Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування заявлених вимог пояснив, що 20.04.2010року між ним та [PERSON] (надалі Відповідач) було укладено договір позики, згідно якого він передав, а [PERSON] прийняв у власність строком до 31.12.2015 року кошти в розмірі 11000/ дев*ять/ доларів США, на підтвердження чого [PERSON] надав розписку. Зазначену суму [PERSON] зобов*язався повернути 31 грудня 2015 року. Відповідно до наданої розписки кошти відповідач отримав на придбання квартири [ADDRESS]. У встановлений договором строк відповідач борг в повному обсязі не повернув, а тому прохає суд стягнути з відповідача суму боргу, яка складає 9900 доларів США, що в перерахунку НБУ складає 148203гр. та судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав позов, прохав його задовольнити.. В судовому засіданні представник відповідача надав суду заяву від відповідача, відповідно до якої відповідач [PERSON] повністю визнає позов, прохає суд розглянути справу без його участі за участю його адвоката. Суд , заслухавши сторони по справі, представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання зобов'язання. Ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ст. 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В ч. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року вказано, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Частиною 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, при здійсненні розрахунків на території України, за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах встановлених законом. В судовому засіданні встановлено, що20.04.2010року між позивачем та [PERSON] (надалі Відповідач) було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у власність строком до 31.12.2015 року кошти в розмірі 11000/ дев*ять/ доларів США, на підтвердження чого [PERSON] надав розписку. Зазначену суму [PERSON] зобов*язувався повернути 31 грудня 2015 року. Відповідно до наданої розписки кошти відповідач отримав на придбання квартири [ADDRESS]. У встановлений договором строк відповідач борг в повному обсязі не повернув, а тому прохає суд стягнути з відповідача суму боргу, яка складає 9900 доларів США, що в перерахунку НБУ складає 148203гр. та судові витрати. Згідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику/ грошові кошти у такій самій сумі/, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач у встановлений договором строк не повернув суму боргу позивачу. Відповідно до ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов'язань є його невиконання або неналежне виконання. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки , встановлені договором або законом. В зв'язку з тим, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором позики та не повернув у встановлений строк позику, позивач набув право примусового стягнення з відповідача повної суми позики у судовому порядку. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. З відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором позики в розмірі 148203.00 грн.,що еквівалентно 9900доларів США. Згідно ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволений в повному обсязі, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved