Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що в 2010 році він надав в борг відповідач грошові кошти в сумі 400 доларів США, що еквівалентно 5252 гривень та 2000 гривень, які [PERSON] зобов'язувалася повернути до 01 червня 2013 року. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, однак направили заяви про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає. Оскільки, особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до ст.197 ЦПК України, суд вважає можливим проведення розгляду справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник, як передбачено статтею 1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що в 2010 році між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений договір позики грошей в сумі 400 доларів США та 2000 гривень, які Позичальник зобов'язувалась повернути Позикодавцеві до 01 червня 2013 року. Позичкове зобов'язання було оформлено розпискою, написаною Позичальником, із змісту якої вбачається, що [PERSON] отримала в борг, тобто позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 400 доларів США та 2000 гривень, з кінцевим терміном повернення - 01 червня 2013 року. Згідно курсу валют НБУ, станом на 10 жовтня 2014 року, 100 доларів США становить 1295 грн., а тому відповідно 400 доларів США еквівалентно 5180 грн. Проаналізувавши докази представлені сторонами, суд приходить до висновку, що відповідачем не виконано позичкове зобов`язання, термін виконання якого був встановлений сторонами 01 червня 2013 року, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 7180 грн. Суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп., оплачені позивачем по даній справі. На підставі наведеного та

Outcome: approved