стягнення судових витрат, мотивуючи тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.02.2016 року визнано за ним право власності на 1/2 частки будинковолодіння №11 по вул.Семянчука в с.Опришівці Івано-Франківської міської ради та на 1/2 частки в праві власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування вказаного будинковолодіння. Зазначене рішення набрало законної сили 06.04.2016 року відповідно до ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.04.2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.08.2016 року, на виконання якого позивачем оформлено правовстановлюючі документи. На даний час відповідачка не допускає його до зазначеного будинковолодіння, 1/2 частки якого він є власником, змінила замки, встановила відеокамери. У будинку знаходяться його особисті речі, однак відповідачка не дозволяє навіть зайти в будинок. Іншого житла у нього немає, у звязку з чим просить суд зобовязати відповідачку усунути перешкоди у користуванні житловим будинком №11 по вул. Семянчука в м.Івано-Франківську шляхом вселення до вказаного будинку та передачі йому ключів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задоволити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення заявлених позовних вимог, мотивуючи тим, що позивач отруїв її матір, у звязку з чим вона померла, тому вона не впускає позивача в будинок, так як боїться за своє життя. Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.02.2016 року задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та прийняття обов`язкової частки, визнання частково недійсними заповіту та свідоцтва про прийняття спадщини, визнання права власності на земельну ділянку та будинковолодіння. Визнано за [PERSON] право власності на: 1/2 частки в праві на будинковолодіння №11 по вул. Сем`янчука в с. Опришівці Івано-Франківської міської ради та, на 1/2 частки в праві на земельну ділянку по вул. Сем`янчука №11 в с. Опришівці Івано-Франківської міської ради, площею 0,0700 га для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку; визнано недійсними: свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 24/06/2015 р. Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №2-756, в частині оформлення права власності на належну [PERSON] 1/2 частки в праві на будинковолодіння №11 по вул. Сем`янчука в м. Івано-Франківськ та, на 1/2 частки в праві на земельну ділянку по вул. Сем`янчука №11 в с. Опришівці Івано-Франківської міської ради, площею 0,0700 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що зареєстровано в реєстрі за №2-758 та реєстрації права власності на будинковолодіння за №665762426101 і, права власності на вказану земельну ділянку, що здійснені на підставі зазначеного свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 10-14). Відповідно до ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.04.2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.08.2016 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.02.2016 року залишено без змін (а.с. 15-19, 20-21). Згідно копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №60386344 від 01.06.2016 року, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частки домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, яке знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м.Івано-Франківськ, вул.Семянчука, будинок 11 (а.с. 7-9). Стаття 9\~Житлового кодексу\~визначає, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. З матеріалів справи вбачається та в судовому засіданні встановлено, що відповідачка неправомірно позбавила позивача можливості користування житлом, яке належить йому на праві спільної часткової власності. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи те, що відповідачкою суду не надано жодних належних та допустимих доказів того, що позивач вчиняв дії, які б загрожували її здоровю чи життю, зважаючи на те, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідачка перешкоджає позивачу володіти та користуватися майном, яке є їхньою спільною частковою власністю, про що відповідачка не заперечує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 317 ч.1, 319 ч.1, 358, 383 ч.1, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. 9 Житлового кодексу,

Outcome: approved