Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Комунального підприємства «Міський тролейбус» про відшкодування матеріального збитку, заподіяного ДТП та компенсацію моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що 24.09.2018 року о 06.15 год. в м. Кривий Ріг по вул. Кирило-Мифодіївська, біля будинку № 4 сталася дорожньо-транспортна пригода, тролейбусна тролея впала на проїжджу частину, в результаті чого було пошкоджено його автомобіль марки CHEVROLET CAPTIVA, державний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності. Внаслідок ДТП його автомобіль отримав ряд механічних пошкоджень, що підтверджено схемою ДТП складеною Управлінням патрульної поліції м. Кривого Рогу. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини начальника дільниці КП «Міський тролейбус» [PERSON] та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 140 КУпАП. Тому він, як власник транспортного засобу CHEVROLET CAPTIVA, державний номер [NUMBER] , який в результаті ДТП отримав механічні ушкодження просить стягнути з Комунального підприємства «Міський тролейбус» на свою користь майнову шкоду в розмірі 71008,03 грн. Крім того йому завдана моральна шкода, так як він переніс моральні страждання та нервовий стрес в результаті ДТП, втратив душевний спокій та був змушений довгий час, проводити на станціях технічного обслуговування. Був порушений звиклий уклад його життя та життя сім'ї. Моральну шкоду він оцінює в розмірі 15000,00 грн., яку просить стягнути з відповідача, та витрати на проведення авто-товарознавчої експертизи в розмірі 2500,00 грн., а також судовий збір. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову, заперечував частково, визнає позовні вимоги, в сумі 41098,46 грн., яка визначена як сума матеріального збитку, згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 268/18 від 23.10.2018 року, яке здійснювалося за зверненням позивача поза межами судового розгляду справи. При цьому, ухвала про призначення судової авто товарознавчої експертизи судом не виносилась. Позивачем не доведено необхідності збільшення вартості відновлювальних робіт порівняно з тією, яка визначена судовим експертом. Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на оплату послуг з проведення авто товарознавчого дослідження, в якості судових витрат, то з цими вимогами вони не погоджуються, оскільки такі витрати не відносяться до складу судових витрат зазначені в ст.. 133 ЦПК України. Щодо стягнення компенсації за заподіяну моральну шкоду, то вважають їх не доведеними належними доказами. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, пояснень не надав. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, відзив на позов, фактичні обставини справи у межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами наданими сторонами, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, 24.09.2018 року о 06.15 год. в м. Кривий Ріг по вул. Кирило-Мифодіївська, біля будинку № 4 сталася дорожньо-транспортна пригода, тролейбусна тролея впала на проїжджу частину, в результаті чого було пошкоджено автомобіль марки CHEVROLET CAPTIVA, державний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ( а.с. 5, 6,7). Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10.10.2018 року до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 140 КУпАП притягнуто начальника дільниці контактної мережі КП «Міський тролейбус» [PERSON] та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Згідно вказаної постанови 24.09.2018 року посадова особа начальник дільниці контактної мережі КП «Міський тролейбус [PERSON] відповідальний за утримання контактної мережі міського тролейбуса порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні контактної мережі, та 24.09.2018 року близько 06.15 год. в м. Кривий Ріг по вул. Кирило-Мефодійвській біля будинку 4, не вчинив заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці дорожнього руху та не прийняв заходів до відновлення безпечних умов, чим спричинив пошкодження та матеріальні збитки автомобіля CHEVROLET CAPTIVA, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та порушив вимоги Постанови КМУ від 30.03.1994 року № 198 за що передбачена відповідальність передбачена ч. 4 ст. 140 КУпАП ( а.с. 8 - копія постанови). В результаті вищевказаної дорожньої пригоди пошкоджено автомобіль CHEVROLET CAPTIVA, державний номер [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] ( а.с. 5 - копія посвідчення). Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, відповідно до частини першої якої, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому, на його вимогу, відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну. Cтаття 1172 Цивільного кодексу України вказує, що фізична чи юридична особа зобов'язана відшкодовувати шкоду, що завдана їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Таким чином, ця норма передбачає, що шкоду завдана водієм, навіть за наявності його вини, відшкодовує власник транспортного засобу. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків слід розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу (правова позиція Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 02.11.2016 року у справі № 6-1693цс16). Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 268/18 від 23.10.2018 року сума матеріальної шкоди завдана позивачу пошкодженням автомобіля складає 41098,46 грн. ( а.с. 14-31 - копії висновку, додатків до нього та квитанції). Згідно з пунктом 2.4. Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Згідно із висновком експертного авто товарознавчого дослідження № 268/18 від 23.10.2018 року по визначенню матеріальної шкоди, складеного судовим експертом Рейнюк О.В. величина матеріальних збитків, завданих автомобілю позивача становить 71008,30 грн. ( а.с. 14-22), вартість проведення цієї експертизи становить 2500,00 гривень ( а.с. 11). На приведений вище звіт про оцінку посилається позивач, як на доказ обґрунтованості заявлених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). В даному випадку відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що спростовують висновок експертного авто товарознавчого дослідження № 268/18 від 23.10.2018 року. Таким чином, даний судовий висновок слід визнати допустимим доказом. Крім того слід зазначити, що суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі, тобто не може призначити проведення експертизи за власною ініціативою. Доводи відповідача про те, що реально понесені позивачем збитки є значно меншими, відхиляються як необґрунтовані, оскільки з клопотанням про призначення експертизи відповідач не звертався, а позивач в свою чергу підтвердив заявлений розмір шкоди висновками експертного дослідження та актом виконаних робіт. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 та ст.1166 ЦК України під майновою шкодою, завданою фізичній особі, яка підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала, маються на увазі втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням майна, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Як видно з матеріалів справи позивач сплатив 2500,00 гривень за проведення автотоварознавчого дослідження, тобто поніс витрати, які знаходяться в причинному зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою (а.с.11). Саме висновком експертного автотоварознавчого дослідження, проведеного судовим експертом Рейнюк О.А., встановлено суму матеріальної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок ДТП транспортному засобу. Суд вважає, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка є власником транспортного засобу, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги про відшкодування цієї шкоди. Системний аналіз статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 15000 гривень 00 копійок, суд зазначає наступне. Відповідно до роз'яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995року №4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру в наслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, згідно ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. При з'ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги конкретні обставини справи, розмір та характер заподіяної шкоди, виходячи з характеру правопорушення, а також враховує вимоги розумності та справедливості. Вимоги позивача про відшкодування йому відповідачем моральної шкоди в розмірі 15 000 гривень не є обґрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи. Однак, суд вважає, що пошкодження автомобіля, який був власністю позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя. У зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 15000,00 гривень є завищеним. На переконання суду стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 2000,00 гривень буде справедливим та достатнім відшкодуванням тих моральних страждань, які позивач зазнав. Відповідно до вимог ч.6ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у розмірі 885,08 гривень.

Outcome: partial