Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві позивач [PERSON] просив визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право на ј частки земельної частки (паю) загальною площею 3,32 умовних кадастрових гектарів, що належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ № 020739, за рахунок земель Агрофірми ім. Грушевського Демидівського району Рівненської області. В обгрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив про те, що його батько [PERSON] працював у Агрофірмі ім. Грушевського Демидівського району Рівненської області та отримав сертифікат серії РВ № 020739 на право на земельну частку (пай) площею 3,32 умовних кадастрових гектарів про що в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зроблено запис № 2803 від 16 листопада 1996 року. За життя [PERSON] не виготовив державний акт на право власності на таку земельну частку (пай), а сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено. [INFO] його батько [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, що складається, в тому числі, і з права на земельну частку (пай) площею 3,32 умовних кадастрових гектарів із земель Агрофірми ім. Грушевського Демидівського району Рівненської області. У позовній заяві позивач зазначає, що на час смерті батька, [PERSON] , з ним в одному будинку проживали та були зареєстровані його сестра - [PERSON] (відповідач по справі), та його мати, а дружина померлого - [PERSON] . Таким чином, його сестра [PERSON] та мати [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] , а саме: кожна по Ѕ частці права на земельну частку (пай), що належало спадкодавцю. Спадкові права після смерті [PERSON] спадкоємцями не були оформлені у встановленому порядку. [INFO] померла його мати [PERSON] та після її смерті спадщину прийняли за законом її діти, він, [PERSON] , та його рідна сестра - [PERSON] (відповідач по справі). Позивач [PERSON] у позовній заяві зазначає, що оскільки, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №020739, що виданий на ім`я його батька [PERSON] , втрачений, то у нотаріальній конторі було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину - на право на земельну частку (пай). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні визнала позовні вимоги позивача [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У підготовчому засіданні відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги позивача [PERSON] . Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. Сторони (їх представники), третя особа заяв та/чи клопотань до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог позивача [PERSON] , не встановлено. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 31) [PERSON] помер [INFO] в с. Вовковиї, Демидівського району Рівненської області. Із дослідженого в судовому засіданні повідомлення Відділу у Демидівському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області № 274/405-19-0.21 від 8 серпня 2019 року (а.с. 6) встановлено, що [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) в Агрофірмі ім. Грушевського Демидівського району Рівненської області серії РВ № 020739 про що в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зроблено запис за № 2803 від 16 жовтня 1996 року, загальною площею 3,32 умовних кадастрових гектарів. Державний акт на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] станом на 29 грудня 2012 року не видавався. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Мельник А.Б. № 02-31/431 від 22 серпня 2019 року (а.с. 7) за заявою [PERSON] 12 жовтня 2016 року заведено спадкову справу № 184/2016 щодо спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті її матері - [PERSON] . 30 липня 2019 року за заявою [PERSON] заведено спадкову справу № 123/2019 щодо спадщини, яка відкрилась [INFO] внаслідок смерті її батька [PERSON] , що проживав у с. Вовковиї, Демидівського району Рівненської області. Було встановлено, що спадкоємцем майна померлого [PERSON] були його дочка [PERSON] та дружина [PERSON] , які були зареєстровані та проживали на момент смерті з померлим і фактично вступили в спадщину. [INFO] [PERSON] померла та не встигла оформити свої спадкові права після смерті чоловіка. Спадкоємцями майна померлої [PERSON] є в рівних частках її дочка [PERSON] та син [PERSON] . 12 листопада 2019 року [PERSON] та [PERSON] подали заяви про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом, однак [PERSON] та [PERSON] не надано документів, що підтверджували б право померлого [PERSON] на земельну частку (пай) в Агрофірмі ім. Грушевського, що на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області. Дослідженими доказами по справі встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , мав право на земельну частку (пай) в Агрофірмі ім. Грушевського на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, оскільки отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №020739. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті спадщину за законом прийняли у порядку, передбаченому ст.ст. 529, 549 ЦК Української РСР, в річних частинах (по Ѕ частки) його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] та після її смерті спадщину за законом, в тому числі і Ѕ частку успадкованого після смерті [PERSON] права на земельну частку (пай), прийняли її діти - [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] , у порядку та строки передбачені ст.ст. 1268-1270 ЦК України, прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Отже, [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , в тому числі 1/4 частку земельної частки (паю), що залишилася після смерті [PERSON] та була успадкована [PERSON] . Під час розгляду справи встановлено, що у зв`язку з втратою сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ №020739, позивач [PERSON] позбавлений можливості оформили свої спадкові права у нотаріальній конторі. Як встановлено згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2020 року (а.с. 8-10) у цивільній справі № 558/863/19 за позовом [PERSON] , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , до Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно, за [PERSON] визнано в порядку спадкування за законом право на ѕ частки земельної частки (паю) розміром 3,32 га умовних кадастрових гектарів за рахунок земель Агрофірми ім. Грушевського на території Вовковиївської сільської ради Демидівського району Рівненської області, що належало [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ № 020739 від 16 жовтня 1996 року. Вказане рішення суду набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] права на ј частку земельної частки (паю), що належало [PERSON] та було успадковане [PERSON] після його смерті. Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на частку земельної частки (паю), тому у відповідності до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право позивача шляхом ухвалення рішення про визнання за позивачем права на ј частку земельної частки (паю). З вказаних підстав, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача [PERSON] про визнання за ним права на ј частку земельної частки (паю), що належала [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ № 020739, із земель Агрофірми ім. Грушевського Демидівського району Рівненської області, площею 3,32 умовних кадастрових гектарів. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач у позовній заяві посилався на положення ст.ст. 16, 1223, 1225, 1261 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обгрунтованим. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved