Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про зобов'язання вчинити дії, посилаючись на наступне. 16 січня 2010 року ВДАІ Оболонського районну м. Києва зафіксували за позивачем порушення правил дорожнього руху та винесли постанову № 500077, якою накладено на позивача штраф у розмірі 425,00 грн. 26 травня 2010 року до відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ м. Києва ВДАІ Оболонського району м. Києва подало постанову № 500077 про стягнення з [PERSON] штрафу у сумі 425,00 грн. 28 травня 2010 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ м. Києва Грищенко В.О. винесено постанову про відкриття провадження ВП № 19900024, яку позивач не отримав. 30 вересня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ м. Києва Гладіліним С.І. винесено постанову про накладення арешту про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 11 жовтня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ м. Києва Гладіліним С.І. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», та припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішень. Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ м. Києва Гладіліним С.І. винесено постанову від 11.10.2011р. про припинення чинності арешту майна боржника, але фактичних дій по скасування запису про накладання арешту про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в Єдиний реєстр заборон відчуження нерухомого майна не вніс, чим порушив норми чинного законодавства. Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ м. Києва порушено Закон України «Про виконавче провадження» тим, що постанови від 30.09.2011р.. 11.10.2011р. позивачу не направлялися. 22 лютого 2016 року позивач вирішив продати автомобіль, але виявилось, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 11 жовтня 2011 року за № 11706106 про накладення арешту рухомого майна, яке на момент внесення запису належало позивачу. Запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження рухомого майна Відділом державної виконавчої служби Оболонського РУЮ м. Києва. Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Посилаючись на вимоги ст.ст. 7, 22, 24, 26, 50, 82 Закону України «Про виконавче провадження», позивач просив суд зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві вчинити дії щодо скасування запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна від 11 жовтня 2011 року за № 11706106 про накладення арешту рухомого майна та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву якою позов підтримали, просили його задовольнити, розглядати справу у їх відсутності та не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та представник позивача не заперечують проти заочного розгляду справи, а від представника відповідача, який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 січня 2010 року ВДАІ Оболонського районну м. Києва позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, та постановою № 500077, на нього було накладено штраф у розмірі 425,00 грн. 26 травня 2010 року до відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ м. Києва ВДАІ Оболонського району м. Києва подало постанову № 500077 про стягнення з [PERSON] штрафу у сумі 425,00 грн. 28 травня 2010 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ м. Києва Грищенко В.О. виніс постанову про відкриття провадження ВП № 19900024, яку позивач не отримав. 30 вересня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ м. Києва Гладіліним С.І. винесено постанову про накладення арешту про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 11 жовтня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ м. Києва Гладіліним С.І. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» та припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішень. Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ м. Києва Гладіліним С.І. винесено постанову від 11.10.2011р. про припинення чинності арешту майна боржника, але фактичних дій по скасування запису про накладання арешту про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в Єдиний реєстр заборон відчуження нерухомого майна не вніс, чим порушив норми чинного законодавства. Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ м. Києва порушено Закон України «Про виконавче провадження» тим, що постанови від 30.09.2011р.. 11.10.2011р. позивачу не направлялися. 22 лютого 2016 року [PERSON] бажав здійснити продаж автомобіля, але виявилось, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 11 жовтня 2011 року за № 11706106 про накладення арешту рухомого майна, яке на момент внесення запису йому належало. Запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження рухомого майна Відділом державної виконавчої служби Оболонського РУЮ м. Києва. Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом Однак у випадку позивача, державним виконавцем, не було виконано норми вказаної вище статті 50 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та законні, та підлягають задоволенню, а отже суд постановляє рішення про зобов'язання відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві вчинити дії щодо скасування запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна від 11 жовтня 2011 року за № 11706106 про накладення арешту рухомого майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved