Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідача виконавчого комітету Сокальської міської ради, третьої особи Реєстраційної служби Сокальського районного управління юстиції у Львівській області про визнання права власності на будинок, в поданій заяві вказав, що він та його малолітня донька [PERSON], є співвласниками частини будинку, квартири [ADDRESS] про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обмежень виданий 2.07.2013 р. Зазначає, що будинок [ADDRESS] був знятий з балансу КП «Сокальжитлокомунсервіс» та переданий у власність мешканцям будинку у 2006р. Зазначений будинок є трьохквартирним. При чому всі квартири розташовані окремо, мають окремі входи та з різних боків будинку, що надає їм можливість користуватися частинами своїх будинків окремо один від одного. Земельна ділянка, що закріплена за будинком розподілена між співвласниками умовно так, що вони фактично не мають землі спільного користування. Загальна корисна площа складає - 101,1 м.кв., житлова площа - 39,3 м.кв., допоміжна підсобна площа - 61,8 м.кв.Ним проведено капітальний ремонт своєї частини будинку. Стан його частини будинку є нормальний і придатний для подальшої експлуатації, про що свідчить висновок експертизи з питань охорони праці та промислової безпеки № 417.13.46.41.20/412 від 24.01.02.2011р. затверджений Начальником ДП «Західний експертно-технічний Держгірпромнагляду України» М.Р. Прокопяком, згідно якого, було проведено технічне обстеження житлового будинку та встановлено, що стан оцінюється, як нормальний і придатний для подальшої експлуатації. З метою забезпечення нормальних умов проживання із сусідами домовились, що кожен із них буде користуватися своїми частинами будинку так, щоб не заважати іншому. На виконання цих усних домовленостей вони провели фактичний розподіл прибудинкової земельної ділянки і користуються своїми частинами окремо і так, що фактично у них немає земельної ділянки спільного користування. Тобто кожен із співвласників будинку користується своєю частиною будинку так, як окремим будинковолодінням. 25.11.2013р. він отримав висновок наданий КП ЛОР Червоноградське МБТІ згідно якого зазначено, що квартира № 2 за технічними показниками є відокремлена, має окремий вхід і може бути виділена в натурі. Тому, він звернувся з заявою до Сокальської міської ради для виділу в окреме будинковолодіння його частини будинку. Рішенням виконавчого комітету Сокальської міської ради №43 від 30.04.2014 р., змінено статус квартири на будинок та присвоєно адресу: [ADDRESS]. Позивач звернувся до Сокальської реєстраційної служби районного управління юстиції з проханням здійснення перереєстрації права власності з квартири на будинковолодіння, але йому було відмовлено в перереєстрації та зміни статусу квартири [ADDRESS] . Просить суд, визнати право власності на будинок загальною площею 101,1 м.кв., [ADDRESS], що належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному . Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, подав у суд заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача, виконавчого комітету Сокальської міської ради в судове засідання не прибув, надав в суд заяву в якій вказує, що позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити без участі їх представника. Представник третьої третьої особи Реєстраційної служби Сокальського РУЮ в судове засідання не прибув. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Разом з тим згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Як встановлено з висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна наданого КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» [PERSON] та [PERSON] встановлено, що за технічними показниками квартира [ADDRESS] є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. Рішенням виконавчого комітету Сокальської міської ради №43 від 30.04.2014р. змінено статус квартири [ADDRESS], власниками якої є [PERSON] та [PERSON] та присвоєно будинку поштову адреску: [ADDRESS]. З довідки №20 від 22.09.2011р. виданої КП «Сокальжитлокомунсервіс» встановлено, що будинок [ADDRESS] не знаходиться на балансовому обліку підприємства. Крім того, висновком експертизи з питань охорони праці та промислової безпеки №417.13.46.41.20/412 від 24.01.2013 р., затвердженого начальником ДП «Західний експертно-технічний Держгірпромнагляду України» М.Р. Прокопяком, за результатами проведеного візуально обстеження індивідуального житлового будинку [ADDRESS] встановлено, що стан даного будинку оцінюється як нормальний і придатний до експлуатації. Відповідно до ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на житлові будинки підлягає реєстрації у Державному реєстрі. Згідно п.5 ст.19. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав та їх обтяжень є зокрема, рішення судів, що набрали законної сили. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право власності набувається у порядку, визначеному законом; право приватної власності є непорушним. У відповідності до вимог ст.380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Згідно вимог ч.ч.1,2,6 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією із підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно, тобто правовстановлюючим документом, може бути рішення суду. Рішення органу місцевого самоврядування, яке позивач отримав у встановленому законом порядку не є підставою для реєстрації такого права. Таким чином, суд приходить до висновку, що є достатньо підстав для визнання права власності на будинок загальною площею 101,1 м.кв., [ADDRESS], що належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. На підставі наведеного та

Outcome: approved