Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання попереднього договору купівлі-продажу автомобіля, скасування арешту, усунення перешкод в користуванні автомобілем шляхом витребування з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що позивачу на праві власності належить автомобіль «Geely» моделі СК-2 MR7151А, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого ВРЕР № 1 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області. Зазначений автомобіль був придбаний позивачем за кошти, отримані від ПАТ «Плюс Банк» за укладеним із банком кредитним договором № 91075311 від 2 лютого 2011 року. 1 квітня 2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля, за яким відповідач взяв на себе зобов'язання у рахунок нарахованих за вказаним кредитним договором сум вносити щомісячні платежі для погашення кредиту, починаючи з квітня 2012 року до лютого 2016 року в розмірі 1548 гривень 25 коп. щомісячно. Але відповідач перестав сплачувати грошові кошти за кредитним договором з липня 2013 року, в зв'язку з чим утворилася заборгованість. Крім того, на теперішній час відповідач утримується в СІЗО № 5 м. Донецька, оскільки у кримінальному провадженні № 12013050010000164 [PERSON] пред'явлено повідомлення про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.189 ч. 2, 15 ч. 2, 190 ч. 4 КК України. Відповідно до ухвали слідчого судді Ворошиловського районного суду м. Донецька від 13 липня 2013 року органов досудового слідства був проведений обшук у [PERSON] та вилучений автомобіль «Geely» моделі СК-2 MR7151А, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], а ухвалою слідчого судді цього ж суду від 16 липня 2013 року на зазначений автомобіль накладений арешт. На теперішній час позивач вимушений сплачувати кредит, штрафні санкції, та не має можливості користуватися зазначеним автомобілем, в зв'язку з чим позивач просить розірвати попередній договір купівлі-продажу автомобіля між ним та [PERSON], скасувати арешт, накладений на автомобіль, та усунути позивачу перешкоди в користуванні автомобілем шляхом його витребування та передачі позивачеві зі стоянки Донецького МУ ГУВМСУ в Донецькій області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, та просила розірвати попередній договір купівлі-продажу автомобіля, скасувати арешт, накладений на автомобіль слідчим суддею, та усунути перешкоди позивачу в користуванні автомобілем шляхом витребування автомобіля. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується розпискою відповідача про отримання судової повістки (а.с.35), в зв'язку з чим відповідач є належно повідомленим про час та місце розгляду справи, але клопотання про відкладення розгляду справи, або заперечення проти позову, або клопотання про доставлення до зали судового засідання з Донецького СІЗО № 5 від відповідача до суду не надійшло, в зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу без його участі на підставі наявних доказів. Представник третьої особи ПАТ «Плюс банк» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується направленим за юридичною адресою поштовим повідомленням, яке повернулося з відміткою про отримання представником третьої особи судової повістки (а.с.33), в зв'язку з чим третья особа є належно повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки представник третьої особи до суду не повідомив, в зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу без їх участі на підставі наявних даних. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, заслухавши показання представника позивача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що транспортний засіб - автомобіль марки «Geely» моделі СК-2 MR7151А, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого ВРЕР № 1 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, належить [PERSON] на праві власності, що крім показань представника позивача в судовому засіданні, повністю підтверджується змістом ухвали слідчого судді Ворошиловського районного суду м. Донецька від 16 липня 2013 року (а.с.9-10) та змістом попереднього договору купівлі-продажу автомобіля від 1 квітня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] (а.с.11-12). Суд також встановив, що зазначений автомобіль був придбаний позивачем [PERSON] за кошти, отримані від ПАТ «Плюс Банк» за укладеним із банком кредитним договором № 91075311 від 2 лютого 2011 року. Судом встановлено, що 1 квітня 2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у простій письмовій формі був укладений попередній договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля, за яким [PERSON] зобов'язався через чотири роки після набрання чинності цим договором продати, а [PERSON] - купити зазначений автомобіль за ціною, що складає 101592 гривні 88 коп. та вміщує в собі суму кредиту та відсотки за користування кредитом згідно кредитного договору № 91075311 від 2 лютого 2011 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Плюс банк». При цьому за попереднім договором [PERSON] взяв на себе зобов'язання у рахунок нарахованих [PERSON] за вказаним кредитним договором сум вносити щомісячні платежі для погашення кредиту перед банком ПАТ «Плюс банк», починаючи з квітня 2012 року до лютого 2016 року в розмірі 1548 гривень 25 коп. щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про заставу» від 2 жовтня 1992 року, з наступними змінами та доповненнями, застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.572 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.580 Цивільного кодексу України та ч.ч.1, 2 ст.8 Закону України «Про заставу» від 2 жовтня 1992 року, з наступними змінами та доповненнями, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета застави несе власник заставленого майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета застави заставодавець на вимогу заставодержателя зобов'язаний надати рівноцінний предмет або, якщо це можливо, відновити знищений або пошкоджений предмет застави. Крім того, відповідно до ч.2 ст.586 Цивільного кодексу України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. А відповідно до п.1 ч.1 ст.587 Цивільного кодексу України особа, яка володіє предметом застави, зобов'язана вживати заходів, необхідних для збереження предмета застави. За таких обставин виходячи з усіх зазначених норм закону, з матеріалів справи, позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні виходить, що зобов'язання перед банком ПАТ «Плюс банк» за виплату всіх кредитних платежів та відсотків за ними, зобов'язання перед кредитором із забезпечення схоронності автомобіля як предмета застави, а також ризик випадкової загибелі предмета застави несе позичальник, тобто позивач [PERSON] А факт укладення між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] у простій письмовій формі попереднього договору купівлі-продажу автомобіля, за яким відповідачем брав на себе зобов'язання з оплати банку кредитних платежів замість позивача, не може мати юридичного значення, а також не може мати юридичних наслідків, оскільки відповідно до ч.1 ст.520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Тому укладення зазначеного попереднього договору від 1 квітня 2012 року між [PERSON] (боржником за кредитним договором) та сторонньою особою [PERSON] без оформленої належним чином згоди банку-кредитора, є незаконним, суперечить зазначеним вище нормам діючого закону, а крім того враховуючи, що зобов'язання за вказаним договором відповідач не виконує з липня 2013 року, позовні вимоги [PERSON] про розірвання зазначеного попереднього договору купівлі-продажу автомобіля є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд також встановив, що ухвалою слідчого судді Ворошиловського районного суду м. Донецька від 16 липня 2013 року, постановленою у кримінальному провадженні № 12013050010000164 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.189 ч. 2, 15 ч. 2, 190 ч. 4 КК України, накладено арешт на належний [PERSON] автомобіль марки «Geely» моделі СК-2 MR7151А, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Суд вважає неможливим задовольнити під час розгляду теперішньої цивільної справи позовні вимоги [PERSON] про скасування арешту на автомобіль, накладеного слідчим суддею у кримінальному провадженні, а також про усунення перешкод [PERSON] у користуванні його автомобілем шляхом витребування цього автомобіля та передачі позивачеві зі стоянки Донецького МУ ГУМВСУ в Донецькій області, оскільки питання про скасування арешту, накладеного в порядку кримінального процесу, або питання про оскарження рішення про накладення такого арешту вочевидь має розглядатися також в порядку кримінального процесу у тому самому кримінальному провадженні, в якому такий арешт накладався. А в зв'язку з неможливістю скасування арешту суд вважає неможливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні автомобілем шляхом його витребування зі стоянки Донецького МУ УМВСУ в Донецькій області. На підставі викладеного, ч.1 ст.572, ч.ч.1, 2 ст.580, ч.2 ст.586, п.1 ч.1 ст.587, ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, ч.ч.1, 2 ст.1, ч.ч.1, 2 ст.8 Закону України «Про заставу» від 2 жовтня 1992 року, з наступними змінами та доповненнями,

Outcome: approved