Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 12 грудня 2012 року у Сихівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №332. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сімейне життя між сторонами погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин; кожен із сторін має протилежні погляди на шлюб, сім'ю, жодних почуттів любові не залишилось; постійні сімейні скандали; спільне господарства та сумісне життя припинено; сім'я остаточно розпалась і зберегти сімейні відносини вже неможливо; шлюб став формальним і непотрібним. Від шлюбу у них народилось донька, яка проживає із відповідачем. Просить позов задовольнити. 13.12.2017 позивач [PERSON] подав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить позов задовольнити. 13.12.2017 відповідач [PERSON] подала на адресу суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін, які належним чином були повідомлені про місце і час розгляду справи та подали вищевказані заяви. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 12 грудня 2012 року, який зареєстрований Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №332, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12 грудня 2012 року серії 1-СГ № 197977, однак міцної сім'ї не створили. Сторони не підтримують подружніх відносин у звязку із чим такі фактично припинились. Відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі. За таких обставин суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, у відповідності до вимог ч.2 ст.112 СК України, формально існуючий шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дітей. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 640,00 грн., згідно з квитанції №ПН1139К від 27 вересня 2017 року, УДКСУ у Сихівському районі м.Львова, р/р 31218206700008, МФО 825014, КОД ЄДРПОУ 38007636; розгляд справи по суті не здійснювався, що підтверджено матеріалами справи. Таким чином, суд приходить переконання, що позивачу [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить у розмірі 320 грн. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved