Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача на його користь 8000,00 гривень та судовий збір в сумі 243,60 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 червня 2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір № 00014 про найм жилого приміщення (квартири) за адресою [ADDRESS]. Відповідно до умов договору відповідачка зобов'язалась передати в оренду двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] в технічно справному стані, придатному для проживання, у відповідності до будівельних а санітарних норм. Відповідно до п. 3.1. договору визначено щомісячну суму в розмірі 4000 гривень за місяць проживання. Передоплата за два місяці проведена 16 липня 2014 року - сума передоплати 8000 гривень. Договір діє з 01 липня 2014 року по 01 грудня 2014 року. На момент підписання договору в квартирі [ADDRESS], відповідачка проводила ремонт, тобто, можливість в'їхати 26 червня була відсутня з вини [PERSON] З відповідачкою вони домовились, що ремонт необхідно завершити, та вирішили чекати. Так, з моменту підписання договору та передачі в якості передоплати 8000 гривень по сьогоднішній час не закінчено. В зв'язку з тим, що відповідачка не надала для користування квартиру в технічно справному стані, придатному для проживання, у відповідності до будівельних та санітарних норм, вважає, що вона не виконала зобов'язання передбачені договором, а тому має повернути 8000 гривень в повному обсязі. На його вимоги повернути гроші відповідачка відповідала відмовою у зв'язку з тим, що ці гроші вона вже витратила і повертати не збирається, а також порадила звернутись за захистом його прав до суду. Позивач, в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, через оголошення в пресі, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача та за згодою позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 810 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Як вбачається з матеріалів справи, 26 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 000154 найму жилого приміщення, відповідно до умов якого [PERSON] здає у тимчасове використання двокімнатну квартиру загальною площею 60,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-6). Згідно ч. 1 ст. 820 Цивільного процесуального кодексу України, розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Відповідно до п. 3.1. Розділу 3 договору, орендатор сплачує орендодавцю щомісячну суму 4000 в національній валюті України (гривнях) за кожний місяць проживання. Передоплата за два місяці здійснена 06 липня 2014 року. Сума передоплати складає 8000 гривень України. Згідно ч. 1 ст. 821 Цивільного кодексу України, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. Відповідно до п. 4.1. Розділу 4 договору, строк дії даного договору з 01 липня 2014 року по 01 грудня 2014 року. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.п. 2.1.1. п. 2.1. Розділу 2 договору, орендодавець зобов'язується: надати в оренду квартиру в технічно справному стані, придатному для проживання, у відповідності до будівельних та санітарних норм, на вказаний у договорі строк. Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як встановлено судом, відповідачем були порушені умови договору найму в частині надання в користування позивачу для проживання [ADDRESS], в той час як позивачем були виконані умови в частині сплати передоплати у розмірі 8000,00 гривень. Звертаючись за суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача коштів в сумі 8000 гривень, позивач, також, посилається на порушення відповідачем норм ст. 1212 ЦК України. Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. В той же час, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 24 вересня 2014 року розглянув справу № 6-122 цс 14, предметом якої був спір про стягнення безпідставно набутих коштів. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого ст. 1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому. Так, за приписами частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Статтею 766 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право за своїм вибором: 1) вимагати від наймодавця передання майна і відшкодування збитків, завданих затримкою; 2) відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків. Відповідно до ст. 784 Цивільного кодексу України наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; 2) наймодавець не виконує свого обов'язку щодо проведення капітального ремонту речі. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в розрізі даних правовідносин, не підлягають застосуванню норми ст. 1212 Цивільного кодексу України, оскільки права позивача підлягають захисту за допомогою інших, спеціальних способів захисту, безпосередньо визначених в главі 58, 59 Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи, що відповідачем будь-яких заперечень на позовну заяву надано не було, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача передоплати у розмірі 8000,00 гривень. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: approved