Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до державного підприємства «Бучацьке лісове господарство», який згодом уточнив, про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 47 322,33 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку починаючи з 14 червня 2013 року по день винесення рішення по справі. В обґрунтування вимог вказав, що з 2011 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, а 13 червня 2013 року був звільнений за угодою сторін. Посилаючись на те, що товариство не виплатило йому в день звільнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період 2011-2013 років просив стягнути з відповідача в його користь 47 322,33 грн. заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку починаючи з 14 червня 2013 року. В судовому засіданні представник позивача позові вимоги підтримав повністю, зіславшись на мотиви, викладені в заяві. Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Представник позивача був присутній у попередньому судовому засіданні та пояснив, що позов визнає частково в частині стягнення заборгованості по заробітній платі. В частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку не визнав, посилаючись на те, що товариство неодноразово повідомляло позивача щодо проведення розрахунку, однак останній не з'являвся. Посилаючись на наведене, вважає,що позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є безпідставними. Судом встановлено, що 13 червня 2013 року [PERSON] був звільнений з посади директора ДП «Бучацьке лісове господарство», що визнається сторонами спору. З довідки ДП «Бучацьке лісове господарство» за № 615 від 19.11.2013 року встановлено, що заборгованість по заробітній платі [PERSON] станом на 19.11.2013 року складає 47 322,33 грн. У день звільнення та по даний час вказані кошти не виплачені [PERSON] Відповідно до довідки про доходи [PERSON] за №612 від 19.11.2013 року вбачається, що позивачу за останні два місяці роботи травень та квітень 2013 року нарахована заробітна плата у розмірі по 4949,00 грн. Вказані обставини визнаються сторонами по справі, а тому в силу вимог ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що позивач працював вісім годин на день у п'ятиденний робочий тиждень. Суд зобов'язував відповідача надати суду докази щодо тривалості робочого часу позивача, табелі обліку робочого часту однак відповідач двічі в судове засідання не з'явився та доказів суду не надав. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із до вимогами ст.116 КЗпП при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, що позивача було звільнено 13 червня 2013 року за угодою сторін. При звільненні та по даний час позивач [PERSON] не одержав заборгованості по заробітній платі, що визнається сторонами по справі та підтверджується довідкою про наявну заборгованість. Суд приймає до уваги надану позивачем довідку про наявну заборгованість по заробітній платі, оскільки відповідач будь-яких інших доказів суду не представив. Таким чином, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 47 322,33 грн. заборгованості по заробітній платі за період 2011-2013 років роботи. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Судом встановлено, що позивач 13 червня 2013 року був присутній на роботі. Таким чином, розрахункові позивачу не були виплачені з вини відповідача. Крім того, нарахування заробітної плати позивачу здійснювалось на банківську картку, що не позбавляло відповідача здійснити вказані нарахування на рахунок позивача. На день розгляду справи у суді з позивачем не проведено розрахунку. Покази позивача відповідачем не спростовані. Оскільки відповідач при звільненні [PERSON] з роботи 13 червня 2013 року та по даний час не виплатив належних йому сум, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку 27 травня 2014 року( день винесення судом рішення). Розраховуючи розмір стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, суд бере до уваги середній заробіток позивача за два місяці перед звільнення,що передбачено ч.3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №100 від 08.02.1995 року, який становить 4949,00 грн.( по 4949,00 грн. за квітень, травень 2013 року). Середня кількість відпрацьованих днів у квітні та травні 2013 року становить 21 днів( 21+21/2). При цьому, суд враховує, що позивач працював повний восьмигодинний робочий день. Таким чином, середньоденний заробіток позивача за останні два місяці роботи становить 235,67 грн. (4949/21год.). Кількість робочих днів, які мають бути оплачені середнім заробітком,згідно умов праці за період з 14 червня 2013 року по 27 травня 2014 року включно, становить 237 днів та середньоденний заробіток позивача за два місяці перед звільненням-235,67 грн., шляхом множення отримуємо середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 55 853,79 грн.( 237*235,67). Відповідачем не представлено, а в судовому засіданні не здобуто доказів невиплати позивачу з його вини належних йому при звільненні сум. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи вищенаведенні вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 47 322,33 грн. заборгованості по заробітній платі, невиплаченої при звільненні та 55 853,79 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку . Крім того, з відповідача в дохід держави слід стягнути 1031,76 судового збору . На підставі наведеного,

Outcome: approved