Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вимогою про визнання за ним та за відповідачем [PERSON] право власності по 31/200 частині кожному будинку № 22-а по вулиці 2-й Проектувальній в м. Одесі у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], посилаючись на такі обставини. Позивач є спадкоємцем після смерті свого батька, [PERSON], який помер 25.07.2000 року. Померлому на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.1989 року належала 31/100 частина житлового будинку розташованого за адресою: м. Одеса, вул. 2-а Проектувальна, буд. 22-а. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, на яке претендує позивач, як син померлого та дружина померлого [PERSON]. Оскільки позивач [PERSON], мати [PERSON] та його батько [PERSON] постійно проживали однією сім'єю до смерті батька та залишилися проживати у зазначеному будинку після його смерті, згідно ст. 549 ЦК України УРСР, тобто позивач з матірю прийняли спадщину та фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Сторони по справі не можуть оформити свідоцтво на спадщину у нотаріальній конторі через розбіжність в документах. Тому, позивач вимушений звернутися з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Відповідач у судове засідання зявилася, позовні вимоги позивача визнала у повному обсязі, посилаючись на обґрунтування позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення. Судом установлені наступні фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених сторонами письмових доказів. Судом встановлено, що 19 квітня 1988 року народився [PERSON], позивач по справі, про що свідчить свідоцтво про народження серії ІVЖД №4231664 від 01.06.1988 року, запис №1080, де батьками зазначені: мати [PERSON], батько [PERSON]. 19 лютого 2000 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Іллічівськом рай адміністрації виконкому Одеської міської ради, що підтверджує свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЖД №284536 від 19.02.2000 року, запис за № 43. 25 липня 2000 року [PERSON] помер, що підтверджує свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 221426 від 27.06.2000 року, запис №7096, у звязку з чим відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: 31/100 частина житлового будинку розташованого за адресою: м. Одеса, вул. 2-а Проектувальна, буд. 22-а та складається в цілому з одного камяного житлового будинку, загальною житловою площею 33,4 кв. м. та надвірних будівель: „Б літ. кухні, „В вбиральні, №1-5 огороджень, І-ІІІ мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 884 кв. м., яка належала померлому [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.1989 року, за реєстровим №3С-1635, який був зареєстрований в КП „ОМБТІ та РОН від 08.12.1989 року кн. 14 дод.-110-15013. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та його син [PERSON]. Згідно із матеріалами спадкової справи № 516/2002 до майна померлого із заявою про прийняття спадщини звернулась його дружина, діюча від свого імені та від імені та в інтересах свого сина, втім не отримала свідоцтво про право на спадщину. Інших заяв до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. За відповіддю Пятої Одеської державної нотаріальної контори від 16.03.2010 року, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину не видавалось і не надається можливим, у звязку з розбіжністю в документах, а саме: в свідоцтві про смерть записано „Мєрєнков [PERSON], в договорі купівлі-продажу від 22.09.1989 року за реєстровим №3С-1635, записано „Меренков [PERSON]. Отже, у звязку зі смертю [PERSON] відкрилась спадщина, враховуючи, що позивач заявив у нотаріальній конторі про прийняття спадщини, за правилами ч. 1 ст. 1269 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину, суд вважає доведеним, що позивач вступив у спадщину, набувши на неї право. Заявивши в суді про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, враховуючи визнання позову іншим спадкоємцем за законом, сторони отримали право власності на успадковану частину житлового будинку. На сьогоднішній момент сторони позбавлені можливості оформити спадщину у нотаріальній конторі через розбіжність в документах. Втім, дружина з сином постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою частини спірного житлового будинку, із заявою про відмову від спадщини не зверталися, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті свого батька та чоловіка. Таким чином, суд має вимоги позивача задовольнити, визнавши за ним та відповідачем право власності на частину спірного будинку у порядку спадкування за законом.

Outcome: approved