Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини, в якій просить визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Позов мотивований тим, що з 25.10.2005 року позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.05.2020 року. У цьому шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу та до цього часу дочка проживає разом із батьком (позивачем у справі). Позивач забезпечує навчальний процес дочки, допомагає робити уроки, цікавиться її життям, забезпечує коштами для відвідування позашкільних заходів та майстеркласів, організовує її дозвілля. Позивач є пенсіонером, з лютого 2020 року розмір його пенсії становить 7 903,01 гривень, квартира, в якій позивач проживає з донькою, належить йому на праві власності. Відповідач мало цікавиться життям доньки та більше зайнята своїм особистим життям. Донька [PERSON] прихильно ставиться до батька, любить та поважає його. Викладене стало підставою для звернення до суду з цим позовом, позивач вважає, що задоволення даного позову узгоджуватиметься з інтересами доньки. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.06.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, витребувано від Служби у справах дітей Вінницької міської ради письмовий висновок щодо доцільності/недоцільності визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалася. Враховуючи вищевикладене та положення ст.178 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2020 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечив. Додатково повідомив, що з квітня 2002 року він з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] проживали однією сім`єю. Після розірвання шлюбу опікуванням дитини займається виключно батько. Мати матеріальної допомоги дитині не надає. Їх спілкування відбувається періодично і завжди з ініціативи дитини. Донька телефонує матері майже щодня, однак та не завжди відповідає на її дзвінки. Бувають періоди, що донька з матір`ю не спілкуються по 2 неділі. Повідомив, що йому не відома позиція відповідача приводу даного спору, але він достеменно знає, що відповідач обізнана з тим, що в провадженні суду перебуває ця справа. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Враховуючи наведене, суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач та його представник не заперечували проти такого порядку розгляду справи. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. в судовому засіданні, що відбулося 12.11.2020 року, надала суду висновок Служби у справах дітей Вінницької міської ради про доцільність визначення проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , висновок підтримала. В судове засідання, призначене на 18.01.2021 року представник не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлена, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка (а.с.89). В судовому засіданні дитина [PERSON] , [INFO] , надаючи пояснення у присутності представника служби у справах дітей та у відсутність батька (позивача по справі [PERSON] ) повідомила суду, що з квітня 2020 року вона проживає з батьком, мама переїхала від них в будинок, який побудував батько. Мати пропонувала дитині переїхати разом з нею, однак вона вирішила проживати разом з батьком. Батько готує їжу, пере, купує їй одяг, водить її на гуртки, разом з батьком у вільний час вони гуляють, разом проводять час. Дитина повідомила, що і на далі хоче проживати разом з батьком, оскільки відносини з ним у неї завжди були кращі, ніж відносини з матір`ю, яка на неї часто сварилася, кричала. З мамою дитина спілкується телефоном, але не часто, переважно матері дзвонить сама дитина. [PERSON] вирішила для себе, що хоче проживати разом з батьком, оскільки з батьком проживати їй комфортніше, ніж з матір`ю, зазначила, це її усвідомлене рішення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що він є сусідом позивача та його доньки [PERSON] . Пояснив суду, що йому відомо, що з позивачем проживає донька, а відповідач з весни 2020 року з донькою та чоловіком не проживає. Де саме проживає на даний час відповідач свідку не відомо. Свідок раз чи два рази на тиждень буває вдома у позивача, оскільки допомагає йому налаштувати або ремонтувати техніку тощо. Додатково повідомив, що у позивача з донькою гарні стосунки, він готує дитині їжу, купує їй одяг. В квартирі позивача завжди прибрано, дитина доглянута. Під час проживання відповідача з сім`єю донька завжди більше тягнулася до батька, ніж до матері. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що він є сусідом позивача та його доньки [PERSON] . Пояснив суду, що вдома в позивача він був один раз років 5 назад. Зараз вони спілкуються як сусіди 3-5 разів на тиждень. Свідку зі слів позивача відомо, що позивач живе разом з донькою, відповідача свідок не бачив близько 6 місяців. З дитиною свідок жодного разу не спілкувався, однак він як сусід часто бачить дитину, вона весела, доглянута, гарно одягнута. Свідку відомо, що дитиною опікується лише батько. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дитини, місце проживання якої є предметом спору, свідків, дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі з 25.10.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.05.2020 року у справі №127/4093/20 (а.с.6, 12-13). Під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Позивач [PERSON] та його донька [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с.11,14), в якій, згідно довідки МКП Управляюча компанія «Київська» №865 від 29.05.2020 року, вони зареєстровані та спільно проживають (а.с.8). Факт спільного проживання позивача з донькою [PERSON] за вищевказаною адресою підтверджується також характеристикою №72 на батька [PERSON] , учениці 4-Г класу КЗ «Загальноосвітня школа І ступеня №5 Вінницької міської ради», виданої закладом 10.03.2020 року (а.с.7). З цієї ж характеристики вбачається, що [PERSON] активно займається вихованням доньки, стежить за її успішністю, систематично відвідує батьківські збори, цікавиться її навчанням, шкільним життям, забезпечує коштами для відвідування позашкільних закладів, приводить доньку до школи та забирає її. Згідно довідки №878, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України 16.08.2020 року, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні і отримує пенсію по інвалідності (а.с.15). За період з січня 2020 року по червень 2020 року розмір пенсії [PERSON] склав 45 845,58 гривень. Відповідач мешкає окремо від доньки. Доказів про те, що вона приймає участь у вихованні дитини матеріали справи не містять. Службою у справах дітей Вінницької міської ради був наданий суду висновок від 05.11.2020 року №01-00-011-66470, за яким орган, уповноважений державою здійснювати захист інтересів дітей, вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с.64-66). В ході судового розгляду, відповідно до положень ст.171 СК України, судом з`ясована думка дитини щодо предмету спору. В судовому засіданні дитина пояснила, що бажає проживати разом з батьком, з матір`ю бажає спілкуватися та підтримувати відносини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із матеріалів справи слідує, що [PERSON] позитивно характеризується, має самостійний стабільний дохід, забезпечений придатним для нормального виховання та розвитку дитини житлом, бажає визначити місце проживання дитини з собою, яка постійно з ним проживає. Таке ж бажання виявляє і дитина, яка в судовому засіданні повідомила, що їй комфортніше проживати з батьком. Суд враховує думку дитини у цій справі, оскільки [PERSON] станом на час розгляду справи досягла десятирічного віку та має право приймати участь у вирішенні питання щодо її місця проживання. На переконання суду така позиція дитини є її усвідомленим рішенням, що висловлено в суді без будь - якого тиску, чи стороннього формування такої позиції. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком підлягають задоволенню, таке рішення відповідатиме найвищим інтересам дитини. При цьому суд звертає увагу, що в даному випадку мова йде не про розлучення дитини з матір`ю, а про визначення місця проживання дитини, при тому, що дитина проживає постійно з батьком окремо від матері. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved