Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою у якій просить суд визнати виконавчий напис Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. №НАР 170211 від 31.08.2015 року №4660, про стягнення з [PERSON] 120858 грн. 79 коп. таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач мотивує тим, що дійсно 14.04.2008 року між ним та ПАТ АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитно-заставний договір №DN81AR56230095, за яким він отримав від відповідача кредитні кошти під заставу автомобіля. Після укладення зазначеного договору він деякий час сплачував кредитні платежі, але у зв'язку з загальною кризою в країні втратив роботу та вимушений був зупинити виплату платежів і 16 листопада 2011 року повернути банку предмет застави - автомобіль, тому вважав, що відповідачу нічого не винен. Однак восени 2014 року банк звернувся до суду з позовом про стягнення з нього кредитних коштів у сумі 82641 грн. 78 коп. , але у зв'язку з його запереченнями на позов, за заявою банку вказаний позов ухвалою суду від 31 жовтня 2014 року було залишено без розгляду. Зазначає, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису 31.08.2015 року не дотрималася вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, оскільки зміст кредитно-заставного договору має суттєві суперечності, що впливають на розмір розрахунків між сторонами, а тому є спірним. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. Треті особи, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, при вирішенні спору по суті покладалися на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, дійсно згідно ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування майна у боржника, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів за якими стягнено заборгованість проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється КМУ. Відповідно до п.1 Постанови КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими заборгованість проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» із послідуючими змінами та доповненнями, передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості: подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірну заборгованість боржника, та прострочення виконання зобов'язань. Також ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачає умови вчинення виконавчих написів, зокрема, це подання необхідних документів та виникнення права на вимогу, якщо не минуло більше 3 років. Вчинення виконавчих написів також регламентовано Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, зокрема, глава 16 Порядку передбачає порядок вчинення виконавчих написів. Для вчинення виконавчого напису стягувачем, або його уповноваженим представником подається нотаріусу, у якій зазначається необхідні дані, щодо вчинення виконавчого напису. На підставі доручення виданого ПАТ КБ «Приватбанк» 15.12.2014 року на ім'я Балашова О.В. - останній звернувся до приватного нотаріуса Бондар І.М. Дніпропетровського міського нотаріального округу для вчинення виконавчого напису. Заява нотаріусом була прийнята 31.08.2015 року про що свідчить штамп нотаріальної контори та доручення представнику (а.с.51-52). На вимогу нотаріуса, заявником було надано необхідні документи згідно вимог закону та Положення про вчинення виконавчих написів, зокрема: кредитно заставний договір від 14.04.2008 року (а.с.58-70), ксерокопії особистих документів боржника, довідка про ідентифікаційний номер (а.с.71-73) та письмова вимога на ім'я [PERSON] (а.с.55) про необхідність виконання кредитного договору та підтвердження відправлення вимоги (а.с.56-57). При розгляді справи в суді [PERSON] та його представник підтвердили, що [PERSON] дійсно отримав повідомлення з банку про виниклу заборгованість, але відповіді банку не надав. Вони також підтвердили, що раніше банк звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості, але провадження по справі залишено без розгляду. Також не виконавши умов договору було передано автомобіль, який придбано на кредитні кошти. На думку позивача та його представника, нотаріус при вчиненні виконавчого напису повинен був перевірити наявність вірних розрахунків по заборгованості, і лише потім вчиняти виконавчий напис. Тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 31.08.2015 р. , зареєстрованого в реєстрі за №4660 (а.с.50-68) було дотримано вимоги Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Постанови КМУ від 29.06.1999 р №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» з послідуючими змінами та доповненнями.

Outcome: dismissed