Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить суд поновити йому строк звернення до суду з вищезазначеним позовом, визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості - квартири [ADDRESS], укладений між продавцем [PERSON], яка діяла за себе і за свого неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], з однієї сторони, та покупцем [PERSON], з другої сторони, та зареєстрований Товарною Біржею «Українська» 27 листопада 1999 року за реєстраційним № 72560, а також зареєстрований в Криворізькому бюро технічної інвентаризації 01 грудня 1999 року в реєстровій книзі за №15ПВШ сторінка 728 запис № 9387, та встановити факт, що вищезазначений договір купівлі-продажу нерухомості - квартири [ADDRESS] від 27.11.1999 року, належить [PERSON]. Відповідач [PERSON], яка також є законним представником неповнолітнього [PERSON], [INFO], в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно у встановленому законом порядку, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі /а.с.74/. Представник третьої особи - Товарної Біржі «Українська», в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, заперечень суду не надав. Представники третіх осіб: КП ДОР «Криворізьке БТІ», Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, як органу опіки та піклування, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно у встановленому законом порядку, надали суду заяви про розгляд справи за відсутності їх представників, проти позову не заперечують /а.с. 77, 80, 82/. За таких підстав суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та представників третіх осіб на підставі наявних у справі доказів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, за участю його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що 27.11.1999 року згідно договору купівлі-продажу нерухомості ним була придбана квартира [ADDRESS],їзду в місті Кривому Розі у гр. [PERSON], яка діяла за себе і за свого неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Вказана квартира належала відповідачам на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 1439 від 12.05.1999 року, виданого органом приватизації - ВАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат». При укладанні угоди було погоджено всі належні умови купівлі-продажу нерухомого майна, зокрема, щодо ціни, порядку і термінів передачі квартири у власність. На підтвердження укладеної угоди сторонами належним чином були виконані всі зобов'язання, та позивачу було передано ключі від квартири, він вселився та зареєструвався в ній, на нього відкритий особистий рахунок [NUMBER] Право власності на позивача на квартиру за адресою: [ADDRESS] 01.12.1999 року було зареєстровано в Криворізькому БТІ, яке на той час здійснювало реєстрацію. На цей час оціночна вартість вищезазначеної квартири, згідно звіту про оцінку майна становить 94585 грн. На цей час позивач має намір розпорядитися своєю квартирою, але не може цього зробити, оскільки при зверненні до нотаріуса в грудні 2012 року, йому роз'яснили, що правовстановлюючий документ на квартиру, а саме договір купівлі-продажу оформлений не належним чином, так як він не посвідчений нотаріально. Крім того, при укладанні цього договору була допущена помилка, а саме, прізвище позивача в договорі зазначено, як [PERSON], в той час, як згідно паспорту його правильне прізвище «[PERSON]». Він звертався до Криворізької філії ТБ «Українська», але йому роз,яснили, що для вирішення цього питання йому необхідно звернутися до суду. З моменту укладання угоди і по цей час будь-яких непорозумінь з приводу зазначеної угоди у обох сторін не виникало, позивач відкрито та вільно володів та користувався отриманим у власність майном. Позивач пропонував відповідачам посвідчити спірний договір у нотаріуса, але вони від цього ухиляються, так як вважають, що свої зобов,язання згідно договору вони виконали. Оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався тільки в грудні 2012 року, коли звернувся до нотаріуса з питання розпорядитися своєю квартирою, та раніше не помітив, що його прізвище в договорі зазначено неправильно, представник позивача просить суд поновити позивачу строк звернення з цим позовом. Поросить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні встановлені наступні обставини. 27.11.1999 року на Товарній Біржі «Українська» дійсно було укладено та зареєстровано за №72560 договір купівлі-продажу нерухомості - квартири [ADDRESS] укладеного між продавцем [PERSON], яка діяла за себе і за свого неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], з однієї сторони, та покупцем [PERSON], з другої сторони, та зареєстрований Товарною Біржею «Українська» 27 листопада 1999 року за реєстраційним № 72560, а також зареєстрований в Криворізькому бюро технічної інвентаризації 01 грудня 1999 року в реєстровій книзі за №13 ПВШ сторінка 728 запис № 9387 /а.с.6/. Відповідно до паспорту позивача його правильне прізвище «[PERSON]» /а.с.8/. При підписанні вищезазначеного договору від імені покупця також зазначено прізвище «[PERSON]» /а.с.6 зворот/, а отже судом встановлено, що в печатному тексті договору дійсно припущено помилка щодо прізвища продавця, яке зазначено як [PERSON]. Відповідно до довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 09.09.2013 року, згідно архівній справі станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] зареєстровано на ім'я [PERSON] /а.с.23/. Встановлено також, що сторони згідно договору свої зобов'язання виконали. Позивач сплатив відповідачу обумовлену договором суму вартості квартири, зареєстрував право власності на квартиру в БТІ, заселився та зареєструвався у квартирі, а відповідачі прийняли кошти за квартиру, звільнили її, та передали ключі та документи позивачу /а.с.6,7,19/. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не бажають оформити договір нотаріально. Встановлено також, що через те, що договір нотаріально не посвідчений, а також через те, що в ньому припущено помилки щодо написання прізвища позивача, останній не має можливості розпорядитися своєю нерухомістю. В судовому засіданні також встановлено, що про порушення свого права на розпорядження спірною квартирою позивач дізнався тільки в грудні 2012 року, коли звернувся до нотаріуса, та отримав роз'яснення щодо неможливості здійснення буд-яких угод з нерухомістю. А тому суд вважає, що пропущений строк звернення до суду позивачем з поважних причин, а тому він підлягає поновленню. Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з порядку належного оформлення та форми договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири), передбаченими ст.227 ЦК України 1963 року, норми якої діяли на момент укладення договору. Згідно до ст.153 ЦК України 1963 року, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Приписами ч.2 ст.47 ЦК України 1963 року, яка діяла на момент укладання угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Згідно до ч.2 ст.220 ЦК України: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що норми ч.2 ст.220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. На цей час правочини, щодо купівлі-продажу нерухомості, підлягають державній реєстрації. Не зважаючи на це застереження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені тільки з набранням чинності ЦК України 2003 року. До цього часу, в тому числі і на час укладення спірної угоди /1999рік/ норми, щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи, вимоги щодо реєстрації нерухомого майна позивачем на момент укладання спірної угоди виконано. Вважаючи на те, що угода купівлі-продажу фактично відбулася, а сторони всі свої зобов'язання за договором виконали, нерухоме майно на час укладання угоди було належним чином зареєстроване, нотаріальне посвідчення спірної угоди в нотаріальному порядку не можливо в зв'язку з відсутністю однієї із сторін, то суд вважає за можливе визнати вищезазначену угоду дійсною. Судом також з'ясовано, що встановлення факту належності договору купівлі-продажу нерухомості позивачу, через помилку в його прізвищі, має для нього юридичне значення, оскільки це надасть йому можливість підтвердити право власності на отримане відповідно до договору нерухоме майно. На підставі вищезазначеного суд вважає, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved