Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 04.06.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Красноперекопського міськрайонного управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис №59. Сторони мають зареєстроване місце проживання в м. Красноперекопськ Автономної Республіки Крим, що віднесене до тимчасово окупованої території України. Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 05.05.2016 відповідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено територіальну підсудність Подільському районному суду м. Києва. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем дітей не мають, сім»я не склалась по причині різних поглядів на життя та несумісності характерів, шлюбні відносини фактично припинили у кінці 2013. Вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливим, спроби налагодити стосунки закінчувалися непорозуміннями. Кожен з них проживає окремо своїм особистим життям, відповідач відмовилась припинити шлюб у органах РАГС, взагалі перестала з ним спілкуватися. Позивач просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з»явився, представник позивача на підставі угоди про надання правової допомоги №9/04-16 від 26.04.2016 - адвокат, Князєва Я.Є., подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, повідомлена про дату та місце розгляду справи шляхом публікування відповідної інформації на офіційному сайті суду для громадян, які проживають в Автономній республіці Крим, заперечень не надіслала. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у ній даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки ( ст. 3 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду ( ч. 3 ст.105 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пленум Верховного суду України у п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11 звернув увагу судів на те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд установив, що з 04.06.2008 сторони перебувають в шлюбі, оформленому реєстрацією відділом реєстрації актів цивільного стану Красноперекопського міськрайонного управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис №59, спільних дітей не мають. Сім'я сторін розпалась остаточно по причині різних поглядів на життя, несумісності характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбу, спроби налагодити відносини до примирення не привели. З кінця 2013 сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно, тривалий час шлюб існує формально. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім»ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні та підлягають задоволенню. Відповідно ч. 2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 24, 105, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved