Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON] міська рада, про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу та поділ майна. Посилався на те, що 20 листопада 1982 року між позивачем та відповідачем [PERSON] міськвідділом РАГСу було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2169. Рішенням Ленінського районного суду м. Чернівці від 17 жовтня 2000 р. по справі № 2 1799 вказаний шлюб було розірвано; рішення набрало законної сили 27 жовтня 2000р. 08 лютого 2008р. між позивачем та відповідачем було повторно зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 97. У зазначеному шлюбі сторони перебувають і по сьогоднішній день. Проте, розірвання першого шлюбу сторін, укладеного 20.11.1982 р., носило лише формальний характер та було зумовлене життєвими обставинами, що склалися у сторін на той період. Сімейні відносини між Позивачем та Відповідачем не припинялися, саме тому у 2008 році ними ще раз було зареєстровано шлюб. У період з 27.10.2000 року по 08.02.2008 рік [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом, вели спільне господарство, виховували спільних дітей, мали спільний сімейний бюджет, а також інші взаємні права та обовязки, тобто проживали однією сімю. Звернення позивача до суду з даною позовною заявою зумовлене саме необхідністю встановлення факту його проживання з відповідачем однією сім'єю у період, коли шлюб між ними не був зареєстрований офіційно, а саме: з 27.10.2000 року по 08.02.2008 рік. В період перебування у шлюбі, відповідачем була набута земельна ділянка, за адресою вул. Гетьмана, 7 м. Чернівці, на якій в подальшому сторонами здійснювалося будівництво приватного житлового будинку, збудувавши певну частину такого будинку, придатну для проживання, та зареєструвавши її як об'єкт незавершеного будівництва, позивач і відповідач здійснили тимчасову реєстрацію їх місце проживання у такому будинку, яка в подальшому декілька разів продовжувалася (реєстрація місця проживання [INFO] від 07.09.2001 р., дійсна до 07.09.2002 р.; від 14.08.2002 р., дійсна до 14.08.2003 р.; від 02.09.2003 р., дійсна до 02.09.2006 р.) що підтверджується відповідними відмітками в паспортах сторін. Протягом вказаного часу позивач та відповідач постійно проживали спільно у вказаному будинку. Завершивши будівництво такого будинку, здавши його в експлуатацію, отримавши адресу такого будинку та оформивши належним чином право власності на нього 21.12.2007 році, сторони зареєстрували своє постійне місце проживання за адресою: [INFO], тобто у будинку, будівництво якого здійснювали, про що у паспортах сторін містяться відповідні відмітки. Окремо необхідно зазначити, що у процесі будівництва житлового будинку по вул. Гетьмана, 7 безпосередньо участь приймали і батьки позивача. Так, батько позивача - [PERSON] особисто виконував певні будівельні роботи, а також контролював робочі бригади, а мати - [PERSON], готувала їжу для робітників. Виходячи із вищенаведеного позивач просить суд встановити факт проживання однією сімєю [PERSON] з [PERSON] без шлюбу з 27 жовтня 2000 року по 08 лютого 2008 року. Поділити спільне майно [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] і в його інтересах представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. У наданих суду поясненнях позивач посилався на обставини аналогічно викладеним в позові. Представник відповідача [PERSON] заявлені вимоги позивача не визнала, в наданих суду поясненнях заперечувала факт спільного проживання з позивачем однією сімєю і натомість заперечувала спільно з ним будівництво житлового будинку розташованого по вулиці Гетьмана, 7 в м. Чернівці. Розглянувши матеріали справи, заслухавши відповідно пояснення позивача [PERSON], в його інтересах доповнення представника [PERSON], представника відповідача [PERSON], заслухавши свідків, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, в межах заявлених вимог, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, надані сторонами, які мають правове значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності, в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. На підставі ст.3 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вимогами ст.11 ч.1 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Судом, належними і допустимим доказами по справі установлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що 20 листопада 1982 року між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] міськвідділом РАГСу було зареєстровано шлюб, актовий запис №2169, що підтверджується копією паспорта. (а.с. 11-13). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 жовтня 2000 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]І.(а.с.14). 08 лютого 2008 року відділом державної ресєтрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції було зареєстровано повторно шлюб між [PERSON] та [PERSON] під номером актового запису 97, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с. 16). Право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,0349 га, яка розташована за адресую: м. Чернівці, вул. Гетьмана, 7, набуте на підставі Рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 03 травня 2000 року №337/9 та зареєстроване в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1630, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею І-ЧВ №001512 від 03.10.2000 року. (а.с. 67). Земельна ділянка, площею 0,0644 га, яка розташована за адресую м. Чернівці, вул. Гетьмана, 7, набута в порядку приватизації на підставі на підставі Рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 03 травня 2000 року №337/9 право власності на яку зареєстровано в книзі записів державних актів на землю за №6634, що підтверджується державним актом на право приватної власності І-ЧВ №028577 від 03.10.2000 року. (а.с.66). Будинок, що знаходиться за адресую: м. Чернівці, вул. Гетьмана, 7, загальною площею 191,2 кв.м., з належними до нього надвірними спорудами: гараж літ. Б, кирниця І, вигрібна яма ІІ, огорожа №1-2, було здано в експлуатацію 05.11.2007 року, що підтверджується Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків на території Чернівецької області від 05.11.2007 року та Рішенням [PERSON] міської ради від 27.11.2007 року №898/22 «Про затвердження актів державних приймальних комісій з прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків» (а.с. 51-57). Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ринкова вартість вищевказаного будинку та земельної ділянки для його обслуговування, площею 0,0644 га, а також земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, площею 0,0349 га, станом на 17.02.2015 року становить без включення ПДВ: 5\~586\~000 гривень (а.с.68). Позивач в період з 1982 року по 2009 року працював в Госпрозрахунковому спільному підприємстві обласний футбольний клуб «Буковина» та отримав за цей час заробітну плату в сумі - 108243,01 грн. і 29538,54 грн. (а.с. 147). Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8\~цього Кодексу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. (ч. 2 ст. 3 СК України). В судовому засіданні позивач [PERSON], допитаний в якості свідка на підставі ст. 62 ЦПК України, показав, що проти позовних вимог щодо розподілу між сторонами земельної ділянки площею 0,0644 га, яка розташована за адресою: м. Чернівці, вул. Гетьмана, 7 набутої на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-ЧВ №028577 від 03.10.2000 р., як майна набутого ними спільно за час шлюбу, відповідач посилався на неможливість поділу такої земельної ділянки у звязку з тим, що вона була отримана у власність в порядку її приватизації, а отже, на думку відповідача належить їй на праві приватної власності та не підлягає розподілу. Вважає, що такий аргумент відповідача є необгрунтованим та не заслуговує на увагу суду, виходячи з наступного. Так, оскільки вказана земельна ділянка приватизована 03.10.2000 р., вважає, вирішуючи питання щодо її поділу між сторонами слід застосувати положення законодавства чинного на момент виникнення таких правовідносин. Необхідно звернути увагу суду на той факт, що починаючи з 1980 р. і по теперішній час він постійно працював, а отже отримував дохід, що підтверджується, зокрема, довідкою №1518 від 23.09.2015 р. Вказує, що більшість часу він працював у футбольному клубі «Буковина», спочатку діючи гравцем, а в подальшому на посаді головного тренера вказаного футбольного клубу. Важає, що вказані обставини доводять обєктивну його можливість здійснювати будівництво спірного будинку за кошти, зароблені ним власною працею. Тоді як відповідач вперше почала працювати лише у 2005 р. на підприємстві «Флорекс» де пропрацювала до 2007 р., зазначене підприємство очолювала [PERSON] на його думку зазначені факти свідчать про те, що і будівництво будинку, зокрема, утримання родини загалом у період проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу, здійснювалося за його кошти. Вказував, що з 2000 по 2008 р. вони проживали однією сімєю, вели сімейний бютжет, спільно вели господарство. Будівництво будинку вказує, що було розпочато приблизно у 1996 році і до сих пір повністю не завершене. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він займав посаду головного архітектора міста. З позивачем в нього добрі, приятельські стосунки. В 1997-1998 р. до нього звернувся позивач з дружиною з приводу придбання земельної ділянки. В 1998 р. було винесено рішення яким надано право на здійснення будівництва. Він порадив їм проектанта який здійснював проектування цього будівництва. Потім відбулася така ситуація, що вони відхилилися від того проекту будівництва. В подальшому він їм допомогав в оформленні документації на будівництво та земельної ділянки. Підтверджує той факт, що з 1997 р. по 2001 р. оформленням документів та будівництвом займалася сімя [PERSON], а саме позивач спільно з відповідачем. Земельна ділянка була отримана за сприянням футбольної команди в якій позивач є гравцем. Будинок був збудований приблизно за рік і цим займалися обоє з подружжя. Зазначає, що на той час у них була гарна сімя. Про розлучення нічого не знає, він підтримував звязок тільки з позивачем. Йому відомо, що дана земельна ділянка була надана відповідачу [PERSON] за рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради безоплатно. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що позивача знає з 1997 р. Позивач звернувся з проханням допомогти в здійсненні ремонту в будинку. Він порадив позивачу людей які здійснювали ремонтні роботи, приблизно це було у 2000-2004 р. Надавав консультації в ремонті будинку, з інтерєру та допомогав у ремонті. Про подружнє життя сімї [PERSON] знає не багато, те що живуть разом і є двоє дітей. Неодноразово в період з 2000 по 2012 р. приблизно перебував у помешкані позивача, стверджує що позивач проживав із сімєю. Ремонті роботи проводив з 2000 по 2008 р. На ремонтні роботи наймав його позивач і розраховувався за виконанні роботи також позивач. Про розірвання шлюбу [PERSON] йому нічого не відомо, також йому не відомо про виїзд [PERSON] за кордон на заробітки, зокрема в Германію та Італію. Стверджує, що за період його роботи частіше бачив позивача. Свідок [PERSON]в судовому засіданні пояснила, що її син [PERSON] з дружиною проживають разом 32 роки. Спочатку проживали в неї дома, потім на займаній квартирі, а через деякий час [PERSON] отримав квартиру де вони довгий період часу проживали разом з дружиною і дітьми. Пізніше отримали земельну ділянку на якій розпочали будівництво будинку. В 2001 році продали квартиру та жили у неї коли йшов ремонт в будинку. Вказує, що допомогала чим могла до 2005 року, готувала їжу для робітників. Того року отримала квартиру відповідно до заповіту своєї сестри, яку пізніше продала, та отримані гроші в сумі 5000 доларів США подарувала своєму синові [PERSON] на будивництво будинку. Про розірвання шлюбу їй нічого не відомо. Стверджує, що позивач з відповідачем жили дружно. В гості до неї приходили разом як подружжя. В будинок переїхали разом. Щодо розлучення подружжя [PERSON] їй нічого не відомо. Також їй не відомо щодо виїзду [PERSON] в [PERSON] на тривалий час. В період будівництва відповідач не працював. Вказує, що їй нічого не відомо щодо виїзду [PERSON] за кордонгом на заробітках. Знає, що будівництво розпочалося у 1997 році та завершилося 5 років тому назад. Зазаначає що земельну ділянку отримали в двоє. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що йому відомо про те, що позивач завжди проживав в [INFO] з відповідачем та з дітьми. Свідок їх завжди бачив з того часу як переїхав жити на вулицю Гетьмана в 2003 р. Позивач там проживав як господар та робив ремонтні роботи в будинку. Свідок йому привозив стройматеріали за його проханням. Будівництво закінчилося приблизно у 2008- 2009 р. В 2003 р. в загальному будинок був побудований та частково зроблений ремонт. Йому відомо, що з 2003 по 2008 року позивач з відповідачем завжди проживали разом, за цей період ніхто нікуди не виїжджав. Чи був у них спільний сімейний бютжет йому не відомо. Зазначає, що відповідач їхала за кордоном на заробітках приблизно в 2009-2010 р. Щодо розлучення позивача та відповідача йому нічого не відомо. Які доходи у позивача та у відповідача на даний час йому не відомо. Свідок [PERSON] надав суду аналогічні покази свідку [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживав з ними на вул. Стасюка в м. Чернівці по сусідству. Стосунки в них добрі, сусідські. В той період вони проживали однією сімєю. Вказує, що їм допомогав у ремонті будинку. Допомогав у ремонті підлоги на другому поверсі приблизно у 1999-2000 р. Також допомогав у ремонті стелі. Замовляв роботи та розраховувався [PERSON]. Зазначав, що позивач з відповідачем та з дітьми жили разом однією сімєю. Щодо розлучення позивача та відповідача йому нічого не відомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначав, що сімю [PERSON] знає з 1999 року, оскільки вони проживали на [INFO], а він на той період і по теперішній час працює в магазині Рута, де неодноразово бачив їх разом в магазині. У 1997 році він придбав земельну ділянку на Рощі і вони випадково стали сусідами. Знає, що для того щоб завершити будівництво у 2000 році сімя [PERSON] продали квартиру і переїхали жити до батьків позивача, йому достовірно відомо, оскільки сам зберігав деякі стройматеріали у батьків позивача. Переїхали в будинок, ще коли йшов ремонт, та ще не всі ремонтні роботи були завершені, позивач ще зичив у нього гроші на завершення будівництва, які потім віддав. У 2000-2003 р. вони стали більш близькими у спілкуванні, ходили в гості один до одного, святкували дні народження, новий рік разом. Добре знає цю сімю з хорошої строни. Позивач допомогав йому в проведенні кабелю у 2004 р. який живить тільки два їхніх будинка. Разом провели телефон в 2005 році, завдяки позивачу. Також в тому ж році поставили паркан разом, склалися грошима, допомагали один одному. В 2005 році одружився з сестрою позивача та стали родичами. На весіллі сімя [PERSON], були разом та були дуже щасливими. Йому відомо, що останнім часом також робився оновлюваючий ремонт в будинку. Бачив сімю разом завжди, були нормальною сімєю та щасливою. Про те, що [PERSON] розлучалися, йому нічого не відомо. Він знає, що [PERSON] відлучалася на якійсь час в Італію на строк до року. Зазначає, що дні народження святкували разом зокрема з 2000 по 2008 р., [PERSON] завжди була присутньою. Гроші на будівництво він зичив позивачу, але думає, що відповідач знала. Відповідач не була присутня при передачі грошей коли він зичив кошти позивачу на будівництво. За скільки продали квартиру на Стасюка йому не відомо. Зазначає, що у сімї [PERSON] був спільний бютжет. За цей час були придбані меблі. Зазначає, що позивач не залишав відповідача без уваги, особитсо він був свідком та допомогав у придбанні позивачем кільця для відповідача. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знає сімю [PERSON] на протязі 20 років, вони були сусідами на Стасюка. З 1994 р. завязалася в них дружба, їхні діти разом грали. Пізніше почали будівництво на Рощі. Якійсь період відповідач працювала у неї в магазині в період з 2005 по 2007 р., заробітня плата була середня. В той період вони тісно дружили, в гості ходили, разом відпочивали, разом святкували новий рік 2006 в будинку сімї [PERSON]. Якихось недорозумінь в сімї [PERSON] вона не бачила, сімя була дружня, щодо їхнього розлучення вона не знає. Тісно спілкувалися до кінця 2007 року, в цей період сімя [PERSON] проживала разом. Основним джерелом доходу в сімї [PERSON] був позивач. Десь у девяності роки позивач виїжджав працювати в [PERSON]. Не знала що вони були розлучені. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що подружжя [PERSON] замовило у нього роботу по будівництві даху, приблизно у жовтні - листопаді 1998 р. Подружжя [PERSON] приїжджали разом до нього три рази. За роботу розрахувався позивач, але в присутності відповідача. Тоді вони поводилися як сімя. В той момент вони не жили в будинку, так як будинок не був добудований. До будинку їх пускав батько [PERSON], який і наглядав за будинком та роботою. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначав, що він є батьком позивача та йому відомо, що подружжя [PERSON] жили разом однією сімєю дружно, і по теперішній час. Проживали на Стасюка в квартирі позивача до 2001 р. пізніше її прордали для будівництва будинку на Рощі. Переїхали в будинок десь у 2001 2002 р. де постійно проживали разом, та не розїжджалися. Не знає, що вони розлучалися. Часто приходили в гості на свята, сімя була дружньою. З будивництвом він допомогав у всьому та слідкував за будівництвом. За ремонтні роботи розраховувався позивач. Зазначав, що позивач виїжджав на роботу на якійсь період в [PERSON]. Будівництво закінчилося приблизно в 2004-2005 році. Крім того, свідок [PERSON] зазначила, що в період з 2000 до 2007 року основним джерелом доходу в сімї [PERSON] був позивач так як лише останній отримував дохід, а [PERSON] працювала лише в період з 2005 р. по 2007 р. за що отримувала середню заробітну плату та не мала інших джерел доходів. З показів свідка [PERSON] вбачається, що всі питання щодо розприділення зароблених коштів позивачем та відповідачем в період часу з 2000 року по 2008 рік вирішувалися виключно спільно. Також судом встановлено та визнано обома сторонами, що позивач та відповідач в період з 27 жовтня 2000 року до 8 лютого 2007 року свій вільний час, свята та відпочинок проводили разом. Дані обставини підтверджуються також фотокартками та відеозаписами (а.с.64-65). Крім того, позивачем придбавалися будівельні матеріали на будівництво спірного будинку, що підтверджується накладними на купівлю будматеріалів на загальну суму 31736,82 грн., згідно яких адреса доставки вказана, саме вул. Гетьмана, 7 в м. Чернівці. (а.с. 19-45, 44). Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач та відповідач фактично проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з 27 жовтня 2000 року по 08 лютого 2008 року, оскільки відносини, що склались між ними в даний період, мали всі ознаки сімї, передбачені ч.2 ст. 3 СК України щодо ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету. У відповідності до ст. 10 ЦПК України \~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Стаття 57 ЦПК України зазначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд відхиляє доводи представника відповідача стосовно відсутності у відносинах між [PERSON] та [PERSON] ознак сімї через відсутність спільного бюджету, оскільки вищевказані заперечення спростовуються показами свідків. Натомість представник відповідача будь-яких інших доказів, що спростовували б зазначені свідками обставини, не надала. Разом з тим, правові наслідки ст. 74 СК України щодо поділу спільно нажитого майна під час фактичного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу можуть бути застосовані лише з 1 січня 2004 року, так як Кодексом законів про шлюб та сімю, що був чинний до 01.01.2004 року, не було передбачено такого інституту як фактичне проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та відповідно правове регулювання розподілу майна, набутого за час такого фактичного проживання. А тому, суд дійшов висновку, що поділу між позивачем та відповідачем підлягає лише те майно, що було нажито ними за період з 01 січня 2004 року до 08 лютого 2007 року. Оскільки, як вже було встановлено судом, спірний будинок, що знаходиться за адресую м. Чернівці, вул. Гетьмана, 7, набула на праві власності 27.11.2007 року, вищевказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу згідно вимог позивача. Згідно зі ст. 181-182 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частина 2 ст. 331 ЦК України передбачає, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У звязку з наведеним, суд відхиляє заперечення представника відповідача стосовно завершення будівництва у 2004 року та відповідно виникнення права власності на спірний будинок у [PERSON] з моменту завершення будівництва, оскільки визначальним для віднесення того чи іншого майна до обєктів спільної сумісної власності подружжя є момент виникнення права власності на нього, а не фактичне завершення будівництва. Що стосується земельних ділянок, набутих відповідачем в період першого шлюбу з позивачем, то останні підлягають також поділу з огляду на таке. На відміну від нині чинного Сімейного Кодексу України, який відносить приватизовану земельну ділянку до особистої власності подружжя (п. 5 ч. 1 ст.. 57 СК України), Кодекс про шлюб та сімю від 20.06.1969 р., який був чинний на період першого шлюбу між [PERSON] та [PERSON], не встановлює обмежень до набутих під час шлюбу земельних ділянок. Натомість ст. 22 КЗпШС зазначає, що майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або у порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожен з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. (ст. 24 КЗпШС). У відповідності до ч. 1 ст. 28 КЗпШС в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. А тому, з огляду на те, що право власності та право користування земельними ділянками було набуто під час перебування сторін у першому шлюбі та не було поділено ними після його розірвання 27.10.2000 року, суд дійшов висновку, що на момент укладення другого шлюбу між [PERSON] та [PERSON], спірні земельні ділянки та право користування ними продовжувало перебувати на праві спільної сумісної власності, яке виникло на підставі першого шлюбу, а тому позовні вимоги в частині поділу права власності та користування земельними ділянками підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи та надані в судовому засіданні пояснення і докази, підтвердженим є факт того, що позивач та відповідач з з 27 жовтня 2000 року по 08 лютого 2008 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку, що житловий будинок та земельна ділянка розташована за адресую: вулиця Гетьмана, 7 в м. Чернівці, є спільною сумісною власністю подружжя. На підставі викладеного та

Outcome: approved