Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 20 серпня 2019 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі у Дарницькому районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом №1507. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя сторін не склалося. Між ними зникли взаємоповага і почуття, що були на момент одруження, відсутнє взаєморозуміння, сторони мають різні погляди на побутове та сімейне життя. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та бажає будувати своє сімейне життя окремо від відповідача. Розірвати шлюб у позасудовому порядку через органи РАЦС позивач не може, оскільки немає згоди з відповідачем. За цих обставин, позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати, тому звернувся до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 05.10.2020 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, про що відповідач [PERSON] була повідомлена належним чином. Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Натомість відповідач скерувала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала та просила після розлучення присвоїти їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20 серпня 2019 року, [PERSON] та [PERSON] 20 серпня 2019 р. уклали шлюб у Дарницькому районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено актовий запис № 1507, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, не проживають, як сім`я. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України суд, задовольняючи позов, враховує прохання позивачки, присвоює їй дошлюбне прізвище - [PERSON] . На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування його витрат по сплаті судового збору 840,80 грн.

Outcome: approved