Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати домоволодіння № 20-Б по провулку Оранжерейному в м. Одесі спадковим майном; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом, після смерті його матері [PERSON], яка померла 31.12.2016 року, на домоволодіння № 20-Б по провулку Оранжерейному в м. Одесі, яке в цілому складається з житлового будинку - літ. А, літньої кухні - літ.Б, гаража - літ. В, вбиральні - літ. Г, №1 огорожі, 1 вимощення, яке розташоване на земельній ділянці площею 695 кв. м.. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 31 грудня 2016 року померла мати позивача [PERSON] - [PERSON]. 19.08.1969 року матері позивача [PERSON] - [PERSON], згідно з рішенням правління радгоспу ім. С.М. Кірова, де вона працювала, була виділена земельна ділянка площею 695 кв.м. для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку за адресою: м.Одеса, пр.Оранжерейний, б.20Б (с.Крива Балка). На виділеній земельній ділянці за свої кошти та своїми силами мати позивача побудувала житловий будинок. Згідно технічного паспорта житловий будинок має загальну площу 65.7 кв.м., житлова площа становить 25.9 кв.м., крім житлового будинку є надвірні споруди; літня кухня, гараж,вбиральня. Садибу огороджено та вимощено. У зв'язку з тим, що житловий будинок - літ. А, літня кухня літ.Б, гараж літ.В, вбиральня - літ.Г, побудовані до 05.08.1992 року, відповідно до пункту 3.2, інструкції про проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом державного Комітету будівництва, архітектури та житлової політики України ви 24.05.2001 року, №127, затвердженої у Міністерстві юстиції України 10.072001р.за №582\\5773 (зі змінами та доповненнями) не належать до самочинного будівництва. В шестимісячний строк позивач [PERSON] звернувся до Четвертої нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, в зв'язку з тим що він не має правововстановлюючого документа на будинок. Нотаріус порадила звернутись до суду. Відповідачка по справі, [PERSON],( дівоче прізвище [PERSON]) є рідною сестрою позивача та від прийняття спадщини після смерті матері відмовилась на користь позивача, хоча заяву нотаріально не посвідчила, її наміри невідомі. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність (а.с.27). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність (а.с.28); У звязку з викладеним, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що відповідно до письмової довідки Агрофірми ім..[PERSON] №38 від 28.01.2010 року, згідно з рішенням правління Радгоспу ім..[PERSON] №142 від 19.08.1969 року [PERSON] виділялася земельна ділянка площею 0,0695 га для будівництва та обслуговування житлового будинку № 20-Б по провулку Оранжерейному в м. Одесі (а.с.10); Відповідно до технічного паспорту, який виготовлений ФОП [PERSON] житловий будинок № 20-Б по провулку Оранжерейному в м. Одесі складається з: складається з житлового будинку - літ. А, літньої кухні - літ.Б, гаража - літ. В, вбиральні - літ. Г, №1 огорожі, 1 вимощення, яке розташоване на земельній ділянці площею 695 кв. м. (а.с.11-14); Відповідно до свідоцтва про народження серії V-ЖД №345568 від 29.1991 року, позивач [PERSON], [INFO] , є сином [PERSON] (а.с.9); Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД №376732 від 29.06.1973 року, відповідачка [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]), [INFO], є донькою [PERSON] (а.с.18); 31.12.2016 року [PERSON] померла (а.с.8); 21.07.2017 на адресу суду надійшла спадкова справа, яка заведена Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою щодо майна померлої 31.12.2016 року [PERSON] (а.с.29-33); Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 30.06.2017 року, позивач [PERSON] звернувся до Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої 31.12.2016 року матері - [PERSON] (а.с.30); Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є правоустановлюючий документ але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається інщою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Стаття 41 Конституції України, стаття 328 ЦК України зазначають, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до постанови КМ України від 17.10.2013 року №868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку,садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них,побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на обєкт нерухомого майна. Відповідно до ч. ч.\~\~1, 4\~ст. 344 ЦК України\~\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~передбачено, що правила\~ст. 344 ЦК України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2001року. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови пленуму\~\~\~\~Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5\~\~«Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~\~ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~\~ст. 344 ЦК України). При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved