Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, посилаючись на те, що відповідач шляхом шахрайства заволоділа його грошовими коштами на загальну суму 3320грн., чим спричинила йому матеріальну шкоду, яку він просить стягнути в його користь, оскільки добровільно кошти йому не повернуті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась і про причини неявки суд не повідомила, хоча судом приймалися необхідні міри для належного її повідомлення про день, час та місце розгляду справи. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За даних обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі відповідача з постановленням заочного рішення, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про права, обов'язки та фактичні взаємовідносини сторін, позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних обставин. Згідно вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.08.2014року, [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт, на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014році» від 08.04.2014року звільнено від відбування покарання. Відповідно до вище зазначеного вироку встановлено, що на початку жовтня 2012 року, [PERSON], перебуваючи проїздом у знайомого [PERSON] в [ADDRESS], і познайомившись через нього із позивачем, дізнавшись про намір останнього отримати водійське посвідчення, скориставшись довірливими відносинами знайомства, ввела останнього в оману та в подальшому зловживаючи його довірою, вирішила під надуманим приводом заволодіти його грошима. З метою реалізації свого умислу, 15.10.2012 відповідач повідомила позивачу недостовірні дані про те, що вона є працівником Тернопільського ВРЕР та може сприяти йому в навчанні у автошколі та отриманні водійського посвідчення, переконала останнього у передачі їй шляхом переказу на розрахунковий рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» [NUMBER], що належить її знайомому [PERSON], якого про вчинення злочину вона не повідомляла, в рахунок оплати за навчання на курсах водіїв у автошколі, гроші в сумі 1800 гривень. Будучи введеним в оману, Позивач 15.10.2013 о 09 годині 42 хвилини скориставшись терміналом ПАТ КБ «Приватбанк», що розташований в м.Шепетівці по вул. Островського, 4, перерахував для [PERSON] гроші у вказаній сумі. Вказані гроші [PERSON], у присутності відповідача, отримав через банківський термінал та передав останній. В подальшому відповідач, не маючи наміру сплачувати за навчання на курсах у автошколі, перераховані позивачем кошти, звернула на свою користь. Продовжуючи свої дії, 06.11.2012р., відповідач, діючи шляхом зловживання довірою останнього, у телефонній розмові, вказала позивачу переслати банківським переказом на її ім'я (контрольний № 230232172879 ПАТ КБ «Приватбанк») гроші в сумі 1000 гривень на виготовлення бланку посвідчення водія на його ім'я. Будучи зведеним в оману, позивач, 06.11.2013 року, скориставшись послугами Шепетівського відділення №8 Хмельницького філіалу ПАТ КБ «Приватбанк», приміщення якого розташоване за адресою м. Шепетівка, вул. К.Маркса, 67, перерахував для відповідача гроші у вказаній сумі, які вона не маючи наміру повертати, звернула на свою користь. Продовжуючи реалізацію свого умислу на заволодіння чужим майном, 20.03.2013р., відповідач,

Outcome: approved