Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Печенізького районного суду Харківської області з позовною заявою до АТ «АЛЬФА-БАНК», ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський В.С., у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, вчинений 17 квітня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., зареєстрований в реєстрі за № 2092, яким запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 6324681005:00:001:0017, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності позивачу. За рахунок коштів, отриманих від реалізації земельної ділянки, нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги ЗАТ «АЛЬФА БАНК»: за тіло кредиту 94168,52 доларів США; за нарахованими відсотками - 6415,23 долари США; вимоги по сплаті пені 3703 доларів США; витрати на вчинення виконавчого напису у розмірі 8030,08 грн. В обґрунтування позову зазначив, що у серпні 2019 року позивачу стало відомо, що 17.04.2012 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський В.С. видав АТ «АЛЬФА-БАНК» виконавчий напис із порушенням норм чинного законодавства України, зокрема, до заяви про вчинення виконавчого напису не додано копії документу, який підтверджує видачу кредиту в порушення ч. 4 глави 3 розділу ІІІ «Інструкції про касові операції в банках України», затвердженої Постановою Правління НБУ від 14.08.2003 року № 337. Крім того, позивачу не надсилалась поштою досудова вимога. Також, на думку позивача, виконавчий напис видано із порушенням трирічного строку, встановленого Законом. Також виконавчий напис, на думку позивача, не відповідає вимогам, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» до виконавчого документа, та не містить строк, за який провадиться стягнення. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Подав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності. Позовну заяву підтримав у повному обсязі. Представник відповідача АТ «АЛЬФА-БАНК» в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Подав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності. Представник відповідача ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус Войтовський В.С. подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Суд вважає, що відповідачі та третя особа належним чином повідомлялись про розгляд справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України та розглядає дану цивільну справу за відсутності представників відповідачів. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності представників відповідачів та третьої особи, на підставі наявних в справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Водночас, згідно з ч. 1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, що діяла на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений 22.02.2012 року за № 296/5. Так, згідно п. 17 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. При цьому, правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Судом встановлено, що 22.01.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «АЛЬФА-БАНК», правонаступником якого є АТ «АЛЬФА-БАНК» було укладено договір кредиту № 800002997, відповідно до якого [PERSON] було надано грошові кошти у розмірі 95600 доларів США та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 22.01.2023 року, на умовах, визначених договором кредиту. 22.01.2008 року між [PERSON] та АТ «АЛЬФА-БАНК» було укладено іпотечний договір № 800002997-И-1, за умовами якого [PERSON] передав в іпотеку належну йому земельну ділянку. 17.04.2012 року за заявою АТ «АЛЬФА-БАНК» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2092, яким запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , яка являється предметом іпотеки на підставі іпотечного договору № 800002997-И-1. За рахунок коштів, отриманих від реалізації земельної ділянки, запропоновано задовольнити вимоги ЗАТ «АЛЬФА-БАНК» у загальній сумі 98997,70 доларів США. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (Розділ 32). Згідно ст. 2 Розділу 16 Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: -відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; -дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; -номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; -строк, за який має провадитися стягнення; -інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Інструкції. Вимоги ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачають, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а лише підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс 17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 61-154 св18. Таким чином, основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Як встановлено судом, АТ «АЛЬФА-БАНК» не мало право на отримання оспорюваного виконавчого напису, оскільки позивачу 25.11.2008 року була вручена вимога № 205868/2-24.1-б/б від 20.11.2008 року, згідно якої АТ «АЛЬФА-БАНК» вимагав погашення заборгованості за кредитним договором № 800002997 від 22.01.2008 року у сумі 98997,70 доларів США. Таким чином, АТ «АЛЬФА-БАНК» 20.11.2008 року скористався своїм правом, що закріплене п. 9.1 Кредитного договору щодо дострокового повернення кредиту у зв`язку з чим, трирічний строк, за яким стягувач мав право проводити стягнення за виконавчим написом минув ще 19.11.2011 року, а тому АТ «АЛЬФА-БАНК» звернулось до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису поза межами трирічного строку, що визначений для вчинення виконавчих написів ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, в порушення вимог закону боржник не був повідомлений не менш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису, про порушення кредитних зобов`язань та розмір заборгованості, відтак, заборгованість, на яку вчинено виконавчий напис, не є безспірною. Таким чином АТ «АЛЬФА-БАНК», перш ніж звернутись із заявою до нотаріуса про вчинення виконавчого напису повинен був перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку №1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між заінтересованими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Отже, АТ «АЛЬФА-БАНК» звернулось із заявою про вчинення виконавчого напису до приватного нотаріуса із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат». Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання виконавчого напису від 17.04.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2092, таким, що не підлягає виконанню. Суд не стягує судові витрати із відповідачів в зв`язку з заявою представника позивача про покладення даних витрат на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved