Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить провести необхідні дії щодо виділення їй місця на кухонній площі в [ADDRESS] з метою розташування там газової печі. Надалі позовні вимоги було уточнено та позивач просив виділити та закріпити за нею належну їй кількість конфорок на встановлених газових плитах у відповідності до кількості кімнат, що перебувають в її власності, а саме в кількості двох, та не перешкоджати у вільному користуванні ними. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є співвласником комунальної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], а саме приміщень № 4, 5 житловою площею 36,3 кв.м. з відповідною частиною місць спільного користування, що складає 23/100 частин зазначеної комунальної квартири. Позивачка зазначає, що її право на розпорядження своєю власністю було порушено, що проявилося у тому, що її сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] унеможливили їй користування спільною кухнею, оскільки усі місця на ній, передбачені для встановлення газової печі були ними зайняті. Окрім того, позивач зазначає, що рішення жильців комунальної квартири [ADDRESS], від 08.10.2012 року, згідно якого їй було виділено площу для встановлення газової плити, не може бути нею виконано, оскільки порушує протипожежні норми встановлення газових приладів. В зв'язку з викладеним вона вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та підтвердив обставини, викладені у заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали, заперечували проти задоволення позовних вимог та пояснили, що права позивачки не порушували та зазначили, що рішенням жильців комунальної квартири [ADDRESS], відповідно до якого позивачці було надано місце для встановлення газової плити, проте зазначене місце її не задовольняє. Крім того, відповідачка зазначила, що позивачка плитою фактично не користується, оскільки не мешкає у вищезазначеній квартирі, однак у неї в користуванні є 2 конфорки газової плити. В судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до Договору дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 22.02.2012 року, [PERSON] є власником приміщень 4, 5 житловою площею 36,3 кв.м. з відповідною частиною місць спільного користування, що складає 23/100 частин комунальної квартири [ADDRESS]. Також судом встановлено, що рішенням мешканців комунальної квартири [ADDRESS] вирішено в зв'язку з придбанням [PERSON] частини квартири[ADDRESS] пл. 36,6 кв.м., виділити з 3 кв.м. підходящої площі 0,54 кв.м. (60х90 см) - для встановлення газової плити. За ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди в порядку цивільного судочинства розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст 61 цього Кодексу. Ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем доказів на підтвердження доводів про наявність перепон з боку відповідачів у користуванні кухнею не надано. Судом не встановлено факту порушення прав власників і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні нею цих прав. В зв'язку з тим, що у судовому засіданні представником позивача не було надано до суду достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачами прав позивачки щодо здійснення перешкод у користуванні газовою плитою, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову [PERSON]

Outcome: dismissed