Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з вищевказаним позовом до [PERSON], який мотивує тим, що 18 лютого 2018 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] для придбання автомобіля отримав від нього грошові кошти у сумі 1 000 доларів США. На підтвердження укладення договору позики, відповідач того ж дня власноручно написав розписку, за якою зобовязався повернути грошові кошти до 28 лютого 2018 року. Однак, з настанням дати повернення позики відповідач автомобіль йому для нього не придбав, борг не повернув, тобто прострочив виконання грошового зобовязання. Оскільки на його неодноразові вимоги повернути кошти відповідач не реагує, тому просить позов задовольнити та стягнути на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 26 198 грн. і суму сплаченого ним судового збору.\~ Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, підтримавши позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] також не зявився, однак подав заяву, в якій позов визнав та просив провести розгляд справи без його участі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 цього Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 18 лютого 2018 року було укладено письмовий договір позики, відповідно до якого відповідач отримав у борг від позивача для купівлі автомобіля 1 000 доларів США та зобовязався повернути вказану суму коштів у повному обсязі до 28 лютого 2018 року, що підтверджується копією розписки, а також визнанням позову самим відповідачем (а. с. 8). Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок у встановлений в зобовязанні термін його виконання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобовязання повернути суму позики (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, така позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (№6-63цс13). Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] взяте на себе зобовязання не виконав, в обумовлений між сторонами строк до 28 лютого 2018 року позику не повернув. Крім того, як вбачається з наявної у матеріалах справи постанови про закриття кримінального провадження від 27 березня 2018 року, з врахуванням того, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини, повязані з порушенням зобовязання, кримінальне провадження відносно [PERSON] було слідчим закрито, оскільки під час проведення досудового розслідування\~\~ не встановлено будь-яких обєктивних даних, що свідчили б про наявність у його діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України (а. с. 9-10).\~ Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Закінчення строку договору, відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Отже, відповідач порушив зобов'язання в розумінні ст. 610 ЦК України (порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи наведене, а також з врахуванням того, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved