Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом і просить суд з урахуванням заяви від 27.11.2017 про збільшення позовних вимог: - визнати за ним право власності за набувальною давністю на 2/9 частки домоволодіння [ADDRESS] - визнати за ним право власності на 4/9 зазначеного домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Обгрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що він зареєстрований та проживає у спірному будинку [ADDRESS] з 2004 року. 2/9 частини будинку належали його діду - [PERSON], який помер [INFO] але до цього часу належна [PERSON] частка не переоформлена. Оскільки Позивач, як він зазначає, відкрито, безперервно володіє нерухомим майном більше десяти років, він вважає, що за ним може бути визнано право власності на частку [PERSON] Бабуся позивача - [PERSON], яка померла [INFO], була власницею 4/9 частин спірного домоволодіння, а за життя склала заповіт, яким заповідала усе своє майно позивачу [PERSON] Після її смерті позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, але не зміг його отримати. Вважає, що прийняв спадщину, та за ним може бути визнано право власності на належні [PERSON] 4/9 частки спірного домоволодіння. На підставі цього позов просив задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином. Направили заяви, якими позов визнали повністю та не заперечували проти його задоволення. Просили слухати справу за їх відсутністю. При винесенні рішення покладалися на розсуд суду. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомленна належним чином. Направила до суду заяву, якою проти позову не заперечувала. Просила слухати справу за її відсутністю. При винесенні рішення покладається на розсуд суду. Треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись за зареєстрованими місцями проживання. Вислухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог Позивача та необхідність задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд вирішує цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 18.05.2004, що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України [NUMBER] виданим Солом'янським РВ ГУДМС України в місті Києві 19.06.2014. З копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 21.06.1991 вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] З заповіту від 17.03.2000 року посвідченого державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Бірюковою Г.Ю. вбачається, що [PERSON] заповідала [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося. З довідки №715 від 26.04.2017 виданої КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» встановлено, що згідно з даними реєстрових книг Бюро житловий будинок [ADDRESS] на праві власності зареєстрований: - 2/9 частки на ім'я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 1-ю Київською обласною державною нотконторою 10.07.1984р., №4039, дублікат №1 виданий Київською обласною державною нотконторою 16.06.1992р., №3-849, дублікат №2 виданий Київською обласною державною нотконторою 25.02.1999р., №1-253; - 4/9 частки на ім'я [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 9-ю Київською держнотконторою 08.10.1999, №1-2254; - 1/6 частка на ім'я [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотокругу 29.12.2004р., №18261; - 1/6 частка на ім'я [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотокругу 14.03.2006р., №1428. Зі спадкової справи, відкритої Дев'ятою київською державною нотаріальною конторою вбачається, що після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину, на 4/9 частини жилого будинку, що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON] не отримував. Зі свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 17.03.1997 вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. З довідки 16-ї Київської держнотконтори №552 від 27.10.1998 встановлено, що спадкова справа на майно [PERSON] не заводилась. За змістом ст. ст. 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що Цивільний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Як встановлено вище, Позивач [PERSON] зареєстрований за вказаною вище адресою з 18.05.2004, проживає у вказаному будинку фактично Вказані вище обставини свідчать про відкритість та безперервність володіння [PERSON] чужим майном, а саме - частиною житлового будинку, [ADDRESS] На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач [PERSON], враховуючи положення ст. 344 ч. 2 ЦК України, добросовісно заволодів нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно протягом десяти років володіти нерухомим майном, яким є 2/9 частини домоволодіння, [ADDRESS] які на сьогодні зареєстровані за померлим [PERSON], в зв'язку з чим набув право власності на вказане майно на підставі ст. 344 ЦК України. Крім того, судом встановлено, що з заповіту від 20.05.2009 посвідченого Івановою Л.Д. секретарем Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області вбачається, що [PERSON] заповідала [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] Зі спадкової справи, яка була заведена Вишгородською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповіддю Вишгородської районної державної нотаріальної контори №2452/01-14 від 01.10.2010 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з посиланням на наявність заповіту [PERSON] від 20.05.2009, який начебто скасовує дію заповіту від 17.03.2000. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч1. ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч1. ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1254 ЦК України, встановлюється право заповідача на скасування та зміну заповіту. Так згідно з ч.1 цієї статті, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Згідно з ч.2 цієї статті, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. За життя [PERSON] була власником житлового будинку [ADDRESS] та власником 4/9 частин житлового будинку [ADDRESS] Заповітом від 17.03.2000 [PERSON] заповідала [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті та на що вона за законом матиме право. Пізніше заповітом від 20.05.2009 [PERSON] частково скасувала дію попереднього заповіту, заповідаючи належний їй житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS], Відповідачам [PERSON] та [PERSON], У той же час дія заповіту від 17.03.2000 виданого на користь [PERSON] у частині спадкування 4/9 частин житлового будинку [ADDRESS] не припинилася. Враховуючи те, що Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини у встановлені законом строки, він вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, суд оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, достатність і їх взаємний зв'язок у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та їх представників на підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. ст.ст. 16, 183, 344, 379-381, 386, 392, 1216 - 1218, 1254, 1268, 1270, 1296 ЦК України; ст.ст. 3-11, 57-61,118-120 ЦПК України,

Outcome: approved