Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Компанія БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД (BRADWIN TRADING LIMITED) про визнання договору недійсним та визнання права власності. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 20.07.2013 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено Попередній договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Ліра-2000» в розмірі 100%. Згідно умов даного Попереднього договору позивач в майбутньому мав продати відповідачу [PERSON] частку в статутному капіталі ТОВ «Ліра-2000». Основний договір згідно п. 1 Попереднього договору мав бути укладений до 01.09.2013 року. Попереднім договором було визначено всі істотні умови в повному обсязі, які були погоджені сторонами, що засвідчено їх підписами на Договорі від 20.07.2013 року. Відповідно до ст. 635 ЦК України: Попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. П. 3.2 Попереднього договору визначено, що на підтвердження свого наміру укласти основний договір купівлі-продажу та в якості забезпечення своїх зобов'язань відповідач [PERSON] зобов'язується сплатити позивачу завдаток в сумі 100 000 гривень 00 копійок. Завдаток мав бути сплачений [PERSON] не пізніше 15 серпня 2013 року. Ст. 570 ЦК України передбачає, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. На момент звернення позивача [PERSON] до суду з цією позовною заявою, відповідач не виконав умов зазначеного Попереднього договору щодо сплати суми завдатку, чим порушив його умови. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] укладаючи попередній договір від 20.07.2013 року досягли згоди по його істотним умовам та прийняли відповідні обов'язки. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи дані обставини та норми цивільного законодавства України вбачається, що відповідач [PERSON] порушила умови Попереднього договору від 20.07.2013 року. Тож, у відповідача [PERSON] з 02.12.2013 року виник борг перед позивачем [PERSON] в сумі 100 000 гривень 00 копійок. На час укладення Попереднього договору, тобто на 20.07.2013 року, позивачу належала на праві власності частка в статутному капіталі ТОВ «Ліра-2000» в розмірі 24,7299%. Згідно домовленостей, досягнутих між позивачем та відповідачем [PERSON], позивач мав в строк до 01.09.2013 року набути право власності на решту часток статутного капіталу ТОВ «Ліра-2000» - на 75,2701%. Дану частку позивач мав придбати у відповідача [PERSON] На підставі комерційної домовленості між позивачем [PERSON], відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], з метою врегулювання спору наявного між ними, щодо виключення відповідача [PERSON] зі складу учасників ТОВ «Ліра-2000», відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] повинні були продати на умовах договору купівлі-продажу відповідачу [PERSON] 100% статутного капіталу ТОВ «Ліра-2000». Для забезпечення найпростіших умов такого продажу між сторонами досягнуто згоди про передання частки ТОВ «Ліра-2000» в розмірі 75,2701% з відповідача [PERSON] на позивача [PERSON], який вже мав у власності 24,7299%. Дана дія була необхідна з тих підстав, що відповідач [PERSON] є громадянином Російської Федерації та дуже часто перебуває за межами території України, що ускладнювало процес підписання договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачем [PERSON], як продавцями часток, та відповідачем [PERSON], як покупцем. Даний факт не заперечується відповідачем [PERSON] На підтвердження намірів про продаж часток статутного капіталу ТОВ «Ліра-2000», позивачем та відповідачем [PERSON], як учасниками ТОВ «Ліра-2000», було скликано загальні збори учасників ТОВ «Ліра-2000» на 30.07.2013 року, фактично за місяць до підписання Основного договору купівлі-продажу з відповідачем [PERSON] На даних зборах були присутні представники учасників ТОВ «Ліра-2000»: [PERSON] - представник [PERSON], на підставі довіреності посвідченої 01.03.2013 року в місті Відень, Республіка Австрія, нотаріусом [PERSON], округ Відень-Верінг, реєстраційний номер № 22/2013/cz, апостіль за номером 101Jv2129/13g; [PERSON] - представник позивача [PERSON], на підставі довіреності посвідченої 13.09.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстровано за №1777. В порядку денному були питання пов'язані із зміною складу учасників ТОВ «Ліра-2000» у зв'язку з укладенням цивільно-правової угоди (купівлі-продажу) частки в статутному капіталі ТОВ «Ліра-2000» в розмірі 75,2701% на користь позивача, про що було домовлено між позивачем та відповідачем [PERSON] Однак, як пізніше стало відомо позивачу, 30.07.2013 року всупереч домовленостям, досягнутим раніше, відповідач [PERSON] продав свою частку статутного капіталу ТОВ «Ліра-2000» в розмірі 75,2701% на підставі Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Ліра-2000» (далі - Спірний Договір) Компанії БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД (далі третя особа). До того ж, як вбачається з тексту Спірного договору, позивач [PERSON] нібито погодив даний продаж, а саме: п. 1.1 Спірного Договору: «За згодою іншого учасника ТОВ «Ліра-2000» - [PERSON] від 29.07.2013 року, продавець зобов'язується в порядку та на умовах визначених у цьому Договорі передати у власність покупця частку у статутному капіталі ТОВ «Ліра-2000» в розмірі 75,2701% статутного капіталу ТОВ «Ліра-2000», а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі оплатити її вартість та прийняти зазначену частку». Крім того у Протоколі загальних зборів учасників ТОВ «Ліра-2000» від 30.07.2013 року Питанням № 2 вирішено, що у зв'язку з укладенням Спірного Договору, знову ж таки, за згодою позивача від 29.07.2013 року - погоджено зміну складу учасників ТОВ «Ліра-2000». Даний Протокол від імені позивача підписав [PERSON] Позивач запевняє, що ним жодних згод на відчуження частки в статутному капіталі ТОВ «Ліра-2000» на користь третьої особи не надавалось, та позивач жодним чином не уповноважував ніяких осіб на надання названих в Спірному Договорі згод чи погоджень цього Договору на загальних зборах учасників ТОВ «Ліра-2000». Дійсно позивачем [PERSON] було надано довіреність на ім'я [PERSON] від 13 вересня 2012 року, однак дана довіреність не уповноважувала [PERSON] на зміну складу учасників ТОВ «Ліра-2000». Текст даної довіреності не має в собі повноважень на зміну складу учасників ТОВ «Ліра-2000». Відповідно до усної домовленості між позивачем [PERSON] та [PERSON], як представником позивача, він мав би бути присутнім на цих зборах з метою погодження питань пов'язаних з продажем частки у статутному капіталі відповідача [PERSON] на користь позивача і з узгодженням питань правового оформлення такого продажу. Згідно ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Тож, враховуючи викладене, можна дійти висновку, що Спірний Договір укладено з порушенням норм законодавства України, що регулюють правовідносини в сфері укладення цивільно-правових угод та правовідносини пов'язані з представництвом особи на підставі довіреності. Відповідач [PERSON] не приймаючи до уваги досягнуті з ним комерційної домовленості здійснив продаж належної йому частки у статутному капіталі ТОВ «Ліра-2000» на користь третьої особи. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити вказаному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Таким чином, позивач [PERSON] вбачає достатньо підстав для визнання за ним права власності на частку в розмірі 75,2701% статутного капіталу ТОВ «Ліра-2000» (код ЄДРПОУ 30966313), що була відчужена на користь третьої особи. Відповідно до п.5.1 Розділу 5 Спірного Договору за невиконання чи неналежне виконання своїх обов'язків за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримав в повному обсязі позовні вимоги позивача та просив суд стягнути з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]) на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]) борг в сумі 100 000 грн. 00 коп. (сто тисяч гривень 00 коп.); визнати недійсним Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліра-2000» в розмірі 75,2701%, що становить 22 581 025 гривень 00 коп. (двадцять два мільйони п'ятсот вісімдесят одна тисяча двадцять п'ять гривень 00 копійок), укладений 30 липня 2013 року між [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]) та Компанією БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД (BRADWIN TRADING LIMITED; Стасіну 1, Мітсі Білдінг 1, поверх 1, офіс 4, площа Елефтеріас, 1060, Нікосія, Кіпр); визнати недійсною нову редакцію Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліра-2000» (код ЄДРПОУ 30966313), яка була зареєстрована 09.08.2013 року державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві та визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]) право власності на частку в розмірі 75,2701% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліра-2000» (код ЄДРПОУ 30966313), що становить 22 581 025 гривень 00 коп. (двадцять два мільйони п'ятсот вісімдесят одна тисяча двадцять п'ять гривень 00 копійок). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі вважав їх обгрунтованими та пояснив, що 20 липня 2013 року відповідачем [PERSON] дійсно з позивачем укладено Попередній договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Ліра-2000» в розмірі 100%. Станом на 20.07.2013 року, позивачу належала на праві власності частка в статутному капіталі ТОВ «Ліра-2000» в розмірі 24,7299%. Решту часток 75,2701% позивач мав в строк до 01.09.2013 року придбати у відповідача [PERSON] З цією метою позивач сплатив відповідачу [PERSON] кошти, а [PERSON] мав укласти з ним письмовий договір після 30.07.2013 року. Однак, в порушення взятих на себе зобов'язань продав свою частку на користь Компанії БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений своєчасно, про що свідчить розписка про одержання судової повістки про виклик у суд. В судове засідання представник третьої особи Компанії БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД (BRADWIN TRADING LIMITED не з'явився. Суду надійшла телеграма від 17 квітня 2014 року № 77, в якій Компанія просить суд розглянути справу без участі їх представника. Розглянувши позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, що з'явилися, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] являлися учасниками ТОВ «Ліра-2000», що підтверджується письмовими доказами по справі та підтверджується поясненнями представників по справі. 20 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Попередній договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Ліра-2000» в розмірі 100%. За умовами вказаного попереднього договору [PERSON] в майбутньому мав продати [PERSON] частку в статутному капіталі ТОВ «Ліра-2000». Також, у відповідності до п. 1 попереднього договору, основний договір купівлі-продажу повинен був бути укладений до 01 вересня 2013 року. Чинність вказаного попереднього договору, яким були визначені основні умови основного договору купівлі-продажу, сторонами не заперечується. У відповідності до ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Умовами попереднього договору визначено (п. 3.2 Договору), що на підтвердження свого наміру укласти основний договір купівлі-продажу та в якості забезпечення своїх зобов'язань [PERSON] зобов'язується сплатити [PERSON] завдаток в сумі 100 000 гривень 00 копійок. Завдаток мав бути сплачений [PERSON] не пізніше 15 серпня 2013 року. Згідно ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Факт невиконання [PERSON] умов попереднього договору підтверджено представником [PERSON] в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦК України, обставини визнані сторонами вважаються встановленими та доказуванню не підлягають. Також, судом встановлено, що на час укладення попереднього договору, [PERSON] належала частка в статутному капіталі ТОВ «Ліра-2000» в розмірі 24,7299%. У відповідності до умов попереднього договору, [PERSON], був зобов'язаний в строк до 01 вересня 2013 року набути право власності на решту часток статутного капіталу ТОВ «Ліра-2000» - на 75,2701%, уклавши відповідну цивільно-правову угоду з [PERSON] Наявність відповідної домовленості між [PERSON] та [PERSON], підтверджується визнанням вказаного факту в судовому засіданні представниками сторін, у зв'язку з чим вказаний факт суд вважає доведеним. В якості підтвердження намірів про продаж часток статутного капіталу ТОВ «Ліра-2000», [PERSON] та [PERSON], було скликано загальні збори учасників ТОВ «Ліра-2000» 30 липня 2013 року. На даних зборах були присутні представники учасників ТОВ «Ліра-2000»: - [PERSON] - представник [PERSON], на підставі довіреності посвідченої 01.03.2013 року в місті Відень, Республіка Австрія, нотаріусом [PERSON], округ Відень-Верінг, реєстраційний номер № 22/2013/cz, апостіль за номером 101Jv2129/13g; - [PERSON] - представник [PERSON], на підставі довіреності посвідченої 13.09.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстровано за №1777. Згідно порядку денного вказаних зборів, представниками сторін повинно було бути вирішені питання пов'язані із зміною складу учасників ТОВ «Ліра-2000», у зв'язку з укладенням цивільно-правової угоди (купівлі-продажу) частки в статутному капіталі ТОВ «Ліра-2000» в розмірі 75,2701% на користь [PERSON] Порушуючи раніше досягнуті домовленості щодо відчуження частини статутного капіталу, [PERSON], продав свою частку статутного капіталу ТОВ «Ліра-2000» в розмірі 75,2701%, згідно Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Ліра-2000» Компанії БРЕДВІН ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД (BRADWIN TRADING LIMITED). Суд вважає доведеним факт недійсності вказаного договору купівлі-продажу з наступних підстав. Пунктом 1.1 вказаного договору купівлі-продажу передбачено що, за згодою іншого учасника ТОВ «Ліра-2000» - [PERSON] від 29.07.2013 року, продавець зобов'язується в порядку та на умовах визначених у цьому Договорі передати у власність покупця частку у статутному капіталі ТОВ «Ліра-2000» в розмірі 75,2701% статутного капіталу ТОВ «Ліра-2000», а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі оплатити її вартість та прийняти зазначену частку. Судом встановлено, що [PERSON], що жодних згод на відчуження частки в статутному капіталі ТОВ «Ліра-2000» на користь третьої особи не надавалось, та [PERSON] жодним чином не уповноважував ніяких осіб на надання згоди чи погодження відчуження належної йому частки в статутному капіталі ТОВ «Ліра-2000». Повноваження, надані [PERSON] [PERSON] довіреністю від 13 вересня 2012 року, не містять повноважень, що стосуються зміни складу учасників ТОВ «Ліра-2000». Згідно ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Таким чином, оскаржуваний договір купівлі-продажу було укладено з порушенням норм цивільного законодавства України, що регулюють правовідносини в сфері укладення цивільно-правових угод та правовідносини пов'язані з представництвом особи на підставі довіреності. У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити вказаному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України. У відповідності до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно до вимог ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. На підставі викладеного, ст. ст. 203, 215, 216, 525, 526, 629 ЦК України,

Outcome: approved