Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог) до ТОВ «Житловик-Плюс», в якому просив стягнути з останнього суму нарахованої заробітної плати за лютий місяць 2016 року 2 573 грн. 12 коп., компенсацію за невикористану відпустку 2 662 грн. 25 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку на день подачі позову, що складає 36 613 грн. 69 коп., а разом 41 849 грн. 06 коп.. В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено про те, що відповідач ТОВ «Житловик-Плюс» від виплати сум заборгованості позивачу на день подачі цього позову ухиляється, будь-яких документів та роз'яснень щодо цього не надає. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Від позивача надійшла заява, в якій останній просить розглянути справу за його відсутності та відсутності його представника [PERSON], позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. З урахуванням наведених обставин, положень ст.ст.211, 280, 281, 282 ЦПК України, а також того, що позивач не заперечує проти вирішення справи у порядку передбаченому статтею 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] наказом відповідача № 5 від 01.02.2012 року був прийнятий на роботу слюсарем-сантехніком. Заробітну плату Позивачу Відповідач перераховував на картковий рахунок, відкритий Позивачем у ТВБВ № 10026/018 філії ГУ по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк». Наказом № 6 від 29.02.2016 року Позивач був звільнений Відповідачем за згодою сторін. (а.с.31-31 зворот) Відповідно довідки за формою ОК-7 від 21.12.2016 року Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (додається) та розрахункового листка (додається) сума нарахованої Відповідачем заробітної плати Позивачу за лютий місяць 2016 року склала 2 573 грн. 12 коп., компенсації за невикористану відпустку склала 2 662 грн. 25 коп. , а разом 5 562 грн. 86 коп. Згідно виписки по картковому рахунку від 19.12.2016 року ТВБВ № 10026/018 філії ГУ по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» від 19.12.2016 року (додається) на вказаний картковий рахунок Позивачу Відповідачем було перераховано всього 500 грн. за лютий 2016 року. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем склала 5 062 грн. 86 коп. На день подачі позовної заяви Відповідач не сплатив Позивачу цю заборгованість, тому, Позивач має право на стягнення з Відповідача середнього заробітку за час затримки належних виплат, розрахунок якого наведений нижче.(а.с.33) Середньоденна зарплата за попередні два місяці, що передували лютому 2016 року (грудень 2015 - січень 2016 років), вираховується шляхом ділення нарахованої заробітної плати за грудень 2015 - січень 2016 років на кількість робочих днів у цих двох місяцях (23 робочих дні у грудні 2015 року + 19 робочих днів у січні 2016 року = 42 робочі дні). Нарахована заробітна плата згідно довідки ПФУ від 20.12.2016 року: 1) за грудень місяць 2015 року становить 3 350 грн. 14 коп.; 2) за січень місяць 2016 року становить 4 192 грн. 97 коп. (загалом 7 543 грн. 11 коп.). 7 543 грн. 11 коп. : 42 р/дні = 179 грн. 60 коп. Таким чином, середня денна зарплата за два останніх місяці, які передували лютому 2016 року, дорівнює 179 грн. 60 коп. Відповідач сплатив Позивачу суму в 500 грн. 00 коп., що дорівнює 8,99% від належних до виплати 5 562 грн. 86 коп. На день подачі позовної заяви від 01 березня 2016 року до 20 січня 2017 року минуло 224 робочих днів. 224 р/днів х 179 грн. 60 коп. = 40 230 грн.40 коп. - 8,99% = 36 613 грн. 69 коп. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку Позивачу на день подачі позову складає 36 613 грн. 69 коп. Відповідач від виплати сум заборгованості Позивачу на день подачі цього позову ухиляється, будь-яких документів та роз'яснень щодо цього не надає. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У відповідності до ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідач та Позивач розірвали свої трудові відносини за угодою сторін відповідно п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Відповідно ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним роз рахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно пункту 2.27. спільного наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, міністерства соціального захисту України N 58 від 29.07.93 р. «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» - днем звільнення вважається останній день роботи. Відповідно до статті 83 КЗпП України у разi звiльнення працiвника йому виплачується грошова компенсацiя за всi не використанi ним днi щорiчної вiдпустки, а також додаткової вiдпустки працiвникам, якi мають дiтей. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з вимогами ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективними договорами, але не рідше двох разів на місяць через проміжки часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Частина 1 ст. 117 КЗпП України визначає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (ч.2 ст. 233 КЗпП України). Відповідно «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за № 100, такий порядок застосовується, крім іншого, у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються, крім інших виплат, основна заробітна плата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно п.6 абз.5 Постанови Пленуму ВСУ N 13 від 24.12.99 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»: «Задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення». Враховуючи відсутність спростувань представником відповідача наявності заборгованості та змістовних заперечень на розрахунки позивача, суд приймає до уваги наданий останнім розрахунок середнього заробітку за час затримки. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України та ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачів, оскільки вони є обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні. На підставі ст.ст. 47, 83, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 263-265,280-282 ЦПК України , суд .

Outcome: approved