Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чухрій Ольга Степанівна. про розірвання договору довічного утримання. Позовні вимоги мотивовано тим, що 23.07.2016 року між [PERSON] , як відчужувачем і [PERSON] , як набувачем, укладено договір довічного утримання та догляду, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чухрій О.С. (зареєстровано в реєстрі за № 1773). Згідно п. 1 цього договору [PERSON] передав у власність [PERSON] належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язалась надавати [PERSON] довічно матеріальне забезпечення та догляд. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті за заявою [PERSON] приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєва І.А. 28.08.2020 року відкрила спадкову справу № 21/2020. Спадкоємець [PERSON] - [PERSON] не виконувала зобов`язання набувача за договором довічного утримання та догляду від 23.07.2016 року. Це порушує права [PERSON] , він вимушений забезпечувати себе самостійно, просити про це доньку. [PERSON] відомо, що [PERSON] після смерті [PERSON] виїхала до Республіки Білорусь. Таким чином, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог та просила відмовити в їх задоволенні. Третя особа в судове засідання не з`явилась. Надіслала до суду заяву в якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутність та прийняти рішення згідно чинного законодавства України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року витребувано з Державної прикордонної служби України відомості чи перетинала державний кордон Україна [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] у період з 28 серпня 2020 року по день надання відповіді. 02 червня 2021 року до суду надійшов лист від Державної прикордонної служби України про неможливість виконання ухвали. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року повторно витребувано з Державної прикордонної служби України відомості чи перетинала державний кордон Україна громадянка України [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] у період з 28 серпня 2020 року по день надання відповіді. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 08 липня 2021 року до суду на виконання ухвали від 25 червня 2021 року надійшла відповідь від Державної прикордонної служби України. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 23.07.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання та догляду, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чухрій О.С. за реєстром № 1773. Відповідно до п.1 Договору довічного утримання та догляду [PERSON] передав у власність [PERSON] належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . Умовами договору про довічне утримання та догляд визначено, що за згодою сторін обов`язок з надання відчужувану довічного забезпечення та догляду визначається у вигляді: забезпечення [PERSON] житлом, шляхом збереження права довічного проживання у відчужу вальній квартирі( при цьому відчужував має право безперешкодного користування кватирою); забезпечення догляду у випаду хвороби, перебування у безпорадному стані та надання матеріальної допомоги для придбання ліків та оплати медичних послуг і процедур у випадку хвороби та/або перебування [PERSON] у стаціонарі; надання побутових послуг (прання білизни, допомога в приготуванні їжі, ремонт побутової техніки, тощо). Відповідно до п.12 Договору грошове забезпечення згідно цього договору визначається у вигляді щомісячних виплат до двадцятого числа кожного поточного місця у розмірі 100 грн. Згідно з п.15 Договору, цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.02.2021 року право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за [PERSON] . З витребуваної судом копії спадкової справи вбачається, що [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до ч.1 ст. 757 ЦК України обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України, Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадщину після смерті прийняла її мати [PERSON] . Батько померлої відмовився від прийняття спадщини. Інших спадкоємців не має. Відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 30.06.2021 р., отриманого на ухвалу суду від 25.06.2021 р., [PERSON] перетнула державний кордон України 13.09.2020 в пункту пропуску Нові Яриловичи в напрямку на виїзд. Інших відомостей в базі даних не виявлено. В судовому засіданні відповідач визнала ту обставину, що після смерті дочки вона прийняла спадщину, про існування договору довічного утримання їй було відомо, але вона його весь цей час не виконувала. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка доглядає [PERSON] , показала, що в кінці вересня 2020 року до неї зателефонував позивач та попросив щоб вона приходила до нього і допомагала до господарству. З того часу вона приходить до [PERSON] , готує їжу, виводить гуляти, купає, вбирає в квартирі, за що позивач їй сплачує. З вересня 2020 року відповідач жодного разу не приходила до [PERSON] , не виконувала обов`язків за договором довічного утримання. Допитані в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є рідною дочкою позивача, показала, що після смерті [PERSON] за батьком ніхто не доглядав. Спадкоємці не виконували умов договору довічного утримання. Батько запросив на допомогу [PERSON] , яка з вересня 2020 року доглядає за ним. У суду відсутні підстави ставити під сумнів факти, повідомлені свідками, їх показання підтверджуються письмовими доказами та фактично поясненнями відповідача. Статтею 744 ЦК України, якою визначено поняття договору довічного утримання (догляду), зазначено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина 1 статті 749 ЦК України. Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності, згідно з частиною 2 статті 749 ЦК. Відповідно до ст. 751 ЦК України, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини, згідно частини 1 статті 755 ЦК України. Положення ч.1 ст.755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення ст. 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору. Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У даних правовідносинах розірвання договору довічного утримання у судовому порядку у випадку невиконання його умов та відмови від добровільного розірвання однією із сторін передбачені пунктом 15 Договору від 23.07.2016 р. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже наявність факту порушення зобов`язання є підставою позову, який повинен довести позивач у справі. Звертаючись з позовом до суду, позивач, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог про розірвання договору довічного утримання, посилався на те, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором щодо забезпечення харчуванням та медикаментами, не надає допомоги. Як роз`яснив Верховний Суд у своїй постанові від 19 червня 2019 року по справі № 759/501/17, тлумачення п. 1 ч. 1 ст.755 ЦК свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідач відзив та свої докази на спростування доводів та доказів сторони позивача не надала, а тому суд виходить з доказів, які надані позивачем. У даних правовідносинах відповідачем не підтверджено виконання своїх обов`язків за договором довічного утримання від 23.07.2016 р. з 12.08. 2020 р. (з часу відкриття спадщини щодо майна померлої [PERSON] ), а позивачем підтверджено, що відповідач зі вказаного часу їх не виконує. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що вищевказаний договір довічного утримання, укладений між сторонами підлягає розірванню, оскільки відповідач не виконує свої обов`язки за даним договором. Відповідно до частини 1 статті 756 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чухрій Ольга Степанівна про розірвання договору довічного утримання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при подачі позову судовий збір в розмірі 2724 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved