Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що у 1994 році працював на посаді слюсара тракторної бригади агрофірми « Лани ». Зазначене убачається із записів належної йому трудової книжки. Тобто, будучи працівником колективного сільськогосподарського підприємства, [PERSON] мав бути включений у списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) по (тодішній) П`яновицькій сільській раді Самбірського району Львівської області. У зв`язку з об`єднанням Бісковицької сільської ради та, в тому числі, П`яновицької сільської ради, утворена одна Бісковицька сільська рада Самбірського району Львівської області, що вбачається з довідки №33. З приводу отримання земельної частки (паю) та включення його в списки, позивач звернувся до відповідача, однак відповідач залишив клопотання без задоволення, з посиланням на те, що питання про включення в списки не входить до його компетенції, а тому рекомендовано свої права захистити в судовому порядку. В довідці №1086 від 15.06.2021 року, виданій Бісковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області, відповідач повідомив, що розпаювання земель агрофірми «Лани» відбулося в 1994 році. Середній розмір земельної частки (паю) становив 2,10 умовних кадастрових гектарів. Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, в тому числі, створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 Указу Президента України №720 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільсько-господарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які були членами цього підприємства. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N720/95 і має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Він (позивач) вважав, що його включено у списки осіб, які мають право на середню земельну частку, а тому він зможе скористатися своїм правом на отримання паю в будь - який час. Однак, дізнавшись в травні 2021р. про відсутність у відповідних списках, звернувся до відповідача. А тому просить постановити рішення, яким визнати за ним як членом агрофірми «Лани» право на земельну частку (пай) в розмірі 2,10 умовних кадастрових гектарів із земель запасу на території Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просить його задовольнити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а справу слухати у його відсутності. Представник відповідача Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив слухати справу у його відсутності. Суд, розглянувши справу в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановивши вищезазначене, суд задовольняє вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved