Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, що знаходиться в [ADDRESS] , шляхом знесення незаконно встановленого ним піднавісу біля житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідач по даній справі проживає по сусідству. Земельні ділянки сторін по справі межують. На початку липня 2020 року, [PERSON] побудував піднавіс до входу у свій житловий будинок, встановивши одну опору на межі, a другу - на відстані менше одного метра від межі, яка розділяє наші земельні ділянки. Дана добудова виконана без проектної документації та відповідного дозволу, а також - не погоджена з ним, як суміжним землевласником. Будівництво піднавісу проведено з порушенням державних будівельних норм, відповідно до яких відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку має бути не меншою, ніж 1 метр. Встановивши вказаний піднавіс, відповідач по справі створив йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою, а саме після дощів вода стікає на його подвіря, внаслідок чого підмокають опори огорожі, вода тече до фундаменту будинку, від чого утворюється вологість на стінах фундаменту. З приводу незаконного встановлення піднавісу відповідачем, він звертався до Бучацької міської ради. Комісією міської ради з виїздом на місце було проведено обстеження та встановлено, що відповідач по справі встановив піднавіс незаконно. Просить позов задоволити. 18.03.2021 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надав відзив на позовну заяву, згідно якого позов заперечує, зазначає, що пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України затверджено «Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання,та після закінчення яких об`єктне підлягає прийняття в експлуатацію», до яких віднесено зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, гаражів, а також свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям, погребів, входів до погребів, воріт, хвірток, приямків, терас, ґанків - щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків. [PERSON] без влаштування фундаменту до входу у житловий будинок по [ADDRESS] , звів навіс. При цьому облаштував відведення атмосферних опадів з навісу таким чином, щоб опади не попадали на територію сусідньої земельної ділянки. У позовній заяві відсутні обґрунтування та докази порушення земельного законодавства або порушення межових знаків [PERSON] . Не вказано яким чином [PERSON] чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, просив відмовити у його задоволенні, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Згідно рішення виконавчого комітету Бучацької міської ради № 516 від 30.11.2006 року, оформлено право власності на 17/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд в [ADDRESS] за [PERSON] . Рішенням Бучацької міської ради від 21.12.2016 року присвоєно об`єктові містобудування (частині житлового будинку), який знаходиться по [ADDRESS] , адресу [ADDRESS] . Із договору № 255 від 17 лютого 2017 року вбачається, що сторони є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі зазначених документів державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори 22.06.2017 року видано [PERSON] витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] . Згідно Державного акту серії ЯЕ № 979178, виданого 23.03.2009 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно Державного акту серії ЯЖ № 852556, виданого 25.09.2009 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0470 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПКУкраїни, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ст.ст.77,78 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідност.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як встановлено судом, в обґрунтування своїх позовних вимог, представник позивача посилалася на Акт, складений комісією Бучацької міської ради 03.07.2020 року, з якого вбачається, що комісія розглянула заяву [PERSON] про незаконне будівництво сусідом [PERSON] піднавісу над вхідними дверями, який виходить на територію заявниці, та рекомендує [PERSON] припинити незаконне будівництво та привести його до вимог ДБН Б.2.2.-12:2019 . Проте, в даному акті жодним чином не встановлено, як саме відповідач [PERSON] чинить позивачу [PERSON] перешкоди у користуванні земельною ділянкою, тому такі обґрунтування представника позивача суд оцінює критично. Крім того, позивачем на підтвердження позовних вимог надано фотознімки, на яких зображений навіс облаштований відведенням атмосферних опадів, з них не вбачається, що відповідач яким не будь чином чинить перешкоди позивачу у користуванні земельною ділянкою. Згідно з пунктом 9 частини першої, частини другої статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», навіси є різновидом малих архітектурних форм та є елементом благоустрою. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил. Відповідно до п.1,3 ч.2 ст.17 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою територію населеного пункту, прилеглу до цих об`єктів; дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів. Постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 406, затверджено Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію. Так, згідно п.6 вказаного вище Переліку, зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без облаштування фундаментів, зокрема, і навісів, не потребує оформлення дозвільних документів на будівництво. Отже, чинне законодавство України не зобов`язує власника оформляти дозвільні документи на будівництво навісів на присадибних (садових, дачних) ділянках. При цьому, ані позивачем, ані його представником, докази щодо перешкод у користуванні земельною ділянкою надані не були. Представником позивача, тільки після закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, було подано клопотання про допит свідків [PERSON] та [PERSON] . Як пояснила представник позивача, що дані свідки виявили своє бажання дати покази після закриття підготовчого провадження. Такі пояснення представника позивача не є обґрунтованими, а тому згідно ч.2 ст.222 ЦПК суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до частини першоїстатті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 316, частина першастатті 317 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а за змістом ст.103 цього кодексу, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок, відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). При ухваленні рішення, суд враховує правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-84цс14 від 03 вересня 2014 року, згідно з яким, відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Положеннями ч.1ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим, відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно дост.12 ЦПК Українита згідно з ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зведений відповідачем навіс створює перешкоди у користуванні ним (позивачем) земельною ділянкою. Таким чином, даючи оцінку наявним у справі доказам, враховуючи, що позивачем не доведено наявність порушеного права, зокрема, що встановлення відповідачем навісу створює позивачу перешкоди в користуванні земельною ділянкою, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, а тому приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed