Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в сфері орендних відносин. Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та змінював предмет позову, в результаті чого просить визнати дії ТОВ «Таврида-Плюс» неправомірними у внесенні в п. 4.4 договору оренди землі слово «за згодою», що суперечить вимогам ст. 14 ЗУ «Про оренду землі», Типовому договору, затвердженого Постановою КМУ № 220. Визнати в п. 4.4 договору оренди землі слово «за згодою сторін» недійсним, що суперечить вимогам ст. 14 ЗУ «Про оренду землі», Типовому договору затвердженого Постановою КМУ № 220. Зобов'язати ТОВ «Таврида - Плюс» нарахувати орендну плату за використання земельної ділянки власнику [PERSON], відповідно Указу Президента України від 19.08.2008 року № 725, Постанови КМУ від 31.10.2011 року № 1185 за період 01.01.2012 року по 31.12.2013 рік, та повністю розрахуватися з [PERSON] Мотивуючи свої вимоги позивач [PERSON] вказує, що між [PERSON] та ТОВ «Таврида - Плюс» укладений договір оренди землі, який набрав чинності 21.05.2010 року з моменту державної реєстрації № 041073300045. На пропозицію нарахувати орендну плату згідно Указу Президента України № 725, Постанову КМУ № 1185, відповідач відмовив. Вказану відмову вважає необґрунтованою так як вказаний договір оренди землі є діючим з підстав відсутності реєстрації угоди про розірвання договору оренди в державному реєстрі відповідно до норм ЦК України та ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», і тільки після державної реєстрації угоди про розірвання договору оренди землі, договір припиняє свою дію. В зв'язку з цим, акт приймання-передачі землі, що укладений між [PERSON] та ТОВ «Таврида - Плюс» 01.08.2013 року, як форма правочину, є недійсним. Так як угода про розірвання договору оренди землі, не зареєстрована в державному реєстрі, земля знаходиться у володінні ТОВ «Таврида-Плюс». Також вказує, що п. 4.4 договору оренди землі в частині, «за згодою сторін», не відповідає вимогам ст. 14 ЗУ «Про оренду землі» та типовому договору оренди землі. Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що заявлений позов є необґрунтованим та безпідставним. До суду надала заперечення на позовну заяву та в судовому засіданні пояснила, що 21.05.2010 року між [PERSON] та ТОВ «Таврида - Плюс» було укладено договір оренди землі строком на 10 років зі сплатою орендної плати в розмірі 2295,11 грн., що становить 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. На протязі дії договору, [PERSON] з заявою до відповідача щодо перегляду розміру орендної плати не зверталася, підстав для перерахування орендної плати немає. Відповідач сплатив [PERSON] орендну плату в повному обсязі. Також зазначає, що 01.08.2013 року договір оренди землі було розірвано за взаємною згодою сторін, про що свідчить угода та акт приймання-передачі земельної ділянки. Судом встановлені слідуючі обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,1210 га, що розташована на території Каланчацької селищної ради Херсонської області, що підтверджується державним актом № 100-Кл від 10.05.2003 року серії ХС № 084299. Між [PERSON] та ТОВ «Таврида - Плюс» 21.05.2010 року укладено договір оренди землі, який зареєстрований в Херсонській філії центру державного земельного кадастру, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.05.2010 року за № 041073300045. Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що згідно угоди від 01.08.2013 року, сторони прийшли до взаємної згоди про розірвання вказаного договору. Згідно вказаної угоди орендодавець не має жодних претензій до орендаря. Статтею 31 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. Згідно акту приймання передачі земельної ділянки до договору оренди землі від 01.08.2013 року орендар повернув земельну ділянку орендодавцеві. Даний факт не оспорюється позивачем, останній в судовому засіданні пояснив, що на даний час земельна ділянка повернута [PERSON] Посилання позивача на те, що угода про розірвання договору оренди землі та акт приймання - передачі, як форма правочину, є недійними і тільки після державної реєстрації угоди, договір припиняє свою дію, суд вважає безпідставними з наступних підстав. Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки. Реєстрація договору та реєстрація розірвання договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Укладення угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки, волевиявлення на укладення якої [PERSON] виявила у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, не є підставою для визнання вказаної угоди нечинною та такою що не припиняє дію договору оренди землі. Згідно п. 4.4 договору оренди землі, розмір орендної плати переглядається за згодою сторін один раз на три роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках передбачених законом. Статтею 23 ЗУ «Про оренду землі», орендна плата на земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядаються за згодою сторін. Посилання позивача на неправомірність дій ТОВ «Таврида-Плюс» щодо внесення в п. 4.4. договору оренди землі слів «за згодою сторін», оскільки це суперечить вимогам ст. 14 ЗУ «Про оренду землі», Типовому договору є також безпідставними. Оскільки спірний договір оренди землі було зареєстровано в Херсонській філії центру державного земельного кадастру, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.05.2010 року за № 041073300045, а отже у ньому зазначені всі істотні умови. Крім того, вказаний договір було підписано [PERSON] З питанням про визнання спірного договору недійсним ні позивач, ні орендодавець за час дії договору не зверталися. Судом встановлено також, що відповідачем сплачено в повному обсязі орендну плату [PERSON], що підтверджується наявною в справі довідкою про нарахування та виплату орендної плати, згідно якої остання отримала в рахунок орендної плати за 2010 рік - 1972,57 грн. за 2011 рік - 2295,12 грн., за 2012 рік - 2295,12 грн. за 2013 рік - 1338,82 грн. Орендна плата є істотною умовою договору оренди землі, що обумовлена договором, зміни до якого можуть вчинятися в такій самій форма що й договір згідно ст. 654 ЦК України. Як встановлено судом, на протязі дії договору оренди, орендодавець до 2013 року не зверталася до відповідача щодо перегляду розміру орендної плати, а тому підстав для перерахування орендної плати у ТОВ «Таврида - Плюс» не було. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов'язання ТОВ «Тавриди -Плюс» нарахувати орендну плату. З 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, в який входить, слід зазначити, період, коли договір припинив свою дію згідно угоди про розірвання договору оренди землі, а саме з 01.08.2013 року по 31.12.2013 рік. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: dismissed