Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів, у якому просить суд звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], стягнутих рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2012 року, та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, мотивуючи тим, що починаючи з травня 2013 року аліменти ним не сплачувалися, так як дитина проживає сумісно з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідно до додаткових письмових пояснень позивача, реєстрації місця проживання дитини, є [ADDRESS] з 15.11.2014 року, що підтверджується довідкою 01/4-459 від 14.04.2016 року реєстрації місця проживання особи. З травня 2013 року [PERSON] постійно мешкала сумісно з ним, однак у грудні 2013 року виявила бажання жити з матір'ю так як вона скучила за нею та квартира [PERSON] знаходилась близько до школи де навчалася [PERSON]. Він не заперечував, та перерахував подвійну суму аліментів (як це робив постійно коли донька мешкала сумісно з матерю). Однак у грудні 2013 року йому зателефонувала донька та розповіла що [PERSON] вигнала її з квартири з одягом та усіма її речами (крім двох підручників). Він з донькою звернулись до відділу по Хортицькому району Запорізької служби (управління) у справах дітей, та отримали відповідь від 13.01.2014 року за № с-224. Також звернулись до Хортицького районного відділу МВС України в Запорізькій області та отримали відповідь від 22.01.2014 року за № 97/4-1123. Згідно ч.2 ст.29 ЦК України донькою [PERSON] було обрано проживання сумісно з ним на момент коли їй виповнилось 14 років, вона вільна сама вибирати собі місце проживання. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача надала до суду письмові заперечення в яких зокрема вказує, що позивач до цього часу не звертався в установленому порядку до суду щодо встановлення місце мешкання доньки. Вважає, що позивачем не надано достатніх доказів в підтвердження позовних вимог щодо звільнення [PERSON] від сплати аліментів, встановлених згідно рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2012 року. У судовому засіданні представник відповідача просила у позові відмовити. У судовому засіданні представник третьої особи Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ пояснила, що з 2012 року на виконанні знаходився виконавчий лист про стягнення з позивача аліментів у якому невірно була вказана квартира боржника, та до ВДВС він не з'являвся, а після отримання позовної заяви він з'явився та надав копії квитанцій про сплату аліментів з 31.05.2012 року, після грудня 2013 року аліменти не сплачує і станом на квітень 2016 року заборгованість становить 19370,8 грн. На даний момент виконавчий лист направлено на виконання до Орджонікідзевського ВДВС. Позивач довідок про місце проживання доньки не надавав. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона з травня 2013 року проживає з батьком на зйомній квартирі за своїм рішенням. Мати не бере участі у її житті, матеріальної допомоги не надає, вона не бажає жити з матір'ю так як у них виникають конфлікти. З матір'ю проживала тиждень у грудні 2013 року, але мати її вигнала. Заяву про зміну прописки подавала особисто. Зараз навчається у коледжі на контрактній основі, вартість навчання становить більше 7000 грн. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідка, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено: що відповідно до рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2014 року, стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини з заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш, ніж 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з 07.04.2014 р. і до досягнення [PERSON] повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 12.08.2014 року, рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2014 року скасовано та ухвалене нове рішення відповідно до якого в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2016 року закрито провадження по справі в частині позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Відповідно до змісту ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права (ст. ст. 3, 4, 11 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивачеві належить й право визначення предмета і підстав позову. Судом встановлено, що відповідно до рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2012 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 556 грн. щомісячно, починаючи з 21.02.2012 року та досягнення дитиною повноліття. Також судом встановлено, що [PERSON] з 15.11.2014 року зареєстрована за адресою реєстрації батька [PERSON] Позовні вимоги про звільнення від сплати аліментів, стягнутих за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2012 року по справі № 2/337/850/2012 задоволені бути не можуть, оскільки нормами СК України та ЦК України такий спосіб захисту прав та обов'язків щодо стягнення аліментів не передбачений. Питання, пов'язані з припиненням обов'язку боржника за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2012 року, можуть бути вирішені позивачем в порядку ст.369 ч.4 ЦПК України. Процесуальними нормами ст. 223 ч.4 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Захист же цивільних прав, які випливають із сімейних правовідносин, передбачений спеціальним законом - Сімейним кодексом України. Нормами Сімейного кодексу України такий спосіб захисту прав та обов'язків щодо звільнення від сплати аліментів не передбачений. Нормами Сімейного кодексу України, зокрема ст. 188 передбачено, що батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Суду не надано доказів того, що дохід дитини набагато перевищує дохід позивача і забезпечує повністю її потреби. Посилання представника позивача на норми ст. 273 СК України, суд не приймає до уваги. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Нормами ст. 267-271 СК України, визначено осіб, яких суд може звільнити від сплати аліментів, це є повнолітні брати, сестри, мачуха, вітчим, особи, у сім'ї яких виховувалася дитина. До вказаного кола осіб позивач не відноситься. За таких обставин суд не знаходить правових підстав для задоволення позову

Outcome: dismissed