Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 10 жовтня 2016 року, між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики згідно якого остання позичила у нього 22906 грн. Спірну позику відповідач зобов'язувалась повернути в строк до 10.03.2017 року (п.4.3 Договору). Однак, на час звернення позивача із позовом в суд, відповідач взятого на себе зобов'язання не виконала, ухиляється від виконання зобов'язання та не реагує на вимоги позивача про повернення боргу. Просить стягнути з відповідача в його користь суму неповернутого боргу в розмірі 22906,00 грн., 622,17 грн. - інфляційних нарахувань, 154,38 грн. - 3% річних, 9391,46 грн6. - пені, що разом становить 33074 грн. 01 коп. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву із клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, і не повідомила суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленої належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив: Згідно Договору позики від 10 жовтня 2016 року, Позикодавець [PERSON], передав у власність Позичальнику [PERSON] - грошові кошти в сумі 22 906 (двадцять дві тисячі дев'ятсот шість) грн., а Позичальник зобов'язалась повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів до 10 березня 2017 року. Як вбачається із розписки від 10 жовтня 2016 року, факт отримання грошових коштів в сумі 22906,00 грн. підтверджується розпискою , що є додатком №1 до договору позики Пунктом 4.3 Договору передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Позикодавцеві суму позики в повному обсязі не пізніше дати, вказаної у п.3.1 договору, тобто не пізніше 10 березня 2017 року включно. За умови наявності між сторонами договору позики грошей, цивільно-правові відносини між ними регулюються нормами ст.1046 ЦК України, відповідно до якої позикодавець передає позичальникові у власність гроші, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти) у такій самій кількості у строк та в порядку встановленому договором. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача до суду, відповідач не виконав зобов'язання за договором позики, оскільки не повернула [PERSON] отримані від нього кошти в сумі 22 906,00 грн. Тому, з відповідача слід стягнути в користь позивача суму не повернутого боргу в розмірі 22 906,00 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наявного при матеріалах справи розрахунку, сума інфляційних нарахувань становить 622,17 грн., три проценти річних з простроченої суми становить 154 грн. 38 коп. Пунктом 5.2 укладеного договору позики від 10.10.2016 року визначено, що при порушенні позичальником строку повернення позики, вказаного в п. 3.1 договору, він повинен сплатити позикодавцю пеню в розмірі 0,5% від розміру позики за кожен день прострочення повернення позики, який буде нараховуватись до моменту фактичного повернення позики. Згідно ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майна, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно наявного при матеріалах справи розрахунку пені становить 9391,46 грн., Отже, в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача суми неповернутого боргу в розмірі 22906,00 грн., 622,17 грн. - інфляційних нарахувань, 154,38 грн. - 3% річних, 9391,46 грн. - пені, що разом становить 33074 грн. 01 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved