Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 11531 про стягнення із позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за договором кредитної лінії № AG 1385141 від 19 квітня 2019 року, який було укладено між [PERSON] та ТОВ «Дінеро», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», у розмірі 23 239 грн. 73 коп. Позивач зазначає, що будь-яких договорів із ТОВ «Дінеро» не укладав, кредитні кошти не отримував, а розрахунок заборгованості, наданий ТОВ «Вердикт Капітал» не є правовою підставою для стягнення сум та не може слугувати доказом безспірності заборгованості. Також вважає, що нотаріус не мав законних підстав для вчинення виконавчого напису, у зв`язку з тим, що відповідачем не надано документів, які б підтверджували безспірність заявленої до стягнення суми заборгованості, а тому, виконавчий напис № 11531 від 30 січня 2020 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим просить визнати виконавчий напис від 30 січня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі за № 11531 таким, що не підлягає виконанню. 16 листопада 2020 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та за клопотанням представника позивача [PERSON] зупинено стягнення по виконавчому провадженню № 62774525 від 10 серпня 2020 року, відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. № 11531 від 30.01.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 239 грн. 73 коп. Ухвалами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2020 року та 23 березня 2021 року задоволені клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. належним чином завірених копій матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 11531 від 30.01.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 239 грн. 73 коп., які станом на 07 липня 2021 року нотаріусом так і не виконані. Разом з тим, на виконання ухвали суду Київський державний нотаріальний архів направив належним чином завірені копії виконавчого напису № 11531 від 30.01.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 239 грн. 73 коп. та документів, на підставі яких він посвідчувався. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2021 року за вказаною справою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву в якій просив позов задовольнити у повному обсязі та розглядати справу без участі сторони позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судової повістки (а. с. 46, 68, 76, 88), заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. у судове засідання не з`явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких клопотань не надавав, про причини неявки суд не повідомив, про що свідчать конверти, що повернулися до суду з відміткою - «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 47, 66, 77, 78). 07 липня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами загального позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази та виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 30 січня 2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинений виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за договором кредитної лінії № AG 1385141 від 19 квітня 2019 року, укладеним з ТОВ «Дінеро», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги № 22-08/19 від 22 серпня 2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал». У виконавчому написі зазначено, що стягнення проводиться за період з 13.12.2019 року по 28.12.2019 року, сума заборгованості якого складає 23 239,73 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 8900,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 5 389,74 грн., заборгованість за пенею - 8 899,99 грн., плата за вчинення виконавчого напису - 50, 00 грн. (а. с. 91). 10 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. при примусовому виконанні виконавчого напису № 11531, виданого 30 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 62774525 (а.с. 10). 17 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. при примусовому виконанні виконавчого напису № 11531, виданого 30 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а. с. 11-13). Статтею18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно із п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідчені угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Відповідно до п. п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Отже, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. На підтвердження існування заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» надано копії: заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про вчинення виконавчого напису нотаріуса (а. с. 92); виписки [PERSON] за договором кредитної лінії № AG 1385141 від 19 квітня 2019 року (а. с. 93); Спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії № AG 1385141 від 19 квітня 2019 року, що укладений між ТОВ «Дінеро» та [PERSON] , відповідно до якого загальний розмір наданого кредиту становить 5000,00 грн., плата за користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 1,30 % в день (а. с. 94); додаткової угоди № АМ 2584882 до Спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії № AG 1385141 від 19 квітня 2019 року (а. с. 95-96); загальних умов договору кредитної лінії (а. с. 97-100); паспорту споживчого кредиту (а. с. 101-104); детального розрахунку заборгованості станом на 13 грудня 2019 року (а. с. 105); Витягу із реєстру Боржників № 1 від 13 грудня 2019 року (а. с. 106); вимоги до [PERSON] про усунення порушень кредитних зобов`язань (а. с. 107-108). Разом з тим, з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотьного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Із наданих до суду документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 11531 від 30 січня 2020 року та матеріалів справи не встановлено, що [PERSON] отримував будь-які претензії, повідомлення або вимоги про наявність заборгованості та погашення боргу від стягувача, також до заяви про вчинення виконавчого напису не додано доказів отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень від ТОВ «Вердикт Капітал». Отже, позивач не був проінформований про існування заборгованості та її розміру, чим був позбавлений права оскаржити вимогу у судовому порядку або подати письмове заперечення банку чи нотаріусу. Суд також зазначає, що ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. з заявою про вчинення виконавчого напису 30 січня 2020 року (а. с. 92), і в цей же день нотаріусом було вчинено виконавчий напис без дотримання при цьому 30-денного строку, встановленого підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, отже недотримання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вказаних вимог Порядку щодо спливу 30-денного строку з моменту надіслання банком письмової вимоги до боржника було порушено право позивача щодо можливості спростування розміру заборгованості. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 910/5226/17. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від ТОВ «Вердикт Капітал» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту або здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал», зазначений у виконавчому написі, є безспірним. Окрім того, доказів на підтвердження переуступки боргових зобов`язань не надано, а тому вважати, що у ТОВ «Вердикт Капітал» взагалі є право вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Дінеро» та [PERSON] , немає. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що ТОВ «Вердикт Капітал» не надано нотаріусу документів, які б свідчили про наявність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» та безспірність такої заборгованості, а тому виконавчий напис вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» і він є таким, що не підлягає виконанню. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 02.07.2019 року по справі № 916/3006/17, провадження № 12-278гс18. Суд вважає можливим захистити право позивача шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки обраний позивачем спосіб захисту його інтересів ґрунтується на законі, та заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 840 грн. 80 коп. та 420 грн. 40 коп. за подання заяви про забезпечення позову, разом на загальну суму у розмірі 1 261 грн. 20 коп.

Outcome: approved