Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спадкового майна, яке залишилось після смерті їхнього діда [PERSON]. В позові позивач вказав, що 15 листопада 2014 року помер його дід [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області: площею 1.96 га, право власності на яку було посвідчене державним актом серії ІІ-ОД №033753, та площею 1.51 га, право власності на яку посвідчене державним актом серії ІІІ-ОД №007805. Заповіт спадкодавцем не складався. Дружина спадкодавця [PERSON] та його діти - донька [PERSON] (мати позивача) та син спадкодавця [PERSON] (батько відповідача) від спадщини відмовились на користь позивача та відповідача. Отже, позивач та відповідач є спадкоємцями зазначеного спадкового майна за законом пятої черги у рівних долях. Добровільно поділити вказане спадкове майно вони не можуть через незгоду відповідача. Через виниклий спір він не може захистити своє порушене право у позасудовому порядку, тому просив поділити спадщину померлого [PERSON], визнавши за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку, площею 1.96 га., а за відповідачем - право власності на земельну ділянку площею 1.51 га. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, попередньо надавши до суду заяви про розгляд справи без них. В поданій заяві позивач свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, відповідач вказав про визнання позову позивача. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, у відповідності з вимогами ч.4 ст.130 та ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. При цьому, відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.\~ Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 15 листопада 2014 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №397172, виданого 26 листопада 2014 року відділом ДРАЦС Кодимського районного управління юстиції в Одеській області. Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України (ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Так, до складу спадкового майна померлого [PERSON] ввійшли дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області: площею 1.96 га, право власності на яку було посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №033753, виданим 13 лютого 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією, та площею 1.51 га, право власності на яку посвідчене державним актом серії ІІІ-ОД №007805, виданим 20 грудня 2004 року цією ж райдержадміністрацією. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. При цьому, відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Заповіт спадкодавцем не складався. Його спадкоємці за законом першої черги - дружина [PERSON], а також діти - донька [PERSON] (мати позивача) та син [PERSON] (батько відповідача) від спадкування спадщини померлого відмовились на користь позивача та відповідача (заяви про відмову від прийняття спадщини долучені до позову). Отже, спадкоємцями спадкового майна померлого [PERSON] за законом пятої черги у рівних долях є його онуки позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у встановлений законом строк звернулись до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини померлого діда, а тому вважаються такими, що у передбаченому законом порядку прийняли цю спадщину. До того ж на день відкриття спадщина відповідач [PERSON] був неповнолітнім (ч.4 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Судом встановлено, що перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом був виниклий між сторонами спір щодо розподілу спадкового майна померлого [PERSON] (відмова нотаріуса №1053/02-14 від 27 жовтня 2016 року). Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.ч.1 та 3 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, спадкоємці за законом вправі за домовленістю між собою розподілити спадщину, змінивши при цьому розміри належних їм часток у спадщині. Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.4 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,2 ст.1272 ЦК України позивач та відповідач є такими, що у передбаченому законом порядку прийняли спадщину померлого [PERSON], що відповідно до п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України є підставою для набуття ними права власності на належні померлому земельні ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved