Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (АТ «ЗАлК») про часткове скасування наказу, зміну дати та формулювання звільнення, стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації невикористаної відпустки, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого зазначив наступне. Рішенням Наглядової ради АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (надалі - АТ «ЗАлК», товариство) від 30.01.2019 (протокол №3 від 30.01.2019) [PERSON] було обрано з 31.01.2019 членом дирекції - виконуючим обов`язки генерального директора АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» та цього ж дня з ним укладено контракт №760 (надалі - Контракт). На підставі вказаного Рішення Наглядової ради АТ «ЗАлК» від 30.01.2019, згідно контракту та наказу від 04.03.2019 №02-15/к з 05.03.2019 [PERSON] вступив на посаду члена дирекції - виконуючого обов`язки генерального директора АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат». Рішенням Наглядової ради АТ «ЗАлК» від 23.01.2020 (протокол від 23.01.2020 № 12) вирішено припинити з 23.01.2020 повноваження [PERSON] як члена дирекції - виконуючого обов`язки Генерального директора товариства та вирішено розірвати укладений контракт №760 від 31.01.2019. Цим же рішенням обрано [PERSON] членом дирекції - виконуючим обов`язки генерального директора товариства з 24.01.2020. Зазначив, що на засіданні Наглядової ради [PERSON] присутнім не був, оскільки не запрошувався та не повідомлявся про те, що буде розглядатися питання про припинення його повноважень. Копія протоколу Наглядової ради від 23.01.2020 №912 надійшла на підприємство лише 28.01.2020. [PERSON] виконував свої обов`язки керівника АТ «ЗАлК» до 28.01.2020 включно. Зокрема, підписував кадрові документи, платіжні документи, тощо. 28.01.2020 працівникам підприємства було виплачено аванс. Виплата проведена з використанням його цифрового підпису, що свідчить про виконання ним своїх повноважень та трудових функцій. 28.01.2020 [PERSON] було передано новому керівнику - [PERSON] за актом приймання- передачі печатки та штампи АТ «ЗАлК». Таким чином, вважає, що саме 28.01.2020 був його останнім робочим днем на АТ «ЗАлК». 28.01.2020 членом дирекції - виконуючим обов`язки генерального директора АТ «ЗАлК» [PERSON] видано наказ № 02-181/к «Про звільнення [PERSON] », яким наказано припинити з 23.01.2020 повноваження члена дирекції - виконуючого обов`язки генерального директора АТ «ЗАлК» [PERSON] , виплатити компенсацію за 27.53 календарних дні невикористаної відпустки. Таким чином, [PERSON] звільнився 28.01.2020. В день звільнення підприємство з ним не розрахувалося. З огляду на те, що вищевказаним Рішенням Наглядової ради генеральний директор товариства не обирався, припинення повноважень та розірвання із [PERSON] . Контракту є достроковим. Відтак, [PERSON] мав бути звільнений з посади члена дирекції - виконуючого обов`язки директора АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, з підстав припинення повноважень посадових осіб. Також, вважає, що відповідачем протиправно визначено, що [PERSON] звільнено в порядку ст. 36 п. 2 КЗпП України, оскільки його повноваження припинені достроково і він мав бути звільнений саме за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, з підстав припинення повноважень посадових осіб. Звертає увагу на те, що припинення Наглядовою радою його повноважень не є безпосередньо звільненням, а є підставою для припинення трудових відносин в порядку, встановленому законом, що прямо передбачено п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, згідно якого підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41). В даному випадку трудовий договір є розірваним у зв`язку з припиненням його повноважень як посадової особи товариства, що прямо передбачено п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Звільнення працівника відбувається шляхом видання відповідного наказу, в якому має бути визначено дату та підставу для звільнення працівника, та , власне, про саме звільнення працівника. Як вже зазначалося, 28.01.2020 членом дирекції - виконуючим обов`язки генерального директора АТ «ЗАлК» Кізіловим Є.А. видано наказ № 02-181/к «Про звільнення [PERSON] ». Всупереч вимогам закону у вказаному наказі не зазначено взагалі ані про звільнення [PERSON] з посади, ані дати звільнення, ані підстави звільнення (відсутнє посилання на відповідну статтю, пункт закону), ані про виплату вихідної допомоги. Крім того, член дирекції-виконуючий обов`язки генерального директора Кізілов С.А. не мав повноважень в наказі «Про звільнення [PERSON] » наказувати «Припинити повноваження з 23.01.2020 повноваження члена дирекції виконуючого обов`язки генерального директора акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» Заіки Олександра Ігоровича», оскільки прийняття такого рішення не входить до компетенції члена дирекції - в.о. генерального директора товариства, а є виключним повноваження Наглядової ради товариства. Отже, [PERSON] при виданні Наказу від 28.01.2020 № 02-181/к «Про звільнення [PERSON] » діяв з перевищенням повноважень, наданих йому статутом та діючим законодавством. За таких обставин, п. 1 наказу від 28.01.2020 № 02-181/к «Про звільнення [PERSON] » в частині припинення з 23.01.2020 повноважень члена дирекції виконуючого обов`язки генерального директора акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» Заіки Олександра Ігоровича не відповідає вимогам закону та є протиправним. Зазначив, що його останній робочий день на підприємстві був 28.01.2020. В цей день було видано наказ № 02-181/к «Про звільнення [PERSON] », з яким він ознайомився 28.01.2020, і копію якого того ж дня отримав. Отже, [PERSON] звільнився саме 28.01.2020. Втім, у день звільнення розрахунок з ним не проведений. На підставі викладеного, просить суд: - визнати протиправним та скасувати наказ АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» від 28.01.2020 № 02-181/к «Про звільнення [PERSON] » в частині припинення з 23.01.2020 повноважень члена дирекції - виконуючого обов`язки генерального директора АТ «ЗАлК» Заіки Олександра Ігоровича; - змінити формулювання звільнення [PERSON] з посади члена дирекції - виконуючого обов`язки АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» з «ст. 36 п. 2 КЗпП України (пп.а,г п.2, пп.а п.6 ст.26 ПВОІВС)» на «п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи», змінити дату звільнення з «23.01.2020» на «28.01.2020» та зобов`язати АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» подати відповідні зміни до відомостей щодо дати та формулювання звільнення [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) до органів Державної податкової служби України; - стягнути з Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (код ЄДРПОУ 00194122) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ): \~ \~ \~ \~-12 650,65 грн. заборгованості по заробітній платі, за вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів; - 27 264,75 грн. грн. компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, за вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів; -176 938,65 грн. вихідної допомоги, за вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів; - середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 29.01.2020 по день ухвалення судового рішення, за вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 02.03.2020 відмовлено у задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову, яку постановою Запорізького апеляційного суду від 17.06.2020 залишено без змін. Ухвалою суду від 03.03.2020 відкрито провадження у вказаній справі у порядку загального позовного провадження та розпочато у справі підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання. 13.04.2020 на адресу суду від в.о. генерального директора АТ «ЗАлК» Кізілова С.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволені позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. У відзиві зазначено, що 23.01.2020 Рішенням Наглядової ради АТ «ЗАлК», оформленим Протоколом засідання Наглядової ради АТ «ЗАлК» № 12 від 23.01.2020, повноваження [PERSON] на посаді члена дирекції - в.о. генерального директора АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» були припинені. Згідно ч. 3 ст. 99 Цивільного кодексу України, повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Крім того, 19.02.2020 ухвалою Запорізького апеляційного суду по справі №317/543/19 встановлено визнання АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» незаконним та скасування Протоколу засідання Наглядової ради АТ «ЗАлК» № 3 від 30.01.2019, зазначеного [PERSON] підставою для вступу його на посаду, укладання з ним відповідного Контракту № 760 від 31.01.2019 та видання наказу № 02-15/к від 04.03.2019. Згідно приписів ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, незаконність і скасування Протоколу засідання Наглядової ради АТ «ЗАлК» № 12 від 23.01.2020 про обрання [PERSON] на посаду в.о. генерального директора, встановлені відповідно до ухвали Запорізького апеляційного суду №317/543/19 від 19.02.2020 та додаткового доказування не потребують. Відповідно до п. 18.9., п. 18.10. Статуту АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», прийняття Наглядовою радою рішення про обрання особи на посаду Генерального директора та/або директора є підставою для укладення з особою, обраною на вказану посаду трудового договору (контракту) із Товариством. Посадові повноваження особи, обраної на посаду Генерального директора та/або директора, дійсні з моменту її обрання, якщо інше не встановлено у відповідному рішенні Наглядової ради. Особа, обрана на посаду Генерального директора та/або директора здійснює свої повноваження на підставі цього Статуту та укладеного з нею трудового договору (контракту). Контракт з Генеральним директором та/або директором укладає (підписує) та/або розриває (припиняє) від імені Товариства - Наглядова рада. За змістом ч. 3 ст. 21 Кодексу законів про працю України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Таким чином, виходячи з встановленого факту визнання незаконним та скасування Протоколу засідання Наглядової ради АТ «ЗАлК» № 12 від 23.01.2020, між АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» та [PERSON] трудовий договір у формі контракту не лише фактично не було укладено, а й взагалі він не міг укладатися, оскільки станом на 31.01.2019 підстави для укладення Контракту №760, передбачені Статутом АТ «ЗАлК», були відсутні. За наслідками фактичного не укладення між АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» та [PERSON] Контракту №760 від 31.01.2019 у Позивача відсутні правові підстави для заявлених позовних вимог із посиланням на положення ст.ст. 36, 40,41, 116, 117 Кодексу законів про працю України через фактичну відсутність трудових відносин. 18.05.2020 на адресу суду від представника позивача - адвоката Мажара О.О. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з АТ «ЗАлК» на користь [PERSON] середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення у даній справі, здійснивши відповідний розрахунок. 18.05.2020 на адресу суду від представника позивача - адвоката Мажара О.О. надійшла відповідь на відзив, в якій повністю заперечує проти доводів викладених у відзиві на позовну заяву. Ухвалою суду від 06.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено вказану цивільну справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 16.11.2020 у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадженні у цій справі відмовлено та продовжено судовий розгляд вказаної цивільної справи. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] , з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, на підставах зазначених у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, на підставах зазначених у відзиві. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] обрано з 31.01.2019 членом Дирекції виконуючим обов`язки Генерального директора АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (протокол №3 від 30.01.2019). (а.с.40-41). 31.01.2019 між АТ «ЗАлК» та [PERSON] укладено контракт №760. (а.с.42-47). Відповідно до наказу АТ «ЗАлК» від 04.03.2019 №02-15/к, на підставі рішення Наглядової ради АТ «ЗАлК» (протокол №3 від 30.01.2019), згідно контракту, [PERSON] вступив на посаду члена дирекції - виконуючого обов`язки генерального директора АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» з 05.03.2019. (а.с.48). Відповідно до наказу АТ «ЗАлК» від 04.03.2019 №02-15/о, [PERSON] встановлено оклад у розмірі 37\~650,00 грн., з 05.03.2019. (а.с.49). Згідно копій розрахункових листків за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 року та січень 2020 року, встановлено нарахування та отримання відповідної заробітної плати за вказаний період часу [PERSON] (а.с.62-65). Відповідно до протоколу №12 засідання наглядової ради АТ «ЗАлК» від 23.01.2020, вирішено припинити з 23.01.2020 повноваження члена дирекції - виконуючого обов`язки Генерального директора товариства Заіки О.І. та розірвати укладений контракт №760 від 31.01.2019. Цим же рішенням обрано [PERSON] членом дирекції - виконуючим обов`язки генерального директора товариства з 24.01.2020. (а.с. 50-53), що також підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ФОП та громадських формувань АТ «ЗАлК» від 28.01.2020. (а.с.25-27). 28.01.2020 [PERSON] було передано новому керівнику - [PERSON] за актом приймання- передачі печатки та штампи АТ «ЗАлК». (а.с.56-58). Відповідно до наказу АТ «ЗАлК» від 28.01.2020 №02-181/к (в.о. генерального директора С.А. Кізілов), на підставі протоколу №12 засідання наглядової ради АТ «ЗАлК» від 23.01.2020, припинено з 23.01.2020 повноваження члена дирекції - виконуючого обов`язки генерального директора АТ «ЗАлК» Заіки Олександра Ігоровича, виплатити компенсацію за 27.53 календарних дні невикористаної відпустки. (а.с.59). Крім того, відповідно до наказу АТ «ЗАлК» від 28.01.2020 №02-182/к (в.о. генерального директора О.І. Заіка), на підставі протоколу №12 засідання наглядової ради АТ «ЗАлК» від 23.01.2020 (вхідний АТ «ЗАлК» №0087 від 28.01.2020), припинено з 28.01.2020 повноваження члена дирекції - виконуючого обов`язки генерального директора АТ «ЗАлК» Заіки Олександра Ігоровича, виплатити компенсацію за 27.53 календарних дні невикористаної відпустки. (а.с.60). Встановлено, що у день звільнення та на час ухвалення судового рішення у цій справі, розрахунок із [PERSON] АТ «ЗАлК» не проведено. Вказані трудові відносини регулюються нормами КЗпП України, Статутом АТ «ЗАлК» та контрактом №760 від 31.01.2019. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41). Згідно вимог п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб. Відповідно до п.п. 12 п. 17.3 Статуту АТ «ЗАлК» обрання та припинення повноважень Генерального директора, обрання членів Дирекції, за поданням генерального директора та припинення їх повноважень належить до виключної компетенції Наглядової ради товариства. Згідно п. 18.2 Статуту АТ «ЗАлК» повноваження генерального директора припиняються Наглядовою радою. Згідно п. 18.15. статуту АТ «ЗАлК» наглядова рада має право у будь-який момент прийняти рішення про припинення повноважень Генерального директора та розірвати з ним трудовий контракт. Аналогічні положення передбачені і п. 7.4. Контракту, в якому зазначено, що повноваження керівника можуть бути припинені, а контракт розірваний у будь-який час до закінчення строку його дії за рішенням наглядової ради. Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Згідно п. 8.1. Контракту, цей Контракт набув чинності з 31.01.2019 та діє до обрання Генерального директора Товариства. Отже, виходячи з викладеного, враховуючи протокол №12 засідання наглядової ради АТ «ЗАлК» від 23.01.2020, повноваження члена Дирекції виконуючого обов`язки Генерального директора АТ «ЗАлК» Заіки О.І. припинено з 23.01.2020 та розірвано укладений з ним контракт №760 від 31.01.2019, що відповідає вимогам КЗпП України та статуту АТ «ЗАлК». Водночас, наказ від 28.01.2020 №02-181/к «Про звільнення [PERSON] » винесений членом дирекції - в.о. генерального директора АТ «ЗАлК» Кізіловим С.А. є правомірним, оскільки вказану особу обрану на цю посаду, на підставі протоколу №12 засідання наглядової ради АТ «ЗАлК» з 24.01.2020. Доводи позивача щодо того, що його останнім робочим днем на АТ «ЗАлК» є 28.01.2020, є безпідставними, оскільки спростовуються вищевикладеним. Наказ від 28.01.2020 №02-182/к «Про звільнення [PERSON] » винесений членом дирекції - в.о. генерального директора АТ «ЗАлК» Заікою О.І. не береться судом до уваги та не може бути підставою для визначення дати припинення відповідних повноважень [PERSON] , оскільки станом на 28.01.2020 останній не мав повноважень виносити такий наказ, у зв`язку з тим, що його повноваження були припинені 23.01.2020. Відтак, позовні вимоги [PERSON] про визнання протиправним та скасування наказу АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» від 28.01.2020 № 02-181/к «Про звільнення [PERSON] » в частині припинення з 23.01.2020 повноважень члена дирекції - виконуючого обов`язки генерального директора АТ «ЗАлК» Заіки Олександра Ігоровича та про зміну формулювання звільнення [PERSON] з посади члена дирекції - виконуючого обов`язки АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» з «ст. 36 п. 2 КЗпП України (пп.а,г п.2, пп.а п.6 ст.26 ПВОІВС)» на «п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи», зміну дату звільнення з «23.01.2020» на «28.01.2020» та зобов`язання АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» подати відповідні зміни до відомостей щодо дати та формулювання звільнення [PERSON] до органів Державної податкової служби України, - задоволенню не підлягають, оскільки судом встановлено відсутність правових підстав. Разом з тим, суд констатує, що у тексті зазначеного наказу «Про звільнення [PERSON] » відсутнє посилання на відповідні норми КЗпП України. При цьому, представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що 19.02.2020 ухвалою Запорізького апеляційного суду по справі №317/543/19 встановлено визнання АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» незаконним та скасування Протоколу засідання Наглядової ради АТ «ЗАлК» № 3 від 30.01.2019, зазначеного [PERSON] підставою для вступу його на посаду, укладання з ним відповідного Контракту № 760 від 31.01.2019 та видання наказу № 02-15/к від 04.03.2019. У зв`язку з чим, вважає, що трудовий договір між АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» та [PERSON] у формі контракту не лише фактично не було укладено, а й взагалі він не міг укладатися, оскільки станом на 31.01.2019 підстави для укладення Контракту №760, передбачені Статутом АТ «ЗАлК», були відсутні та у Позивача відсутні правові підстави для заявлених позовних вимог із посиланням на положення ст.ст. 36, 40,41, 116, 117 Кодексу законів про працю України через фактичну відсутність трудових відносин. З такими доводами представника відповідача, суд не погоджуються, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до ухвали Запорізького апеляційного суду від 19.02.2020, у ході розгляду апеляційної скарги [PERSON] на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08.11.2019 у справі за позовом [PERSON] до АТ «ЗАлК» про захист трудових прав працівника, було затверджено мирову угоду укладену між [PERSON] та АТ «ЗАлК» у цій справі. Визнано нечинним рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08.11.2019 у цій справі. Провадження у справі закрито. Із змісту ухвали Запорізького апеляційного суду від 19.02.2020 вбачається: « За змістом вказаної мирової угоди від 18.02.2020 сторони дійшли згоди, зокрема, про таке: ...1. АТ «ЗАлК» визнає, що протокол засідання наглядової ради АТ «ЗАлК» №3 від 30.01.2019 є незаконним та скасованим, у зв`язку з порушенням трудових прав [PERSON] , з підстав зазначених у позовній заяві….» Як встановлено судом, відповідно до вказаного протоколу №3 від 30.01.2019, [PERSON] обрано з 31.01.2019 членом Дирекції виконуючим обов`язки Генерального директора АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат». Мирова угода у цивільному процесі подана сторонами і підтверджена судом заява, згідно з якими позивач і відповідач шляхом взаємних поступок один до одного ліквідують спір, що виник між ними. Укладання мирової угоди під час судового розгляду регламентуються Цивільним процесуальним кодексом України . Так, відповідно до ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Правом укладення мирової угоди користуються лише позивач, відповідач, треті особи, які заявляють самостійні вимоги, а також їх представники, за умови, що такі повноваження спеціально обумовлені у довіреності. Інші особи, які беруть участь у справі, не наділені правом на укладення цієї угоди. Мирову угоду, як правило, не можуть укладати особи, які подають позовну заяву до суду в інтересах інших осіб, бо вони позивачами у справі не є та не захищають свої особисті права та інтереси. Відповідно до ч. 5 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє. Отже, враховуючи вказані вимоги цивільно-процесуального законодавства України, мирова угода затверджується у випадку якщо умови мирової угоди не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, що свідчить про те, що у даному випадку встановлений факт незаконності протоколу наглядової ради АТ «ЗАлК» №3 від 30.01.2019 стосувався лише [PERSON] (сторона у цій справі). Крім того, посилання представника відповідача на незаконність і скасування протоколу засідання Наглядової ради АТ «ЗАлК» №12 від 23.01.2020 про обрання [PERSON] на посаду в.о. генерального директора, що встановлено відповідно до ухвали Запорізького апеляційного суду від 19.02.2020 у справі за №317/543/19 та не потребують доказування, не відповідають дійсності, оскільки таких фактів судом апеляційної інстанції, у ході розгляду вказаної апеляційної скарги, не встановлювалося. Таким чином, вказані доводи представника відповідача про відсутність трудових відносин між [PERSON] та АТ «ЗАлК» є неспроможними, такими що не узгоджуються з вимогами законодавства, які застосовуються при затвердженні мирової угоди, та не можуть свідчити про відсутність трудових відносин між АТ «ЗАлК» та [PERSON] . Крім того, судом враховується, що [PERSON] виконував свої повноваження, визначені контрактом, за вказаний період, внаслідок чого йому нараховувалася та сплачувалася заробітна плата, що підтверджено розрахунковими листками та не заперечувалося відповідачем. Відтак, підсумовуючи вищевикладене, враховуючи те, що у день звільнення [PERSON] 23.01.2020 АТ «ЗАлК» не здійснив відповідні виплати (заборгованість по заробітній платі за січень 2020 року, компенсація за невикористані дні щорічної відпустки, вихідна допомога), суд приходить до висновку, що відповідач має заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Працівник має право на оплату своєї праці своєчасно на підставі укладеного трудового договору (ст. 21 Закону «Про оплату праці»). Згідно із ч. 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно змістом ч.1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до ст. 44 КЗпП України, у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Аналогічні положення щодо виплати вихідної допомоги передбачені і Контрактом №760 від 30.01.2019. Так, відповідно до п. 5.5. Контракту, у разі розірвання цього контракту за ініціативою Роботодавця, з підстав, зазначених у пункті 5 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України, Керівнику виплачується вихідна допомога у розмірі шестимісячної середньої заробітної плати, якщо таке розірвання не зумовлене порушенням Керівником умов цього Контракту. Отже, враховуючи розрахунок позивача (а.с.22-24), який відповідачем не спростований, стягненню з відповідача підлягає: заборгованість по заробітній платі за січень 2020 р. (з 01.01.2020 по 23.01.2020 включно) у розмірі 8\~735,02 грн. (за вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів 19,5%); компенсація за невикористані дні щорічної відпустки (за 27,95 дн.) у розмірі 27 264,75 грн. (за вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів 19,5%); вихідна допомога (ст.44 КЗпП України та п.5.5. Контракту) у розмірі 183\~862,76 грн. (за вирахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів 19,5%). Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, розмір середнього заробітку позивача за час затримки становить 616 406,61 гривень з розрахунку: 419 робочих днів з 24.01.2020 по 27.09.2021 х 1\~827,50 гривень (середньоденна заробітна плата позивача на день звільнення) 19,5% (ПДФО та військовий збір), який підлягає стягненню з відповідача. Водночас, суд зазначає, що вказана сума заборгованості розрахована із вирахуванням податків та зборів (19,5%). На підставі п.1.ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2\~522,40 грн. Повний текст судового рішення виготовлено 08.10.2021 (після спливу десятиденного строку після оголошення вступної та резолютивної частини 27.09.2021), оскільки суддя в період часу з 04.10.2021 по 07.10.2021 перебувала у нарадчій кімнаті по іншій справі.

Outcome: partial