Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в якому зазначив, що він є власником 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстровані відповідачки - його дружина та доньки. Відповідачки за місцем реєстрації фактично не мешкають близько шести років, оскільки добровільно змінили місце проживання і зазначеною квартирою не цікавляться. Жодних перешкод у користуванні квартирою з його боку відповідачкам не чинилось. Реєстрація [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в квартирі, співвласником якої він є, порушує його права на вільне володіння, користування та розпорядження належним майном. Позивач просить визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] особами, що втратили право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з*явились, про час і місце його проведення були належним чином повідомлені, причини неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що знайома із сторонами по справі, мешкає в будинку [ADDRESS] . Пояснила, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в 2014 році переїхали до Російської Федерації і з того часу в квартирі [ADDRESS] не мешкають, їх речі в зазначеній квартирі відсутні. Про перешкоди відповідачкам в користуванні квартирою з боку позивача по справі їй невідомо. З`ясувавши позицію представника позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 квітня 2021 року є власником Ѕ частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-12). Як вбачається з довідки КП «Служба єдиного замовника» від 30 березня 2021 року № 219 та відомостей про реєстрацію місця проживання, які містяться в реєстрі Костянтинівської територіальної громади, відповідачки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Згідно акту перевірки паспортного режиму від 13 квітня 2021 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але з 2014 року у зазначеній квартирі не мешкають, оскільки переїхали до м.Курськ Російської Федерації (а.с.14). Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Приймаючи до уваги, що відповідачки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з власної волі не проживаютьу квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] з 2014 року без поважних причин, відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за відповідачками права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] особами, що втратили право користування жилим приміщенням зазначеної квартири. В силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору (а.с.5) по справі слід віднести на відповідачок по справі. На підставі 150 ЖК України, ст.ст. 317,319,391, 405 ЦК України,

Outcome: approved