Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з вказаним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В позові посилається на те, що 06.12.2017 року сталося ДТП за участю автомобіля під керуванням [PERSON] , що керував транспортним засобом «Мегsedes-Веns Sprinter 312» н/з [NUMBER] . Внаслідок ДТП позивачеві була нанесена матеріальна шкода, а саме: пошкоджено автомобіль марки «Дачія Логан» н/з [NUMBER] , який є власністю позивача. Постановою Дзержинського районного суду м.. Кривого Рогу від 26.01.2018р. визнано винним [PERSON] за ст.. 124 КУпАП. Договір серія АМ №5.18284, обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був укладений власником транспортного засобу «Мегзесіез-Вепз Sprinter 312» н/з [NUMBER] з страховиком ТДВ, «СТ «Домінанта» ЕДРПОУ: 35265086. Право користування транспортним засобом «Мегsedes-Веns Sprinter 312» н/з [NUMBER] за договором оренди було надано відповідачу. Отже, врахувавши дані положення, 25.01.2018 року позивач звернувся з заявою до представника ТДВ «СТ «Домінанта» про страхове відшкодування, яка зареєстрована під №15037. Всі необхідні документи були вчасно подані представнику страховика. В усній формі (по телефону) від представників ТДВ «СТ «Домінанта» неможливо отримати грунтовної відповіді, з чого виходить, що фактично страховик ухиляється від надання чіткої інформації, щодо можливості виплати, жодних письмових повідомлень від ТДВ «СТ «Домінанта» не надходило. Зазначає, що останній строк для виплати відшкодування, відповідно до вимог п.36.2, ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настав 25.04.2018р., але до цього часу страховик ТДВ «СТ «Домінанта» не виплатив страхового відшкодування та не надав жодної офіційної інформації з цього приводу. Позивач 04.05.2018р. звернувся з відповідною скаргою до Моторно-транспортного страхового бюро України та 11.06.2018р. в Національну комісію, що здійснює державне регулювання; у сфері ринків фінансових послуг на що отримав відповіді. Так, на момент ДТП, транспортним засобом «Мегsedes-Веns Sprinter 312», н/з [NUMBER] володіла [PERSON] , яка передала за договором оренди право користування транспортним засобом «Мегsedes-Веns Sprinter 312», н/з [NUMBER] Відповідачу, який в свою чергу передав керування вказаним транспортним засобом своєму працівнику - водію [PERSON] . Згідно згаданої вище постанови суду, на час скоєння ДТП [PERSON] керував транспортним засобом «Мегsedes-Веns Sprinter 312», н/з [NUMBER] і здійснював перевезення пасажирів за встановленим маршрутом №205, тобто був працівником Відповідача та саме тому відповідач зобов`язаний відшкодувати йому шкоду, заподіяну його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Внаслідок дій водія - працівника ПАТ «ПІВНІЧТРАНС», позивачеві були нанесені матеріальні збитки та моральна шкода. Крім того, позивач просить стягнути на його користь витрати на оплату здійснення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1200,00 грн. Розмір матеріального збитку, заподіяного автомобілю позивача підтверджено Звітом про оцінку автомобіля №043/МУ-18 і становить 30379 грн. 62 коп. Оскільки страховик ТДВ «СТ «Домінанта» не виплатив страхового відшкодування та не надав жодної офіційної інформації з цього приводу, саме тому вимагати відшкодування шкоди слід, з винної особи за загальними правилами встановленими ЦПК України. Сума завданої позивачеві моральної шкоди становить 30000 грн.00 коп., яку він просить стягнути на його користь з відповідача. Всього з ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» позивач просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 30379,62 грн., моральну шкоду у розмірі 30000 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою суду від 20.07.2020 р. вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Відповідачу направлялась позовна заява з додатками та копія ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження за юридичною адресою. Вказане повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Станом на 21.09.2020 року відповідачем відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались. Третя особа ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, про що свідчить поштове повідомлення про вручення від 20.08.2020 р., долучене до матеріалів справи, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не подавалось. Третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, про що свідчить поштове повідомлення про вручення від 17.08.2020 р., долучене до матеріалів справи, скористався процесуальним правом та подав письмові пояснення на позовну заяву. Відповідно пояснень зазначив, що відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] забезпечена полісом обов`язкового страхування серії АМ №518284, реалізованого ПрАТ «СК «ДОМІНАНТА» саме тому відшкодування майнової шкоди позивачеві має бути здійснено страховою компанією ПрАТ «СК «ДОМІНАНТА» відповідно до умов договору страхування. З 07.02.2018р. ПрАТ «СК «ДОМІНАНТА» позбавлено право укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ. У разі відкриття провадження у справі про банкрутство відносно страховика, потерпілий зобов`язаний звернутися до господарського суду для включення його в реєстр кредиторів. Проте в даному випадку відсутні відомості про визнання господарським судом ПрАТ «СК «ДОМІНАНТА» банкрутом, заявлення вимог до страховика у процесі банкрутства, набуття ним статусу кредитора. Не заявлені вимоги до страховика не породжують для МТСБУ будь-яких зобов`язань перед кредиторами останнього відповідно до Закону. На теперішній час МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації чи визнання банкрутом ПрАТ «СК «ДОМІНАНТА». Просить прийняти розглядати справу за їх відсутності. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 14 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 06.12.2017 року у місті Кривому Розі по проспекту Миру біля будинку № 10 сталося ДТП, водій [PERSON] керував транспортним засобом «Mercedes-Bens Sprinter 3122», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Дачія Логан», д.н.з. [NUMBER] , який був під керуванням [PERSON] , [INFO] , який рухався попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що спричинило матеріальні збитки. Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26.01.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні даного ДТП, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн., при цьому як зазначено в постанові, присутній в судовому засіданні [PERSON] вину визнав повністю (а.с.5). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Mercedes-Bens Sprinter 3122», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою, дії якої призвели до ДТП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача «Дачія Логан», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, відповідно до зазначених вище норм, [PERSON] зобов`язаний відшкодувати позивачу завдану шкоду. Проте, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта» відповідно до страхового полісу, який був чинним на момент ДТП. Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). 25 січня 2018 року позивач звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» із заявою. 25 січня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши оціночний рахунок на проведення ремонту автомобіля на загальну вартість 30 379,62 грн. В той же час, відповідно до звіту про розмір вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Дачія Логан», д.н.з. [NUMBER] , вартість матеріального збитку становить 30 379,62 грн. (а.с.6). Частиною 2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до частини 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Разом з тим, відносини у сфері оцінки шкоди регулюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року. Згідно з частиною 4 статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Згідно приписів пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Отже, відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року, документом який підтверджує належним чином оцінений розмір матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу є саме звіт суб`єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу, і який є обов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Встановлено, що відповідачем ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» після отримання від позивача повідомлення про настання страхового випадку та заяви про виплату страхового відшкодування не було здійснено виплати. Пунктом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Водночас, відповідно до частини 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Судом також встановлено, що 07.06.2018 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, винесла розпорядження №866 про анулювання ліцензії ТДВ «СТ «Домінанта» (а.с.11-12). Однак, анулювання ліцензії не звільняє ТДВ «СТ «Домінанта» від обов`язку виконати свої зобов`язання за укладеним договором (полісом) страхування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» у зв`язку із настанням страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, зобов`язане відшкодувати позивачу оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його майну, яка становить 30 379,62 грн., а також витрати, пов`язані з оплатою послуг експерта для визначення оцінки шкоди в розмірі 1200,00 грн.(а.с.6,7). Крім того, згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Враховуючи, що 25.01.2018 року позивачем була подана заява про виплату страхового відшкодування до ТДВ «СТ «Домінанта» та п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно якого страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, однак, така виплата у встановлений строк не здійснена, то відповідач зобов`язаний сплатити пеню з урахуванням положень ст.258 ЦК України. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 30 379,62 грн., витрат за проведене дослідження в розмірі 1200,00 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, суд виходить з наступного. Відповідно до положень статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, а тому вважає достатнім розмір моральної шкоди 3000 грн. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме в частині матеріальної шкоди в розмірі 30379,62 грн., моральної шкоди в розмірі 3000 грн. та витрат пов`язаних з розглядом справи у розмірі 1200 грн. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно вимог п.13 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому згідно статті 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial