Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом. Згідно заявлених вимог позивач просить суд: усунути йому перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] , вселивши його в дану квартиру; зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] , передати йому ключі від даної квартири, а також передавати йому ключі від даної квартири при будь-якій зміні дверних замків. Вимоги позову обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Зазначає, що з 1990 року він не проживає у спірній квартирі, оскільки відповідач чинив перешкоди. Останні 15 років позивач постійно намагається вселитися до квартири, а відповідач продовжує чинити перешкоди, які полягали у зміні дверних замків, недопущенні у квартиру. [PERSON] перешкоджає будь-якому використанню належної позивачу частини квартири, позивачу не були видані ключі від дверного замка, позивач не маю доступу до квартири та не може нею користуватися, при намаганні потрапити до квартири [PERSON] не відчиняє двері. Оскільки відповідач перешкоджає правомірному використанню свого майна позивачем і для усунення цих перешкод позивач просить застосувати способи захисту порушених прав, передбачений чинним законодавством України. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 17 травня 2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - адвоката Серги С.Ф., в якому представник просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що згідно свідоцтва про право власності від 19 грудня 2007 року квартира належить на праві спільної сумісної власності в рівних долях, але відповідач не визначив свою частку квартири в натурі, щоб мати можливість користуватись цією часткою. У відзиві зазначено, що позивач не проживав у спірній квартирі впродовж десяти років та не має домовленості з відповідачем про порядок володіння та користування квартирою. Вважає, що без визначення розміру частки квартири в натурі та без визначення порядку володіння та користування часткою квартири неможливо усунути перешкоди в користуванні часткою квартири, яка належить позивачеві. Крім того, в двокімнатній квартирі неможливо виділити 1/3 частку для повноцінного проживання в ній позивача. Квартира не може бути поділена на три частки без втрати її цільового призначення. Тому, на переконання представника відповідача, наступають наслідки, регламентовані ч.2 ст.364 ЦК України щодо права на одержання компенсації за частку в майні, проте таким правом позивач не скористався та відмовився від домовленостей з усіма співвласниками продати спірне житло та поділити отримані при продажу кошти. Також у відзиві зазначено, що позивач має житло та з дитинства поживає в трикімнатній квартирі разом з матір`ю та сестрою, а обґрунтування про намагання вселитися не відповідають дійсності. Позивач жодного разу не просив у відповідача ключів від квартири, не пред`являв усних чи письмових претензій стосовно квартири. Представник відповідача вважає подане позивачем повідомлення маніпулятивним. Крім того, представник відповідача посилається на тяжкі захворювання відповідача, які на його думку, підтверджують неможливість вселення позивача, також з огляду на напружені стосунки між сторонами. Виготовлення зайвого примірника ключа потребує коштів. Також у відзиві зазначено, що відповідач одружений та проживає в квартирі з дружиною, яка його доглядає. У відзиві зазначено, що враховуючи стан здоров`я відповідача, напружені стосунки між сторонами, примусове вселення позивача породжує вірогідність згубного впливу не лише на здоров`я, а й на життя відповідача, що є недопустимим. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково пояснив, що жив в спірній квартирі до 1990 року, зараз проживає у квартирі, яка належить батькам його матері. Зазначив, що не може потрапити до спірної квартири, ключів від якої ніколи не мав. Також пояснив, що неодноразово просив відповідача надати йому ключі від квартири, однак ключі так і не були надані. Зазначив, що в спірній квартирі, яка складається з двох суміжних кімнат, проживає відповідач та його дружина. Переговори позивача та третьої особи з відповідачем щодо продажу спірної квартири не призвели до результату. Зазначив, що бажає проживати в спірній квартирі та мати доступ до неї. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Серга С.Ф. в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, надав пояснення аналогічні доводам, викладеним у відзиві та додатково пояснив, що у відповідача стався інсульт через що відповідач потребує спокою, що буде неможливим в разі вселення позивача. Зазначив, що позивач не проживає в спірній квартирі з 1990 року, він з сестрою з дитинства проживають з матір`ю. Протягом всього цього часу позивач та третя особа не мали бажання поживати в спірній квартирі, наразі між сторонами напружені стосунки. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просила позов задовольнити та пояснила, що вона та позивач не проживають в спірній квартирі з 1990 року. Вони почали спілкуватись з відповідачем приблизно з 2008-2009 років. Проте, відповідач не впускає позивача та третю особу до квартири, ухиляється від надання ключів від квартири. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Конституція України у ст.47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Згідно положень ч.1 та 4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Виходячи з положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що 19 грудня 2007 року Дніпровською районною у м.Києві державною адміністрацію видано Свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , в рівних долях. (а.с.5) Отже, учасники справи є співвласниками по 1/3 частині спірної квартири. 28 січня 2021 року позивач звернувся до Дніпровського УП ГУНП у місті Києві із повідомленням про вчинення правопорушення з приводу перешкоджання йому [PERSON] в користуванні належною йому часткою квартири [ADDRESS] , в якому зазначено, що [PERSON] не має доступу до квартири, ключі від якої йому видані не були, а при намаганнях потрапити до квартири, [PERSON] не відчиняє двері (а.с.6-8). На вказане повідомлення Дніпровським УП ГУНП у місті Києві позивачу була надана відповідь від 24 лютого 2021 року з рекомендацією для вирішення даного питання звернутися до суду. (а.с.9) Зі змісту заяв по суті справи та пояснень учасників справи в судовому засіданні вбачається, що сторони не дійшли згоди щодо порядку володіння та користування квартирою, відповідач заперечує проти вселення позивача та користування останнім вказаним житлом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України). Згідно положень ч. 1-7 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником майна і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За змістом вказаної норми матеріального права кожен із співвласників має таке суб`єктивне право, яке пов`язане зі спільним майном: право користування частиною спільного майна або право на одержання матеріальної (майнової) компенсації. Вимагати від інших співвласників квартири матеріальної компенсації у разі неможливості надання у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає частці співвласника у праві спільної часткової власності, має право співвласник. Право на одержання співвласником матеріальної компенсації є субсидіарним, тобто його здійснення можливе лише у випадку неможливості надання співвласником відповідної частини спільного майна в натурі. Застосовуючи принцип диспозитивності, що закріплений у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає зміст позовних вимог та докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення у квартиру та зобов`язання відповідача не чинити позивачу перешкод у користуванні квартирою, передати ключі від квартири, а також передавати ключі при будь-якій заміні дверних замків. При цьому ані позивач ані відповідач не порушували в судовому порядку питання про сплату компенсації іншим співвласникам квартири, у тому числі позивачу, чи встановлення порядку користування квартирою. Отже посилання сторони відповідача на те, що позивач не звертався до суду з вимогою про стягнення грошової компенсації за частку в майні, через неможливість її виділення в натурі є безпідставними, як і посилання на відсутність визначеного між співвласниками порядку користування спірною квартирою. Вказані відповідачем обставини, як і стан його здоров`я (а.с.28-31), а також перебування відповідача у шлюбі (а.с.32) не є визначеними законом підставами для позбавлення власника права користування його майном. В силу Глави 3 ЦК України та ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених вимог, в тому числі і щодо способу захисту, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зокрема, якщо права власника порушуються іншою особою, то він може звернутися до суду з вимогою про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторним позовом), або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При цьому, з негаторним позовом можна звернутися в будь-який час, поки існує правопорушення. Якщо ж перешкоди в користуванні чи розпорядженні майном усунуті, то відповідно відсутні підстави і для звернення з негаторним позовом. Зазначене у повній мірі стосується і прав власника квартири. З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивачу на праві власності належить 1/3 частина спірної квартири, він не може бути позбавлений права користування нею, зокрема права використовувати квартиру для власного проживання, тому суд приходить до висновку про задоволення позову в частині вимог про усунення перешкод позивачу в користуванні 1/3 частиною квартири [ADDRESS] шляхом його вселення у квартиру. Що стосується вимог позивача про зобов`язання відповідача не чинити позивачу перешкод у користуванні квартирою, передати ключі від квартири, а також передавати ключі при будь-якій заміні дверних замків, вказані вимоги задоволенню не підлягають з огляду на таке. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ч. 1 ст. 5 ЦПК України) Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. В даному випадку, враховуючи, що порядок користування між співвласниками не визначений ні за їхньою згодою, ні за рішенням суду, тому право користування спірною квартирою може бути реалізованим шляхом вселення позивача, а інші позовні вимоги не відповідають вимогам статей 317, 319, 391 ЦК України. Аналогічна правова позиція з подібних правовідносин викладена у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року по справі № 755/4973/18. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial