Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3520884000:02:000:5304, загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, укладеного між сторонами 11.10.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4558, недійсним. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області №11-5488/14-19-СГ від 25.09.2019 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» йому надано у власність земельну ділянку кадастровий номер 3520884000:02:000:5304 загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області.10.07.2019 року ним видано довіреність на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Вищевказані особи мали оформити документи на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею до 2,0 га та здійснити пошук особи, що візьме вказану земельну ділянку в оренду зі сплатою орендної плати в розмірі 7000,00 грн. щороку. Інших домовленостей між ними не було. У подальшому позивачем було прийнято рішення про припинення дії довіреності. Однак, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.11.2019 року №190412815 земельна ділянка відповідно до договору купівлі - продажу, серії та номер 4558 від 11.10.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бабіч Л.Ю. перейшла у власність [PERSON] . Вказує, що згоди на продаж земельної ділянки не надавав, грошові кошти від такого продажу не отримував. В зв`язку з цим звернувся до суду, так як вважає договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер 3520884000:02:000:5304 загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства від 11.10.2019 року між [PERSON] , в інтересах якого діяв довірений, та [PERSON] укладений з порушенням діючого законодавства та підлягає визнанню недійсним. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.04.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.31-33). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.09.2020 року позовну заяву залишено без руху (а.с.116-118). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду не надійшло заяв - клопотань. Представник позивача - адвокат Касьян М.С. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника позивача - адвоката до суду надійшла заява в якій просить розглянути справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду не надійшло заяв - клопотань. Представник відповідача - адвокат Попович С.М. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від неї до суду надійшла заява в якій просить розглянути справу за відсутності сторони відповідача, позовні вимоги не визнають, та просять суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. До суду від представника відповідача - адвоката надійшов відзив на позовну заяву в якому вона вказує, що на етапі підписання довіреності позивачу достеменно було відомо про відсутність мараторію на продаж земельної ділянки та про подальший продаж представником земельної ділянки (а.с.72-77). Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одними із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним. Судом встановлено, що довіреністю № 1261 від 10.07.2019 року, посвідченою приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А., позивач [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] бути його представником, в тому числі представляти його інтереси з наданням права користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою (здачі в оренду, позичку, продажу, міну, укладення договорів емфітевзу, суперфіцію, а також будь-яких інших цивільно - правових правочинів, угод, дозволених законодавством) за ціну та на умовах за своїм розсудом, при цьому всі істотні та факультативні умови договорів, в тому числі , але не виключно, строк дії договорів оренди та розмір орендної плати, суму, за яку буде продаватись земельна ділянка, тощо, представник вправі визначити самостійно згідно їхніх попередніх домовленостей (а.с.63). Наказом Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області №11-5488/14-19-СГ від 25.09.2019 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» [PERSON] надано у власність земельну ділянку кадастровий номер 3520884000:02:000:5304 загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.50). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 18351261 від 04.10.2019 року встановлено, що позивач зареєстрував своє право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3520884000:02:000:5304, площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства (а.с.51). Відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з додатками, номер витягу НВ-3510021782019 від 08.10.2019 року, земельна ділянка з кадастровим номером 3520884000:02:000:5304, площею 2,0 га, надана для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.52-54). Інформацією з Єдиного реєстру боржників від 11.10.2019 року відносно [PERSON] та [PERSON] за вказаними парметрами запиту в Єдиному реєстрі боржників інформація відсутня (а.с.58-60). На підставі договору купівлі-продажу від 11.10.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу - Бабіч Л.Ю., представник позивача [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності від 10.07.2019 року та в його інтересах, продала [PERSON] належну позивачу [PERSON] земельну ділянку, площею 2,0 га., кадастровий номер 3520884000:02:000:5304, яка розташована на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області за кошти в сумі 25000,00 грн., які продавець отримав готівкою повністю до укладення цього договору (а.с.47-49). Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27.11.2019 року №190412815 встановлено, що земельна ділянка відповідно до договору купівлі - продажу, серії та номер 4558 від 11.10.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бабіч Л.Ю. зареєстрована за власником [PERSON] (а.с.11). За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Статтею 248 ЦК України визначено, що представництво за довіреністю припиняється в тому числі у разі скасування довіреності особою, яка її видала. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов`язаний негайно повернути довіреність. Відповідно до статті 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно із частинами першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою і шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з частиною першою статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю. Для задоволення позовних вимог за статтею 232 ЦК України необхідно на підставі певних доказів встановити, що представник за правочином вступив у зловмисну домовленість із другою стороною і діє при цьому у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю. Тобто, для визнання недійсним правочину, вчиненого в результаті зловмисної домовленості, необхідно встановити факт зловмисної домовленості представника з іншою особою (свідоме вчинення правочину всупереч інтересам довірителя), наявність збитків та причинний зв`язок між зловмисною домовленістю та завданими збитками. ВС в постанові від 22 квітня 2019 року по справі №623/2518/17 вказав, що критерій «зловмисності» не залежить від того, чи був направлений умисел повіреного на власне збагачення чи заподіяння шкоди довірителю, важливим є фактор того, що умови договору, укладеного повіреним, суперечать волі довірителя взагалі, тобто підставою для визнання правочину недійсним є розходження волі довірителя та волевиявленням повіреного при укладенні договору, а наслідки, що настали, є такими, що є неприйнятними для довірителя. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в ухвалі по справі №6-6639вов09 та Верховним Судом України в постанові від 07.08.2019 року у справі 753/7290/17. Аналізуючи наявні докази у справі, суд прийшов до висновку, що позивач та його представник не довели суду, що оспорюваний договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11.10.2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 4558, укладений представником позивача [PERSON] на невигідних для [PERSON] умовах і такий договір суперечить інтересам останнього, як і не надали доказів розходження волі довірителя та волевиявленням повіреного щодо укладення такого договору, що б могло вказувати на настання наслідків, які неприйнятні для позивача, як довірителя. Натомість з наявних матеріалів вбачається, що договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3520884000:02:000:5304, загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області укладено 11.10.2019 року, зареєстровано приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу - Бабіч Л.Ю. в реєстрі за № 4558, було підписано представником позивача [PERSON] , на підставі довіреності посвідченої 10.07.2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. за реєстровим номером 1261, яка на той час не була скасована. Даною довіреністю [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] бути його представником, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, кадастровий номер 3520884000:02:000:5304, загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області укладено 11.10.2019 року, в тому числі й на укладення договорів купівлі-продажу, а також будь-яких інших цивільно-правових правочинів, угод, дозволених законодавством за ціну та на умовах за своїм розсудом, при цьому всі істотні та факультативні умови договорів, в тому числі, але не виключно, строк дії договорів оренди та розмір орендної плати, суму, за яку буде продаватись земельна ділянка, тощо, представник вправі визначати самостійно (а.с.63). Як вбачається з копії Скороченого витягу з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності Довіреності) за №40334253 від 11.10.2019 року на момент укладення спірного договору купівлі продажу земельної ділянки від 11.10.2019 року вищевказана довіреність від позивача на ім`я [PERSON] та [PERSON] була дійсною та не припинена, строк довіреності до 10.07.2024 року, довіреність видана на представництво, з правом користування та розпорядження земельною ділянкою (а.с.64). В матеріалах справи відсутні будь-які докази повідомлення представників про скасування довіреності на момент укладання договору купівлі - продажу. Відповідно до ч.1 ст.249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Нотаріус, завідувач державного нотаріального архіву при одержанні заяви про скасування довіреності або передоручення робить про це відмітку на примірнику довіреності, що зберігається у справах нотаріуса, у державному нотаріальному архіві, і відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 248 ЦК України припинення представництва за довіреністю відбувається у разі відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреност і. З припиненням представництва за довіреністю втрачає чинність передоручення. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов`язаний негайно повернути довіреність. Позивачем в судове засідання не надано доказів, щодо внесення в Єдиний реєстр довіреностей відомостей щодо припинення довіреності на момент підписання договору купівлі - продажу. Суд також не може прийняти до уваги твердження, що позивач не мав волевиявлення на підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3520884000:02:000:5304, загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 11.10.2019 р., оскільки ним добровільно була підписана довіреність на ім`я [PERSON] та [PERSON] , яка посвідчена нотаріально приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. за реєстровим номером 1261, та на час укладення договору не скасована та чинна, згідно якої він уповноважив останнього в тому числі і на продаж земельної ділянки. Згідно до ст. 58 ЦПК України, належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, за правилами ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Аналогічна позиція вказана в постанові Верховного Суду України у справі 623/2518/17 від 22.04.2019 року та у справі 400/232/18 від 26.09.2019 року. На підставі викладеного, та враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовних вимог, оспорюваний договір купівлі-продажу зареєстрований відповідно вимог чинного законодавства, укладений від імені позивача уповноваженою ним особою, на підставі довіреності, яка не скасована, тому суд не вбачає в діях відповідача умов недійсності правочину та дійшов до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані, тому відмовляє в їх задоволенні. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed