Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути на свою користь з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку 80 825 грн. 80 коп. навідшкодування моральної шкоди, а також стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу адвоката на загальну суму 21 120 грн. та витрати, пов'язані з явкою до суду у розмірі 7 426,40 грн.. В обґрунтовання вимог у позові зазначено, що 18 червня 2013 р. прокурором прокуратури м. Енергодар [PERSON] було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 42013080160000023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 1 ст. 367 КК України.Проведення досудового розслідування було доручено заступнику начальника СВ Енергодарського МВ ГУМВС України в Запорізькій області [PERSON]. 17 лютого 2014 року, заступник начальника СВ Енергодарського МВ ГУМВС України в Запорізької області [PERSON] повідомив [PERSON] про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 240, ч. 1 ст. 367 КК України. 20 лютого 2014 року [PERSON] було вручено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 42013080160000023 за ч.2 ст.240 та ч.1 ст. 367 КК України, складений слідчим Табацьким Д.А. та затверджений прокурором прокуратури м. Енергодар [PERSON] та справу передано на розгляд до Енергодарського міського суду Запорізької області. В період з 06 березня 2014 року до 10.07.2014 року справа розглядалась суддею Наумовим О.О., відбулося 5 судових засідань, проте вирок не був винесено у зв'язку з переведенням судді до іншого суду. З 24 липня 2014 року справа розглядалася суддею Куценко М.О. (7 судових засідань). 12 грудня 2014 року було винесено вирок, згідно з яким [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, та виправдано його за відсутністю в діянні складу злочину. За ч. 2 ст.240 КК України, [PERSON] визнано винним з призначенням покарання у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. Не погоджуючись з вироком суду в частині визнання [PERSON] винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.240 КК України, захисником обвинуваченого [PERSON] - [PERSON] була подана апеляційна скарга, яка судом апеляційної інстанції була задоволена, вирок в частині засудження [PERSON] за ч. 2 ст.240 КК України - скасовано, справу відправлено до суду І-ї інстанції. (З засідання). З 21.05.2015 року, справа розглядалась суддею Енергодарського міського суду Запорізької області Курач І.В. (12 засідань). 24 лютого 2016 року суддею Курач І.В. було винесено вирок, яким [PERSON] визнано невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.240 КК України та виправдано його у зв'язку з недоведеністю наявності складу кримінального правопорушення в його діяннях. Вирок набрав законної сили 26 березня 2016 року. Позивач у позові зазначає, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, тривалого знаходженням під слідством і судом, позивачу було завданофізичних, душевних, психологічних страждань. Виконуючи обов'язок з'являтися до суду, позивач змушений був в день судового засідання долати відстань біля 450 км від місця проживання до місця розгляду справи і у зворотному напрямку, що негативно вплинуло на його фізичний стан та стан здоров'я. Тривалість та нервовість судових процесів призводили до морального виснаження і неможливості сконцентруватися на інших справах. На думку позивача, це негативно відобразилось на життєвих стосунках з близькими на спроможності повноцінно працювати та заробляти кошти. Знаходження тривалий час в якості обвинуваченого, негативно відзначилось і на ділової репутації та престижу позивача. Позивач користувався повагою та авторитетом серед співробітників підприємства, де працював керівником до порушення кримінального провадження. Позивачу доставляло моральних страждань той факт, що в ході судового розгляду, прокурор, схиляючи свідків до дачі показів, вигідних обвинуваченню, шантажував їх притягненням до відповідальності за дачу нібито неправдивих свідчень. Знаходження під слідством і судом негативно вплинуло на кар'єру позивача, який приймав участь у виборному процесі до органів місцевого самоврядування, а через те, що багатьом мешканцям міста було відомо про кримінальне провадження - у виборців були підстави сумніватися у чесності і добропорядності позивача. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, уточнившись в частині стягнення витрат, повязаних з придбанням паливно-мастильних матеріалів, по договору про надання правової допомоги від 17.02.2014 року просили стягнути суму у розмірі 3129,61 грн., по договору про надання правової допомоги від 27.04.2017 року просили стягнути суму розмірі 1531 грн. Енергодарська місцева прокуратура в особі представника - [PERSON] позовні вимоги визнала частково. Зазначивши, що визначений у позовні заяві розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача завищений та повинен становити 40412,90 грн. з розрахунку мінімальної заробітної плати як розрахункової величини у розмірі 1600 грн. Щодо відшкодування сум, сплачених позивачем у звязку з наданням йому правової допомоги, заперечує. Відповідно до п. 11 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.1996 року для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст.3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися, при винесенні виправдувального вироку, або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції. Представник Енергодарського відділення поліції ГУНП в Запорізькій області в судове засідання не зявився, письмових заперечень суду не надав. В судове засіданні представник Державної казначейської служби України не зявився. Надіслала письмові заперечення, відповідно яких просила відмовити у задоволені позовних вимог. Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави. Відповідно до\~ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч. 1\~ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених законом. Таким чином, обмеження прав і свобод громадян допускається лише у разі наявності законних підстав.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з п. 2 ч. 2\~ст. 1167 ЦК України,- моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Як встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, 18 червня 2013 року до ЄРДР було внесено відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240, ч. 1 ст. 367 КК України\~та було розпочато кримінальне провадження № 42013080160000023, що підтверджується обвинувальних актів, повідомленням про підозру, Вироком суду, копії яких є в справі. 20 лютого 2014 року [PERSON] було вручено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 42013080160000023 від 18.06.2013 р, за ч.2 ст.240 та ч.1 ст. 367 КК України, складений слідчим Табацьким Д.А. та затверджений прокурором прокуратури м. Енергодар [PERSON] та справу передано на розгляд до Енергодарського міського суду Запорізької області. В період з 06 березня 2014 року до 10.07.2014 року справа розглядалась суддею Наумовим О.О., відбулося 5 судових засідань, проте вирок не був винесено у зв'язку з переведенням судді до іншого суду. З 24 липня 2014 року справа розглядалася суддею Куценко М.О. (7 судових засідань). 12.12.2014 року було винесено вирок, згідно з яким [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, та виправдано його за відсутністю в діянні складу злочину. За ч. 2 ст.240 КК України, [PERSON] визнано винним з призначенням покарання у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 08.04.2015 року вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.12.2014 року в частині засудження [PERSON] за ч. 2 ст.240 КК України - скасовано, призначено в даній частині новий розгляд в суді першої інстанції. З 21.05.2015 року, справа розглядалась суддею Енергодарського міського суду Запорізької області Курач І.В. (12 засідань). 24 лютого 2016 року суддею Курач І.В. було винесено вирок, яким [PERSON] визнано невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.240 КК України та виправдано його у зв'язку з недоведеністю наявності складу кримінального правопорушення в його діяннях. Вирок набрав законної сили 26 березня 2016 року. Таким чином, вказані обставини дають підстави для висновків про те, що позивач перебував під слідством з 17.02.2014 року (повідомлення про підозру) по 26.03.2016 року (набуття вироком суду законної сили) - 25 місяців - 8 днів. Крім того, суд приймає до уваги той факт, що оперативно-розшукові та слідчі дії відносно позивача розпочалися ще до офіційного повідомлення йому про підозру, про що свідчать витяги з реєстрів. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»,- розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. У п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Розміри мінімальної заробітної плати на 2017 рік було установлено\~Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII\~у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень. Разом із тим, відповідно до п. 3 роз.\~II «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII\~(набрав чинності з 1 січня 2017 року),- мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди позивачеві за один місяць перебування під слідством та судом не може бути меншим ніж 1600 грн. Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди не може бути меншим ніж 40412,90 грн. (1600 грн. х 25 міс.=40000 + 412,9 грн. за 8 днів(1600 грн.:31 дн.=51,61 грн.х8). Враховуючи конкретні обставини справи, суд важає що позивач зазнав моральних страждань, які призвели до його душевних страждань, погіршення стану здоровя, тривалість судових процесів відобразились на життєвих стсунках з близькими на спроможності поноціно працювати та заробляти кошти. Судом встановлено, що моральну шкоду позивачу заподіяно незаконними діями (бездіяльністю) органу досудового розслідування та прокуратури. Між їх незаконними діями (бездіяльністю) та моральними стражданнями позивача, існує причинний звязок. Заперечення відповідача цього факту, суд вважає безпідставними, та обґрунтовується його намаганням та способом уникнути відповідальності. Суд, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу, враховує вимоги розумності та справедливості, а також ступінь доведеності та обґрунтованості позивачем розміру моральної шкоди. Таким чином, на переконання суду, з урахуванням встановлених судом обставин справи, характеру та обсягу страждань позивача, характеру його немайнових втрат, ступеню зниження престижу, з урахуванням засад розумності та справедливості, належною сумою відшкодування завданої моральної шкоди слід вважати 40412,90 грн. Разом із тим, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди, суд бере до уваги, положення ч.1\~ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», згідно яких відшкодування такої шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до положень пп. 1 ч. 1 п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів, затвердженого\~постановою Кабінету міністрів України від 03 серпня 2011 № 845, казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації): шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Відтак, стягнення