Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 26.06.2015 року помер його батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №194441. При житті його батько склав заповіт, яким залишив все належне йому на день смерті майно, позивачу. Даний заповіт було посвідчено 06.10.2014 року, секретарем Кошелівської сільської ради, Хустського району та зареєстровано в Книзі запису нотаріальних дій за № 126. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок № 149 в с.Кошелево, Залом, Хустського району. Позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. При звернені до нотаріуса з наміром оформити свої спадкові права, позивачу було розяснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки житловий будинок зареєстровано як власність колгоспного двору, головою якого був батько позивача. Свідоцтво про право власності на житловий будинок колгоспного двору мало бути переоформлене на фізичних осіб - членів колгоспного двору, оскільки колгоспні двори припинили своє існування у звязку з прийняттям Закону УРСР «Про власність» від 07.02.1991 року. Просив суд постановити рішення яким визнати за ним право власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою с.Кошелево, Залом, №149, Хустського району, Закарпатської області. В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі. Вимоги позовної заяви підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Кошелівської сільської ради в судове засідання не зявився. До суду надійшов лист за підписом в.о. сільського голови [PERSON] про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечив. В порядку, передбаченому ст.ст. 169, 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи, без фіксування судового процесу. Зясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази додані до позовної заяви, суд приходить до висновку що позов [PERSON] підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 20.03.1990 року, виданого виконавчим комітетом Хустської районної ради народних депутатів, батько позивача [PERSON] являвсь головою колгоспного двору, № 118 в с.Кошелево, Залом, Хустського району. Згідно довідки виданої виконкомом Кошелівської сільської ради від 18.05.2017 року №1216, дворогосподарство с. Залом №118 було змінено на Залом №149, Хустського району, Закарпатської област та являється одним дворогосподарством. При житті [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно, що буде належати йому на день смерті своєму сину [PERSON] Відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про смерть серії І-ФМ №194441 а/з № 29 від 26.06.2015 року, зроблений виконавчим комітетом Кошелівської сільської ради Хустського району, [PERSON] помер 26.06.2015 року. Колгоспний двір припинив своє існування 15.04.1991 р. з прийняттям ЗУ «Про власність». Оскільки право власності на житловий будинок № 149 в с.Кошелево, Залом, Хустського району було зареєстровано у встановленому порядку, відповідно до діючого на той час законодавства, як власність колгоспного двору, членом якого на момент припинення існування колгоспних дворів був батько позивача, відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР позивач мав набути право власності на будинок. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ч.5 ст.1268 незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, доведений та підлягає до задоволення.

Outcome: approved