Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «НІКО Страхування» про захист прав споживача, стягнення невиплаченого страхового відшкодування, в обґрунтування якого зазначив наступне. 13.06.2018 між позивачем [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «НІКО Страхування» укладено Договір страхування наземного транспорту № 206-н0246-18 від 13.06.2018 (Договір страхування), відповідно до якого [PERSON] застрахував у ТДВ «НІКО Страхування» належний йому автомобіль Маzda СХ-5, державний номер [NUMBER] . Зазначений транспортний засіб належить йому на праві власності (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] ). 05.09.2018 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав пошкодження, що відповідно до пункту 6.1 Договору страхування визначається та є страховим випадком. Відповідно до пункту 18.2.8 Договору страхування, при настанні події, що може бути визнана страховим випадком, Страхувальник ( [PERSON] згідно Договору страхування)/водій повинен повідомити про це Страховика (ТДВ «НІКО Страхування» згідно Договору страхування) будь-яким чином (тел., факс, електронна пошта) письмово оформити заяву про страховий випадок за формою, визначеною Страховиком, не пізніше 2 (двох) робочих днів з моменту настання такої події. Крім того, згідно стаття 21 статтею 16 Закону України «Про страхування» визначені обов`язки Страхувальника, одним із яких є повідомлення Страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. З місця пригоди 05.09.2018 о 14.30 [PERSON] повідомив Відповідача по телефону про подію, що має ознаки страхового випадку. Вказана заява зареєстрована за № 17957/18. Також [PERSON] було викликано співробітників Управління патрульної поліції в Запорізькій області, які здійснили оформлення дорожньо-транспортної пригоди (складено протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 071893). В подальшому, постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2018 по справі № 331/5235/18 провадження № 3/331/1064/2018 [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб отримав механічне пошкодження накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постанова суду набрала законної сили 13.11.2018. 06.09.2018 [PERSON] було письмово повідомлено ТДВ «НІКО Страхування» про настання страхового випадку. Таким чином, всі необхідні документи були подані [PERSON] 15.11.2018, відповідно до цього, страхове відшкодування мало бути виплачене не пізніше 20.12.2018 року, враховуючи пункт 22.1 Договору страхування. 24 грудня 2018 року на адресу Позивача від Відповідача надійшов лист датований 17.12.2018 за вих. № 61/2-171218/2, згідно якого Відповідач відмовив [PERSON] у виплаті страхового відшкодування на підставі порушення пункту 23.1.3 Договору страхування, з посиланням на пункт 9.6.1.3 Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) (нова редакція) № 16, затвердженого Генеральним директором ТДВ «Індіго» 17.01.2007 року та зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 03.03.2007 року за № 0670528 (далі - Правила страхування), статтю 26 Закону України «Про страхування» - подання страхувальником неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт та обставини настання страхового випадку. В основу такої відмови покладено висновок за результатами діагностики застрахованого транспортного засобу, який згідно листа, отримано Відповідачем 19.11.2018, відповідно до якого до моменту зіткнення застрахованих автомобіль знаходився в технічно справному стані. Вищевказану відмову відповідача вважає необґрунтованою та безпідставною. Також зазначено, що між Страховиком (відповідач) та позивачем [PERSON] була узгоджена сума страхового відшкодування. Так, судовим експертом Филь О.П. на замовлення ТДВ «НІКО Страхування», заява про яке надійшла 08.11.2018, було проведено автотоварознавче дослідження транспортного засобу Маzdа СХ-5, державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , та складено відповідний Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 3196 від 22.01.2019 щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику вказаного автомобіля в результаті ДТП, згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Маzdа СХ-5 після ДТП 05.09.2018 на дату оцінки складає 582 575,81 грн., матеріальний збиток завданий власнику транспортного засобу після ДТП 05.09.2018 на дату оцінки без врахування величини втрати товарної вартості дорівнює вартості відновлювального ремонту та складає 582 575,81 грн. Встановлена судовим експертом вартість відновлювального ремонту транспортного засобу та величина матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу [PERSON] , у Відповідача не викликала заперечень. Відповідач у своєму листі від 17.12.2018 за вих. № 61/2-171218/2 протирічить зазначаючи, що результати технічної діагностики застрахованого транспортного засобу не дозволяють класифікувати подію як страховий випадок. Позивач вважає, що мав місце страховий випадок, та Відповідач відповідно до Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Правил страхування, Договору страхування зобов`язаний виплатити на користь Позивача суму страхового відшкодування у розмірі 582 575,81 гри., визначену Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 3196 щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику вказаного автомобіля в результаті ДТП, складеного 22.01.2019, судовим експертом Филь О.