Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просить стягнути з відповідача відшкодування матеріальних збитків в розмірі 64 588, 94 грн., та відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000, 00 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 16.07.2020 року о 15 год. 25 хв., в м. Харків водій [PERSON] , керуючи автомобілем Renoult Duster, д.н.з. [NUMBER] , по вул. Гвардійців Широнінців, 49, при виїзді з двору будинку № 49 не надав преваги у русі транспортному засобу Infiniti Q50 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі в зустрічному напрямку по вул. Гвардійців-Широнінців, та скоїв з ним зіткнення, чим заподіяв матеріальну шкоду та порушив п. 10.2 ПДР України. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 11.08.2020 року, яка набрала законної сили, [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу. Крім того, позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «УПСК» та страховою компанією відповідача було здійснено страхове відшкодування на загальну суму 121 671 гривня 06 копійок. Однак, позивач звертає увагу на те, що як вбачається з розрахунку вартості робіт з поточного ремонту автомобіля Infiniti Q50 д.н.з. [NUMBER] , складеного ФОП [PERSON] , який займається технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів, вартість ремонту пошкодженого автомобіля Infiniti Q50 д.н.з. [NUMBER] склала 186 260 гривень. 27.11.2020р., сторонами було підписано акт передачі наданих послуг (виконаних робіт) № 01/08/2020/0495/п, відповідно до якого позивач прийняв належний йому транспортний засіб Infiniti Q50 д.н.з. [NUMBER] без зауважень та зобов`язався оплатити надані послуги та виконані роботи протягом п`ятнадцяти днів після підписання вказаного акту. Вартість ремонтних робіт та витрачених матеріалів позивачем була повністю оплачена 08.12.2020р., що підтверджується належним чином посвідченими копіями квитанцій № 0.0.1929943151.1 від 04.12.2020р., № 0.0.1932368975.1 від 07.12.2020р., та № 0.0.1933357371.1 від 08.12.2020р. На підставі викладеного, позивач вказує, що ним були понесені значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, аніж отримане страхове відшкодування. Невідшкодованими залишилися 64 588 гривень 94 копійки. Також позивач зазначив, що крім матеріальних збитків, йому завдано моральної шкоди, яку, яку він оцінює у сумі 30 000 грн. Відзив на позовну заяву, у строк, встановлений Московським районним судом м. Харкова в ухвалі від 01.04.2021 року, відповідачем подано не було. Дослідивши матеріали справи, кожний доказ окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 16.07.2020 року о 15 год. 25 хв., в м. Харків водій [PERSON] , керуючи автомобілем Renoult Duster, д.н.з. [NUMBER] , по вул. Гвардійців Широнінців, 49, при виїзді з двору будинку № 49 , не надав переваги у русі транспортному засобу Infiniti Q50, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі в зустрічному напрямку по вул. Гвардійців-Широнінців та скоїв з ним зіткнення, чим заподіяв матеріальну шкоду та порушив п. 10.2 ПДР України. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 11.08.2020 року, яка набрала законної сили, [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «УПСК». Позивачем про настання страхового випадку 17.07.2020 року було повідомлено ПрАТ «УПСК», що підтверджується копією повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду з відміткою про прийняття та заяви про страхове відшкодування. 31.07.2020 року автомобіль позивача був оглянутий аварійним комісаром ПрАТ «УПСК». Під час огляду був встановлений перелік пошкоджень, отриманих автомобілем Infiniti Q50, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до акту прийняття транспортного засобу № 01/08/2020/0495 від 01.08.2020 року, позивачем було передано належний йому транспортний засіб Infiniti Q50, д.н.з. [NUMBER] , ФОП [PERSON] (основний КВЕД 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів). Страховою компанією відповідача було здійснено страхове відшкодування на загальну суму 121 671 гривня 06 копійок. Як вбачається з розрахунку вартості робіт з поточного ремонту автомобіля Infiniti Q50 д.н.з. [NUMBER] , складеного ФОП [PERSON] , який займається технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів, вартість ремонту пошкодженого автомобіля Infiniti Q50 д.н.з. [NUMBER] склала 186 260 гривень. 27.11.2020р., сторонами було підписано акт передачі наданих послуг (виконаних робіт) № 01/08/2020/0495/п, відповідно до якого позивач прийняв належний йому транспортний засіб Infiniti Q50, д.н.з. [NUMBER] , без зауважень та зобов`язався оплатити надані послуги та виконані роботи протягом п`ятнадцяти днів після підписання вказаного акту. Належними та допустимими доказами, наданими позивачем, було доведено, що вартість ремонтних робіт та витрачених матеріалів була повністю оплачена 08.12.2020 року, що підтверджується належним чином посвідченими копіями квитанцій № 0.0.1929943151.1 від 04.12.2020 року, № 0.0.1932368975.1 від 07.12.2020 року, та № 0.0.1933357371.1 від 08.12.2020 року. Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивачем понесені значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, аніж отримані страхові відшкодування та невідшкодованими залишилися 64 588 гривень 94 копійки, які підлягають стягненню з відповідача, що був визнаний винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Тобто, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Суд вважає, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Враховуючи вище викладене, оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, суд доходить висновку, що з [PERSON] , як винної особи, на користь [PERSON] , підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року по справі № 754/1114/15-ц, та від 13 червня 2019 року по справі № 587/1080/16-ц. Щодо позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Виходячи з приписів ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як передбачено п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу, що наявний в матеріалах справи окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій саме відповідача, [PERSON] настала дорожньо-транспортна пригода, що призвела до завдання матеріальних збитків позивачу, беручи до уваги зміни у повсякденному життю та трудових стосунках позивача, що настали після заподіяння йому матеріальної шкоди, враховуючи час та зусилля, що були витрачені [PERSON] , з метою отримання страхового відшкодування від страхової компанії ПрАТ «УПСК» та відсутність добровільної згоди відповідача на відшкодування завданої шкоди та небажання вчинити будь-які дії, необхідні для відновлення попереднього стану, суд вважає, що позивачу була завдана моральна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 16.07.2020 року. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, та стягує з [PERSON] , на користь [PERSON] , завдану моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

Outcome: partial