Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований 15 листопада 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №144. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що причиною для звернення до суду послужило те, що спільне життя між ним та відповідачем не склалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, які припинені з 2014 року. Спільне проживання з відповідачем неможливо, оскільки втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. На думку позивача, подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу, просив слухати справу у його відсутності. Відповідач проти позовних вимог [PERSON] заперечувала, про що надала відповідну заяву з проханням надати їм строк для примирення. Ухвалою суду від 12.12.2016 року з метою збереження сім'ї та з урахуання того, що на вихованні у подружжя є неповнолітня дитина, сторонам по справі було надано строк на примирення тривалістю один місяць та провадження у справі зупинено до 12.01.2017 року. 12.01.2017 року сторони у судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду надійшли заяви від позивача та відповідача, відповідно до яких вони просять розірвати шлюб, що був укладений між ними, з посиланням на те, що наданий судом строк для примирення результатів не дав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши заяви позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступне. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 15 листопада 2008 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], був зареєстрований шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області зроблено відповідний актовий запис №144 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції (а.с.7). Судом було встановлено, що подружжя, проживають окремо, сімейно - шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. На поступки примирення сторони не згодні, за наданий судом час для примирення сторони не знайшли підстав для примирення та надали суду заяви, відповідно до яких наполягали на розірванні шлюбу. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, можливість припинення браку на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи браку і рівності подружжя. Оскільки вступ до браку здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за необхідне позов [PERSON] - задовольнити. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України - особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у своїй заяві вказала, що бажає залишити прізвище без змін. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 51, 56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved