Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить встановити факт володіння його батьком 1/3 частиною житлового будинку, який розташований в [ADDRESS], та визнати за ним право власності на 1/3 частину зазначеного житлового будинку з прибудинковими спорудами в порядку спадкування за законом після його смерті [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що його батькові при житті належав вказаний житловий будинок на підставі заповіту, складеного його бабусею [PERSON], але в зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на нього, нотаріус відмовив йому в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. На спадщину він є спадкоємцем за законом, фактично прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] на позові наполягали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала повністю. Заслухавши пояснення сторін по справі, представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] помер [PERSON] - батько позивача, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з прибудинковими спорудами: сараєм/кладовою, літньою кухнею, погрібом, огорожею, мостінням, басейном для води, який розташований в [ADDRESS]. Судом встановлено, що даний житловий будинок з прибудинковими спорудами фактично належав покійній прабабусі позивача [PERSON], яка проживала в цьому будинку з моменту його будівництва і по день своєї смерті, а 19.09.1987 року заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, своєму онуку [PERSON] (а.с.46 оборот). З довідки виконавчого комітету Біляївської міської ради № 100 від 18.01.2008 року (а.с.16), та акту, складеного комісією в складі депутата Біляївської міської ради [PERSON] та сусідів [PERSON], [PERSON] (а.с.13), вбачається, що [PERSON] дійсно з 1955 року до дня смерті [INFO] проживав в [ADDRESS]. Відповідно до листа завідуючої Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Кифоренко Р.Б. № 2254 від 20.07.2007 року, позивач згідно закону одержує одну третю частину спадкового майна після смерті батька [PERSON], а дружина померлого [PERSON] 2/3 частини спадкового майна (а.с.9). 14.05.2015 року державний нотаріус Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю.А. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок під [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджує право власності за померлим (а.с.8). Згідно листів від 21.01.2007 року № 177 та від 24.05.2007 року № 454, виданих Біляївською філією КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» архівна справа за адресою: [ADDRESS] не заводилась, у зв'язку з чим відсутні будь-які дані відносно реєстрації нерухомого майна (а.с.17, 18). Допитана судом свідок [PERSON] показала, що дійсно [PERSON], якого вона добре знала, проживав з дня народження по день своєї смерті в [ADDRESS], та доглядав за будинком, тобто був фактичним його власником. Даних про заінтересованість свідка в результаті розгляду справи відсутні, її показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виходячи з того, що позивач надав достатньо доказів, які підтверджують належність померлому при житті спадкового майна, суд вважає можливим встановити факт володіння [PERSON] на праві власності 1/3 частиною житлового будинку, який розташований в [ADDRESS]. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.12) вбачається, що позивач являється сином [PERSON], а тому відповідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз'яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду з правилами позовного провадження. В судовому засіданні було також встановлено, що позивач відповідно положень ст. 1270 ЦК України, своєчасно звернувся з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, а також фактично вступив у володіння спадковим майном, відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і законними, а тому вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved