Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним Договір купівлі-продажу від 05.07.2016, укладений між ним та ТОВ «Конрод», визнати за ним право власності на: 1) побутова будівля, літ. «К», загальною площею 87,3 кв. м., що знаходиться за адресою м. Житомир, вул. Селецька, 32; 2) склад, літ. «Л», загальною площею 753,6 кв. м., що знаходиться за адресою м. Житомир, вул. Селецька, 32. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що між ним та відповідачем було укладено Договір купівлі-продажу, за умови якого він придбав у ТОВ «Конрод» за грошову суму у розмірі 200\~000,00 грн. нерухоме майно: побутову будівлю, загальною площею 87,3 кв.м.; склад, загальною площею 753,6 кв.м. На виконання умов зазначеного договору між ним та відповідачем було підписано відповідний Акт приймання-передачі вказаних обєктів нерухомості, а також продавець ТОВ «Конрод» прийняв від [PERSON] грошову суму у розмірі 200\~000,00 грн., про що виписав відповідну розписку. Однак, як зазначає позивач, відповідач ТОВ «Конрод» ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного Договору купівлі-продажу від 05.07.2016, незважаючи на його часткове виконання і це позбавляє можливості позивача належним чином зареєструвати своє право власності на придбані обєкти нерухомості, в звязку з чим останній звернувся до суду за захистом своїх прав із вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, у поданій через канцелярію суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Представник ТОВ «Конрод» в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав відзив, в якому підтвердив факт укладення Договору купівлі-продажу від 05.07.2016 з позивачем та отримання від останнього грошових коштів в розмірі 200\~000,00 грн. в рахунок продажу нерухомого майна. Відповідач щодо прав [PERSON] на нерухоме майно не заперечує, однак у відзиві його представник зазначив, що не бажає нотаріально посвідчувати договір оскільки не вбачає у цьому необхідності. У вирішенні спору поклався на розсуд суду. Дослідивши обставини матеріалів справи та перевіривши їх належними і допустимими доказами, судом встановлено наступне. 05.07.2016 між ТОВ «Конрод» та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] придбав у ТОВ «Конрод» за грошову суму у розмірі 200\~000 грн. нерухоме майно, а саме: 1) побутова будівля, літ. «К», загальною площею 87,3 кв.м., що знаходиться за адресою м. Житомир, вул. Селецька, 32; 2) склад, літ. «Л», загальною площею 753,6 кв.м., що знаходиться за адресою м. Житомир, вул. Селецька, 32 (а. с. 4). 05.07.2016 між сторонами було підписано Акт приймання-передачі, згідно якого ТОВ «Конрод» передало, а [PERSON] прийняв вказані нежитлові будівлі, а також інвентаризаційну справу на нерухоме майно, ключі від приміщень (а. с. 5). Того ж дня, 05.07.2016 директор ТОВ «Конрод» [PERSON] виписав [PERSON] розписку про те, що отримав від останнього грошову суму у розмірі 200\~000 грн. в рахунок продажу зазначеного нерухомого майна (а. с. 6). Отже, відбулося часткове виконання умов договору: [PERSON] передав ТОВ «Конрод» грошові кошти за придбане майно; ТОВ «Конрод» за Актом прийманняпередачі передало [PERSON] нерухоме майно, що є предметом договору, а також відповідні технічні паспорти на нерухоме майно, ключі від приміщень. Пунктом 4.4. Договору купівлі-продажу від 05.07.2016 сторони погодили, що останні беруть на себе зобовязання здійснити усі необхідні дії для передачі майна та документального оформлення права власності на нього не пізніше трьох місяців з моменту укладення Договору. Згідно пункту 4.5. Договору сторони зобовязалися 28.07.2016 об 11:00 зявитися біля приміщення офісу нотаріуса для його нотаріального посвідчення. В зазначену дату, час та місце представник продавця ТОВ «Конрод» не зявився для нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу, про що позивач склав односторонній акт (а. с. 14). Подальші намагання позивача нотаріально посвідчити Договір купівлі-продажу не принесли жодного результату через постійне та безповоротне ухилення відповідача від такого посвідчення. Про своє небажання посвідчувати договір нотаріально відповідач зазначає і у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч.1 ст.657 ЦК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Отже, Договір купівлі-продажу від 05.07.2016 укладений між [PERSON] та ТОВ «Конрод», предметом якого є нерухоме майно, підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню згідно вимог ЦК України. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Верховний Суд України у Постанові від 06.09.2017, справа № 754/2339/16-ц переглядаючи рішення судів нижчих інстанцій зазначив, що суди апеляційної та касаційної інстанції дійшли неправильного висновку про те, що норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується до спірних правовідносин, у звязку з необхідністю державної реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 № 1878-VI державна реєстрація договору купівлі-продажу нерухомого майна скасована Виходячи зі змісту ч.1 ст.657, ч.2 ст.220 ЦК України, на момент укладення Договору купівлі-продажу від 05.07.2016 державна реєстрація такого договору не вимагалася, відтак наявні підстави, враховуючи часткове виконання договору та ухилення відповідача від його нотаріального посвідчення, визнати такий договір дійсним. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З метою захисту прав позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги [PERSON] про визнання за останнім права власності на нерухоме майно, що є предметом Договору купівлі-продажу від 05.07.2016. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved