Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська із позовом до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз», в якому просив суд визнати те, що позивач не отримував від відповідача обслуговування належної якості, він допустив неправомірні дії відносно запиту на отримання інформації від 14 жовтня 2016 року; зобовязати відповідача надати позивачу відомості і копії документів, які цікавлять позивача; стягнути моральну шкоду в розмірі 2000 грн. + 50 грн. за кожний день, починаючи з 21 грудня 2016 року до дня надання запитуваних відомостей і документів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що на розгляді в ПАТ «Дніпрогаз» перебуває запит [PERSON] від 14 жовтня 2016 року. Відповідаючи на цей запит позивач направив відповідачу лист від 28 жовтня 2016 року, в якому повідомив, що відповідь на запит від 14 жовтня 2016 року буде надана виключно після того, як співробітникам ПАТ «Дніпрогаз» буде наданий доступ до квартири позивача. Оскільки запит [PERSON] від 14 жовтня 2016 року стосувався причин прокладки газового трубопроводу в обхід квартири відповідача, у звязку з чим його квартира є єдиною без газу в усьому будинку, позивач вважає, що відповідач не надав обслуговування належної якості, тому [PERSON] звернувся до суду з даним позовом і просив його задовольнити. Позивач надав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав у позовні викладених. Представник відповідача також надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Також суду був наданий відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON], посилаючись на те, що про причини відсутності газопостачання в квартирі позивача останньому неодноразово повідомлялось відповідачем. Всі відповіді позивачу надані відповідачем у передбачених законом порядку і строки. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 січня 2016 року за адресою: м. Дніпро, вул. В. Жуковського, 39/41, припинялося газопостачання з причини ліквідації наслідків аварії (витоку газу) та проведення ремонтно-відновлювальних робіт. Згідно п. 6 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ від 09 грудня 1999 року № 2246, які діяли до 16 липня 2016 року, одним з причин припинення газопостачання є проведення планово-профілактичного обслуговування та/або капітальний ремонт системи газопостачання, проведення ремонтно-відновних робіт та порушення споживачем строків оплати за спожитий природний газ. Так, ч. 12 п. 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМ України від 09 грудня 1999 року № 2246, передбачалося зобов`язання споживачів надавати безперешкодний доступ у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади та пристрої, лічильники газу, представників газопостачального (газорозподільного) підприємства після пред`явлення ними відповідних службових посвідчень для: локалізації та ліквідації аварійних ситуацій; відключення та заміни газових приладів і пристроїв, усунення порушень і несправностей в їх роботі, проведення технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання і дворових газопроводів тощо. За умовами ч. 3 п. 29 Правил, виконання вимог Правил безпеки систем газопостачання та цих Правил є прямим зобов`язанням споживачів. Відповідно до п. 5.4 Правил безпеки системи газопостачання (далі ПБСГ), що затверджено Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 15 травня 2015 року за №285 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року за № 674/27119, умови для технічного обслуговування забезпечуються власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно з п. 5.7 гл. 5 розд. V ПБСГ, обладнання житлових та громадський будинків підлягає відключенню від системи газопостачання із встановленням заглушки за умови: наявності витоків газу, самовільного підключення газових приладів та пристроїв споживача до системи газопостачання; не забезпечення власником технічного обслуговування тощо. Пунктом 7.17 розд. VII ПБСГ визначено, що всі обєкти системи газопостачання і газове обладнання перед їх підключенням до діючих газопроводів, а також після ремонту підлягають зовнішньому огляду і опресовування повітрям. Пуск газу в газопровід, якщо не перевірені оглядом його цілісність, справність газового обладнання і не проведене контрольне опресовування забороняється. У відповідності до п. 5.10 гл. 5 розд. V ПБСГ, власники, балансоутримувачі та/або орендарі (наймачі) житлових і громадських будинків представникам газорозподільного підприємства для проведення технічного обслуговування газового обладнання і перевірки приміщень на загазованість та за необхідності відключення газового обладнання. Всі роботи виконувались відповідно до вимог ПБСГ. Відповідно до п. 7.2 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2498, оператор ГРМ (ПАТ «Дніпрогаз») має право, зокрема, не здійснювати фактичний розподіл природного газу споживачу або обмежити його чи припинити у порядку та на підставах, передбачених цим Договором; безперешкодного та безкоштовного доступу на територію та земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система, та/або газове обладнання споживача, та/або комерційний вузол обліку, для виконання службових обовязків, передбачених законодавством та цим Договором; інші права, передбачені цим договором та Кодексом. 11 червня 2016 року співробітниками ПАТ «Дніпрогаз» у звязку з відсутністю доступу до квартири [ADDRESS], що підтверджується, зокрема, актом про не допуск від 11 жовтня 2016 року (а.с. 86) для забезпечення можливості відновлення газопостачання іншим споживачам, підключеним до одного газового стояку, було здійснено перемонтаж системи газопостачання, з відключенням квартири № 26 з використанням зварювання (а.с. 86). [PERSON] 14 жовтня 2016 року звернувся до відповідача зі скаргою, в якій, зокрема, наполягав на відновленні газопостачання до своєї квартири, а також із запитом на отримання публічної інформації відносно підстав, правового обґрунтування та отримання відповідних дозволів відповідачем при здійсненні перемонтажу системи газопостачання (а.с. 87-88). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. ПАТ «Дніпрогаз» у своїх відповідях від 28 жовтня 2016 року за вих. №9480/8-2 та додатково від 18 листопада 2016 року за вих. №10201/17-2 повідомило [PERSON] про необхідність вжиття заходів щодо необхідності надання доступу до газових приладів та пристроїв, які встановлено у квартирі щодо їх обстеження. Для чого в чергове запропоновано звернутися до районної служби ВЕС-1 ПАТ «Дніпрогаз», розташованого за адресою: м. Дніпро, бульвар Слави, № 4а або за вказаним телефоном для вирішення питання щодо надання доступу та можливості відновлення газопостачання. Крім того, заявнику було розяснено правове обґрунтування усіх дій співробітників ПАТ «Дніпрогаз» щодо правомірності відключення його квартири від газопостачання (а.с. 84, 85). В частині долученого за скаргою запиту на інформацію зазначено, що запитувана інформація не належить до публічної інформації, передбаченої ЗУ «Про доступ до публічної інформації» та не підлягає наданню. Відповідно до розділу V Порядку доступу до інформації ПАТ «Дніпрогаз», затвердженого протоколом засідання правління ПАТ «Дніпрогаз» від 01 вересня 2016 року № 01/09-2016, внутрішня службова інформація на виконані роботи, технічні проекти, проектно-кошторисна та виконавчо-технічна документація віднесені до Переліку відомостей, що складають інформацію з обмеженим доступом (комерційну таємницю) ПАТ «Дніпрогаз» (п. 5.4). Таким чином, доступ до інформації обмежено юридичною особою, отже у відповідності до ст. 21 ЗУ «Про інформацію», вона є конфіденційною інформацією з обмеженим доступом, тому може поширюватися за бажанням (згодою) юридичної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. У звязку з викладеним та тим, що запит позивача не було оформлено окремим документом, а є додатком до скарги та індивідуально не проходив реєстрацію вхідного документа відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» розглядався у термін, який не перевищує одного місяця від дня його надходження до ПАТ «Дніпрогаз». Крім викладеного, суд вважає за необхідне зазначити наступне. У звязку з набранням чинності Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, затверджених Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс ГРМ), Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила), встановлено новий порядок укладання договорів розподілу природного газу оператором газорозподільної системи (Оператор ГРМ, ПАТ «Дніпрогаз») з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами та укладання договорів постачання природного газу між побутовим споживачем та постачальником. Відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Правил, однією із підстав для постачання природного газу споживачу є, зокрема, наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений обєкт споживача, та присвоєння споживачу оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як субєкту ринку природного газу, та, відповідно до п. 10 Розділу ІІІ Правил, за однією адресою укладається один договір постачання природного газу. У разі коли обєкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві - приєднання. Згідно п. 5 Розділу III Правил, якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення обєкта побутового споживача, зміни його власника та щодо нових побутових споживачів, що будуть приєднані до газорозподільних систем оператора ГРМ є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору постачання природного газу з новим власником, побутовий споживач (новий власник) повинен самостійно звернутися до постачальника із спеціальними обовязками відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору постачання природного газу. Нові власники обєктів (нові споживачі) разом із заявою про укладання договору постачання природного газу предявляють постачальнику із спеціальними обовязками оригінали таких документів: документи, якими визначено право власності чи користування на об'єктом (приміщення); документ, що посвідчує особу споживача; належним чином оформлена довіреність на представника. За даними відповідача за адресою: [ADDRESS], відкрито особовий рахунок № [NUMBER] не на імя позивача. Між позивачем та відповідачем договору на постачання природного газу до [ADDRESS] не укладалося. Отже, ПАТ «Дніпрогаз», у своїх відповідях від 28 жовтня 2016 року за вих. №9480/8-2 та додатково від 18 листопада 2016р. за вих. №10201/17-2, в межах своїх власних повноважень, повно та всебічно розглянуло скаргу [PERSON] від 14 жовтня 2016 року та доданий до скарги запит про надання інформації від 14 жовтня 2016 року, з посиланнями на норми права, що підлягають застосуванню при вирішенні заявлених позивачем питань. Отже відповідні позовні вимоги щодо визнання не отримання обслуговування належної якості, а також зобовязання надати відомості і документи не підлягають задоволенню як безпідставні. Суд також доходить висновку про безпідставність вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки відсутнє порушене право позивача, що могло б стати підставою відшкодування такої шкоди з огляду на норми ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 4 Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачці, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пункт 5 Постанови встановлює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У позовній заяві відповідні докази відсутні. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність відмови у повному обсязі у задоволенні позовних вимог [PERSON] \~до\~ Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про\~\~визнання, що позивач не отримував від відповідача обслуговування належної якості, про визнання дій неправомірними відносно спірного запиту на інформацію від 14 жовтня 2016 року, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed