Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до комунального підприємства Генічеського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства («Генічеське ВУВКГ») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку заборгованості з 02.02.2016 р. по день розгляду справи , компенсації втрати частини заробітку у зв*язку з порушенням виплати, моральної шкоди , зобовязати провести коригування відомостей про щомісячне нарахування та сплату внесків до Пенсійного Фонду України, пояснює свої вимоги тим, що рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 07.06.2016 року по цивільный справі №653\\530\\16 задоволено частково вимоги, а саме стягнуто на користь [PERSON] з КП «Генічеське ВУ ВКГ» заробітну плату за 2 робочі дні грудня місяця 2015 року в сумі 327 (триста двадцять сім) гривень 27 коп., 12 робочих днів січня місяця 2016 року в сумі 2355 (дві тисячі триста пятдесят пять) 17 коп. всього на суму 2682 (дві тисячі шістсот вісімдесят дві) гривень 44 коп. Відповідач розрахунок за цим рішенням суду до цього часу не провів, на неодноразові пропозиції позивача сплатити заборгованість не реагує. На підставі ст.ст. 116,117 КЗпП України власник при звільненні повинен виплатити суму в день звільнення. На підставі ст.117 КЗпП України відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку з моменту його звільнення 02.02.2016 року . Також у звязку з несвоєчасною виплатою належних йому сум відповідач повинен сплатити компенсацію у звязку з втратою частини заробітної плати в розмірі 11795,71 грн . Вищевказані протиправні дії відповідача завдали йому моральної шкоди, яка полягає в фізичних та моральних стражданнях, які виразилися в переживаннях за свою професійну долю, втрати душевного спокою, роздратованості у звязку з систематичними зверненнями до суду , не нормальним матеріальним забезпеченням сімї, в звязку з численними зверненнями до контролюючих органів, просить стягнути 80\~000 грн. моральної шкоди. Також просить зобовязати провести коригування відомостей про щомісячне нарахування та сплату внесків до Пенсійного Фонду України підстави та обгрунтування такої вимоги не вказані. В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі, просить його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача за дорученням [PERSON] пред'явлені позовні вимоги позивача не визнав, заперечував у їх задоволенні. Свої заперечення в наданому до суду відзиві обґрунтував тим, що дійсно Генічеським районним судом розглядалась справа за позовом [PERSON] з вимогами - поновити його на роботі з моменту звільнення з 02 лютого 2016 року; стягнути з КП «Генічеське ВУ ВКГ» різницю в заробітній платі за грудень 2015 року січень 2016 року в сумі 6878,40 грн. та провести коригування відомостей до звіту перед Пенсійним фондом України; стягнути з КП «Генічеське ВУ ВКГ» заробітну плату за лютий, березень, квітень місяці 2016 року в сумі 17539,20 гривень та провести коригування відомостей до звіту перед Пенсійним фондом України, зобовязати засновника Генічеську міську раду розірвати з позивачем строковий трудовий контракт за його ініціативою з дня постановлення судового рішення, в звязку з порушенням власником законодавства України про працю, Статуту, Колективного договору підприємства, умов контракту; зобовязати відповідачів провести нарахування та виплатити йому вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку з розрахунку посадового; на підставі ст.. 83 КЗпП України стягнути з КП «Генічеське ВУ ВКГ» різницю з виплати компенсації за невикористані щорічні та провести корегування відомостей до звіту перед Пенсійним фондом України; стягнути з КП «Генічеське ВУ ВКГ» завдану йому моральну шкоду в розмірі 29232,00 гривень; Було постановлено рішення та частково задоволені вимоги , а саме стягнуто на користь [PERSON] з КП «Генічеське ВУ ВКГ» заробітну плату за 2 робочі дні грудня місяця 2015 року в сумі 327 (триста двадцять сім) гривень 27 коп., 12 робочих днів січня місяця 2016 року в сумі 2355 (дві тисячі триста пятдесят пять) 17 коп. всього на суму 2682 (дві тисячі шістсот вісімдесят дві) гривень 44 коп. Після постановлення рішення суду позивач до підприємства про виплату такої суми не звертався. В 2018 році подав до суду позов про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати у звязку з тим, що після звільнення 02.02.2016 року з нього безпідставно було утримано якусь суму, тому неповно виплачена заробітна плата, відпускні. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 19.07.2018 року в позові відмовлено. Представник позивача з позовом не згоден, пояснює, що позивач не звертався до підприємства умисно з метою збільшення суми стягнення середнього заробітку, хоч неможливо застосувати пропуск звернення до суду, але такі дії позивача є умисними для збільшення суми стягнення. Також пояснив, що позивач не звертався також до виконавчої служби з цього приводу так як на виконанні знаходиться виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь КП «Генічеське ВУ ВКГ» грошові кошти у розмірі 56560,19 гривень та 565,60 гривень судового збору по праві №653/226/13.Тому якщо було примусове виконання рішення 07.06.2016 року гроші б було утримано на виконання іншого рішення. Тому вважає, що вина підприємства відсутня. В суді встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: Розпорядженням Генічеського міського голови № 04 від 02 лютого 2016 року «Про дострокове припинення дії контракту з керівником КП «Генічеське ВУВКГ» з позивачем розірвано трудові відносини. Не погоджуючись з таким [PERSON] звернувся до суду в 2016 році з вимогами про поновлення на роботі, визнання такого розпорядження незаконним та іншими вимогами щодо сум, які підлягають виплаті при звільненні. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 07.06.2016 року по цивільній справі №653\\530\\16 задоволено частково вимоги, а саме стягнуто на користь [PERSON] з КП «Генічеське ВУ ВКГ» заробітну плату за 2 робочі дні грудня місяця 2015 року в сумі 327 (триста двадцять сім) гривень 27 коп., 12 робочих днів січня місяця 2016 року в сумі 2355 (дві тисячі триста пятдесят пять) 17 коп. всього на суму 2682 (дві тисячі шістсот вісімдесят дві) гривень 44 коп., в іншій частині відмовлено. Як вбачається з тексту Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 07.06.2016 року по цивільный справі №653\\530\\16: « Стосовно прогулів позивача в період з 22 січня 2016 року то пунктом 17 Контракту визначено, що керівникові надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 28 календарних днів, керівник визначає час і порядок використання своєї щорічної відпустки (час початку та закінчення, поділу її на частини тощо) за погодженням з органом управління майном .В даному випадку позивач пішов у щорічну відпустку з 22 січня 2016 року, видавши розпорядження, не погодивши її з Генічеською міською радою, цей факт підтверджений в судовому засіданні і позивачем і відповідачами. Згідно розрахункового листа при звільненні позивачу було компенсовано 108 календарних днів за невикористані відпустки » Тобто судом досліджувалось факти повноти та правильності перерахунку коштів позивачу після його звільнення, що свідчить про спір який існував на той час . Також з тексту рішення вбачається, що в день звільнення позивача його не було на роботі. ( так як позивач позивач пішов у щорічну відпустку з 22 січня 2016 року, видавши розпорядження, не погодивши її з Генічеською міською радою, цей факт підтверджений в судовому засіданні і позивачем і відповідачами). Предметом позову в цьому провадженні є стягнення середнього заробітку за час невиплати суми при звільненні на думку позивача. Відповідно до ст. Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обовязок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Одночасно з цим, судом також було встановлено, що позивач в день свого звільнення 02.02.2016 року не працював, в такому випадку відповідно до вимог статті 116 КЗпП України позивач мав обовязок предявити до відповідача вимогу про проведення остаточного розрахунку. Відповідно до змісту статті 116 КЗпП України обовязок працівника звернутися до працедавця із вимогою про здійснення остаточного розрахунку виникає у випадку, якщо працівник в день звільнення не працював. При цьому суд зауважує, що наведена норма не виділяє окремо причин невиконання трудових обовязків працівником в день його звільнення. Такими причинами серед інших можуть бути прогул або інше( що було встановлено рішенням суду). У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що при звільненні з позивачем був проведений розрахунок сум (які не оспорювались на день звільнення), які вважало підприємство до виплати. Не погоджуючись зі звільненням та нарахованими сумами позивач двічі звертався до Генічеського районного суду, в результаті його позовних вимог було постановлено два рішення: Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 07.06.2016 року по цивільный справі №653\\530\\16 задоволено частково вимоги, а саме стягнуто на користь [PERSON] з КП «Генічеське ВУ ВКГ» заробітну плату за 2 робочі дні грудня місяця 2015 року в сумі 327 (триста двадцять сім) гривень 27 коп., 12 робочих днів січня місяця 2016 року в сумі 2355 (дві тисячі триста пятдесят пять) 17 коп. всього на суму 2682 (дві тисячі шістсот вісімдесят дві) гривень 44 коп., в іншій частині відмовлено. Також рішення Генічеського районним судом Херсонської області розглядались вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати у звязку з тим, що після звільнення 02.02.2016 року з нього безпідставно було утримано якусь суму, тому неповно виплачена заробітна плата, відпускні. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 19.07.2018 року в позові відмовлено. Як вбачається відповідно до рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 07.06.2016 року по цивільній справі №653\\530\\16 стягнута сума була спірною, узгодженою рішенням суду. Крім того позивач в день звільнення був відсутнім на роботі, що встановлено судовим рішенням, тому обовязок працівника звернутися до працедавця із вимогою про здійснення остаточного розрахунку виникає у випадку, якщо працівник в день звільнення не працював. Як вбачається з матеріалів справи позивач не звертався до підприємства про виконання рішення Генічеського районного суду від 07. 06.2016 року ні особисто, ні в порядку примусового виконання. Позивачем надані листи звернення до відповідача як його депутатських запит про надання інформації(а.с.37, 36,35,38) які не містять вимоги щодо виплати належних йому сум. Також в примусовому порядку таке рішення не виконувалось. За таких обставин з урахуванням положень ст.ст.116, 117 КЗпП України, позивач має право на відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з дати звернення до суду із даною позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованої заробітної плати, тобто з 03.09.2018 року по день ухвалення рішення. При обчисленні середнього заробітку за час затримки розрахунку заборгованості суд виходить із денного заробітку 140,95 грн, ( сума середньоденного заробітку встановлена попередніми рішеннями суду) починаючи з 03.09.2018 по день постановлення рішення 60 робочих днів, тобто 8457 грн. Оскільки позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду з вимогою про стягнення моральної шкоди, адже сума до стягнення визначена рішенням суду 07.06.2016року , а до суду з позовом позивач звернувся 03.09.2018, тобто з пропуском встановленого законом тримісячного строку, а тому у задоволенні вимог у цій частині позивачу слід відмовити. Також не підлягає стягненню компенсація втрати частини заробітку у зв*язку з порушенням виплати,так позивач не звертався до підприємства про стягнення нарахованої суми. Крім того вимога зобовязати провести коригування відомостей про щомісячне нарахування та сплату внесків до Пенсійного Фонду України була предметом розгляду в справі по цивільній справі №653\\530\\16.

Outcome: partial