Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить виселити [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення; зобов'язати сектор громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Дніпровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON]; стягнути з відповідачів на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору. На обґрунтування позовну зазначено, що 15.07.2013 року, при проведенні прилюдних торгів по реалізації квартири [ADDRESS], ним була придбана зазначена квартира. Відповідно до Акту проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, предмета іпотеки від 01.08.2013 року, складеного заступником начальника Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ [PERSON] та затвердженого виконуючим обовязки начальника відділу, переможцем прилюдних торгів є [PERSON], яким сплачено за придбане майно суму 40000,00 грн., які перераховані переможцем на депозитний рахунок Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ, з яких винагорода ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» склала всього 4800,00 грн. 09.10.2013 року ним було отримане Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, посвідчене приватним нотаріусом Дніпродзержинського МНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1864, яким посвідчене право власності на квартиру. Того ж дня була проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно. Вищезазначена двокімнатна квартира, що є його приватною власністю, раніше належала [PERSON], який надав зазначену квартиру в іпотеку Кредитній Спілці «Християнська Фортеця» в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором № 4981/2007-к від 07.03.2008 року, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 63200,00 грн. У звязку з невиконанням боржником своїх кредитних зобовязань, іпотекодержатель КС «Християнська Фортеця», отримав задоволення своїх вимог за рахунок реалізації предмету іпотеки квартири [ADDRESS]. А тому, у звязку із припиненням права власності відповідача на квартиру її мешканці втратили право володіння та користування даною квартирою. Але, колишні мешканці цієї квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON] добровільно не звільняють вказане житло. Ним особисто були проведені численні бесіди з розясненням чинного законодавства та вимогою звільнити його квартиру. Відповідачі погоджувались та просили надати їм строк для пошуку житла, але починаючи з жовтня 2013 року відповідачі свої слова вчинками не підтверджують. Ним було запропоновано надати фінансову допомогу у перевезенні майна відповідачів та оплати двох місяців оренди нового житла, але й це було проігноровано. Майже два роки він, законний власник квартири, не має можливості вселитись у своє житло у звязку з протизаконними діями відповідачів, які безпідставно займають чуже житло. 22.10.2013 року ним було направлено [PERSON] та [PERSON] письмові вимоги про добровільне виселення, які були отримані ними 28.10.2013 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення із відміткою уповноваженого працівника відділу поштового звязку. Але, відповіді не надійшло, а відповідачі у справі продовжують проживати в квартирі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.66). Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомили. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, письмово просили суд провести розгляд справи за їх відсутністю, винести рішення на розсуд суду (а.с.64, 65). Відповідно до ч.2 ст. 158, п. 2 ч.1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. 29 лютого 2016 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно Договору іпотеки серія ВКЕ № 578285 від 07.03.2008, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського МНО [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1409, [PERSON] надав квартиру [ADDRESS] в іпотеку Кредитній Спілці «Християнська Фортеця» в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором №4981/2007-к від 07.03.2008 року, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 63200,00 гривень. (а.с.8-9). 15.07.2013 року, при проведенні прилюдних торгів по реалізації квартири [ADDRESS], [PERSON], була придбана зазначена квартира, доказом чого є протокол № 08/240/13/А09н-2 проведення прилюдних торгів від 15.07.2013 року, затверджений заступником директора Дніпропетровської філії ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» та квитанція № к23/1/68 від 18.07.2013 року, призначення платежу сплата за лот № 2 згідно протоколу проведення прилюдних торгів № 08/240/13/А-09н-2 від 15.07.2013 року (а.с.11-12). Відповідно до Акту проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, предмета іпотеки від 01.08.2013 року, складеного заступником начальника Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ [PERSON] та затвердженого виконуючим обовязки начальника відділу, переможцем прилюдних торгів є [PERSON], яким сплачено за придбане майно суму 40000,00грн., які перераховані переможцем на депозитний рахунок Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ, з яких винагорода ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» склала всього 4800,00 грн. згідно протоколу прилюдних торгів від 15.07.2013 року (а.с.11-13). 09.10.2013 року позивачем [PERSON] було отримане Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, посвідчене приватним нотаріусом Дніпродзержинського МНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1864, яким посвідчене право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.14). Того ж дня була проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно, доказом чого є [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серія ЕАМ № 413663, виданий приватним нотаріусом Дніпродзержинського МНО [PERSON], форма власності приватна, частка 1/1 (а.с.15). Колишні мешканці цієї квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON] добровільно не звільняють вказане житло, що підтверджується довідками № 000514729 про склад сімї від 28.10.2013 видана ТОВ «Абонент ХХІ, м. Дніпродзержинська та № 000730567 про склад сімї від 11.06.2015 видана ТОВ «ІНФО-КОМ», м. Дніпродзержинська (а.с.17). Як вбачається з акту про проживання № 69 від 16.06.2015 року, у квартирі за адресою: м. Дніпродзержитнськ, вул. Харитонова , 18-2 мешкає [PERSON]; [PERSON] та [PERSON] по даній адресі не мешкають, але зареєстровані. (а.с.16). 22.10.2013 року позивачем [PERSON] було направлено відповідачам [PERSON] та [PERSON] письмові вимоги про добровільне виселення, які були отримані ними 28.10.2013 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення із відміткою уповноваженого працівника відділу поштового звязку. Але, відповіді не надійшло, а відповідачі у справі продовжують проживати в квартирі (а.с.18-19, 22). Відповідно до ст.2 Закону України «Про власність», право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про власність», власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності, згідно ст. 321 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про власність», власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. Захист права власності здійснюється судом. Стаття 116 Житлового кодексу України встановлює, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Стаття 109 Житлового кодексу України визначає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Оскільки відповідачі позбавлені права власності на квартиру, тому на даний час проживають без законних підстав і підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Діями відповідачів порушуються житлові права позивача [PERSON], а тому такі права підлягають захисту, у тому числі і шляхом виселення осіб, що безпідставно перебувають у жилому приміщенні, що знаходиться у приватній власності позивача. Відповідачі не надали суду заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження. На підставі викладеного,

Outcome: approved