Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 25.02.2017 вони зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що зроблено актовий запис № 156. В шлюбі народилася дитина син [PERSON], [INFO], який проживає разом із відповідачкою. Причиною розпаду сімї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, склалися неприязні стосунки між ними, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведуть з 2017 року, разом не проживають. Оскільки сімя розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.11.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Строк на примирення просив не надавати, оскільки збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім»ї. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] позов визнали та надали згоду на розірвання шлюбу. Позивачка просила змінити її прізвище на дошлюбне. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони 25.02.2017 зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що зроблено актовий запис № 156, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-СР № 136396 від 25.02.2017. В шлюбі народилася дитина син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-СР № 252786), який проживає разом з матір»ю. В ході розгляду справи судом з»ясовано, що шлюбні відносини між сторонами припинені у звязку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, разом не проживають, спільне господарство не ведуть з 2017 року, збереження сімї не можливе. Майнового спору між сторонами не має. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає доведеним, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved