Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач[PERSON] , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] ,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~стороні позивача,\~Шабівська сільська\~рада Білгород\~-\~Дністровського району\~Одеської області\~про визнання\~особи такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням, просить суд: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловий будинком по [ADDRESS] , стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 840, 80 грн та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 грн. Так, свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 серпня 2016 року він на підставі нотаріально посвідченого договору дарування, зареєстрованого в реєстрі за № 751, отримав від [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами разом з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . Сам відповідач з реєстраційного обліку за адресою подарованого будинку не знявся. В зв`язку з тим, що відповідач не бажає знятися з місця реєстрації, втратив в установленому порядку право користування житловим будинком, оскільки у 2016 році вибув з нього в зв`язку з відчуженням, що створює для нього незручності, тому він і вимушений звернутися з позовом до суду. 04 лютого 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по вказаній справі було відкрито та вона призначена до підготовчого судового розгляду. 04 березня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, на заочний розгляд справи згодний. Відповідач\~\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи у\~відповідності до\~ч.1\~п.2\~ст.\~131\~ЦПК Україниповідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Зі згоди позивача, про що свідчить заява представника позивача, суд ухвалою від 21 травня 2020 року, перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд розглядає справу за відсутність позивача, відповідно до наданої заяви представника, без відповідача та третьої особи належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено,\~що дійсно\~позивач 04 серпня 2016 року на підставі нотаріально посвідченого договору дарування, зареєстрованого в реєстрі за № 751, отримав від [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами разом з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . /л.с. 5-10/ Як вказує позивач у своїх позовних вимогах, за вказаною адресою був зареєстрований відповідач, який з 2016 року в даному житловому будинку не проживає, тобто втратив в установленому порядку право користування вищевказаним житловим будинком. Матеріали справи містять акт в.о. старости с. Бритівка від 23 грудня 2019 року, відповідно до якого депутатом Шабівської сільської ради в присутності [PERSON] , [PERSON] встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований але не проживає [PERSON] , [INFO] з 2016 року по теперішній час. /л.с. 12/ Правовий режим який регулює ці правовідносини системно входить до Глави 2 ЖК України і регулює порядок визнання наймача, або членів його сім`ї \~такими, що втратили право на користування жилим приміщенням внаслідок їх відсутності понад встановлені строки. За змістом \~ч. 1\~ ст. 71 ЖК України,\~ при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім`ї \~були \~відсутні \~з \~поважних причин \~понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього \~може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Ст. 72 цього Кодексу\~ передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не \~проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців \~та відсутність поважних причин. Відсутність відповідача за місцем реєстрації достовірно підтверджено актом про фактичне місце проживання, з яких можливо встановити тривалість відсутності наймача за місцем реєстрації понад встановлені чинним законодавством строки. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ ст. 383 ЦК України\~ та\~ ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі\~ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ч.2 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Положеннями ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право власності позивача на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами разом з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , ту обставину, що відповідач не проживає в ньому з 2016 року, що станом на день винесення рішення перевищує встановлені чинним законодавством строки відсутності проживання наймача, втратив інтерес до вказаної житлової площі, а також те що рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Шабівська сільська рада Білгород - Дністровського району Одеської області в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, підлягають також стягненню з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 840, 80 грн, які підтверджені оригіналом квитанції наявної в матеріалах справи. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн суд приходить до наступного. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України,\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, в матеріалах справи відсутній акт виконаних робіт наданих послуг, не зазначено часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Однак, належних та допустимих доказів оплати відповідачем послуг адвоката не надано, матеріали справи не містять ані договору про надання правничої допомоги, ані квитанцій про сплату послуг, ані платіжного доручення, що свідчило б про фактично понесені відповідачем витрати на правничу допомогу. За таких обставин, враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial