Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 серпня 2012 року він та [PERSON] уклали шлюб. У них є спільний повнолітній син - [PERSON]., [INFO]. Спільна дитина часто хворіла, для догляду за дитиною приїхала теща і з цього моменту почалися щоденні сварки. В кінці літа 2016 року, теща забрала дитину в Нікополь, та згодом [PERSON] переїхала до дитини. Він неодноразово намагався владнати ситуацію, але це не давало позитивних наслідків. Ситуацію покращити не вдавалося. Він та [PERSON] прийшли до висновку, що вони не можуть побудувати щасливу сім'ю. У них різні погляди та цілі в житті, відсутнє взаєморозуміння. Вони більше не відчувають взаємного інтересу один до одного. Тому буде краще розірвати шлюб. З 2016 року між ним та відповідачкою припинені фактичні шлюбні стосунки. Вони почали проживати окремо. Перестали вести спільний побут та сімейний бюджет. Збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них - вони більше не почуваються щасливими разом. Фактично він та відповідачка розірвали шлюб, коли почали проживати окремо - в 2016 році. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року закінчено підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, та справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, в якому просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зазначив, що починаючи з 2016 року шлюб фактично був розірваний, він не має наміру проживати з відповідачкою та будувати з нею спільну сім'ю, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, які мають істотне значення, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини не явки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, який просив справу розглянути без його участі та відповідача, яка, будучи належним чином повідомлена, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 25 серпня 2012 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 998 (а.с. 6). Сторони від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з 2016 року, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved