Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог - виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради , про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позову зазначив, що він разом з [PERSON] проживав однією сім`єю з грудня 2007 року по липень 2017 року. Під час сімейних відносин у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , у якого мається інвалідність. Діти з жовтня 2017 року за згодою [PERSON] проживають разом зі своїм батьком, його цивільною дружиною [PERSON] та її сином у квартирі, яка належить на праві приватної власності його цивільній дружині. Позивач разом зі своєю цивільною дружиною дбає про дітей, виховує, повністю їх забезпечує, лікує, оздоровляє. Відповідач участі у житті дітей практично не бере, разом не проживає, не утримує їх, регулярно виїжджає за межі України, протягом тривалого часу перебуває за кордоном. Позивач має постійне місце роботи, дохід. Лікуванням сина, який має інвалідність займається позивач та його цивільна дружина. Відсутність правової визначеності у питанні, з ким з батьків проживають діти періодично породжує низку проблем та можливості для маніпуляції. Так позивач регулярно вимушений звертатися до відповідача, як матері дітей, для отримання її згоди на тимчасові поїздки дітей разом з батьком за кордон. Тому просить суд визначити місце проживання дітей разом з батьком. Представником відповідача адвокатом Сілкіної М.В. до суду надано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач не згодна з позовними вимогами в повному обсязі, так як вона виїхала за межі країни на заробітки у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. На цей час діти залишилися мешкати у квартирі разом зі старшою повнолітньою донькою відповідачки [PERSON] . Відповідачка переказувала кошти на утримання дітей, на сплату комунальних послуг, висилала дітям одяг, взуття, забезпечувала дітей усім необхідним. Діти проживали у комфортних умовах, були забезпечені усім необхідним для навчання, розвитку. У жовтні 2017 року позивач примусив виїхати з квартири старшу доньку відповідачки, а дітей забрав до себе. З цього часу позивач почав обмежувати дітей у спілкуванні з матір`ю. У червні 2019 року відповідачка повернулася до міста та проживала разом з дітьми за адресою мешкання її брата. Дітей вона забезпечувала усім необхідним. Весь цей час позивач не витрачав коштів на утримання дітей. З позивачем була досягнута домовленість, що на час відсутності відповідачки в країні, діти будуть проживати з батьком та при необхідності у діда з бабусею. Тому висновок позивача про те, що відповідачка ухиляється від утримання дітей, не займається їх вихованням не відповідає дійсності. Представником позивача адвокатом Ратушною Р.П. було надано відповідь на відзив, вважає твердження викладені у відзиві є такими, що не відповідають дійсності, просить позов задовольнити. До відповіді дали фотографії, що підтверджують факт проживання дітей з батьком. Ухвалою суду від 24 вересня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16 жовтня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 15 вересня 2021 року прийнято відмову позивача [PERSON] в частині його позовних вимог до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та закрито провадження по справі в частині цих позовних вимог. В судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат Ратушна Р.П. позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов, визначити місце проживання дітей разом з батьком. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, її представник адвокат Сілкіна М.В. в судовому засіданні заперечувала щодо визначення місця проживання дітей разом з батьком. Однак надалі [PERSON] та її представник [PERSON] надали заяву, відповідно до яких позовні вимоги визнають та не заперечують проти визначення місця мешкання дітей з їх батьком. Представник третьої особи виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради до суду не з`явився, звернулися до суду з заявою про розгляд справи за відсутності їх представника та додали висновок від 25.11.2020 року щодо доцільності проживання дітей разом з батьком, а також акт обстеження умов проживання від 24.11.2020 року . Суд вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, свідків, розглянувши матеріали справ та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги з урахуванням ухвали суду від 15 вересня 2021 року підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони від сімейно - шлюбних відносин мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13-14 - копії свідоцтв про народження дітей). З даного акту від 12.06.2020 року, вбачається, що діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у період з жовтня 2017 року проживають разом з батьком [PERSON] (позивачем по справі) за адресою: [ADDRESS] . Батько дітей матеріально утримує дітей, піклується про них, відводить до школи та забирає їх, дбає про фізичний та духовний розвиток, лікує їх. Діти завжди доглянуті, нагодовані, гарно одягнені. Матір дітей з жовтня 2017 року жодного разу їх не відвідувала та не спілкувалась, матеріально не допомагає (а.с. 18). З копії акту обстеження умов проживання від 24.11.2020 року, вбачається, що діти проживають з батьком у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка на підставі договору купівлі - продажу від 26.08.1998 року належить [PERSON] . Санітарно - гігієнічний стан даного помешкання відповідає нормам . В квартирі виконано ремонт, наявна необхідна побутова техніка. Діти мають свої спальні місця, місця для навчання, також забезпечені одягом та взуттям, іграшками та харчуванням. Батько дітей та його цивільна дружина [PERSON] бажають визначити місце проживання дітей разом з ними (а.с. 67-68). З 27.11.2020 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (а.с. 108 - копія свідоцтва про шлюб). З характеристик наданих Криворізькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 37 КМР Дніпропетровської області та КЗ «ДНЗ (ясла - садок) № 210 КТ» КМР (а.с. 25,27) слідує, що батько [PERSON] значну увагу приділяє дітям у їх вихованні та навчанні. З висновку Тернівської районної у місті ради від 25.11.2020 року № 1/32-49 (а.с. 64-66), вбачається, що виконком Тернівської районної у місті ради вважає за доцільне визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , але наполягають на підтримці зв`язку із матір`ю, що забезпечить гармонійний і повноцінний розвиток дітей. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що є дружиною позивача, діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з вересня 2017 року мешкають разом з ними. Дітьми опікуються вони, також допомагають дідусь та бабуся дітей. З 2018 року діти відвідують шкільний заклад за місцем фактичного проживання, за адресою: [ADDRESS] . До цього часу діти відвідували попередні заклади на «Дружбі» до яких вони їх відвозили та забирали. У грудні 2017 року [PERSON] було прооперовано, та саме вона перебувала у лікарні з дитиною у м. Дніпро. У спілкуванні відповідачки з її дітьми, вони з позивачем не перешкоджали. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснив, що є батьком позивача та дідусем дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У вересні 2017 року випадково від дітей дізнався, що їх матір виїхала за кордон, про що він повідомив позивача. В подальшому діти стали мешкати разом з батьком. Він з дружиною допомагає у вихованні дітей, коли позивач зі своєю дружиною зайняті на роботі. Перешкоди відповідачу у спілкуванні з її дітьми не чинилися. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи матір дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] (відповідач по справі) працює за кордоном, не заперечує щодо проживання дітей з їхнім батьком, але бажає підтримувати зв`язок із дітьми. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 150 Сімейного кодексу України одним із основних батьківських обов`язків є обов`язок належного виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані піклуватися, зокрема, про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Зазначена норма встановлює заборону фізичних покарань дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Частиною 3 ст. 151 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного житі я та праці. Частиною 3,4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні спору між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, необхідно виходити з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, ухвалене рішення повинно відповідати інтересам неповнолітніх. При цьому, повинно бути ураховано, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. За змістом викладеного в ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 9 Конвенції про права дитини, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Враховуючи викладене, те що відповідачка позовні вимоги визнала, суд вважає доцільним визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , оскільки це відповідає інтересам дітей.

Outcome: approved