Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.20) Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву в якій просить справу розглянути в його відсутності, позов визнав (а.с.14). Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з підстав передбачених ст.220, 392, 655 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що 24 грудня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі продажу житлового будинку №31 (тридцять один) загальною площею 58.6 кв.м., житловою площею 25.4 кв.м. з господарськими будівлями, які позначені на плані літерами: «А» - житловий будинок; «а» - веранда; «Б» - літня кухня; «В» - сарай; «Г» - погріб; «Д» - сарай; І ганок; №1 ворота; №2 хвіртка; №3 огорожа, що знаходяться за адресою: Одеська область Миколаївський район смт. Миколаївка вулиця Нова, заплативши відповідачу гроші в сумі 102\~000 (сто дві тисячі) гривень, що підтверджується копіює розписки про отримання грошей (а.с.5). На виконання зазначеного договору купівлі-продажу [PERSON] передав відповідачу гроші, а [PERSON] передав йому документи, а саме: технічний паспорт на будинок. Проте договір купівлі-продажу житлового будинку нотаріально позивач оформити не мав змоги, так як йому стало відомо, що відповідач [PERSON] зазначений будинок отримав в спадщину після смерті матері [PERSON], і на час його купівлі ним не було документально прийнято спадщину, а лише фактично. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] 11 листопада 2015 року прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], [INFO], яка померла 10 жовтня 2011 року (спадкова справа №305/2015р., зареєстровано в реєстрі за №2931) (а.с.6). 11 листопада 2015 року [PERSON] отримав Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7). Проте договір купівлі-продажу житлового будинку нотаріально позивач оформити не має змоги, так як відповідач відмовляється їхати до нотаріальної контори та посилається на те, що договір можна буде оформити пізніше. З моменту придбання зазначеного житлового будинку і до теперішнього часу позивач володіє та користується будинком, сплачує всі комунальні платежі, здійснює ремонтні роботи та утримує будинок в належному стані. Факт правомірного відчуження вищевказаного обєкту нерухомості з боку відповідача, шляхом укладення договору купівлі-продажу, підтверджується наявними у справі письмовими доказами. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України, суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 334 ч.3 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Приймаючи до уваги те, що при укладенні договору, сторонами було домовлено про усі істотні умови договору, відбулося повне виконання договору, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved