Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Семенівського районного суду з позовом до Виробничого кооперативу «Богданівський» про стягнення грошових коштів, мотивуючи його тим, що у лютому 2008 року до нього звернулася Усатюк Л. А., як представник Виробничого кооперативу «Богданівський», із пропозицією, в якій вказувала, що Виробничий кооператив «Богданівський» надасть йому послуги з підведення газопроводу до його будинку за відповідну оплату. Позивач 25.02.2008р. сплатив на рахунок ВК «Богданівський» 500грн.; 07.11.2008р. - 2300грн.; у березні 2009р. - 2200грн.; 27.11.2009р. - 2000грн. Всього позивач сплатив на рахунок ВК «Богданівський» 7000 гривень. Позивач вказував, що на даний час підвідний газопровід до його будинку не був побудований, а кошти, отримані ВК «Богданівський», йому не повернуті, в результаті чого його стан здоров'я погіршився, тому позивач вважає, що не виконанням вказаного договору відповідачем було завдано йому моральної шкоди, яку оцінює в 1000 грн. Позивач прохав стягнути з ВК «Богданівський» сплачені ним грошові кошти в сумі 7000грн., моральну шкоду в сумі 1000 грн., т судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач, викладені в позовній заяві вимоги, підтримав в повному обсязі, вказав, що вважає дії ВК «Богданівський» неправомірними та такими діями йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 1000грн. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], що діє на підставі доручення, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав позов задовольнити в повному обсязі. У судове засідання представник відповідача ВК «Богданівський», для участі у розгляді справи повторно не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомив. З огляду на викладене суд, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи, проти чого позивач не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх в своїй сукупності, приходить до наступного. Судом по справі встановлено, що згідно квитанції № 39 від 25.02.2008року [PERSON] на користь ВК «Богданівський» було сплачено 500,00грн. (п'ятсот гривень). Згідно квитанції № 116 від 07.11.2008року [PERSON] на користь ВК «Богданівський» було сплачено 2300,00грн. (дві тисячі триста гривень). Згідно квитанції № 160 від 13.03.2009року [PERSON] на користь ВК «Богданівський» було сплачено 2200,00грн. (дві тисячі двісті гривень). Згідно квитанції № 179 від 27.11.2009року [PERSON] на користь ВК «Богданівський» було сплачено 2000,00грн. (дві тисячі гривень). Підставою сплати коштів у вказаних квитанціях зазначено «внески». Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про кооперацію», кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; виробничий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних осіб для спільної виробничої або іншої господарської діяльності на засадах їх обов'язкової трудової участі з метою одержання прибутку; Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного Кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного Кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ч.2 ст. 837 Цивільного Кодексу України, договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В ході судового розгляду встановлено, що позивачем не надано підтвердження укладення між ним та відповідачем будь-якого договору, на виконання якого могли бути сплачені відповідачу кошти в сумі 7000грн., тому, суд приходить до висновку про те, що сплачені позивачем кошти на рахунок ВК «Богданівський» можуть бути членськими внесками як члена виробничого кооперативу та не можуть свідчити про укладення будь-якого договору. Враховуючи викладене, та те, що позивачем не було доведено укладення з відповідачем будь-яких договорів, не надано підтвердження вини відповідача в завданні позивачу моральної шкоди, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до Виробничого кооперативу «Богданівський» про стягнення грошових коштів в сумі 7000 гривень та моральної шкоди в сумі 1000 гривень слід відмовити в зв'язку з необґрунтованістю. Також, відповідно до ст.257 ЦК України, ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що остання сплата коштів позивачем на користь Виробничого кооперативу «Богданівський» в сумі 2000 грн. була здійснена 27.11.2009року відповідно до квитанції № 179, при цьому позивач звернувся до суду з позовом лише 13.01.2014р. та не заявляв клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення вказаного строку, тому, суд приходить до висновку про те, що строк позовної давності в три роки закінчився до моменту звернення з позовом до суду і тому сплив позовної давності є також підставою для відмови в позові. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає, що судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі Закону України «Про кооперацію», ст.ст. 15, 16, 23, 257, 267, 626, 628, 837 ЦК України,

Outcome: dismissed