Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначає, що після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилась спадщина. Останній все своє майно заповідав їй. Вона в установленому законом звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Відповідно до рішення Сумського районного суду Сумської області за позивачем було визнано право власності на земельну ділянку № 8 пл. 0,0479 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Крім того, [PERSON] належало й інше спадкове майно, в тому числі й земельні ділянки, площею 0,05 га та 0,13 га, відповідно, для ведення селянського господарства. Проте, коли вона звернулася до нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав на земельні ділянки для ведення селянського господарства, то їй було відмовлено у звязку з тим, що відсутні документи, що підтверджують склад спадкового майна. А тому вона просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлого [PERSON] на земельні ділянки для ведення селянського господарства, що розташовані на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області: площами 0,05 га та 0,13 га відповідно. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідача по справі Косівщинської сільської ради Сумської області у судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Завідувач Сумської районної державної нотаріальної контори [PERSON] надала заяву в якій просить справу розглядати без участі їх представника. Відповідно до ч 4 ст. 200 ЦПК України в підготовчому судовому засіданні у разі визнання позову суд ухвалює рішення в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньо досліджених наявні у справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер 28 липня 2013 року, про що виконавчим комітетом Косівщинської сільської ради Сумської області внесено актовий запис № 31 від 29 липня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Як вбачається з копії спадкової справи [PERSON] (а.с. 18-38) в установленому законом порядку [PERSON] звернулася до Сумської районної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. За життя [PERSON] склав заповіт, який 10 липня 2013 року був посвідчений приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого все своє майно він заповідав [PERSON] (а.с. 21). Відповідно до заяви [PERSON] він не має права на обовязкову частку в спадковому майні та по питанню оспорювання заповіту в суд звертатись не буде (а.с. 19). В подальшому, відповідно до рішення Сумського районного суду Сумської області № 587/1790/16-ц від 06 жовтня 2016 року за позивачем було визнано право власності на земельну ділянку № 8 пл. 0,0479 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель , кадастровий номер 5924783800:05:001:0868 в с. Косівщина по вул. Молодіжна, Сумського району, Сумської області після смерті [PERSON] (а.с 9). Крім того, [PERSON] належало й інше спадкове майно, в тому числі й земельні ділянки, площею 0,05 га та 0,13 га, відповідно, для ведення селянського господарства. Проте, постановою державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 30 січня 2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, площею 0,05 га та 0,13 га для ведення селянського господарства, що розташовані на території Косівщинської сільської ради Сумського району, Сумської області, оскільки нотаріусу не було надано документів, що б підтверджували склад спадкового майна (а.с. 10). Відповідно до пункту 3.1. [PERSON] Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Як вбачається з матеріалів справи, земельні ділянки, площами 0,05 га та 0,13 га для ведення селянського господарства, що розташовані на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області були надані в приватну власність [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Косівщинської сільської ради № 80 від 29 грудня 1993 року (а.с. 12, 40-42). Отже, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] володів спадковим майном на законних підставах. А тому зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за позивачем права власності на дані земельні ділянки.

Outcome: approved