Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, просить розділити майно, яке було придбано з відповідачем під час шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 09.03.2013 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, в період якого за спільні кошти вони придбали майно, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS] (раніше вул. Урицького) 200 000 грн., холодильник марки ВЕКО - 5 000 грн., меблі для кухні 9 000 грн., вітальню 1500 грн., газову плиту 2 000 грн., електричний бойлер марки Атлантик - 3 500 грн., телевізор марки LG - 6 000 грн., телевізор марки SATURN - 2 000 грн. Стосунки між ними не склалися і рішенням Конотопського міськрайонного суду від 13.06.2016 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], якого залишено проживати з відповідачем. Однак після розірвання шлюбу вони не можуть дійти згоди щодо розподілу вищезазначеного спільного майна. Він бажає, щоб йому було виділено: холодильник марки ВЕКО, телевізор марки LG, бойлер марки Атлантик, а також 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Також просить стягнути з відповідача на його користь 1/2 частину понесених судових витрат. У зв'язку з вищевикладеним змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечують частково. [PERSON] бажає, щоб їй було виділено холодильник марки ВЕКО, меблі для кухні, газову плиту, а також 70/100 частин квартири [ADDRESS]. Телевізор марки SATURN був придбаний її матірю, тому не є об'єктом права спільної сумісної власності. При ухваленні рішення просять врахувати письмові заперечення. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 13.06.2016 року розірвано шлюб між [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.В. та [PERSON], зареєстрований 09.03.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Конотопу реєстраційної служби Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 83, залишено проживати з [PERSON] сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 4). З інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.05.2017 року вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23.07.2014 року ( а.с. 10-11). Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу), а відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідач [PERSON] просить в зв'язку з тим, що розмір аліментів, які вона одержує на утримання сина є недостатнім для забезпечення його фізичного, духовного розвитку та лікування, з врахуванням інтересів малолітнього сина, визнати за нею право власності на 70/100 частин квартири, а за позивачем на 30/100 частин. Згідно довідки Конотопського НВК ЗОШ І ступеня ДНЗ № 290 від 31.10.2017 року [PERSON] сама виховує сина [PERSON], який відвідує молодшу А групу. Батько участі у вихованні сина не приймає, жодного разу не приводив і не забирав [PERSON] з дошкільного закладу, не відвідував батьківські збори ( а.с. 26). З довідки відділу організаційної та кадрової роботи Конотопської міської ради від 01.11.2017 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована [INFO] разом з сином [PERSON], 27.07.2014 року ( а.с. 27). Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25.06.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 800 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 29) на підставі якого видано виконавчий лист ( а.с. 28). Заборгованість по аліментам станом на 01.11.2017 року складає 1249 грн. 31 коп. ( а.с. 32). З 22.03.2017 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у дільничного педіатра поліклініки КЗ Конотопська ЦРЛ ім. ак. [PERSON], як часто довго хворіючий. Потребує постійного лікування, повноцінного харчування та санаторно-курортного оздоровлення в санаторії пульманологічного профілю ( а.с. 30). [PERSON] видано путівку в санаторій Світязянка з 24.08.2017 року по 01.09.2017 року та в цей період [PERSON] перехворів на кір в легкій формі ( а.с. 31, 38). Відповідач витрачає додаткові кошти на лікування сина, що вбачається з копії квитанцій ( а.с. 34, 36,37). Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що шлюбний договір сторони не укладали. На даний час позивач сплачує аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] за рішенням суду, яке набрало законної сили. З позовами про збільшення розміру аліментів та про стягнення додаткових витрат в звязку з лікуванням дитини, відповідач до суду не зверталася, отже суд не вбачає підстав для застосування ч. 3 ст. 70 СК України. Свідок [PERSON] пояснила, що вона мати відповідача. Відносини з позивачем нормальні. Телевізор марки SATURN придбала вона в 2013 році. Оскільки донька з сімєю проживали в неї в квартирі, вона віддала їм кімнату, а сама спала в кухні і в звязку з цим придбала телевізор, який і на даний час знаходиться у неї в квартирі. Колишній зять на даний час сплачує лише аліменти на утримання сина, але їх не вистачає. Крім того, вона зазначила, що саме в неї перебувають документи на спірний телевізор. Свідок [PERSON] пояснив, що в них дружні відносини з родиною матері відповідача, часто бувають в гостях у [PERSON] Бачив, що телевізор марки SATURN стояв на кухні. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомили свідки. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні та показання підтверджуються і доповнюються іншими зібраними по справі доказами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя наступне майно: квартиру [ADDRESS] (раніше вул. Урицького), вартістю 200 000 грн., холодильник марки ВЕКО - 5 000 грн., меблі для кухні - 9 000 грн., вітальню - 1 500 грн., газову плиту - 2 000 грн., електричний бойлер марки Атлантик - 3 500 грн., телевізор марки LG - 6 000 грн. та вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача частково. З урахуванням того, що з відповідачем проживає малолітня дитина, виділити позивачу: вітальню, електричний бойлер марки Атлантик, телевізор марки LG, а також 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Відповідачу виділити холодильник марки ВЕКО, меблі для кухні, газову плиту, а також 1/2 частину квартири [ADDRESS]. При цьому з відповідача на користь позивача слід стягнути грошову компенсацію за надлишково отримане майно. Відповідно до ч. 2 ст. 80, ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: partial