Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28.10.2006 року. В шлюбі вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З початку 2013 року їхнє сімейне життя поступово погіршувалося і з травня 2013 року вони припинили сімейні стосунки. Причиною припинення сімейних стосунків є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між ними постійно виникають сварки, відповідач веде аморальний спосіб життя, зраджує його з іншим чоловіком, вона не здатна підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї. Вважає, що збереження їх шлюбу неможливо. Діти проживають разом з відповідачем. За рішенням суду він сплачує аліменти на дітей. Просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Після закінчення наданого судом строку на примирення позивач наполягав на задоволенні позову. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що з позивачем вони перебувають у шлюбі з 28.10.2006 року та мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON] та дочку [PERSON]. Чоловік пішов з сім'ї у липні 2013 року, але нічого при цьому не пояснюючи і їй не зрозуміло чому він пішов. Майже все, що вказане позивачем у позові щодо неї як підстави для розірвання шлюбу, не відповідає дійсності. Дійсно був один випадок, коли вона зрадила чоловікові, але це було чотири роки тому, ще до народження їхньої другої дитини. Вона ще тоді це визнала та попросила пробачення у чоловіка і дуже жалкує про це. Це було чотири роки тому і інших таких випадків не було. Навпаки чоловік усі сім років спільного життя бив її, не допомагав їй, не займався домашнім господарством, уся робота по будинку лежала на неї. Але не зважаючи на це, вона кохає чоловіка, не бажає розривати шлюб, хоче зберегти повноцінну сім'ю, вважає що це можливо адже в них є двоє малолітніх дітей, які також люблять батька та чекають його повернення. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 жовтня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 360, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] (а.с. 12-13). Судом за заявою відповідача приймалися заходи щодо збереження сім'ї та відновлення сімейних стосунків, в зв'язку з чим ухвалою Димитровського міського суду від 13 січня 2014 року сторонам надавався строк два місяці для примирення, однак, як свідчать пояснення позивача, сімейні стосунки вони не відновили, позивач вважає, що не розірваний шлюб буде порушувати його особисті інтереси, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати, що збереження шлюбу між ними можливо. За таких обставин суд не знаходить підстав для відмови в задоволенні позову про розірвання шлюбу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved