Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 17.06.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, запис акту №377. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають двох малолітніх синів, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], але одруження виявилось невдалим через несумісність характерів, різних поглядів на виховання дітей, ставлення до батьків, організації харчування, побуту та відпочинку, оцінку минулого тощо, що викликало систематичне взаємне роздратування, постійні претензії та неприязнь, унеможливлювало нормальне спілкування, призвело до втрати поваги, довіри та інтересу один до одного, припинення шлюбу. З 03.12.2015 вони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно. За взаємною згодою діти проживають разом з ним, забезпечує їм належне утримання, виховання, лікування, навчання та відпочинок, все необхідне для духовного та фізичного розвитку. Крім дитячого садочка при школі-ліцеї «Обдарування», спеціалізованої школи з поглибленим вивченням англійської мови, діти тричі на тиждень відвідують спортивну секцію та музичну школу. Вважає подальше спільне проживання та збереження сім»ї неможливим, оскільки то суперечить їхнім інтересам і інтересам малолітніх дітей. Матеріальних спорів з відповідачем не мають. Позивач просив шлюб розірвати. У судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує з наведених підстав, відповідач визнала повністю, уточнила лише дату припинення шлюбу - з 06.12.2015, що не є суттєвим, після розлучення бажає залишити шлюбне прізвище - «[PERSON]», і просять ухвалити відповідне рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, і в порядку ст. 174 ЦПК України ухвалити відповідне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд установив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.06.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, запис акту №377, мають двох малолітніх синів, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сім»я сторін розпалась остаточно по причині різних характерів та поглядів на життя, побут, виховання дітей, права та обов»язки подружжя, відсутності взаєморозуміння, що призвело до взаємної неприязні та відчуження, втрати поваги і довіри, припинення шлюбу. З 06.12.2015 сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно. Сторони дійшли згоди, що малолітні діти проживатимуть з позивачем, який забезпечує їм належне утримання, навчання та виховання, все необхідне для духовного та фізичного розвитку. Подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі обох подружжя, суперечить їхнім інтересам та інтересам малолітніх дітей, що має істотне значення. Відповідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідач залишає за собою прізвище -«[PERSON]». За таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного, ст. ст. 24, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved