Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати заповіт складений [PERSON] в Нижньобараниківській сільській раді на користь [PERSON] на будинок за адресою [ADDRESS], та земельні ділянки для ведення товарного виробництва зроблений, недійсним. В судовому засіданні позивач [PERSON] вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON], після її смерті, він успадкував 1/3 частки земельної ділянки площею 5,9200 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території Бараниківської сільської ради Біловодського району Луганської області. Інші частки по 1/3 частині успадкували його брат [PERSON] та батько [PERSON] Будинок, який належав матері він не успадкував, його успадкував батько [PERSON] Відмови від отримання спадщини він не писав. Для оформлення його частки в спадщині він надав довіреність відповідачеві, але він не виконав свої обіцянки та не оформив спадщину на нього. [INFO] помер його батько [PERSON]. Після смерті батька він дізнався, що будинок, який знаходиться в [ADDRESS], та був у власності батька та матері, земельні ділянки для будівництва та ведення особистого господарства, які знаходяться за зазначеною адресою, успадковує його брат за заповітом. Отримати копію заповіту із Біловодської державної нотаріальної контори він не зміг, він не бачив самого тексту, про його існування йому стало відомо зі слів брата. Він вважає, що батько не складав такого заповіту. Після смерті матері не хотіли розтягувати будинок по частинах, в будинку залишався жити їх батько, тому вважає що має частину в будинку. У нього з батьком були добрі відносини, він завжди тримався в курсі щодо особистого життя родини та сім'ї, наскільки йому відомо ні про які заповіти не йшла мова. Після смерті [PERSON] ним була подана заява до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що підтверджує його намір прийняти спадок після смерті батька. Він успадкував ? частку житлового будинку за адресою [ADDRESS], оскільки є інвалідом ІІ групи та має обов'язкову частку. Земельні ділянки він не успадковував, так як всі документи знаходяться у брата та він їх не віддає. Просить визнати заповіт складений батьком [PERSON] недійсним, оскільки в нього є сумніви в належності підпису та почерку батькові, що містяться в заповіті. На його думку батько будучі людиною хворою, та перебуваючи в незадовільному психічному стані через травму голови, не міг прийняти такого рішення та відписати за заповітом все на користь його брата. Прохав суд через ці обставини визнати заповіт недійсним. Інших вимог не висував. Представник позивача [PERSON] підтримала покази позивача та прохала визнати заповіт, складений [PERSON], недійсним. Представник позивача [PERSON] підтримав покази позивача та прохав задовольнити позов про визнання заповіту, складеного [PERSON], недійсним, при цьому зазначив що крім пояснень заявника, інших доказів на підтвердження викладених обставин немає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він постійно проживав з батьком [PERSON], доглядав його. Батько був у нормальному стані, він не мав ніяких психічних захворювань, був у ясному розумі та пам'яті до самої смерті. Будь яких важких захворювань він також не мав. У 2008 році він (відповідач) був головою Бараниківської сільської ради Біловодського району Луганської області, тому нотаріальні дії, за волею батька, проводились в сусідньому селі, а саме в Нижньобараниківській сільській раді Біловодського району Луганської області. При оформленні заповіту він особисто не був присутній. Батько за заповітом передав все належне йому майно, на його ([PERSON].) користь. Позивачу [PERSON] видали свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 обов'язкову частку житлового будинку [ADDRESS]. Власником 3/4 частки вищевказаного будинку є він. Тобто ніяких порушень закону при спадкуванні допущено не було. Його брат (позивач [PERSON].) отримав належну йому за законом частку спадщини і не має підстав піддавати сумніву заповіт батька. Прохав суд відмовити в задоволенні позову, оскільки заповіт складений батьком, це була добровільна воля батька за життя на момент своєї смерті. Представник відповідача [PERSON] підтримав покази відповідача [PERSON] та прохав відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Біловодської державної нотаріальної контори - нотаріус Анохін О.О. в судовому засіданні пояснив, що з померлим [PERSON] та зі сторонами він не був знайомий до моменту виконання своїх робочих функцій як нотаріуса. З представником відповідача [PERSON] він знайомий по роботі, оскільки останній є відомим в районі адвокатом. Йому відомо, що надійшла заява від одного спадкоємця, потім від іншого, від кого саме яка заява надійшла він не пам'ятає. Під час з'ясування обставин вияснилось, що був складений заповіт [PERSON], після ознайомлення з текстом заповіту, ним було встановлено, що все своє майно померлий заповідає відповідачу [PERSON] Але відповідно до ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Ці вимоги були виконані. Сумніві щодо правильності та законності складання заповіту у нього не виникло. Під час особистого звернення позивача, йому було роз'яснено його права і він їх реалізував. На той час у позивача питань до заповіту не виникало, і в нього особисто питань не виникало. Представник третьої особи Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області, яка є правонаступником Нижньобараниківської сільською ради Біловодського району Луганської області, в судове засідання не з'явився, просить справу розглянути за їх відсутності, заперечень не мають. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що [PERSON] та [PERSON] вона знає добре, померлий [PERSON] є старшим братом її покійного чоловіка. Коли помер її чоловік, то [PERSON] ще був живий і вона йому казала, що після смерті свого чоловіка вона зробила від себе заповіт, та порадила і йому таке зробити щоб не було потім ніяких питань між синами. [PERSON] їй відповідав, що він ще нічого не писав, але згодом на кого схоче на того і напише заповіт. Скаржився на старшого сина, говорив, що поки тримали свиней в домашньому господарстві, та допомагав [PERSON], то старший син [PERSON] приїжджав до нього і йому потрібен був батько, тобто він. А коли перестав допомагати, то і батько став непотрібний. Позивач [PERSON] виїхав в м.Суми в 1986 році, а у відповідача [PERSON] навіть особисте життя не склалось через те, що він все життя мешкав з батьками, які часто хворіли та потребували допомоги. [PERSON] відвозив на лікування батька в лікарню 3 рази на рік. Вона говорила [PERSON], що у разі якщо не подобається, як доглядає за батьком [PERSON], то нехай [PERSON] візьме батька до себе в Суми. Але той не погодився. [PERSON] проживав з батьками доки не одружився, але продовжував доглядати за батьком. [PERSON] переїхав в батьківську хату одразу, як помер батько. Щодо заповіту, вважає що з точки зору моралі [PERSON] був правий, коли заповів своє майно молодшому синові [PERSON], оскільки [PERSON] доглядав за батьком до посліднього, і всі в селі знають про це. [PERSON] не опікався справами батька, допомоги не надавав. Онуки [PERSON] майже не відвідували дідуся. Щодо стану здоров`я [PERSON] пояснила, що він за життя віддавав звіт своїм діям, був працьовитий, не мав проблем з психікою, тобто був здоровою людиною і все розумів, хоча як людина літня, мав певні хвороби. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що приблизно в березні 2008 року до нього з проханням звернувся [PERSON], щоб відвезти його в Нижньобараниківську сільську раду. Мету поїздки обумовив тим, що хоче скласти на свого сина [PERSON] заповіт. Він погодився відвезти [PERSON] до Нижньобараниківської сільської ради. В обумовлений день він приїхав за [PERSON] додому в с.Зеликівка, та вони поїхали в с.Нижньобараниківка. Приїхавши до с.Нижньобараниківка [PERSON] пішов до сільської ради, де він знаходився приблизно годину. Коли [PERSON] вийшов, то вони поїхали додому. По дорозі додому [PERSON] розповів йому про складання ним заповіту на ім'я [PERSON]. На його питання чому заповіт не порівну між братами [PERSON] та [PERSON], [PERSON] тільки махнув рукою, та виразився несхвально про [PERSON]. На його погляд [PERSON] при складанні заповіту знаходився в адекватному стані та віддавав оцінку своїм діям. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він був головою Нижньобараниківської сільської ради. Приблизно в 2008 році до нього звертався [PERSON] з питанням, чи можна в Нижньобараниківській сільській раді скласти заповіт, який бажає скласти його батько [PERSON] Оскільки [PERSON] був головою Бараниківської сільської ради, то такий заповіт [PERSON] за місцем мешкання скласти не може, тому він сказав, що [PERSON] може скласти заповіт в Нижньобараниківській сільській раді. Він бачив, що до Нижньобараниківської сільської ради під'їжджав автомобіль, в якому знаходився [PERSON], чи був там [PERSON] він не бачив, та водія не знає. Коли він повернувся до Нижньобараниківської сільської ради, то запитав чому приїжджав [PERSON], на що йому секретар Лунькова Л.І. повідомила, що [PERSON] склав заповіт. Він не цікавився на чию користь [PERSON] було складено заповіт. Вислухавши учасників процесу та свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується ксерокопією повторного свідоцтва про смерть, виданого 15 серпня 2016 року Сумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області (а.с.5, т.1). З ксерокопії свідоцтва про народження (мовою оригіналу) [PERSON], [INFO], встановлено, що в графі батько вказано (мовою оригіналу) [PERSON], тобто померлий є батьком [PERSON] (а.с.4, т.1). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.2012 року [PERSON] успадкував після смерті [PERSON], 1/3 частки земельної ділянки площею 5,9200 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території Бараниківської сільської ради Біловодського району Луганської області. Свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки земельної ділянки видано [PERSON] та [PERSON], 27 лютого 2004 року (а.с.18, т.1). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.12.2016 року [PERSON] успадкував після смерті [PERSON], 1/4 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частки житлового будинку ще не видано (а.с.19, т.1). Згідно повідомлення КЗ «Біловодська ЦРЛ» №715 від 30.05.2017 року [PERSON], [INFO], який мешкав за адресою: [ADDRESS], померлий [INFO] за психіатричною та наркологічною допомогою до КЗ «Біловодська ЦРЛ» не звертався. На диспансерному обліку у лікаря-психіарта і нарколога не знаходився, даних про звернення за психіатричною та наркологічною допомогою немає (а.с.47, т.1). З заповіту складеного 20 березня 2008 року [PERSON] встановлено, що все його майно де б воно не було і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповідає [PERSON] (а.с.153, т.1). Відповідно повідомлення Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області від 31.05.2018 року, в журналі реєстрації нотаріальних дій Нижньобараниківської сільської ради за №8 від 2008 року ведення, було зареєстровано заповіт 20.03.2008 року секретарем сільської ради Луньковою Людмилою Іванівною, заповіт громадянина [PERSON], [INFO] (а.с.105, т.2). Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON], [INFO], який помер [INFO], мешкав за адресою: с.Зеликівка Біловодського району Луганської області, протягом життя звертався за медичною допомогою з приводу (а.с.193, т.2): 1981 рік - двохстороння пневмонія; 1982 рік - забій лівого плечового суглоба; 1983 рік - хронічний бронхіт; 1989 рік - атеросклероз судин головного мозку. Аневризма судин головного мозку; 1990 рік - хронічний фарингіт; 1991 рік - церебральний атеросклероз ІІІст.; 1993 рік - церебральний атеросклероз; 1993 рік - наслідок субарохноїдального крововиливу; 1995 рік - церебральний атеросклероз; 1997 рік - атеросклероз судин головного мозку; 2005 рік - атеросклероз судин головного мозку ІІІст, наслідок інсульту; 2013 рік - ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, екстросистомічна аритмія; 2013 рік - ішемічна хвороба серця, стабільна стенокардія напруги; 2015 рік - ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, ГБ тяжка форма СН ІІ Б. Тобто слід дійти висновку, що померлий [PERSON] за час свого життя, більше страждав захворюваннями пов'язаними з серцем, а за психіатричною та наркологічною допомогою жодного разу не звертався. Тобто немає підстав вважати що він не перебував в ясному розумі та при пам'яті, або піддавати сумніву його психічний або психологічний стан. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3, 5 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як визначено в ст. 1234 ЦК України, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. В ст. 1247 ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту. Так, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, визначеними в ст.ст. 1251-1252 цього Кодексу. Загальні підстави визнання недійсними правочину і настання відповідних наслідків встановлені ст.ст. 215, 216 ЦК України. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, в тому числі недодержання вимог, за якими зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його волі а також правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання заповіту недійсним, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Разом з тим суд враховує наступне. Статтею 1257 ЦК України визначено підстави для визнання заповіту недійсним. При цьому визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таким чином слід прийти до висновку, що заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. При цьому недійсним заповіт може бути визнаний у випадках в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). В той же час, жодної з передбачених ст. 1257 ЦК України обставин, в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача. Фактів підробки підпису у заповіті також в судовому засіданні встановлено не було, хоча суд намагався провести почеркознавчу експертизу, але це не надалося можливим через недостатність піддослідного матеріалу та через несплату послуг експерта позивачем. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, покази свідків, враховуючи що позивач в свою чергу не надав достатніх доказів, які б підтвердили позовні вимоги, звертаючи увагу, що померлий [PERSON] психіатричними захворюваннями не страждав за життя, та жодного разу за такою допомогою не звертався, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним заповіту, а тому із врахуванням наведеного вище позов не підлягає задоволенню в цілому. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed