Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з сином та його вихованні і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею. У позовній заяві вказував, що 05.09.2014 року між ним та відповідачем по справі [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON]. 26.04.2017 року рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу син проживає із матір'ю дитини - відповідачем по справі [PERSON] Фактично з моменту припинення стосунків з [PERSON] у них почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, відповідач почала створювати штучні перешкоди у його спілкуванні з дитиною. Весь цей час він намагається налагодити нормальний зв'язок із сином, приймати участь у його вихованні, утриманні, розвитку його здібностей та забезпечувати його всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на сина, він змушений звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, оскільки вважає, що його права, як батька, на сьогоднішній день є порушеними. Прохав суд винести рішення, яким зобов'язати відповідача [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його сином [PERSON], [INFO]. Визначити наступні способи його участі у вихованні сина [PERSON], особисте спілкування : - побачення п'ять разів на тиждень: з понеділка по п'ятницю з 17-00 години до 19-00 години за місцем навчання сина або за місцем його проживання, перебування; - спільний відпочинок : протягом двох тижнів літніх канікул син має проводити з батьком на морі; - необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; - встановити суботу та неділю днями побачення з сином з правом дитини проживати ці дні за місцем проживання батька; - в день побачення з сином батько має право забирати його з дому(школи), дитячого садка особисто. Також прохав зобов'язати відповідача [PERSON] не перешкоджати в забезпеченні син6а [PERSON] продуктами харчування, речами, подарунками та сплаті ним за відвідування дитячого садочка та шкільних виплат, участь сина у гуртках та інших позашкільних заходах, що сприяють його розвитку. Не перешкоджати йому у спілкуванні з сином в навчально-виховних заходах. Прохав зобов'язати відповідача [PERSON] за два дні до зустрічі його з сином надати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити його особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Прохав судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив свої позовні вимоги. Прохав зобов'язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною [PERSON], [INFO]. Визначити наступні способи його участі у вихованні сина : - побачення з сином щотижня за місцем його проживання, перебування (попередньо повідомивши матір та узгодивши з нею час побачення); - спільний відпочинок з сином - протягом двох тижнів літніх канікул син має проводити з батьком; - необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином. - встановити суботу та неділю днями побачення з сином з правом дитини проживати ці дні за місцем проживання батька; - в день побачення з сином, батько має право забирати його з дому, школи, дитячого садочка особисто. Прохав зобов'язати відповідача не перешкоджати йому в забезпеченні дитини продуктами харчування, речами, подарунками та сплаті за відвідування дитячого садочка та шкільних виплат, участі сина у гуртках та інших позашкільних заходах, що сприяють його розвитку, не перешкоджати у його спілкуванні з сином в навчально-виховних закладах. Також прохав зобов'язати відповідача [PERSON] за день до дня його зустрічі з дитиною надати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити його про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Судові витрати прохав залишити за ним. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засіданні проти уточнених позовних вимог не заперечувала, пояснила, що між нею та позивачем дійсно існує спір щодо участі батька у вихованні дитини та його спілкуванні із сином, щодо чого виникають конфлікти та непорозуміння. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради в судовому засіданні при вирішенні позову покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача [PERSON], думку третьої особи, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.10 ч.3 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна надати суду докази своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Виходячи із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 05.09.2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.04.2017 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано, що підтверджується копією вказаного рішення (а.с.9). Також судом встановлено, що після розірвання шлюбу дитина проживає із матір'ю, яка, як стверджує позивач [PERSON], чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Позивач в судовому засіданні зазначив, що він бажає приймати участь в вихованні своєї дитини та піклуватися про її здоров'я, духовний та моральний розвиток і має для того все необхідне, проте не може реалізувати своє право через перешкоди з боку відповідачки. Таким чином, між сторонами існує спір відносно участі позивача у вихованні дитини, у зв'язку з чим слід в судовому порядку визначити порядок участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Згідно ст.141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно ст.153 Сімейного Кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Позивач [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно( а.с.12), тому не існує підстав для обмеження батька у спілкуванні з дитиною. Крім того, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Суд, на підставі вищевказаної норми сімейного права, виходячи з принципу рівності прав батьків у вихованні дитини, а також враховуючи те, що в судовому засіданні відповідач [PERSON] проти уточнених позовних вимог не заперечувала, вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити.

Outcome: approved