Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Головного управління Державного казначейства України у Волинській області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета споруУправління МВС України у Волинській області, Волинська прокуратура з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері західного регіону України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Позов мотивує тим, що 16.06.2014 року щодо нього було відкрито кримінальне провадження за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 та ч.4 ст. 358 КК України. 28.07.2014 року йому було повідомлено про підозру. Вироком Луцького міськрайонного суду від 13.05.2015 року його було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190 та ч.4 ст. 358 КК України та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, стягнуто в дохід держави кошти за проведення експертиз та 91\~744,92 грн. матеріальної шкоди, заподіяної злочином. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 21.07.2015 року вказаний вирок суду був скасований, справу закрито. \~ \~ \~ \~Вважає, що під час незаконного перебування під слідством та внаслідок незаконного засудження йому було завдано страждань, що призвели до погіршення та позбавлення можливостей реалізації ним його звичок і бажань, погіршення стосунків з оточуючими людьми та інших негативних наслідків морального характеру. Через розповсюдження інформації щодо нього в засобах масової інформації та Інтернеті, усі його сусіди та колеги знали про кримінальне провадження, перестали спілкуватись. Такі обставини призвели до погіршення здоров`я та втрати нормальних життєвих зв`язків. Було дискредитовано його як військовослужбовця. Крім цього, ним було затрачено кошти в розмірі 11 000 грн. на оплату юридичної допомоги адвоката. А тому, просить стягнути в його користь за рахунок коштів державного бюджету України 150 000 грн. моральної шкоди та 11\~000 грн. сплачених ним коштів за надання юридичної допомоги. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 17.09.2015 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Державну казначейську службу України. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримали в повному обсязі з викладених у позовній заяві підстав, просили позов задовольнити. Представник відповідача Головного управління Державного казначейства України у Волинській області та третьої особи Державної казначейської служби України Ольхова А.В. вимоги позову не визнала, подала письмові заперечення (а.с.50-52). Вважає, що дії працівників органів внутрішніх справ та прокуратури були законними. Факт заподіяння шкоди позивачу відповідачем не підтверджений жодними доказами. Розмір моральної шкоди не обґрунтований. Рахунки для відшкодування такого виду шкоди у Головному управління державного казначейства відсутні. А тому, просила в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Волинської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері західного регіону України Бучко Р.В. заперечував проти задоволення позову. Вказував на те, що в жодному повідомленні преси не було вказано прізвище позивача, а тому, не можливо було здогадатися, про кого йдеться. Вважає вимоги позову недоведеними. Представник третьої особи Управління МВС України у Волинській області Забожук О.В. заперечувала проти задоволення позову, подала письмові заперечення (а.с.42-45). Вказувала на те, що всі слідчі дії проводились в межах кримінального провадження і відповідали вимогам КПК. Запобіжні заходи не обиралися. В публікаціях особу позивача не ідентифіковано. Причинно-наслідковий зв`язок між діями органів слідства, прокуратури і суду та шкодою позивачу не доведений. Розмір шкоди не обґрунтований. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1,2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, втілено в конституційні та цивільно-правові норми ст.56 Конституції України, статті 1173-1176 ЦК України, Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною 1 ст.1176 ЦК України установлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Відповідно до ч.7 ст.1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Таким законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Судом встановлено, що 28.07.2014 року [PERSON] було повідомлено про те, що він підозрюється у шахрайстві, що завдало значної шкоди потерпілому, з використанням підробленого документа, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України. А саме, у тому, що [PERSON] , будучи звільненим з військової служби в запас, діючи з корисливих мотивів і

Outcome: partial