Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS], проте в спірній квартирі зареєстрований [PERSON] та мешкає в ній. Позивач просить усунути перешкоди у користуванні власністю -квартирою, розташованою за адресою [ADDRESS], визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою та виселити [PERSON] зі спірної квартири. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надали. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про права власності на житло № 705 від 12.05.2014 р. посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Згідно листа відповіді адресно- довідкового бюро УДМС України в Запорізькій області від 23.06.2014 відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Згідно з положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоч це і не було пов'язано з позбавленням права на володіння майном. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-IV, реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Зняття з реєстрації місця проживання особи відповідно до ст.7 цього Закону здійснюється в тому числі і на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, якими підтверджується небажання відповідача виселятися із квартири та згідно діючого законодавства, порушення прав позивача як власника квартири, наявні підстави для усунення перешкод у користуванні власністю квартирою, розташованою за адресою [ADDRESS], визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою та виселення [PERSON] зі спірної квартири. На підставі викладеного та

Outcome: approved