Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким визначити порядок користування житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , виділивши їй в користування наступні приміщення: приміщення 1-6 площею 7,9 кв.м., Ѕ приміщення 1-2 площею 13,4 кв.м., приміщення 1-5 площею 9,6 кв.м., Ѕ приміщення 1-4 площею 20,6 кв.м. При цьому позивач посилається на те, що він та відповідачка [PERSON] є співвласниками будинку в рівних частках, тобто по 1/2 частці за кожним. Позивач зазначив, що він не може користуватись та розпоряджатись своєю власністю, оскільки відповідачка створює йому перешкоди у користуванні його половиною будинку, не пускає його туди, влаштовує безпідставні сварки. Добровільно вирішити питання стосовно порядку користування житловим будинком вони не можуть, тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом за захистом свої прав та законних інтересів. Ухвалою судді від 10 квітня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 22 травня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат Гончаренко С.С. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з причин викладених у позовній заяві. Відповідачка у судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги не визнає, оскільки в спадковому будинку вона зробила ремонти, підтримує в належному стані, а відповідач в будинку не проживає та не допомагає, в позові просить відмовити. Вислухавши пояснення позивача, його представника та відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, на підставі Свідоцтва про спадщину за законом від 09 листопада 2010 року, посвідченого Державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Копійкою С.В., реєстр №1-2775, позивачу [PERSON] та відповідачці [PERSON] належить житловий будинок за [ADDRESS] (по Ѕ частці кожному) (а.с.27-28). Таким чином позивач та відповідачка є співвласниками будинку по [ADDRESS] в рівних частках. З технічного паспорту вбачається, що будинок по [ADDRESS] має загальну площу 65,3 кв.м., житлову 37,2 кв.м. та складається з житлових кімнат площею: 7,0 кв.м., 20,6 кв.м.; 9,6 кв.м., кухні площею 13,4 кв.м., сіни площею 6,8 кв.м.; кладова площею 7,9 кв.м.(а.с.11-14). Добровільно вирішити спір сторони відмовились, за час розгляду справи не дійшли згоди з приводу позовних вимог. Так, за статтями\~317,\~318 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Усі суб`єкти права власності с рівними перед законом. Власник згідно зі\~статтею 319 ЦК України, володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі\~статтею 321 ЦК України, право власності є непорушним. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначене узгоджується із способами захисту порушеного права, закріпленими\~ст.16 ЦК України. За\~ст. 358 ЦК України\~право спільної власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Питання про порядок користування будинком між сторонами на даний час не врегульовано, навпаки, з приводу порядку користування житлом між сторонами виникли неприязні відносини, відповідач не допускає позивача до будинку, тому з даного приводу він змушений був звертатись з заявою до правоохоронних органів, відповідь на заяву долучив до матеріалів справи (а.с.29), що підтверджено документально. Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із доводами позивача про порушення його права власності та вважає можливим встановити порядок користування будинком згідно заявлених позовних вимог, а саме виділити в користування позивачу наступні приміщення: приміщення 1-6 площею 7,9 кв.м., Ѕ приміщення 1-2 площею 13,4 кв.м., приміщення 1-5 площею 9,6 кв.м., Ѕ приміщення 1-4 площею 20,6 кв.м. Відповідно до п. 14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20\~квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Вирішуючи спір про визначення порядку користування житловим приміщенням, що належить особам на праві спільної часткової власності, суд повинен перевірити, яка частина житлової площі належить кожному із співвласників, встановити ідеальну частку кожного із них, з`ясувати, чи можливо виділити ці частки їм у користування та чи відповідає частка, виділена кожному із співвласників, його частці у спільному майні та чи не порушуються при цьому права співвласників на їхні частки у спільному майні. Судом встановлено, що позивач у встановленому законом порядку набув право власності на 1/2 частку спірного будинку, зареєстрував своє право належним чином, та має право користуватись своєю власністю, однак відповідачка не впускає його до будинку та чинить перешкоди у користуванні належним йому майном. Пунктом 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов`язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що права [PERSON] , як законного співвласника, щодо володіння та користування належною йому частиною будинку, відповідно до його частки у праві спільної часткової власності, порушені та підлягають захисту у спосіб, визначений позивачем, а саме шляхом встановлення порядку користування будинком саме за запропонованим ним варіантом. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги\~\~ [PERSON] законними, обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved