Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення. 05.11.2019 позивач подав до суду уточнену позовну заяву до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником квартири з надвірними будовами та спорудами, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки для обслуговування вказаної квартири. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 17.04.2014 року у справі №433/432/14-ц за [PERSON] визнано право власності на квартиру з надвірними будовами та спорудами, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку для обслуговування вказаної квартири. На підставі вказаного рішення суду реєстратором Троїцького районного управління юстиції Луганської області Дородаєвим Г.В. здійснено державну реєстрацію права власності на спірний житловий будинок. Рішенням апеляційного суду Луганської області від 14.03.2016 рішення Троїцького районного суду Луганської області скасоване, ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні позову. Право власності на спірну квартиру було зареєстроване у державному реєстрі прав на нерухоме майно за [PERSON] на підставі скасованого рішення Троїцького районного суду Луганської області від 17.04.2014 р. Постановою Троїцького районного суду Луганської області від 13.10.2016 р. державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] скасовано. 26.01.2017 на виконання постанови Троїцького районного суду Луганської області від 13.10.2016 р. внесено зміни у державний реєстр прав на нерухоме майно, державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] скасовано, відновлено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за позивачем. На даний час у спірній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі добровільно знятись з реєстрації, виселятися та повернути квартиру власникові - позивачу відмовляються, власника в квартиру не впускають, перешкоджають у здійсненні права власності на квартиру. Проживання відповідачів у квартирі позивача суттєво порушує його право власності. У зв`язку з викладеним позивач змушений звернутися за захистом своїх прав. Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позбавити права користування та володіння житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] , яка складається: А, А1, ґ - житловий будинок; Д - літня кухня; Л - гараж; Г, В, € - сараї; Б, К,І - навіси; ГІГ - погріб; Ж - літній душ; 3 - убиральня; 1-6,,- огорожа; 7 - водопровід; В - яма вигрібна. Відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позбавити права користування та володіння земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1105 та (кадастровий № 4425455100:06:001:0476), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Виселити відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 25 жовтня 2019 року провадження по справі в частині позовних вимог до [PERSON] було закрито у зв`язку зі смертю останньої ( Т.1 а.с. 125). Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 15 листопада 2019 року було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Троїцької селищної ради Луганської області з метою недопущення порушення прав та інтересів відповідача [PERSON] ( Т.1 а.с.160). Представник позивача - адвокат Гашинський М.А. у судовому засіданні підтримав позов, просить уточнені позовні вимоги задовольнити та суду пояснив, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Однак, позивач позбавлений можливості володіти і фактично користуватися нерухомим майном. Відповідачі з 2014 року проживають у будинку позивача безпідставно. Вони вселилися у будинок згідно рішення Троїцького районного суду Луганської області від 17.04.2014 року, відповідно до якого за [PERSON] було визнано право власності на квартиру та земельну ділянку. На підставі цього рішення право власності на вищевказану квартиру було зареєстроване за відповідачем [PERSON] . У подальшому рішенням апеляційного суду Луганської області від 14.03.2016 року рішення Троїцького районного суду Луганської області від 17.04.2014 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову. Державна реєстрація права власності за відповідачем [PERSON] на спірну квартиру була скасована. Позивач свого дозволу на проживання у квартирі відповідачам не надавав. Також не давав згоду на реєстрацію відповідачів у квартирі. Відповідачі проживають у квартирі позивача без правової підстави та перешкоджають останньому користуватися і розпоряджатися соєю власністю. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позов не визнала та пояснила, що у спірну квартиру за адресою: [ADDRESS] , вона з іншими відповідачами, які є членами її сім`ї, вселилися у квітні 2014 року за згодою позивача та по цей час проживають у даній квартирі. За рішенням Троїцького районного суду за нею було визнано право власності на спірну квартиру. 07 серпня 2014 року вони зареєструвалися у цьому будинку на підставі рішення суду. Вона, як власник квартири, писала відповідну заяву на реєстрацію у квартирі відповідачів - сина [PERSON] та племінника [PERSON] , який є інвалідом 2 групи. Рішення Троїцького районного суду було скасовано. Однак, по цей час вони проживають у даній квартирі, оскільки позивач не повернув їй гроші, які вона йому сплатила за купівлю даної квартири. Тому вважає, що в неї наявні законні підстави для проживання у спірній квартирі. На даний час між нею та позивачем відсутня домовленість щодо користування квартирою, з цього приводу ніякі угоди не укладались. Коли позивач поверне їй грошові кошти, то вони відразу виселяться. На даний час іншого житла у неї немає. Просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав з підстав, які зазначила у судовому засіданні відповідач [PERSON] , повністю підтвердив зазначені нею обставини, також пояснив, що реєстрація місця проживання здійснювалася у його відсутність, хоча на той момент він був повнолітнім. Позивач не давав письмову згоду на його проживання і на реєстрацію у квартирі. Просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (Т.1 а.с.271). Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Троїцької селищної ради - Ільмінська О.В. у судовому засіданні пояснила, що із матеріалів справи вбачається, що відповідачі використовують житлове приміщення, яке їм не належить. Відповідач [PERSON] на обліку в органі опіки та піклування не перебуває, останній не визнаний недієздатним чи обмежено дієздатним і відповідно опіку та піклування над ним не встановлено. Враховуючи, що відповідачі іншого житла не мають, просить відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши представника позивача, відповідачів, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та правовідносини сторін. На підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області від 03.12.2009 року за позивачем [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.12.2009 № 24917485 ( Т.1 а.с. 140). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.11.2012 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 136244 позивач [PERSON] є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, площею 0,1105 га, кадастровий номер - 4425455100:06:001:0476, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності за позивачем було зареєстровано 28.03.2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, що підтверджується відповідним витягом від 31.03.14 №19786182 ( Т.1 а.с.142-143). Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 17 квітня 2014 року по справі №433/432/14-ц за відповідачем [PERSON] було визнано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами та право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,1105 г, кадастровий номер - 4425455100:06:001:0476, що розташована в [ADDRESS] (Т.1 а.с. 144). Згідно рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно за № 28582661 від 03 березня 2016 року було проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 4425455100:06:004:0476, за відповідачем [PERSON] , та зазначена підстава виникнення права власності - рішення Троїцького районного суду Луганської області про визнання права власності № 433/432/14 від 17.04.2014, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.01.2017 № 78895882 ( Т.1 а.с. 150) . Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 14 березня 2016 року, яке залишено без змін Постановою Верховного Суду від 22 травня 2019 року, вищевказане рішення Троїцького районного суду Луганської області від 17 квітня 2014 року скасовано та ухвалено по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності відмовлено ( Т.1 а.с. 146-147, 70-76). Постановою Троїцького районного суду Луганської області від 13 жовтня 2016 року по справі № 433/1502/16-а скасовано рішення №28582661 від 03.03.2016 року про державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 4425455100:06:004:0476, за суб`єктом [PERSON] , винесене на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області від 17.04.2014 року, та скасовано рішення № 28554900 від 02.03.2016 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № 4425455100:06:004:0476, за суб`єктом [PERSON] , винесене на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області від 17.04.2014 року. Також постановою суду скасовано запис про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , здійснений на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області від 17.04.2014 року. Скасовано запис про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № 4425455100:06:004:0476, здійснений на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області від 17.04.2014 року (Т.1 а.с. 148-149). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.01.2017 № 78895882 вбачається, що на підставі постанови Троїцького районного суду Луганської області від 13 жовтня 2016 року по справі № 433/1502/16-а 26 січня 2017 року скасована реєстрація права власності за [PERSON] на спірну квартиру за адресою: [ADDRESS] ( Т.1 а.с. 150). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.02.2017 № 79716420, 01 лютого 2017 року за позивачем [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру з надвірними побудовами і спорудами за адресою: [ADDRESS] ( Т.1 а.с. 151). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.01.2017 № 78841839, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,1105 га, кадастровий номер - 4425455100:06:001:0476, цільове призначення -для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (Т.1 а.с. 152). З 07 серпня 2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] зареєстрований за даною адресою з 08 серпня 2014 року (Т.1 а.с. 35-36, 38). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що у квартирі вона зареєструвалась на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області від 17.04.2014 та згідно її заяви у квартирі були зареєстровані члени її родини - син [PERSON] та племінник [PERSON] . Позивач письмової згоди на їх реєстрацію не надавав. Відповідачі у судовому засіданні визнали ту обставину, що вони по цей час зареєстровані та проживають у спірній квартирі, між ними та позивачем відсутня домовленість щодо їх проживання у спірній квартирі та користування спірним житлом. Вказані обставини визнав і представник позивача у судовому засіданні. Отже, у судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним законним власником вищевказаного об`єкту нерухомості. Відповідачі не являються членами сім`ї позивача. Відповідачі проживають у квартирі позивача за адресою: [ADDRESS] , без правових підстав, користуються квартирою та добровільно звільняти її не збираються. Жодних документів, передбачених ст. 398 ЦК України,які підтверджують правовідносини між відповідачами та позивачем, як власником нерухомого майна, щодо права володіння квартирою у відповідачів немає. Відповідачі до теперішнього часу не звільнили квартиру позивача і не знялись з реєстраційного обліку, чим створили позивачу перешкоди у користуванні своєю власністю. Позивач не може вільно користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном, у зв`язку з перешкодами, які створені у результаті протиправних дій відповідачів, які по цей час не звільнили квартиру позивача та проживають у ній, не маючи на те законних підстав. У даному випадку підставою заявленого позову є усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном. До спірних правовідносин суд застосовує положення ЦК України, які регулюють відносини права власності та захисту права власності, і відповідні положення Конституції України. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.ст. 317 та 383 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Законом України « Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17.07.1997 року» ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 26 січня 2017 року скасована реєстрація права власності на спірну квартиру за відповідачем [PERSON] . У зв`язку із припиненням права власності, втрачається й право користування та володіння майном, зокрема жилим приміщенням, такою особою та членами її сім`ї. Згідно правового висновку, викладеного у Постанові ВС від 25.07.2018 у справі №638/13030/13ц, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Оскільки позивач, який є єдиним законним власником квартири, не давав згоди на проживання та реєстрацію у квартирі відповідачів, а останні вселилися та проживають у квартирі на підставі рішення суду, яке скасовано 14.03.2016 р., угод про володіння та користування жилим приміщенням між сторонами не укладалось, то суд доходить висновку про те, що позовні вимоги в частині виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення є законними і обґрунтованими. У даному випадку належним способом захисту порушених прав позивача є саме усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном шляхом виселення відповідачів. Відповідно до положень ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» судове рішення, яке набрало законної сили, про виселення, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги в частині позбавлення відповідачів права користування та володіння житловим приміщенням - квартирою та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , є такими, що не ґрунтуються на законі та не відповідають належному способу захисту порушених прав позивача, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Щодо посилання відповідача [PERSON] на ту обставину, що у неї та відповідачів наявні підстави для проживання у спірній квартирі, так як позивач не повернув їй грошові кошти за купівлю будинку, то суд не може взяти такі доводи до уваги, оскільки наявність між сторонами спірних правовідносин з приводу договору купівлі-продажу квартири не являється підставною для користування відповідачами нерухомим майном позивача. У даному випадку відповідач [PERSON] не позбавлена можливості звернутися за захистом порушеного права до суду у встановленому законом порядку. Також посилання відповідача [PERSON] на те, що у неї відсутнє інше житло, не може бути підставою для проживання відповідачів у квартирі позивача, що буде порушенням права власності позивачана майно, а саме права користування і розпорядження майном, та відповідно порушенням ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу Конвенції.

Outcome: partial