Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 01.02.2019 року між [PERSON] , як Продавцем, та [PERSON] , як Покупцем, та посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Єрьоменко В.Г., номер запису про право власності 30116110, посилаючись на порушення свого права, так як оспорювана угода укладена на вкрай невигідних для нього та його родини умов. Ця квартира є єдиним житлом його родини. На виконання домовленостей між сторонами, протягом 2019 та 2020 року позивачем щомісячно сплачувались проценти в розмірі 1000 дол. США. В зв`язку з тим, що він не зміг назбирати всю суму, а частково [PERSON] не бажав приймати суму, відповідач подав до суду про його примусове виселення. Як власник зняв його та членів його родини з реєстраційного обліку. Згодом позивачу стало відомо, що відповідно до даних реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 05.02.2021 року вказане нерухоме майно перебуває під арештом, накладеним ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.07.2019р. у кримінальній справі №766/12497/19 за обвинуваченням [PERSON] за ч.3 ст.332 КК України, яка передбачає конфіскацію майна. Тобто, навіть при виконанні позивачем зобов`язань перед відповідачем в повному обсязі, він не зміг би повернути свою квартиру у свою власність. Просить визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 01.02.2019 року між [PERSON] , як Продавцем, та [PERSON] , як Покупцем, та посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Єрьоменко В.Г., номер запису про право власності 30116110 та застосувати наслідки недійсності правочину повернення майна у первісний стан. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.03.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, з підстав викладених у позові. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, до суду відзив не надавали, оскільки угода укладена між сторонами у відповідності до вимог чинного законодавства. Вислухавши думку учасників процесу, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 01.02.2019 року між [PERSON] , код [NUMBER] , як Продавцем, та [PERSON] , код [NUMBER] , як Покупцем, був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Єрьоменком В.Г., та зареєстрований в реєстрі речових прав за номером запису про право власності 30116110. Також встановлено, що 01.02.2019 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Єрьоменком В.Г. посвідчено справжність підпису [PERSON] на заяві-зобов`язання, яку зареєстровано в реєстрі за № 35, передати право власності на квартиру [ADDRESS] будь-яким законним способом гр. [PERSON] за умови, якщо до 01.02.2020 року буде здійснено погашення боргу у повному обсязі в розмірі 24000 ум.од, що на день передачі грошей відповідає еквівалентові суми 658800 грн, з відповідними щомісячними відсотками у розмірі 1000 (одна тисяча) ум. од., що на день передачі грошей відповідало еквівалентові сумі 27450 грн за встановленим банком України обмінним курсом 1 долар = 27,45 грн до 01.02.2020 року, згідно усних домовленостей. 01.02.2019 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Єрьоменком В.Г. посвідчено справжність підпису [PERSON] , [INFO] , на заяві-зобов`язання, зареєстрованій в реєстрі за № 33, щодо зобов`язання звільнення від особистих речей квартиру [ADDRESS] разом зі своєю дитиною [PERSON] , [INFO] . 01.02.2019 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Єрьоменком В.Г. посвідчено справжність підпису [PERSON] на заяві-зобов`язання, яку зареєстровано в реєстрі за № 34, що в строк до 04.02.2019 року вони знімуться з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою квартири та звільнять її від особистих речей до 01.02.2020 року за умови непогашення суми боргу у розмірі 24000 ум.од., що на день передачі грошей відповідає еквівалентові суми 658800 грн, з відповідними щомісячними відсотками у розмірі 1000 (одна тисяча) ум. од., що на день передачі грошей відповідає еквівалентові сумі 27450 грн за встановленим банком України обмінним курсом 1 долар = 27,45 грн до 01.02.2020 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні за актовим записом про народження № 506 від 19.08.2010 року, дитина [PERSON] , [INFO] , має батьків [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 05.03.2021 року вказане нерухоме майно перебуває під арештом, накладеним ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.007.2019 року у кримінальній справі № 766/12497/19 за обвинуваченням [PERSON] за ч. 3 ст. 332 КК України, яка передбачає конфіскацію майна. Відповідно до виписки № 02989 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] з 26.02.2014 року по 18.03.2014 року вона перебувала в херсонському інсультному центрі з діагнозом «Геморагічний інсульт», з 08.04.2020 року по 15.04.2020 року вона перебувала та стаціонарному лікуванні в КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є.Карабелеша» з діагнозом «Кардіоскрелоз діфузний» та супутніми діагнозами. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації [PERSON] підтверджено пересадку нирки 02.02.2015 року, та довідкою до акту огляду соціальної експертної комісії від 11.03.2015 року підтверджено встановлення третьої групи інвалідності безстроково. В судовому засіданні відповідач та його представник підтвердили, що фактично передача майна покупцеві не відбулась. Квартира була оформлена договором купівлі-продажу за умовою гарантії повернення коштів, які [PERSON] взяв у борг у [PERSON] в сумі 24000 доларів США, про що останнім надано заяву про повернення квартири у власність після сплати боргу та в спірній квартирі продовжують проживати позивач та його родина. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 09.03.2021 року у справі № 766/6577/20, яке залишено в силі постановою Херсонського апеляційного суду від 17.06.2021 року, вирішено висилити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та дитину [PERSON] , [INFO] , з вказаної вище квартири. Станом на 16.12.2021 року рішення суду не виконане та триває касаційний розгляд справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відповідно до ст.\~47\~Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 202 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом частини 1, 5 ст.203, частини 1 ст.215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6\~статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить\~ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.3\~ст. 203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В постанові Верховного Суду від 05.07.2018 року у справі № 922/2878/17\~зазначено, що цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення боргу, що набрало законної сили. Укладення боржником, проти якого розпочате судове провадження про стягнення боргу, договору купівлі-продажу може свідчити про його недобросовісність та зловживання правами стосовно кредитора, оскільки такий договір купівлі-продажу може порушити майнові інтереси кредитора і бути направлений саме на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які можуть хоч і не порушувати конкретних імперативних норм, але бути недобросовісними та зводитися до зловживання правом. За ч.1\~ст. 233 ЦК України\~\~правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені\~статтею 216 цього Кодексу. В пункті 23\~Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року\~роз`яснено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі\~ст.233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути важка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. При розгляді зазначеної категорії справ потрібно враховувати такі фактори, як майновий і психічний стан осіб та їх близьких напередодні й на момент вчинення правочину; співмірність наданих послуг із вартістю переданого за правочином майна; наявність іншого житла або іншого місця помешкання в разі відчуження житла, а також враховувати їх вплив на формування волевиявлення сторін. Законність змісту правочину здатність суб`єктів правочину на його вчинення; вільне волевиявлення учасника правочину та його відповідність внутрішній волі; відповідність форми вчинення правочину вимогам закону; спрямованість правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Недійсність правочинів, незалежно від особливостей їхнього конкретного виду, об`єднує одна спільна риса - вони суперечать правовим нормам.\~ЦК України\~завжди стає на захист порядного і добросовісного учасника правочину і сприяє здійсненню його майнових інтересів. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але змушена це зробити через тяжкі обставини. Відповідно до правової позиції, яка міститься у постанові ВСУ від 06 квітня 2016 року у справі № 6-551цс16, тяжкими обставинами можуть бути: тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини. Основною ознакою правочину, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, є те, що він повинен бути вчинений саме для усунення або зменшення цих тяжких обставин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Для того щоб правочин було визнано недійсним з підстав, передбачених\~ст. 233 ЦК, позивачу в сукупності необхідно послатися на такі підстави, які будуть використанні в суді як докази, зокрема: 1) наявність в особи, що вчиняє правочин, тяжких обставин: хвороба, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини; 2) правочин повинен бути вчинений саме для усунення та/або зменшення тяжких обставин; 3) правочин повинен бути вчинений особою добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки; 4) особа повинна усвідомлювати свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. Крім того, необхідним критерієм для визнання правочину недійсним з передбачених вище підстав, є доведення в судовому засіданні нерозривного причинно-наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину, який вчиняється виключно для усунення та/або зменшення тяжких обставин, тобто основний акцент необхідно зробити на об`єктивній та суб`єктивній стороні. Для доведення вкрай невигідних умов вчинення правочину особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Згідно з розділом 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.01.2017 року «Аналіз окремих питань судової практики, що виникають при застосуванні судами рекомендаційних роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» для того щоб правочин було визнано недійсним з підстав, передбачених ст. 233\~ЦК, позивачу в сукупності необхідно послатися на такі підстави, які будуть використанні в суді як докази, зокрема: 1) наявність в особи, що вчиняє правочин, тяжких обставин: хвороба, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини; 2) правочин повинен бути вчинений саме для усунення та/або зменшення тяжких обставин; 3) правочин повинен бути вчинений особою добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки; 4) особа повинна усвідомлювати свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно зі\~ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до\~ст.1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку що позивачем доведено в судовому засіданні обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню судом, договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] підлягає визнанню недійсним, а сторони мають бути повернуті в первинний стан, оскільки в судовому засідання достовірно встановлено, що угоду купівлі-продажу укладену між сторонами з порушенням вимог закону. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати в сумі 908,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволено в повному обсязі.

Outcome: approved