Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Донецька з позовом до [PERSON] «про стягнення суми боргу». Свої позовні вимоги мотивує наступним. 19 травня 2009 року позивач [PERSON] уклав з відповідачем [PERSON] договір завдатку, у відповідності з яким передав йому гроші в сумі 500 доларів США в якості завдатку, а [PERSON] зобов'язався продати позивачу житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. 25 травня 2009 [PERSON] взяв у позивача в борг 16 000, 00 гривень. Договір позики був укладений в простій письмовій формі і про отримання у позивача грошей відповідач в той же день написав боргову розписку. Однак, згодом ні умови договору завдатку, ні умови договору позики [PERSON] не виконав, в зв'язку з тим, що 27 липня 2009 року він уклав з [PERSON] договір дарування, який був посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] відповідності з цим договором відповідач подарував [PERSON] зазначений вище будинок. Надалі позивачу стало відомо, що [PERSON] не був правомочним власником вказаного будинку, їм було підроблено правовстановлюючий документ на цей будинок - рішення Кіровського районного суду міста Донецька і в даний час він притягується до кримінальної відповідальності за ст. 190 ч.3 КК України. Відповідно до п.1 ст.571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Таким чином, у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу не був укладений з вини відповідача, він зобов'язаний повернути позивачу подвійну суму завдатку, що становить в еквіваленті 8 000 гривень (500 + 500 доларів США X 8). Крім того, на підставі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена ??розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого ж роду та такої ж якості, які були віддані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. За таких обставин, позивач просить суд стягнути на його користь з [PERSON] борг за договором завдатку від 19 травня 2009 року в сумі 8 000, 00 гривень та за договором позики від 25 травня 2009 року в сумі 16 000, 00 гривень, а всього 24 000, 00 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що хоча він і писав розписку про отримання грошей, фактично ніяких коштів не отримував. Крім того, щодо договору завдатку пояснив, що під час укладення угоди купівлі продажу будинку [ADDRESS], вказаного у даному договорі завдатку [PERSON] отримав гроші за будинок, та висловлювався, що [PERSON] йому нічого не винен. За таких обставин просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що працює ріелтором у АН «Тетяна». Приблизно у червні-липні 2009 року він був присутній на укладенні договору дарування між [PERSON] і іншою людиною. При цьому після укладення вказаної угоди [PERSON] говорив [PERSON], що останній йому нічого не винен. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 19 травня 2009 року позивач [PERSON] уклав з відповідачем [PERSON] договір завдатку, у відповідності з яким передав йому гроші в сумі 500 доларів США в якості завдатку, а [PERSON] зобов'язався продати позивачу житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до положень ч. 1 ст. 546 ЦК України, завдаток є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Однак у даному випадку вказані правовідносини між сторонами були відсутні, оскільки [PERSON] не є боржником та не видавав вказані кошти у рахунок належних з нього за договором платежів. Суд вважає що в даному випадку між сторонами фактично був укладений договір авансу, що відповідає нормам ч. 2 ст. 570 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу спірного будинку укладений не був, суд вважає за необхідне застосувати наслідки односторонньої відмови від укладення правочину, а саме повернути вищевказану суму авансу у сумі 4000 гривень позивачу [PERSON] Крім того, 25 травня 2009 року [PERSON] взяв у позивача в борг 16 000, 00 гривень. Договір позики був укладений в простій письмовій формі і про отримання у позивача грошей відповідач в той же день написав боргову розписку. Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена ??розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого ж роду та такої ж якості, які були віддані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Як встановлено в судовому засіданні, до даного часу будь яких підтверджень повернення суми боргу [PERSON] не існує. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором завдатку від 19 травня 2009 року в сумі 4 000, 00 гривень та за договором позики від 25 травня 2009 року в сумі 16 000, 00 гривень, а всього стягнути 20 000, 00 гривень. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору в розмірі 188, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial