Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від, [PERSON], є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Будинок належить йому на підставі договору дарування №508525 від 02 квітня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, виконуючого обв'язки державного нотаріуса Другої Синельниківської державної нотаріальної контори та зареєстрованого КП «СМБТІ» 14.05.2003 року. З відповідачкою, [PERSON], він знаходився у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 1989 року. Шлюб зареєстрований Новоолександрівською сільською радою Синельниківського району Дніпропетровської області. Відповідачка зареєстрована в його будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 06.11.2013 року за №909. Тому як член сім'ї власника, який проживав разом з ним, отримала право на користування цим житлом. Фактично шлюбні відносини і ведення спільного господарства припинилися між нею та відповідачкою в серпні 2009 року, так як вона виїхала з його будинку на проживання до іншого чоловіка, і з цього часу в його будинку не проживає, що підтверджується довідкою №909 від 06.11.2013 року, виданою виконкомом Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району. Відповідачка добровільно виселилася і вивезла уже належне їй майно з його будинку, тобто добровільно змінила своє місце проживання, вибувши в інше жиле приміщення. 22 вересня 2009 року шлюб між ним та [PERSON] розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис за №91 в Книзі реєстрації розірвання шлюбів. Він вважає, що відповідачка втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS], так як фактично не проживає в цьому будинку без поважних причин понад чотири роки. Просить визнати [PERSON], [INFO], такою що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS]. Позивач у судовому засідані позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала, згодна з тим, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Так в судовому засіданні встановлено, що згідно копії договору дарування від 02 квітня 2003 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «СМБТІ» від 14.05.2013 року власником будинку за адресою [ADDRESS] є [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 22.09.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис №91. Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Дніпропетровській області від 24.12.2013 року, [PERSON], [INFO] зареєстрована з 19.02.1990 року за адресою [ADDRESS]. Факт не проживання відповідачки [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS]. підтверджується довідкою №909 від 06.11.2013 року, виданою головою виконкому Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст. 319 ЦК України власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, за відсутності поважних причин у мешканця житла щодо його постійного не проживання за місцем знаходження житла, він може бути визнаний судом особою, такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідач без поважних причин не проживає за адресою: [ADDRESS], де право власності належить позивачу, але з реєстрації в добровільному порядку не знялася. Таким чином, відповідач порушує права позивача, так як позивач не може вільно розпоряджатися належним йому майном. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. На підставі викладеного та ст.ст. 317, 319, 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.71, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved