Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 01 жовтня 2011 року. Від спільного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Зазначеним рішенням, спільних дітей сторін залишено проживати з матірю, відповідачем по справі [PERSON] Після розлучення позивачем виділялись кошти на утримання дітей та в цей період проблем зі спілкуванням дітей у позивача не виникало. В той же час, позивачем було зясовано, що значна кількість цих коштів витрачались не на потреби дітей, а на потреби колишньої дружини. А тому позивач прийняв рішення, самостійно сплачувати кошти по рахункам, які будуть виникати у звязку з витратами на утримання дітей. Після цього рішення колишня дружина стала всілякими способами перешкоджати спілкуванню позивача з дітьми наодинці. Перешкоди у спілкуванні з дітьми проявляються в тому, що вона наполягає щоб зустрічі з дітьми проходили обов»язково в її присутності. Позивач не може спілкуватися з дітьми наодинці, проводити з ними час, та самостійно визначати для них заходи дозвілля. На неодноразові прохання домовитися про час, коли позивач може спілкуватися із дітьми наодинці [PERSON] відповідала відмовою. Відповідач не йде на жодні компроміси щодо надання можливості спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні. Між тим, позивач не припиняє забезпечувати своїх дітей: перераховує кошти, придбаває для них продукти харчування, речі, іграшки. Позивач є суб»єктом підприємницької діяльності, а також з 23 лютого 2015 року працює заступником директора ТОВ «Прайм Технолоджі Лімітед». За місцем роботи характеризується позитивно. Жодних шкідливих звичок не має. Як свідомий громадянин, позивач розуміє свій батьківський обовязок приймати участь у вихованні дітей, а як людина, яка має почуття, має дуже велике бажання виховувати своїх дітей, спілкуватися з ними, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування із дітьми спричинять шкоду дітям не існує. Створення перешкод колишньою дружиною [PERSON] спілкуванню із дітьми порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дітей. Дітям на час звернення позивача до суду виповнилось 3,5 роки, вони є здоровими та не потребують якогось особливого догляду чи харчування, а тому позивач зможе самостійно справитися з доглядом за ними під час перебування їх за місцем його проживання без присутності його колишньої дружини. Тому позивач просив зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зобовязавши її надавати можливість приймати участь позивачем у вихованні та спілкуванні дітей: побачення один раз на тиждень з пятниці 17-00 год. до 08-00 год. понеділка за місцем проживання позивача, перебування без присутності матері; спільний зимовий та літній відпочинок тривалістю не менше 14 (чотирнадцяти) діб без присутності матері; необмежене спілкування з дітьми особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити в повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином через офіційний друкований орган ЗМІ. Причин неявки суду не повідомила. Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області та Орган опіки та піклування Києво-Святошинської РДА направили до суду листи про розгляд справи у відсутності їх представника. За згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 01 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1496 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] (Свідоцтвом про народження Серія І-БК № 336677), [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження Серія І-БК № 336676). Згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. дітей сторін залишено проживати з матірю, відповідачем по справі [PERSON] Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області направлено до суду Висновок щодо встановлення участі батька гр. [PERSON] максима Олександровича у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В даному Висновку зазначено, що на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації від 21 липня 2016 року № 4 (протокол № 14) орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити дні та години участі батька гр. [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у вихідні дні: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10 години до 19 години, 50 % літніх канікул за згодою матері - гр. [PERSON]. Також з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] працює на посаді заступника директора ТОВ «ПРАЙМ ТЕХНОЛОДЖІ ЛІМІТЕД». Загальна сума нарахованого доходу за період з 01.11.2015 року по 30.04.2016 року становить 24000,00 (двадцять чотири тисячі гривень 00 копійок). За місцем роботи характеризується з позитивної сторони. Відповідно акту обстеження житлових умов від 09 червня 2016 року наданого Гостомельською селищною радою встановлено, що гр. [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Для дітей створені всі належні умови для перебування. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~ передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання,\~ навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають\~ право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Згідно п. 2,3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися є дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з того, що ст.ст. 153, 157 СК України передбачають безумовне право батька на безперешкодне спілкування з дитиною, однак сторони не можуть дійти згоди щодо участі позивача у вихованні дітей, суд вважає, що позов [PERSON] в частині вимог щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Факт чинення відповідачем перешкод у спілкуванні з дитиною підтверджується, як самою суттю та наявністю виниклого спору. Крім того, суд враховує що, позивач проживає окремо від дітей і тому об'єктивно знаходиться в нерівному становищі з матір'ю дитини щодо можливості приймати участь у їх вихованні та спілкуванні із ним. Тому, оцінивши обставини справи суд приходить до висновку про те, що позивачу слід надати можливість спілкування з дітьми у визначені дні та години, адже конфліктна ситуація та емоційна напруженість, яка на даний час панує між сторонами, буде не на користь нормальному розвитку дітей і задля забезпечення їх належного психоемоційного стану діти не повинні бачити негативність відносин між батьками, оскільки метою правильного розвитку дітей є виховання у них поваги та любові до обох батьків в однаковій мірі. Враховуючи вік дітей, їх стан здоровям, аби не зашкодити їх нормальному фізичному і психологічному здоров'ю, суд вважає за необхідне встановити [PERSON], зареєстрованого за адресою: [INFO] дні та години для участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] перша, третя субота та друга, четверта неділя кожного місяця з 10 години до 19 години; спільний літній відпочинок тривалість 14 календарних днів, в період з 1 червня по 31 серпня, за погодженням матері [PERSON]. В решті вимог позову суд відмовляє, як в таких що необгрунтовуються належними та допустимими доказами, та відповідно суперечать висновку Органу опіки та піклування. Приймаючи до уваги все вище викладене, встановлені судом обставини та викладені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог, що не лише відновить порушені права одного з батьків на спілкування з дітьми, а й передусім спрямоване на захист інтересів дітей та забезпечення їх повноцінного розвитку для формування в подальшому здорових як у фізичному так і в психологічному плані особистостей. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed