Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] третя особа, що не заявляє самостійних вимог Органи опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації про втрату права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] У вказаному будинку також зареєстровані відповідачі по справі, а саме: [PERSON], [INFO], який за вказаною адресою не проживає на протязі близько 3 років; крім того у вищезазначеному будинку зареєстровані [PERSON], [INFO], яка за вказаною адресою не проживає близько 16 років, [PERSON], [INFO], який ніколи не проживав за даною адресою, та неповнолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які ніколи не проживали за даною адресою. Реєстрація останніх в будинку позивача позбавляє їх певних соціальних пільг. З врахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідачі у належному йому житловому приміщенні не проживають, просить визнати їх такими, що втратили право користування будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.10.2018 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено підготовче провадження. 06.11.2018 року до Ківерцівського районного суду Волинської області [PERSON] подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третьої особи, що не заявляє самостійних вимог органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації про втрату права користування житловим приміщенням просить відмовити повністю. Відзив мотивує тим, що власник житла [PERSON], де зараз проживає відповідач - [PERSON] не надає згоди на реєстрацію її сім'ї за місцем проживання. 12.11.2018 року позивач по справі - [PERSON] до Ківерцівського районного суду Волинської області подав відповідь на відзив у якому зазначає, що його звернення до суду обґрунтоване у позовній заяві нормами Законів України, Конституцією України, а сам факт не проживання у належному йому житлі визнається відповідачем по справі у відзиві на позовну заяву, а тому вважає, що позов є законним, обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення. Ухвалою Ківерцівського районного суду від 16.11.2018 року закрито підготовче провадження у даній справі, та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог Органи опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідно до Договору дарування між [PERSON] та [PERSON], який укладений 09.12.2015 року, позивач по справі [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] /а.с.6-7/. Оскільки, позивач є власником вищевказаного будинку, а отже, наділений повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов'язані з володінням та користуванням цим майном. З письмових матеріалів справи, а саме з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання громадянина [PERSON] жителя [ADDRESS] від 15.08.2018 року вбачається, що відповідачі зареєстровані у вищезазначену будинку, однак [PERSON], [INFO], який за вказаною адресою не проживає на протязі близько 3 років; крім того у вищезазначеному будинку зареєстровані [PERSON], [INFO], яка за вказаною адресою не проживає близько 16 років, [PERSON], [INFO], який ніколи не проживав за даною адресою, та неповнолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які ніколи не проживали за даною адресою /а.с.14/. Також з висновку Ківерцівської районної адміністрації Волинської області № 43/02-18 від 05.10.2018 року про зняття дітей з місця проживання вбачається наступне, що [PERSON] зі своїм чоловіком та двома неповнолітніми дітьми уже близько 16 років проживають за адресою: [ADDRESS], де діти народились, відвідували дошкільний навчальний заклад, а в даний час навчаються в місцевій школі. В ході розгляду питання було з'ясовано, що [PERSON] з сім'єю фактично проживають у квартирі свекрів, але разом з чоловіком і дітьми зареєстровані у будинку брата, оскільки, з її слів, батьки чоловіка категорично не хочуть прописувати їх у своїй квартирі. Орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації вирішив: зняття малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] з реєстрації за адресою;[ADDRESS], є доцільним за умови реєстрації дітей та їх батьків [PERSON] та [PERSON] за фактичним місцем проживання: [ADDRESS] /а.с.14-15/. Разом з тим, відповідно до акту обстеження умов проживання Луцької міської ради Волинської області, від 06.11.2018 року за адресою [ADDRESS], вбачається, що сім'я проживає у двокімнатній квартирі з усіма комунальними зручностями. Умови проживання - задовільні, в кімнаті є розкладний диван, диван - малятко, шафа. Немає місця для письмового столу, тому діти роблять уроки на кухні. [PERSON] проживає за вищезазначеною адресою, але зареєстровані за адресою [ADDRESS] та не втратила інтерес до свого житла, вважають договір дарування будинку громадянину [PERSON] незаконним. За ст. 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідачі не проживають в будинку за адресою: [ADDRESS] тривалий проміжок часу, , вони втратили право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved