Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] у якому просить: cтягнути з відповідача в його користь грошові кошти в сумі 283\~883,54 грн., з яких 258 875,00 грн., відповідає еквіваленту 9 500,00 доларів США - з розрахунку за один долар США - 27 гривень 25 копійок заборгованості за договором позики, 1 510 грн. 70 коп. - проценти за користування чужими грошовими коштами розрахованими станом на 25 березня 2021 року, а саме із застосуванням облікової ставки Національного банку України, 2 517 грн. 83 коп. - 5% річних, 5 980 грн. 01 коп. - розрахунок інфляційних збитків; звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 13 липня 2020 року в рахунок погашення заборгованості у розмірі 258 875,00 грн. та встановити спосіб реалізації предмета іпотеки - квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 1342202261101, шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі - продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку». \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 13 липня 2020 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого відповідач позичив у [PERSON] 258\~875 (двісті п`ятдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп., що на день укладення договору еквівалентно 9 500 доларів США, які зобов`язався повернути в строк до 13 січня 2021 року. Для забезпечення виконання вказаного зобов`язання, 13 липня 2020 року між сторонами був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О., предметом якого є квартира [ADDRESS] , загальною площею 25,1 кв.м. Сторони погодили, що у випадку, якщо в момент настання терміну виконання будь-якого зобов`язання за договором позики, зобов`язання Іпотекодавця в повному обсязі або в частині виконано не буде, Іпотекодержатель має право, у відповідності до умов цього договору, звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог, які визначаються на момент такого задоволення, включаючи відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойку, необхідні витрати на утримання, звернення стягнення та реалізацію предмета іпотеки (п.4.1 Договору іпотеки). Пунктом 5.3 Договору іпотеки передбачено, що визначений цим Договором спосіб задоволення вимог Іпотекодержателя не перешкоджає Іпотекодержателю застосовувати інші, встановлені Законом України «Про іпотеку» способи звернення стягнення на предмет іпотеки. [PERSON] , своїх зобов`язань за договором позики не виконав, у визначений договором строк, позичених коштів не повернув. 24 лютого 2021 року позивачем надіслано [PERSON] вимогу про повернення позичених коштів, яка залишилася без реагування. Згідно п.6.9 Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває у власність або продає від свого імені предмет іпотеки за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки будь-яким сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності. Позивач вважає, що дане застереження є правовою підставою для продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі - продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку». Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подавав. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] - адвокат Мовчан А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. Згідно договору позики від 13 липня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О., реєстраційний номер - 811 [PERSON] взяв у позику в [PERSON] 258\~875 (двісті п`ятдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп., що на день укладення договору еквівалентно 9 500 доларів США, які зобов`язався повернути в строк до 13 січня 2021 року. \~ \~ \~ \~Факт отримання грошових коштів в розмірі 258\~875,00 грн. [PERSON] від [PERSON] обумовлено п. 1.2. Договору позики, де сторони підтверджують факт передачі грошових коштів до моменту підписання та нотаріального посвідчення Договору позики. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~ \~ \~ \~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно п. 6.1. Договору позики сторони погодили, що у разі, якщо Позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також п`ять процентів річних від простроченої суми. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. \~ \~ \~ \~Аналогічні по суті висновки містяться і у постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 р. у справі № 6-1967цс15 від 08.06.2016 р. у справі № 6-1103цс16 та вказівки в постанові ВСУ від 26.09.2018 у справі №483/1953/16-ц, які відповідно до ст.417\~ЦПК України є обов`язковими для застосування іншими судами загальної юрисдикції таких норм права. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до вказаних висновків Верховного Суду України, досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні також виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. \~ \~ \~ \~В силу ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок Позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні, із наявних при матеріалах справи, письмових доказів встановлено, що на момент звернення позивача до суду та до ухвалення рішення судом, відповідач не виконав зобов`язання за договором позики, оскільки не повернув отримані від нього кошти в сумі 258\~875 грн. 00 коп., що на день укладення договору еквівалентно 9 500 доларів США. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку, проценти за користування грошовими коштами розрахованими станом на 25 березня 2021 року, становлять 1 510 грн. 70 коп., 2 517 грн. 83 коп. - 5% річних згідно укладеного договору позики, 5 980 грн. 01 коп. інфляційні нарахування. Суд погоджується із даним розрахунком та вважає, що зазначені суми коштів також слід стягнути із відповідача. Для забезпечення виконання зобов`язання за договором позики, 13 липня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О., реєстраційний номер 813, предметом якого виступає квартира [ADDRESS] , загальною площею 25,1 кв.м. Сторони погодили, що у випадку, якщо в момент настання терміну виконання будь-якого зобов`язання за договором позики, зобов`язання Іпотекодавця в повному обсязі або в частині виконано не буде, Іпотекодержатель має право, у відповідності до умов цього договору, звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог, які визначаються на момент такого задоволення, включаючи відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойку, необхідні витрати на утримання, звернення стягнення та реалізацію предмета іпотеки (п.4.1 Договору іпотеки). Пунктом 5.3 Договору іпотеки передбачено, що визначений цим Договором спосіб задоволення вимог Іпотекодержателя не перешкоджає Іпотекодержателю застосовувати інші, встановлені Законом України «Про іпотеку» способи звернення стягнення на предмет іпотеки. 24 лютого 2021 року позивачем направлено [PERSON] вимогу про повернення позичених коштів, яка залишилася без реагування. Згідно п.6.9 Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває у власність або продає від свого імені предмет іпотеки за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки будь-яким сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності. Згідно ч.3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про\~задоволення вимог\~іпотекодержателя або\~відповідне застереження\~в іпотечному\~договорі,\~яке прирівнюється\~до такого\~договору за\~своїми правовими\~наслідками,\~може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому\~статтею 37\~цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому\~статтею 38\~цього Закону. Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). Велика Палата Верховного Суду у п.36 постанови від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15 зазначила, що ч.2 ст.36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у ч.3 ст.36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (ст. ст. 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса (близькі за змістом висновки сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/17423/17). Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому, задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.05.2020 року у справі № 361/7543/17 (14-546 цс 19). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування вимог позивача. Таким чином, судом встановлено, що мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із [PERSON] у користь [PERSON] заборгованостість за договором позики грошей від 13 липня 2020 року, у розмірі 258\~875 (двісті п`ятдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн., 1 510 (одну тисячу п`ятсот десять) грн. нарахованих процентів, 2 517 (дві тисячі п`ятсот сімнадцять) 83 коп. п`ять процентів річних, 5 980 (п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн. 01 коп. інфляційних нарахувань. У рахунок погашення даної заборгованості за вказаним договором позики грошей звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 13 липня 2020 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О. на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 25,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1342202261101, шляхом набуття [PERSON] права від свого імені продати зазначений предмет Іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Згідно з п.6 ч.1\~ст.264 ЦПК України,\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Судові витрати у вигляді судового збору, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути з [PERSON] в користь позивача, пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2\~851,61 грн. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь 15\~000,00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката. Як вбачається із поданих документів в підтвердження понесених судових витрат, 23 лютого 2021 року між адвокатом Мовчан А.О. та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги, яким сторони погодили, що сума гонорару за даним договором складає 15 000 грн. Як вбачається із Розрахунку використаного часу, гонорару та поточних витрат від 19 жовтня 2021 року, в період із 23 лютого 2021 року по даний час адвокат Мовчан А.О. виконав та передав наступні роботи: прийняття справи та ознайомлення з матеріалами, вивчення судової практики 03 год. вартістю 3\~000 грн.; підготовка та складання процесуальних документів (вимоги про усунення порушень, заяв) - 03 год. вартістю 2\~400 грн.; підготовка цивільного позову до суду 04 год. вартістю 4\~000 грн.; участь у судових засіданнях 06 год. вартістю 5\~600 грн. Загальна сума наданих послуг становить 15\~000 грн. Згідно Квитанції №5 від 19 жовтня 2021 року [PERSON] , на підставі Договору про надання правової допомоги від 23 лютого 2021 року, оплатив 15 000 грн. за отриману правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного, з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, а також враховуючи те, що позовні вимоги задоволено, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу та стягнення з [PERSON] у користь [PERSON] 7 000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: partial