П. Крім того, позивач зазначає, що виплаті підлягає пеня за несвоєчасну сплату страхового відшкодування за період з 21.12.2018 по 29.01.2019 у розмірі 22 983,81 грн.; сума у розмірі 1 000,00 грн. за транспортування пошкодженого транспортного засобу до місяці ремонту та витрати на професійну правничу допомогу. У зв`язку з чим просить суд, стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «НІКО Страхування» на користь [PERSON] суму у розмірі 622 809,62 грн., в тому числі 582 575,81 грн. невиплаченого страхового відшкодування, 22 983,81 грн. пені за несвоєчасну сплату страхового відшкодування (з 21.12.2018 по 29.01.2019), 1 000,00 грн. за транспортування пошкодженого транспортного засобу до місця ремонту, 16 250,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2019 відкрито провадження у вказаній справі в порядку загального позовного провадження та розпочато у справі підготовче провадження. 25.02.2019 на адресу суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача суму у розмірі 640 622,08 грн., в тому числі 582 575,81 грн. невиплаченого страхового відшкодування, 40 796,27 грн. пені за несвоєчасну сплату страхового відшкодування (з 21.12.2018 по 01.03.2019), 1 000,00 грн. за транспортування пошкодженого транспортного засобу до місця ремонту, 16 250,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 12.03.2019 на адресу суду від представника відповідача надійшли письмові заперечення, в яких просить відмовити у задоволення позову у повному обсязі. 20.03.2019 на адресу від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечує проти доводів викладених у письмових запереченнях відповідача та просить позов задовольнити у повному обсязі. 26.03.2019 на адресу суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача суму у розмірі 658 434,53 грн., в тому числі 582 575,81 грн. невиплаченого страхового відшкодування, 58 608, 72 грн. пені за несвоєчасну сплату страхового відшкодування (з 21.12.2018 по 01.04.2019), 1 000,00 грн. за транспортування пошкодженого транспортного засобу до місця ремонту, 16 250,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 01.04.2019 закрито підготовче провадження та вказану справу призначено до судового розгляду по суті. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши учасників справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлено, що 13.06.2018 між позивачем [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «НІКО Страхування» (відповідач) укладено Договір страхування наземного транспорту № 206-н0246-18 від 13.06.2018 (Договір страхування, Договір), відповідно до якого [PERSON] застрахував у ТДВ «НІКО Страхування» належний йому автомобіль Маzda СХ-5, державний номер [NUMBER] . (а.с.12-14) Зазначений транспортний засіб належить позивачу [PERSON] на праві власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] .(а.с.15) 05.09.2018 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав пошкодження, що відповідно до п.6.1 Договору страхування є страховим випадком. Відповідно до пункту 18.2.8 Договору страхування, при настанні події, що може бути визнана страховим випадком, Страхувальник /водій повинен повідомити про це Страховика будь-яким чином (тел., факс, електронна пошта) та письмово оформити заяву про страховий випадок за формою, визначеною Страховиком, не пізніше 2 (двох) робочих днів з моменту настання такої події. Згідно із ст. ст.16, 21 Закону України «Про страхування», визначені обов`язки Страхувальника, одним із яких є повідомлення Страховика настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. Так, з місця пригоди 05.09.2018 о 14.30 [PERSON] повідомив Відповідача по телефону про подію, що має ознаки страхового випадку. Вказана заява зареєстрована за № 17957/18.(а.с.19) Також, [PERSON] було викликано співробітників Управління патрульної поліції в Запорізькій області, які здійснили оформлення дорожньо-транспортної пригоди (складено протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 071893). (а.с.23) 06.09.2018 [PERSON] було письмово повідомлено ТДВ «НІКО Страхування» про настання страхового випадку, що підтверджується копією вказаної заяви. (а.с.19) Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2018 по справі № 331/5235/18, провадження № 3/331/1064/2018 [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.09.2018, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., яка набрала законної сили 13.11.2018. (а.с.24) Таким чином, всі необхідні документи були подані [PERSON] 15.11.2018, відповідно до цього, страхове відшкодування мало бути виплачене не пізніше 20.12.2018, враховуючи пункт 22.1 Договору страхування. Вказані вище обставини учасниками у судовому засіданні не заперечувалися. 24.12.2018 на адресу Позивача від Відповідача надійшов лист від 17.12.2018 за вих. № 61/2-171218/2, згідно якого Відповідач відмовив [PERSON] у виплаті страхового відшкодування на підставі порушення пункту 23.1.3 Договору страхування, з посиланням на пункт 9.6.1.3 Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) (нова редакція) № 16, затвердженого Генеральним директором ТДВ «Індіго» 17.01.2007 року та зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 03.03.2007 року за № 0670528 (Правила страхування), статтю 26 Закону України «Про страхування» - подання страхувальником неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт та обставини настання страхового випадку.(а.с.20) В основу вказаної відмови покладено висновок за результатами діагностики застрахованого транспортного засобу, який згідно листа, отримано Відповідачем 19.11.2018, відповідно до якого до моменту зіткнення застрахований автомобіль знаходився в технічно справному стані. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 3196 від 22.01.2019 щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику вказаного автомобіля в результаті ДТП, визначено вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Маzdа СХ-5 після ДТП 05.09.2018 на дату оцінки, яка складає 582 575,81 грн., матеріальний збиток завданий власнику транспортного засобу після ДТП 05.09.2018 на дату оцінки, без врахування величини втрати товарної вартості дорівнює вартості відновлювального ремонту та складає 582 575,81 грн. (а.с.40-80). Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно пункту 18.1.2 Договору страхування, Страховик зобов`язаний протягом 2 робочих днів, після отримання письмового повідомлення про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування. Пунктом 22.1 Договору страхування, Страховик здійснює виплату страхового відшкодування на підставі Заяви на виплату страхового відшкодування Страхувальника і Страхового акту, який складається Страховиком. Страховик здійснює виплату страхового відшкодування протягом 5 (п`яти) робочих днів після затвердження страхового акту. Страховий акт складається і затверджується протягом 20 (двадцяти) робочих днів, після одержання всіх необхідних документів. Як встановлено, позивачем [PERSON] всі необхідні документи були подані 15.11.2018, у зв`язку з чим страхове відшкодування мало бути виплачене не пізніше 20.12.2018. Добровільне страхування наземного транспортного засобу здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Правил страхування та Договору страхування. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивильно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно частини 1 статті 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до пункту 6 частини 4 статті 6 Закону України «Про страхування», одним з видів добровільного страхування може бути страхування наземного транспорту (крім залізничного). Згідно із статтею 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про страхування», страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до частини першої статті 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно частини 3 статті 20 Закону України «Про страхування», Страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Так, згідно частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або іншій вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Аналогічні норми передбачені, як зазначалося вище, статтями 16, 20 Закону України «Про страхування». Згідно пункту 18.4.1 Договору страхування, Страхувальник має право одержати страхове відшкодування в розмірі та на умовах, передбачених цим Договором. Згідно пункту 8.2.2.4 Правил страхування, Страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати неустойки. Згідно Правил страхування, визначено поняття дорожньо-транспортної пригоди - це подія, що сталася за участю хоча одного транспортного засобу, який рухався, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки, а саме: зіткнення з іншим транспортним засобом, наїзд (удар) на рухомі чи нерухомі об`єкти, перекидання, провал, падіння транспортного засобу. В контексті цих Правил дорожньо-транспортною пригодою вважається ДТП, що сталося за участю застрахованого транспортного засобу, зазначеного у Договорі і під час керування ним водієм. Так, 05.09.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю позивача (водія) [PERSON] , внаслідок якої транспортний засіб отримав пошкодження, що відповідно до пункту 6.1 Договору страхування визначається та є страховим випадком. Вказане підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2018, відповідно до якої [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченої ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу та зазначено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічне пошкодження. Доводи представника відповідача щодо подання страхувальником [PERSON] свідомо неправдивих відомостей про предмет договору або про факт настання страхового випадку, на які він посилається як на підставу відмови у виплаті страхового відшкодування, що передбачено п.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про страхування», п.23.1.3 Договору страхування, п.9.6.1.3 Привал страхування, є безпідставними та не доведеними. Посилання представника відповідача, як на факт свідомо неправдивих відомостей, наданих позивачем, на висновок за результатами діагностики застрахованого транспортного засобу ТОВ «Ніко Істлайн Запоріжжя», згідно якого зазначено, що до моменту зіткнення вказаний автомобіль знаходився в технічно справному стані та на рекламаційний акт технічного стану автомобіля №54 від 28.09.2018, згідно якого зазначено, що автомобіль до моменту зіткнення знаходився в технічно справному стані, а в момент зіткнення була помилково натиснута педаль акселератора, суд не приймає до уваги, оскільки результати, які в них містяться, не можуть достовірно свідчити про наявність факту свідомо неправдивих відомостей. Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце страховий випадок, та відповідач відповідно до Цивільного кодексу, Закону України «Про страхування, Правил страхування, Договору страхування зобов`язаний виплатити на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 582 575,81 гри., визначену Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 3196 від 22.01.2019. Разом з тим, підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату страхового відшкодування, виходячи с наступного. Пунктом 25.3 Договору страхування, за невиконання або неналежне виконання умов цього договору Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Крім того, частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», також передбачається сплата пені за прострочення надання послуги. Так, у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Одночасно законодавством, що регулює правовідносини у сфері страхування, визначено, що в разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (статті 992 ЦК України). А згідно з частиною четвертою статті 16 Закону України «Про страхування», однією з істотних ознак договору страхування є визначення в ньому відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору. На підставі викладеного, можна зробити висновок що положення щодо відповідальності страховика, закріплені в Законі України «Про страхування» та главі 67 ЦК України, є спеціальними нормами права, а в Законі України «Про захист прав споживачів» - загальними. Розмір неустойки як відповідальність страховика за договором страхування має бути визначено у такому договорі. Якщо ж такий розмір не було визначено сторонами в договорі страхування, то до спірних правовідносин застосовується частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо укладений договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої особи. Отже, на підставі наведених правових приписів, принципу заборони притягати особу двічі за одне й те саме правопорушення, а також правил застосування конкуренції правових норм, за умови, що укладений договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої особи, страховик несе відповідальність у вигляді розміру неустойки, визначеного в договорі страхування (у разі відсутності визначення розміру в договорі - у розмірі, визначеному в Законі України «Про захист прав споживачів»). Також, згідно постанови Пленуму Верховного суду України № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», судам слід мати на увазі, що неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом. Пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні. Так, згідно пункту 25.4 Договору страхування, за несвоєчасне проведення розрахунків винна сторона сплачу іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє під час виникнення заборгованості, від суми, що підлягає сплаті, за кожен день затримки. Пунктом 22.1 Договору страхування, Страховик здійснює виплату страхового відшкодування на підставі Заяви на виплату страхового відшкодування Страхувальника і Страхового акту, який складається Страховиком. Страховик здійснює виплату страхового відшкодування протягом 5 (п`яти) робочих днів після затвердження страхового акту. Страховий акт складається і затверджується протягом 20 (двадцяти) робочих днів, після одержання всіх необхідних документів. Останній із документів, необхідних для прийняття Страховиком рішення про виплату страхового відшкодування, була постанова Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2018 по справі № 331/5235/18 провадження № 3/331/1064/2018, згідно якої було визнано [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, копію якої було надано Відповідачеві 15.11.2018. Необхідність подання такого документу передбачена пунктом 21.1.12 Договору страхування. Таким чином, всі необхідні документи були подані [PERSON] 15.11.2018 Відповідачу - ТДВ «НІКО Страхування», отже страховий акт повинен бути був складений не пізніше 13.12.2018 року (протягом 20 робочих днів). Тобто, відповідно до цього, враховуючи пункт 22.1 Договору страхування, страхове відшкодування мало бути виплачене не пізніше 20.12.2018 року (протягом 5 робочих днів після затвердження страхового акту). Отже, підлягає сплаті Відповідачем за несвоєчасну сплату страхового відшкодування з 21.12.2018 по 01.03.2019 пеня у розмірі 40 796,27 грн. (582 575,81грн. х 36% х 71/365, де 582 575,81 грн. - сума виплати страхового відшкодування; 36 % (18 облікова ставка х 2) - подвійна облікова ставка Національного банку України; 71 день - прострочення з 21.12.2018 по 01.03.2019; 365 - дні у році). Щодо відшкодування витрат за транспортування пошкодженого транспортного засобу у розмірі 1 000,00 грн, суд виходить з наступного. Пунктом 26.2.2 Договору страхування передбачено, що Страховик додатково відшкодовує необхідні та підтверджені документально витрати, пов`язані з оплатою послуг за транспортування пошкодженого транспортного засобу до найближчого місця ремонту у випадку неможливості його пересування по дорогах загального користування своїм ходом. Ліміт за цим пунктом становить 1 000 грн. Так, Позивачем після дорожньо-транспортної пригоди було здійснено транспортування пошкодженого транспортного засобу до місця ремонту, за що було витрачено кошти у розмірі 1 400,00 грн., що підтверджується копією відповідної квитанції від 05.09.2018 та документів (свідоцтва) особи, яка здійснювала перевезення. Отже, відповідно до викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова сума у розмірі 1 000,00 грн., як витрати, пов`язані з оплатою послуг за транспортування пошкодженого транспортного засобу до місця ремонту. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом не вирішувалося вказане питання, оскільки позивач скористався правом надати підтверджуючи документи протягом п`яти днів після винесення судом рішення, для вирішення цього питання та прийняття відповідного рішення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved