Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , неповнолітнього [PERSON] , неповнолітнього [PERSON] , неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , неповнолітньої [PERSON] , в якій просив визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю відповідачів у будинку понад рік без поважних причин. В обґрунтування позовних вимог вказав, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] . Відповідачі по справі - дочка [PERSON] , онуки - неповнолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також повнолітні онуки: [PERSON] , [PERSON] та правнука - неповнолітня [PERSON] зареєстровані у належному йому на праві власності будинку, однак, фактично не проживають більше 3-х років без поважних причин, і з реєстрації проживання за вказаною адресою не знялися. Домовленостей щодо збереження за ними права на користування майном позивача між ними не було. Відсутність відповідачів, по місцю реєстрації понад рік, не пов`язана з поважними причинами, передбаченими законодавством, однак реєстрація їх проживання створює перешкоди у виконанні позивачем, як власником житла, обов`язків по утриманню будинку, оскільки є перешкодою в оформленні соціальних пільг. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Драган В.П., позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Суду пояснив, що дочка позивача - відповідач [PERSON] залишила батьківський будинок разом зі своїми дітьми понад три роки тому. За цей час, вона не намагалася повернутися до будинку, де проживала. На даний час, у позивача виникла необхідність в оформленні субсидій на оплату комунальних послуг за будинок, однак скористатися таким своїм правом він не може по причині реєстрації у житловому будинку відповідача та її дітей і онуки, а тому вимушений був звернутися до суду. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання, будучи належним чином повідомлені про час і дату судового розгляду, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет : http://ml.rv.court.gov.ua/sud1712/, не з`явились. ( а.с. 79-81) Будь - яких заяв, відзивів на позов, чи пояснень по суті справи, на адресу суду не надіслали. В судове засідання з`явилася відповідач [PERSON] , яка одночасно предсавляла інтереси своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] суду пояснила, що залишила батьківський дім більше трьох років тому через відсутність належних умов проживання для неї та її сім`ї. На даний час, вона разом зі своїми дітьми та онукою проживають в с. Аршичин Млинівського району Рівненської області у її співмешканця. Зареєструвати своє та дітей місце проживання у будинку, де вони живуть, вона не має можливості, адже даний будинок їй не належить. З батьком та братом, які у проживають у спірному будинку, вона будь-яких зв`язків не підтримує. Представник органу опіки і піклування Млинівського РДА в судове засідання не з`явився, однак подала до суду рішення органу опіки та піклування Млинівської РДА №19-20 від 14 грудня 2020 року, про недопущення втрати права користування житлом, що розташоване в [ADDRESS] дітьми: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла втрачають право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Тобто, з вказаної норми закону випливає, що необхідною умовою втрати особою права користування житлом є, наявність у неї статусу члена сім`ї власника майна та відсутність цієї особи понад один рік без поважних причин. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, відповідач [PERSON] є дочкою позивача, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - онуками, а [PERSON] - правнукою та зареєстровані в його будинку. Проте, за зареєстрованим місцем проживання жоден з них не проживає протягом тривалого часу (більше одного року), без поважних причин. Дана інформація не заперечується відповідачем [PERSON] в судовому засіданні. Згідно з довідкою №84 від 27 січня 2020 року, виданою Малодорогостаївським старостинським округом Млинівської селищної ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але в даний час, за місцем реєстрації не проживають. (а.с.13) З відповідей, які надала Млинівська селищна рада на запит суду щодо надання інформації про місце проживання та реєстрацію, інші персональні дані, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але в даний час, за місцем реєстрації не проживають. (а.с. 26-32) Належність житлового будинку в [ADDRESS] [PERSON] підтверджується інформацією з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №144449119 від 08.11.2018 року (а.с. 12) Таким чином, існують обставини, які свідчать про втрату відповідачами: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] права на користування житлом, що належить [PERSON] . Водночас, згідно з положеннями статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Враховуючи неповнолітній вік відповідачів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які відповідно до закону не можуть самостійно обирати місце проживання, суд вважає, що факт їх непроживання у будинку, що належить [PERSON] , обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення їх права користування даним житлом. Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові суду від 21 лютого 2018 року у справі №296 /2411/16-ц, провадження № 61-5007 св 18. Також, суд враховує рішення органу опіки та піклування Млинівської райдержадміністрації №19-20 від 14 грудня 2020 року, яким вирішено відмовити у наданні дозволу на визнання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 66-69) Тому, суд приходить до висновку, що в частині позовних вимог щодо визнання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що належить [PERSON] , слід відмовити. На підставі ст.ст. 29, 405 ЦК України,

Outcome: partial