Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 156 000 гривень, три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 909 гривень 97 копійок; інфляційні нарахування у розмірі 3\~588 гривень; проценти, які нараховані відповідно до ст.1048 ЦК України у розмірі 6\~675 гривень 94 копійок, а всього 167\~173 гривень 91 копійок. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25.08.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав у позику від [PERSON] грошові кошти у сумі 156 000 гривень. 13.09.2015 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з письмовою вимогою про повернення грошових коштів у сумі 156\~000 гривень в тридцяти денний строк з дня одержання вимоги. Вимогу про отримання грошових коштів у сумі 156\~000 гривень від 13.09.2015 року, відповідач [PERSON] отримав 01.10.2015 року, однак позику в добровільному порядку не повернув. На неодноразові вимоги позивача і звернення до відповідача повернути гроші, відповідач не реагує. В судове засіданні позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність (а.с.6). Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з письмовою заявою про визнання позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність ( а.с.23). У звязку з викладеним, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224-226 ЦПК України.\~\~ Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено про те, що відповідно до письмової розписки, 25.08.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав у позику від [PERSON] грошові кошти у сумі 156 000 гривень (а.с.7); 13.09.2015 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з письмовою вимогою про повернення грошових коштів у сумі 156\~000 гривень в тридцяти денний строк з дня одержання вимоги (а.с. 8,9,11); Вимогу про отримання грошових коштів у сумі 156\~000 гривень від 13.09.2015 року, відповідач [PERSON] отримав 01.10.2015 року, що підтверджується поштовим повідомленням, яке є в матеріалах справи (а.с.10); В строк, зазначений в вимозі про повернення грошей, відповідач [PERSON] вищевказану суму не повернув, причину невиконання зобов'язання не повідомив. На неодноразові вимоги і звернення до відповідача повернути кошти, відповідач не реагує. Згідно до вимог ч.2 ст.1047 ЦК України, як доказ, на підтвердження укладання договору і його умов може бути представлена письмова розписка позичальника або інший документ, що засвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] вступили між собою у правовідносини, суть яких, згідно ст. 1049 ЦК України, полягає в тому, що боржник зобовязаний повернути позикодавцеві борг, грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені між ними договором. Як встановлено в судовому засіданні відповідачка позивачці борг по теперішній час не повернула. Вищевказаний факт піддержується тим, що борговий документ перебуває у позивача, і так як, відповідно до ч.3 ст. 545 ГК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обов'язку. У звязку з невиконанням умов договору, у відповідача перед позивачем [PERSON] наявна заборгованість за договором позики, яка складає у розмірі 156 000 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст..625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом У звязку з невиконанням умов договору, у відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] підлягають стягненню, три відсотки за прострочення зобовязання, у розмірі 909 гривень 97 копійок та інфляційні витрати у розмірі 3 588 гривень. Крім того, відповідно до ст.1048 ЦК України, на користь позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] підлягають стягненню проценти за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 6 675 гривень 94 копійок. При таких обставинах позовні вимоги підлягають задоволенню.\~\~ Відповідно до ст.ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати понесені позивачем за оплату судового збору в розмірі 1\~671 гривень 75 копійок. На підставі викладеного, та

Outcome: approved