Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності за попередньою угодою. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 серпня 2014 року між нею та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомості, згідно з яким відповідач зобовязався продати позивачу нежитлове приміщення площею 162,3 кв. м. на першому та другому поверхах в нежитловому приміщенні будинку № 9 по вул.. Гоголя в м. Селидове, яке належало продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16 вересня 2011 року. Ціну договору встановлено домовленістю сторін в розмірі 120\~000 грн. В день підписання попереднього договору позивачем було передано відповідачу оговорену суму. Пунктом 6.1 договору передбачено, що нотаріальне посвідчення Договору повинно було відбутися до 05 січня 2015 року. Відповідач від укладення основного договору та його нотаріального посвідчення ухиляється. Просить суд взнати чинним попередній договір купівлі продажу нерухомості від 05 серпня 2014 року, а також визнати за нею право власності згідно попереднього договору купівлі-продажу нерухомості від 05 серпня 2014 року, на нерухоме майно, а саме на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Селидове, вул. Гоголя, 9 площею 162,3 кв. м. В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, та зазначив, що вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 16 вересня 2011 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Селидівської міської ради, нежиле приміщення, розташоване за адресою: м. Селидове, вул.. Гоголя, 9, належить на праві приватної власності [PERSON]. Згідно з копією технічного паспорту, загальна площа вказаного нежитлового приміщення становить 162,3 кв. м., основна площа становить 113,7, допоміжна 25,3, та складається з загальної площі на першому поверсі 83,5 кв. м, в тому числі основна кабінет № 3 - 14,6 кв. м, кабінет № 4 площею 40,0 кв. м, та допоміжної житлової площі 13,2 кв. м, а також коридор площею 3,8 та сходи -11,9 кв. м; на другому поверсі загальною площею 78,8 кв. м., в тому числі основна 59,1 кв. м, кабінет № 7 - 26,0 кв. м, кабінет № 9 площею 11,7 та кабінет № 10 розміром 21,4, а також допоміжна площа розміром 12,1, та ? приміщення, зазначеного на плані «ІІ» площею 7,6 кв. м. 05 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомості, відповідно до якого сторони зобовязуються в майбутньому , в обумовлений в п. 6.1 Договору строк укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення за адресою: м. Селидове, вул. Гоголя, 9, в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Сума коштів, визначена п. 2.1 Договору, передана покупцем та отримана продавцем при підписанні Договору, про що свідчать підписи сторін. Крім того, отримання відповідачем грошових коштів від позивача підтверджується наданими розписками. Пунктом 6.1 Договору передбачено, що за домовленістю сторін укладення та нотаріальне посвідчення основного договору здійснюватиметься до 05 січня 2015 року. Крім того, п. 6.3 Договору передбачено, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами, нотаріального посвідчення, і діє до виконання ними усіх зобовязань за цим Договором. Згідно з ч.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Частиною 1 ст. 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Як вбачається з матеріалів справи, попередній договір купівлі-продажу від 05 серпня 2014 року нотаріально посвідчений не був. В судовому засіданні встановлено, щоміж [PERSON] та [PERSON]був укладений попередній договір купівлі - продажу нежилого приміщення від 05 серпня 2014 року, по всім суттєвим умовам договору, що визнані такими за законом, та необхідних для договорів даного виду, між ними було досягнуто згоди та відбулося часткове виконання договору. За таких обставин суд приходить до переконання, що вимоги [PERSON] про визнання попереднього договору купівлі-продажу нерухомості від 05 серпня 2014 року чинним підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності зі статтею 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана зробити на користь іншої сторони (кредитора) визначені дії (передати майно, виконати роботу, надати послугу, заплатити гроші) або утриматися від визначених дій, а кредитор має право жадати від боржника виконання зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На момент подання позовної заяви відповідач ухилявся від укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна, тому суд вбачає обґрунтованими твердження позивача стосовно того, що ухилення відповідача від підписання нотаріально посвідченого договору, робить неможливим оформлення права власності позивача на об'єкт нерухомості та використання об'єкта нерухомого майна за його цільовим призначенням. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на нежиле приміщення, розташоване за адресою: м. Селидове, вул. Гоголя, 9. На підставі ст.ст. 209,220,328,509,525,657 ЦК України,

Outcome: approved