Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про встановлення права власності на 1/2 жилого будинку. Вимоги позову мотивовано тим, що 11.02.2005 року померла мати позивача [PERSON], останнє постійне місце проживання якої було м.Виноградів, вул.Горького (тепер вул.Студентська ), буд.№66. Після її смерті залишилося спадкове майно: цілий жилий будинок, що знаходиться в м.Виноградів, вул.Горького №66, та грошові вклади з належними до них процентами, внесені в ощадну касу №7289 м.Виноградів на рахунках №07-9-576, №29206, №9155/1, №07-9-577, №35606. Позивач вказує, що на день смерті матері він, [PERSON] (народжений [PERSON]), був прописаний та фактично проживав в спадковому будинку №66 по вул.Горького (тепер Студентська) в м.Виноградів, тому як спадкоємець своєчасно прийняв спадщину. В травні 2005 року він виїхав на сезонні роботи в м.Київ, де отримав серйозну травму правого ока, проходив тривале лікування в клініці «Центр мікрохірургії ока» м.Київ, отримав третю групу інвалідності. Відповідачка [PERSON] скористалася його відсутністю, при зверненні до державного нотаріуса утаїла факт його реєстрації в спадковому будинку та оформила собі спадкові права на весь спадковий будинок та на грошові вклади, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.08.2005 року. На заяву позивача про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори надала відповідь від 12.10.2017р., що відповідачка [PERSON] не бажає дати згоду на внесення змін до цього свідоцтва і видати нові свідоцтва в користь позивача та в її користь в 1/2 частині кожному, тому він змушений звернутися до суду із даним позовом та просити суд винести рішення, яким визнати за ним, [PERSON], [INFO], право власності на 1/2 частину жилого будинку в місті Виноградів, вул.Студенстька (бувша вул..Горького ), №66, загальною площею 81,4 кв.м, в тому числі жила площа 46,5 кв.м, з належними до нього надвірними спорудами: літня кухня саманна, уборна цегляна, гараж цегляний. Представник відповідачки [PERSON] адвокат [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, який мотивує тим, що відповідачка повністю заперечує проти позову з огляду на те, що 19 грудня 2005 року позивач написав відповідачці письмову розписку про те, що отримав від [PERSON] 1000 доларів США як за свою долю в будинку №66 по вул. Горького в м. Виноградів, в дальнійшому ніяких претензій по відношенню вищевказаного будинку він не має і не буде мати. Прийнявши дану суму коштів, позивач відмовився від своєї долі в даному будинку. Такого ж роду розписку про отримання від [PERSON] по 1000 доларів США написали й інші сестри сторін - [PERSON] [INFO], та [PERSON], тобто члени сім'ї Розин (Олаг) ще в 2005 році дійшли до кінцевої згоди щодо розподілу спадщини одноосібно на відповідачку по справі [PERSON] та оцінили свої частки в 1000 доларів США кожний і отримали ці грошові кошти на руки. Після смерті матері відповідачка віддала брату та сестрам також все золото, яке залишилось після смерті матері. Позивач [PERSON] жодним чином не долучився ані до процесу поховання своєї матері, ані до процесу виготовлення пам'ятника, ніколи за останні 20 років не сплачував жодні витрати на комунальні послуги, проживав в різних місцях, таким чином не опікувався станом будинку. Після отримання ним 1000 доларів США від відповідачки, зник в грудні 2005 року і більше ніколи не повертався, на зв'язок не виходив. Крім цього представником відповідачки [PERSON] у відзиві на позовну заяву заявлено про застосування строків позовної давності. Вважає, що позивач звернувся до суду із пропуском строку позовної давності, оскільки момент, коли він дізнався про порушення його прав та інтересів являється 10 лютого 2014 року день, коли позивач звертався із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області. Однак позивач звернувся з вказаним позовом до суду тільки 10 листопада 2017 року, тобто зі спливом строків позовної давності. Просить суд застосувати наслідки спливу строків позовної давності та повністю відмовити в задоволенні позовної заяви позивача. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, додатково пояснив, що дійсно в грудні 2005 року він отримав від відповідачки 1000 доларів США, однак ці кошти були призначені для його лікування, а не як компенсація вартості частини спадкового майна. Позовні вимоги просив задоволити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленою належним чином своєчасно, в судове засідання не зявилася. Справу розглянуто у її відсутність за участю її представника адвоката [PERSON] Представник відповідачки [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд застосувати наслідки спливу строків позовної давності та повністю відмовити в задоволенні позовної заяви позивача. Представник третьої особи без самостійних вимог Виноградівської державної нотаріальної контори про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленим належним чином своєчасно, в судове засідання не зявився, заяв, клопотань від нього не надходило. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до\~\~задоволення з наступних підстав. Як вбачається із повторного свідоцтва про смерть від 09.01.2014 року серії І-ФМ № 163456, [PERSON] померла 11.02.2005 у віці 77 років. Після її смерті відкрилась спадщина. Позивач [PERSON] (народжений [PERSON]І.) є сином померлої, що підтверджено свідоцтвом про народження від 07.04.1966 року серії І-ЯК та повторним свідоцтвом про зміну імені від 17.10.2017 року серії І-ФМ. На день смерті спадкодавця [PERSON] позивач [PERSON] був прописаний та фактично проживав разом з спадкодавцем в спадковому будинку №66 по вул.Горького (тепер Студентська), в м.Виноградів, що стверджується довідкою державної міграційної служби Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області від 26.08.2014 року № 3025 та відміткою в його паспорті від 05.02.2004 року. 16.08.2005 року державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори [PERSON] відповідачці [PERSON], дочці померлої [PERSON], було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Спадкове майно складається із цілого жилого будинку, що знаходиться в м.Виноградів, вул.Горького №66, та грошових вклади з належними до них процентами, внесених в ощадну касу №7289 м.Виноградів на рахунках №07-9-576, №29206, №9155/1, №07-9-577, №35606. 19.12.2005 року позивач написав відповідачці розписку, про те, що отримав від останньої 1000 доларів США як за свою долю в будинку №66 по вул. Горького в м. Виноградів, в дальнійшому ніяких претензій по відношенню вищевказаного будинку він не має і не буде мати. 11.10.2017 року позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину та отримав лист- відповідь державного нотаріуса від 12.10.2017 року № 425/01-16 про те, що відповідачка [PERSON] не бажає дати згоду на внесення змін до цього свідоцтва і на видачу нових свідоцтв в користь позивача та в її користь в 1/2 частині кожному. Позивачу також рекомендовано звернутися до суду. Разом з цим, в ході розгляду справи представником відповідачки, в інтересах відповідачки було подано заяву про застосування до вимог позивача [PERSON] строків позовної давності, оскільки, на думку представника відповідачки, позивач дізнався про порушення його прав та інтересів 10 лютого 2014 року, коли позивач звертався із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області і тільки до 10 лютого 2017 року мав право звернутися до суду за захистом свої прав, однак звернуся до суду в листопаді 2017 року. Позовна давність згідно зі ст. 256 ЦК України - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 03 лютого 2016 року Верховний Суд України у справі № 6-75цс15 виніс постанову щодо строку позовної давності і наголосив на наступному: Загальним правилом, закріпленим у ч.І ст.261 ЦК, установлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов'язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об'єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (ст.ст.15, 16, 20 ЦК), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов'язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. При цьому норма ч. 1ст. 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Як передбачено ч.3,4,5\~ст.267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причинами пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів суд встановив, що 10 лютого 2014 року позивач звернувся до Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення 18.02.2014 року старший ДІМ міліції [PERSON] подав запит до Виноградівського ВГІРФО щодо факту реєстрації позивача в спірному будинку. Того ж дня було зроблено запит до Виноградівської державної нотаріальної контори та додатково отримано пояснення від [PERSON] - чоловіка відповідачки. 20 лютого 2014 року ст. ДІМ міліції [PERSON]А було складено висновок про закінчення розгляду матеріалів по заяві позивача, рекомендовано йому звернутися до нотаріальної контори для внесення змін до свідоцтва, по що повідомлено заявника. Суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності без поважних причин, що підтверджується дослідженими по справі доказами, які викладені вище, оскільки про відкриття спадщини позивачу було відомо в день смерті спадкодавця 11 лютого 2005 року, а про факт прийняття спадщини відповідачкою [PERSON] та про отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відомо з 10 лютого 2014 року. З даним позовом позивач [PERSON] звернуся до Виноградівського районного суду 14.11.2017 року, тобто із пропуском трирічного строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в позові у звязку із пропуском строку позовної давності. \~ Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що у відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed