Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та вселення, посилаючись на те, що з 06 серпня 1983 року по 11 лютого 2010 року вони передували з відповідачкою по справі в зареєстрованому шлюбі. 30 липня 1999 року за спільні кошти було придбано житловий будинок [ADDRESS]. Рішенням Бериславського районного суду від 15.10.2013 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами визнано спільним сумісним майном подружжя. Відповідачка чинить йому перешкоди у користуванні житловим приміщенням не надає доступу до двору та будинку. Просить усунути перешкоди в користуванні житловим будинком з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS], шляхом вселення до житлового будинку. Позивач в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві, просив усунути перешкоди в користуванні житловим будинком з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS], шляхом вселення до житлового будинку за адресою [ADDRESS], оскільки проживає на території домоволодіння у гаражі, так як позивачка замінила замки у будинку та не пускає його до будинку. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, просила в задоволенні позову відмовити з підстав того, що позивач зловживає спиртними напоями та після розлучення почав виносити майно та продукти з будинку, постійно погрожує, через що вона постійно звертається до працівників міліції, замінила замки у будинку та не пускає його до будинку, доки він не проведе розподіл будинку реально та зробить собі окремий вхід. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно зі ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та огорожею визнано спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], що підтверджується рішенням Бериславського 15.10.2013 року (а.с. 3). Відповідно до вимог ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Права власника житлового будинку, визначені статтями 317, 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Суд вважає, що оскільки позивач є співвласником житлового будинку, а відповідачка безпідставно перешкоджає йому у здійснені ним законного права на користування будинком, тому його право власника підлягає поновленню, шляхом вселення. Відповідно до ст. 41 Конституції України, на підставі ст.ст. 15, 16, 386, 391, ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved