Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Посилається на те, що він є співвласником квартири [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстровано шість осіб: він, його дружина - [PERSON] , його син - [PERSON] , його онуки - [PERSON] , [PERSON] та колишня невістка [PERSON] . Вказує, що відповідачка [PERSON] в даній квартирі була зареєстрована з 2007 року, деякий час вона дійсно проживала у його помешканні до 2009 року, оскільки одружилась із його сином. Після розірвання шлюбу, відповідачка забравши свої речі виїхала з його квартири та більше разом із ними не проживала. Вказує, що він є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи «загальне захворювання», йому складно оплачувати всі витрати на житлово-комунальні послуги, в тому числі і за відповідачів, які більше 10 років з ними не проживають. Оскільки знятись в добровільному порядку відповідачі не мають бажання, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 жовтня 2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 09 грудня 2019 року відповідачкою [PERSON] подано суду відзив на позовну заяву, в якому остання посилається на те, що у зв`язку із розірванням шлюбу між нею та [PERSON] , вона та її діти справді не проживають у спірній квартирі. Проте до моменту розірвання шлюбу, вони періодично користувались квартирою, проживали у ній та тримали в квартирі свої речі. Враховуючи, що з моменту розірвання шлюбу (28 лютого 2019 року) до моменту звернення до суду із позовною заявою (27 вересня 2019 року) пройшло менше одного року, вирішення питання про позбавлення її та дітей права користування житлом є передчасним. Вказує, що у неї немає жодного нерухомого майна, за межі населеного пункту для постійного проживання вона не виїжджала. Окрім цього, її колишній чоловік - співвласник даної квартири [PERSON] проявляв до неї насильство, а вчинення систематичного домашнього насильства є поважною причиною відсутності особи за місцем її проживання. Також, факт не проживання дітей у квартирі не може бути підставою для позбавлення їх права користування нею. Зазначила, що діти, незалежно від їх фактичного проживання, мають право користуватись жилим приміщенням їх батьків, діда та баби. Позивачем не обґрунтовано підстав, з яких він самостійно зобов`язаний оплачувати комунальні послуги (при наявності інших співвласників), а також необхідність їх сплати за неї та її дітей за їх відсутності. Просить відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2019 року до участі в даній справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей Чернівецької міської ради. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 лютого 2020 року до участі в даній справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача змінив позовні вимоги, просив визнати тільки відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Не заперечує, щоб діти залишились зареєстровані в спірній квартирі. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] визнала змінені позовні вимоги, не заперечувала проти визнання її втратившою право користування спірною квартирою. В судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - представник Служби у справах дітей, заперечувала щодо визнання дітей такими, щор втратили право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , [PERSON] не заперечували проти задоволення позовних вимог тільки щодо відповідачки [PERSON] , дітей просили не визнавати такими, що втратили право користування жилим примізщенням. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що дійсно відповідачка не проживає в спірній квартирі з 2009 року, оскільки проживала із ним та дітьми за іншою адресою. Заслухавши учасників справи, свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02 грудня 1998 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON] та членам його сім`ї - [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Встановлено, що [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 лютого 2019 року (а.с.11-13). Під час шлюбу у відповідачки [PERSON] та [PERSON] народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). Із довідки ПП «Санітарія» від 02 вересня 2019 року № 1306, вбачається, що відповідачка [PERSON] разом із дітьми зареєстрована в квартирі [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно актів ПП «Санітарія» від 06 липня 2017 року, 19 вересня 2019 року, відповідачка із дітьми зареєстровані, але не проживають в спірній квартирі з 2009 року по даний час (а.с.10-10-а). Відповідачка підтвердила в судовому засіданні, що дійсно не проживає в спірній квартирі з 2009 року, проживала із колишнім чоловіком - [PERSON] та дітьми по [ADDRESS] , а зараз на квартирі, яку орендує. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи змінені позовні вимоги, відповідачка [PERSON] не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, і за таких обставин, суд вважає за необхідне визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України всі судові витрати, понесені та документально підтверджені позивачем, підлягають стягненню з відповідачки. На підставі викладеного та ст. ст.319, 321, 405 ЦК України

Outcome: partial