коштів на відшкодування завданої позивачеві шкоди має бути здійснене шляхом їх списання з відповідного рахунку Державного бюджету. Під час досудового слідства у кримінальній справі та в суді, захист прав та інтересів позивача [PERSON] здійснював адвокат [PERSON], повноваження якого підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, Договором про надання правової допомоги від 17.02.2014 року, Додатком №1 до договору про надання правової допомоги від 17.02.2014 року, які є в справі. Як вбачається з акту прийому - передачі виконаних робіт від 10.07.2017 року, квитанції які є в справі, протягом досудового слідства, адвокатом [PERSON] було відпрацьовано 26 судових засідань. Позивачка просить суд стягнути витрати на правову допомогу адвоката за договором від 17.02.2014 року в сумі -\~\~\~16000 гривень та відшкодування на придбання паливно-мастильних матеріалів з урахуванням уточнень в судовому засіданні у розмірі 3129,61 грн. В судовому засідання досліджувалось кримінальне провадження відносно [PERSON] в частині проведених судових засідань за участю захисника [PERSON] Відповідно яких, адвокатом [PERSON] за період розгляду кримінального провадження відносно [PERSON] за договором від 17.02.2014 року було відпрацьовано 27 судових засідань, які за розрахунком розміру гонорару адвоката склали 15800 грн. (а.с. 47 зворот), що не заперечувалось сторонами по справі. Щодо вимог позивача про стягнення 3129,61 грн. транспортних витрат, суд зазначає наступне. Відповідно ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно\~розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури і суду»,- громадянину відшкодовується така майнова шкода: заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; майно (в тому числі гроші, грошові кошти і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно\~розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у звязку з наданням йому юридичної допомоги. Пунктом 10 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04.03.1996 р., передбачено, що до інших витрат відносяться суми, стягнуті з громадянина на виконання вироку в частині задоволеного цивільного позову, суми, внесені ним на відшкодування матеріальної шкоди добровільно або за вимогою адміністрації, а також суми, витрачені на оплату проїзду за викликом органів розслідування і суду та найм жилого приміщення. Відповідно до п.4 ст.3 Закону громадянинові підлягають також поверненню суми, сплачені ним у звязку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені ним адвокатському обєднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним в рахунок оплати витрат адвоката у звязку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції. Так, позивачем до позовної заяви не надано належних та допустимих доказів того, що наданими ним квитанціями скористався саме адвокат позивача для поїздки до суду в конкретній справі, а не для інших цілей. Також не доведено, що витрати на придбання цих квитків понесені саме позивачем. Більш того, згідно з положенням Закону до числа витрат, сплачених у звязку з наданням юридичної допомоги, не належать витрати, понесені у звязку з оплатою поїздок адвоката у справі до суду першої інстанції. Окрім цього, ні нормами закону, ні положенням не передбачено можливості визначення розміру витрат, що підлягають відшкодуванню громадянину, виходячи з їх середніх значень. Посилання прокурора на пропуск строку позивача зі зверненням до суду, відповідно з пунктом 11 Положення про застосування ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», суд зазначає, що відповідно дослідженим матеріалам справи встановлено, що [PERSON] після винесеня виправдовувального вироку не було розяснено право та строки, які передбачені законодавством, на зверненням до суду, ні судовим слідством, ні судом. У звязку з чим, суд вважає, що позивачем не було пропущено строк. За\~ст.79 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.2\~ст.79 ЦПК України\~до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, віднесено\~витрати на правову допомогу;\~витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду;\~витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;\~витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи;\~витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Статтею 85 ЦПК України\~встановлено, що витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, зокрема включають витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. В даному випадку позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, тому підстави для відшкодування витрат у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять відсутні. 27.04.2014 року [PERSON], з однієї сторони та адвокатом [PERSON], з іншої було укладено договір про надання правової допомоги щодо відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування та прокуратури (а.с. 50). Зазначеним договором про надання правової допомоги у томі числі додатку до вказаного договору встановлено, що гонорар виплачується адвокату в день підписання цього договору у розмірі 5120 грн. Крім того, визначено договором придбання пально-мастильних матеріалів у разі використання власного транспорту. Враховуючи вищевикладене витрати позивача на правову допомогу представника у даному провадженні в розмірі 5120 грн. підлягають задоволенню, в частині стягнення у розмірі 1531 грн. по відшкодуванню витрат на придбання паливно-мастильних матеріалів необхідно відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial