Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що 25 жовтня 1986 року зареєстрував шлюб з [PERSON], про що Подільською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області зроблено запис №15 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ФП №404989. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з [PERSON] не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Більше 15 останніх років подружжя разом не проживає, фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник позивача [PERSON] просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] не зявилася до зали судового засідання надала заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 жовтня 1986 року, про що Подільською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області зроблено запис за № 15 та видано свідоцтво про шлюб серії I-ФП № 404989. Від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], 1987 року. Згідно ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, та враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved