Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 25\~000 грн., сплачених в якості авансу за проведення ремонтних робіт, відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. та витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 487, 20 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачем познайомився на початку серпня 2015 року та останній повідомив, що на професійному рівні займається виконанням ремонтно-будівельних робіт. 10 вересня 2015 року передав відповідачу аванс у розмірі 26\~500 грн. за проведення у квартирі №134 будинку № 8 на вул. Кавалерідзе у м. Львові ремонтних робіт, які останній зобовязався виконати протягом 5 днів. 11 вересня 2015 року дізнався, що ремонтних робіт не розпочато, крім цього, стало відомо, що [PERSON] немає навиків у галузі проведення ремонтно-будівельних робіт. 12 вересня 2015 року звернувся до відповідача з вимогою про повернення авансу, на що відповідачем повернуто 1500 грн., решту останній зобовязався повернути наступного дня, однак, такі не повернув, внаслідок чого був змушений звернутися у правоохоронні органи. 21 вересня 2015 року та 20 жовтня 2015 року скеровував на адресу відповідача вимоги про повернення суми отриманого авансу, однак такі залишились останнім без належного реагування. Крім цього, вказав, що внаслідок невиконання ремонтних робіт був змушений разом з дружиною та дітьми переїжджати в інше помешкання, для проживання на час ремонту. Вказане спричинило виникнення конфліктних ситуацій та сварок, що завдало йому моральної шкоди у вигляді травм нервової системи та розладів здоровя. Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштового відправлення за адресою реєстрації місця проживання. Однак, рекомендовані листи з судовими повістками, які направлялися за адресою відповідача, повернуто Сихівському районному суду м. Львова з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 99 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку» від 5 березня 2009 року № 270 рекомендовані поштові відправлення, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності повнолітньому члену сім'ї, а у разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення. Згідно з п. 116 вказаних Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку протягом одного місяця з дня їх надходження. Пунктом 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, поштові відправлення повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Поштові відправлення повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв'язку виконати обов'язки щодо пересилання поштових відправлень. У відповідності до абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованою адресою місця проживання чи перебування, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що відповідач не з'являвся у відділення поштового зв'язку для отримання рекомендованих листів з судовими повістками, суд приходить до висновку, що відповідач був відсутній за адресою, вказаною в матеріалах справи, що у відповідності до абз. 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України розглядається як вручення належним чином судового виклику або судового повідомлення. Крім цього, про судове засідання відповідач повідомлявся і шляхом поміщення оголошення про виклик до суду в пресу, а саме, газету «Високий Замок». Згідно із ч. 9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до переліку друкованих засобів масової інформації місцевої сфери розповсюдження, який затверджений Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1333-р «Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2016 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме», таким друкованим засобом є газета «Високий Замок». Згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено,\~що 10 вересня 2015 року [PERSON] передав [PERSON] аванс у розмірі 25\~500 грн. за проведення ремонтних робіт у квартирі №134 будинку № 8 на вул. Кавалерідзе у м. Львові, які він повинен провести до 15 вересня 2015 року, про що останній дав відповідну розписку (а.с. 8). Встановлено, що ремонтні роботи не розпочались, внаслідок чого позивач звернувся до відповідача з проханням повернути кошти, сплачені останньому в якості авансу. 12 вересня 2015 року відповідач повернув позивачу частину авансу розмірі 1500 грн., про що надав відповідну розписку. (8 звор.). 21 вересня 2015 року позивач звернувся до Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області із заявою з приводу протиправних дій [PERSON], на що отримав відповідь про те, що вказані відносини носять цивільно-правовий характер (а.с. 9). Крім цього, 21 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача [PERSON] з письмовою вимогою про виконання зобовязання, однак така залишилась без належного реагування (а.с. 10). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. На підставі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Про те, що передана попередньо сума є авансом, безпосередньо зазначено у розписці від 10 вересня 2015 року, про що погоджено сторонами. Враховуючи невиконання у встановлений термін умов договору щодо здійснення ремонтних робіт, який укладено в формі, яка обрана сторонами, а також повернення відповідачем частини авансу, інша частина авансу повинна бути також повернута. Таким чином грошові кошти у розмірі 25000 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п.9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідачем не виконано взятих на себе зобовязань по виконанню ремонтних робіт, що спричинило позивачу незручності, зокрема, пошук іншого житла на час проведення ремонту, отримані кошти не повернуто протягом тривалого часу, що викликало ряд труднощів та проблем, спровокувавши суперечки та конфлікти між ним та дружиною, вказане викликало необхідність вживати додаткових заходів для захисту свого порушеного права, порушило звичний уклад життя позивача, суд дійшов висновку, що такими діями позивачу завдано моральну шкоду, а тому, враховуючи вимоги розумності і справедливості, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн. Крім цього, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 487,20 грн. На підставі статей 509, 526, 570, 571 ЦК України та

Outcome: partial