Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свій позов мотивує тим, що вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 червня 2016 року між ними було розірвано, та рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.12.2019 року визначено місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом з ним. Позивач зазначав, що син проживає з ним та повністю перебуває на його утриманні. Відповідачка жодним чином не допомагає утримувати сина, не підтримує ні морально, ні матеріально, йому самому досить важко забезпечити сина всім необхідним. А тому просить стягувати в його користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за її відсутності, а також відзив на пред`явлений позов відповідач не подавала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, який пояснив, що працює, його місячний заробіток складає приблизно 15000 - 20000 грн., дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачкою був розірваний шлюб, що стверджується рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 липня 2016 року, та рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 грудня 2019 року визначено місце проживання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , матір`ю дитини записана [PERSON] відповідач по справі, а батьком є позивач [PERSON] . Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Окрім того, суд звертає увагу на те, що законодавчо визначеним мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину є розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивачем не доведені витрати відповідача, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Разом з тим, обставин, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти на утримання сина, відповідачем не доведено. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму, встановленого з 01 січня 2021 року Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. З огляду на вказане, приймаючи до уваги принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини і з огляду на бажання позивача отримувати кошти на утримання сина в твердій грошовій сумі, суд вважає за можливе частково задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Частиною 1 ст. 191 СК України, встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З позовом до суду позивач звернувся 08.04.2020 року, а тому саме з даного періоду слід стягувати аліменти. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial