Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому прохав стягнути з [PERSON] на його користь 16\~748 грн. 84 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08 квітня 2018 року близько 17.00 [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], по вул.Є.Коновальця в м.Полтава, в порушення вимог п.12.1 ПДР, не врахував дорожню обстановку , не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та вчинив наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER], власником якого є позивач [PERSON] Унаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Винуватість [PERSON] у вчиненні ДТП встановлена ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 25 вересня 2018 року. Згідно із звітом про оцінку транспортного засобу від 19 квітня 2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], складає 16\~748 грн. 84 коп. Таким чином, йому спричинено шкоди на вказану суму, яку добровільно відповідач не відшкодовує. З цих підстав звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 12 грудня 2018 року відкрито провадження по справі. У судове засідання позивач не з»явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав (а.с.31). Відповідач у судове засідання не з»явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи в порядку ч.1 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив (а.с.28, 35). Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з»явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 квітня 2018 року близько 17.00 [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], по вул.Є.Коновальця в м.Полтава, в порушення вимог п.12.1 ПДР, не врахував дорожню обстановку , не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та вчинив наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER], власником якого є [PERSON] Власність [PERSON] на автомобіль [NUMBER], підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХК 514301 від 04.04.2018 (а.с.6). Згідно постанови Апеляційного суду Полтавської області від 25 вересня 2018 року (справа № 554/2524/18) винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнано [PERSON] (а.с.20-21). В результаті ДТП автомобіль [NUMBER], зазнав технічних пошкоджень, що встановлено зазначеною постановою суду. У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України вказані обставини не потребують доказування. Згідно звіту № 4/3 про оцінку транспортного засобу від 19 квітня 2018 року складеного СПД [PERSON] вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Fabia, 1.2і НТР 69 НР 5 dr Classіс 5 МТ (5j), державний реєстраційний номер [NUMBER], на дату оцінки складає 16\~748 грн. 84 коп., величина матеріального збитку заподіяна власникові на дату оцінки складає 12\~072 грн. 64 коп.(а.с.7-19). Згідно із ч. 1 ст. 4 \~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання . Відповідно до\~ч. 1 ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1-2 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов»язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В п.п. 2, 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, про що свідчить постанова суду у справі про адміністративне правопорушення (справа № 554/2524/18, провадження № 33/554/786/1091/18 ), яка є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за\~ст.1166 ЦК України\~доказуванню підлягає: 1) факт спричинення шкоди; 2) протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, 3) причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. На переконання суду, надані позивачем докази, зокрема постанова Апеляційного суду Полтавської області у справі про адміністративне правопорушення (справа № 554/2524/18, провадження № 33/554/786/1091/18 ), підтверджують факт спричинення шкоди позивачу, як власнику транспортного засобу, протиправність дій відповідача [PERSON]., наявність його вини, а також причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та наслідками у виді шкоди. За таких обставин, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем прав та інтересів позивача. На обґрунтування своїх вимог щодо розміру шкоди позивачем було надано звіт № 4/3 про оцінку транспортного засобу від 19 квітня 2018 року складений СПД [PERSON] вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda\~Fabia,\~1.2і\~НТР 69\~НР 5\~dr\~Classіс\~5\~МТ (5j),\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER],\~на дату\~оцінки складає\~16\~748\~грн.\~84\~коп.,\~а тому\~вказана сума\~ підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає, що розмір матеріальної шкоди, яку прохає стягнути з відповідача позивач є обґрунтованою та доведеною, а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та стягує із відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 704, 80 грн.

Outcome: approved