Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди та обґрунтовував позовні вимоги тим, що з 27.05.2012 року до 02.07.2012 року працював на посаді нічного сторожа у літньому кафе, що належить відповідачці. За час роботи відповідачем було порушено норми трудового законодавства - не укладено трудовий договір, не вівся табель обліку використання робочого часу, норми законодавства про оплату праці. Він писав різні скарги і постановою суду відповідачка була притягнута до адміністративної відповідальності за ст.. 41 КУпАП. На час звільнення йому не виплачено заборгованість по заробітній плата, тому просив стягнути з ПП [PERSON] на його користь нараховану але невиплачену заробітну плату та заробіток за час затримки виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у сумі 30415,74 грн., стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду 5000 грн., судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] - адвокат [PERSON] позов не визнала, надала заперечення згідно яких вважала позов безпідставним, оскільки позивач не укладав з нею трудового договору і у трудових відносинах не перебував, законодавство про працю передбачає розрахунки при звільненні працівника, а позивач на роботу не приймався, договір з позивачем не було укладено, оскільки він не надав трудової книжки, за відпрацьований час позивач отримав повний розрахунок, претензій до неї не пред'являв, крім того сплинув строк позовної давності по трудовому спору. Просила в позові відмовити. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені наступні обставини. Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було порушено вимоги законодавства про працю, передбачене ст..ст. 21, 24, 24-1, 106, 108, 115 КЗпПУ, ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці», а саме - встановлено порушення оформлення трудових відносин, не укладено трудовий договір з [PERSON], не ведуться табеля обліку робочого часу, не ведуться бухгалтерські документи про оплату роботи в нічний час, не ведеться облік нарахованої але невиплаченої заробітної плати, не ведуться особові картки форми П-2, за що постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27.08.2012 року [PERSON] було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 41 КУпАП ту вигляді штрафу 510 грн. Дані обставини підтверджені постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27.08.2012 року, яка згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України має для суду преюдиційне значення і обставини встановлені нею з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою не підлягають доказуванню. Таким чином, вказаною постановою підтверджено протиправну поведінку відповідачки щодо позивача, яка виразилась у неукладенні трудового договору, чим порушено трудові права позивача. Згідно ст.. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Однак, суд вважає, що адекватною компенсацією страждань, яких зазнав позивач у зв'язку з порушенням його трудових прав є сума 400 грн.. Тому позов про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.. 24 КЗпПУ трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим, зокрема при укладенні трудового договору з фізичною особою. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Згідно ст.. 24-1 КЗпПУ у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Згідно пояснень представника відповідача та згідно досліджених доказів суд вважає підтвердженим факт допуску позивача [PERSON] відповідачем [PERSON] до роботи без укладення трудового договору. Однак згідно досліджених доказів - протоколу про адміністративне правопорушення від 17.07.12 року, акту перевірки дотримання законодавства про працю від 17.07.12 року, припису головного державного інспектора праці від 17.07.12 року - відповідачка [PERSON] не визнає факту укладення трудового договору на умовах вказаних позивачем та вказаними доказами не підтверджено порушення відповідачкою [PERSON] у відношенні позивача [PERSON] законодавства про оплату праці, в тому числі ст.. 106 КЗпПУ про оплату роботи в надурочний час, ст.. 108 КЗпПУ про оплату праці в нічний час, розмір нарахованої та невиплаченої заробітної плати. Згідно припису головного державного інспектора праці від 17.07.12 року № 04-14-81/37-31, винесеного за результатами перевірки дотримання вимог законодавства про працю, що надійшли з прокуратури Апостолівського району за скаргою [PERSON], будь-яких дій щодо відновлення порушених трудових права гр.. [PERSON] у тому числі виплата нарахованої але невиплаченої заробітної плати, не визначено. Про результати перевірки позивача було повідомлено, вказані дії та рішення державного інспектора праці позивач не оскаржив. Тому, суд вважає не встановленим у судовому засіданні факт укладення трудового договору на вказаних у позовній заяві умовах та наявність невиплаченої заробітної плати на момент звільнення. Тому в позовних вимогах в цій частині слід відмовити. З відповідачки слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог - 243,60 грн.

Outcome: partial