Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що його мати [PERSON] за життя отримала у власність земельні ділянки площею 3,87 га ріллі та 0,76 га пасовища, які розташовані на території Корінецької сільської ради, про що їй було видано Державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 516832 та серії ЯА № 517582. 13 травня 2008 року мати позивача померла, а Державні акти на право власності на земельні ділянки було втрачено, про що розміщено оголошення в районній газеті «Трибуна хлібороба» 18.04.2015 року. Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, Інші спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] відмовились від своєї частки у спадщині, про що є відповідні заяви. В установлений законом строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, поскільки йому не було відомо про існування Державних актів, про які дізнався тільки в листопаді 2014 року. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельні ділянки площею 3,87 ріллі га та 0,76 кормові угіддя на території Корінецької сільської ради після смерті матері [PERSON], що належали померлій на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 516832 та серії ЯА № 517582. До початку розгляду справи представником позивача [PERSON] було заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача, а саме Талалаївської РДА на Корінецьку сільську раду, поскільки позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати. Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, у відповідності до ст. 33 ЦПК України не припиняючи розгляду справи, ухвалив замінити первісного відповідача Талалаївську РДА, на Корінецьку сільську раду, визначивши Талалаївській РДА процесуальний статус третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В судовому засідання представник позивача [PERSON] позов [PERSON] підтримав і просив задовольнити, поскільки позивач не може в повній мірі реалізувати свої спадкові права після смерті матері, так як втрачені Державний акт на право власності на земельні ділянки, і нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, інші спадкоємці відмовились від своєї частки у спадщині. Представник відповідача - Корінецької сільської ради - в судове засідання не зявився, надали до суду заяву, в якій просять суд розглянути справу без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Представники третьої особи - відділу Держземагенства в Талалаївському районі - в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Талалаївської РДА [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнала і не заперечувала проти його задоволення, поскільки мати позивача за життя отримала Державні акти на право власності на земельні ділянки на території Корінецької сільської ради, але по причині втрати даних правовстановлюючих документів позивач [PERSON], як спадкоємець, не може оформити на себе це право, що належало його померлій матері. Суд, заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 13 травня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 089957 (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-АГ № 451411 [PERSON] народився 31 березня 1972 року і в графі «Мати» зазначено [PERSON] (а.с.6). Згідно нотаріально завірених заяв спадкоємців [PERSON] та [PERSON], вони відмовляються від своєї частки у спадщині після смерті матері [PERSON] (а.с.8-13). Згідно копій Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯА № 516832 та серії ЯА № 517582 [PERSON] є власником земельних ділянок площею 3, 87 га та 0,76 га на території Корінецької сільської ради (а.с.14-15). У районній газеті «Трибуна хлібороба» за 18 квітня 2015 року було поміщено оголошення про те, що втрачені Державні акти серії ЯА № 517582 та серії ЯА № 516832 на імя [PERSON] вважати недійним (а.с.16). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась згідно повідомлення Талалаївської ДНК від 01.07.2015 року (а.с.28). Згідно довідок відділу Держземагенства в Талалаївському районі від 30.06.2015 року вартість земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 5175832 від 10.06.2005 року площею 3,87 га (рілля) яка належала [PERSON], станом на 13.05.2008 року становила 37533, 90 грн.; вартість земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 516832 від 10.06.2005 року площею 0,76 га (кормові угіддя) яка належала [PERSON], станом на 13.05.2008 року становила 3205, 15 грн. (а.с.25-26). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON], мати позивача [PERSON], набула права власності на земельні ділянки площею 3,87 га та 0, 76 га на території Корінецької сільської ради Талалаївського району, яке підтверджено Державними актами на право власності на земельні ділянки, що були втрачені. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки, і дане право залишається неуспадкованим спадкоємцем за законом [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець у встановленому законом порядку за життя набула право власності на земельні ділянки, яке залишилось не успадкованим, та враховуючи, що інші спадкоємці за законом відмовились від своєї частки у спадщині, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Суд також вважає за необхідне на підставі ч.2 ст. 80 ЦПК України та ст. 88 ЦПК України стягнути з позивача недоплачену суму судового збору відповідно до ціни позову, а саме грошової оцінки земельних ділянок на день смерті спадкодавця, яка була встановлена в ході судового розгляду згідно довідок відділу Держземагенства в Талалаївському районі 40739 грн. 05 коп. Саме з цієї суми позивач повинен був сплатити суму судового збору при подачі позову до суду згідно п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» один відсоток ціни позову - 407 грн. 40 коп., а ним сплачено 243 грн. 60 коп., тому підлягає стягненню з позивача недоплачена сума судового збору 163 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved