Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 18.08.2016 р.. відповідач, який на той час найменувався структурним підрозділом «Енергозбут Київенерго» ПАТ «Київенерго», використовуючи своє монопольне становище припинив енергопостачання будинку № 5 по вулиці Рогозівській в м. Києві з мотивів ніби то боргу, який утворився в 90 - х роках минулого століття. Незаконне відключення було оскаржено позивачем та відновлено за заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.02.2017 року. Відновлення енергопостачання відбулось 12.09.2017 р. Позивач зазначає, що відповідачем ще у 2012 р. здійснювалось таке відключення і з цих же мотивів. Ці дії було також оскаржено та судовим рішенням поновлено права власника будинку. Вина відповідача у відключенні енергопостачання у2016 р. встановлена рішенням суду від 27.02.2017 р. За таких обставин, зважаючи на викладене [PERSON] на підставі ст.ст. 11,16,20,22 ЦК України, п. 44 Правил користування електричною енергією для населення» та ст. 24 Закону України «Про електроенергетику» просить суд стягнути з відповідача на його користь вартість невідпущеної електричної енергії з 18.08.2016 р. по 12.09.2017 р. Провадження у справі відкрито 02.07.2018 р. та вирішено питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом із доказам на підтвердження викладеної позиції. Представником відповідача зазначено, що ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» відповідно до п. 2.3. Статуту є правонаступником ПАТ «Київенерго», в частині переданий йому прав та обов»язків згідно до розподільчого балансу, а також в частині прав та обов»язків, визначених ч. 13 розділу ХУІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії». Відповідач вважає позов необґрунтованим. Компанією з відповідачем було укладено договір лише 10.04.2018 р., а тому ПрАТ ««ДТЕК Київські електромережі» не може нести відповідальності за дії ПАТ «Київенерго». Крім того, розрахунок позивача не відповідає дійсності, оскільки застосовані не ті тарифи, які діяли на момент відключення електропостачання. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні заявлених вимог. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає. що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного Як свідчать матеріали справи, 27.02.2017 р. Дніпровським районним судом м. Києва за результатами розгляду справи за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» про визнання незаконним відключення від мережі електропостачання, зобов»язання відновити електропостачання та стягнення шкоди ухвалено заочне рішення. Позовні вимоги задоволено в частині визнання дій Публічного акціонерного товариства «Київенерго» по відключенню 18 серпня 2016 року споживача [PERSON] від електричної мережі за адресою: [ADDRESS], незаконними та зобов»язано Публічне акціонерне товариство «Київенерго» відновити постачання електричної енергії споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В задоволенні іншої частин позовних вимог відмовлено. Позивач зазначає, що відповідач є правонаступником відокремленого підрозділу ПАТ «Київенерго», а тому, зважаючи на рішення суду, о огляду на те, що електропостачання поновлено 12.09.2017 р. є підстави для стягнення з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» двократну вартість за невідпущеної електричної енергії. Як свідчать матеріали справи, Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині переданих йому майна, прав та обов»язків згідно з розподільчим балансом, а також в частині прав та обов»язків, що визначені частиною 13 розділу ХУІІ «прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії (п. 2.3. Статуту). Як свідчить п. 2.2. Статуту Товариство створене на підставі рішення позачергових Загальних зборів акціонерів ПАТ «Київенерго» від 13.11.2017 р. шляхом виділу з нього та передачі йому частини прав та обов»язків ПАТ «Київенерго», та на підставі рішення Загальних зборів акціонерів Товариства про заснування Товариства від 22.12.2017 р. Під час розгляду справи не заперечувалось представником відповідача та обставина, що постачання електричної енергії в будинок споживача [PERSON] поновлено 12.09.2017 р. Відповідно до приписів ст. 526 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Енергопостачальники, згідно до вимог ст. 24 Закону України «Про електроенергетику» несуть відповідальність перед споживачами електричної енергії у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії у разі переривання електропостачання з вини енергопостачальника (згідно з умовами договору на постачання електричної енергії). У відповідності до п. 44 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, у разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору у розмірі кратної вартості недовідпущеної побутовому споживачу електричної енергії. Так позивач просить стягнути з відповідача, який є правонаступником ПАТ «Київенерго» суму у розмірі 10 145 грн. 04 коп. (5 072,52 грн. Х2) за період з 18.08.2016 р. по 12.09.2017 р. В свою чергу представник відповідача вказує на те, що розрахунок , зроблений позивачем не відповідає дійсності, зокрема, і з тих підстав, що договір з [PERSON] було укладено лише 10.04.2018 р. та надано свій контр розрахунок. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені, відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 82 ЦПК України.. Під час розгляду справи Дніпровським районним судом м. Києва в лютому 2017 р., були встановлені неправомірні дії ПАТ «Київенерго» щодо відключення будинку [PERSON], проте відмовлено у задовленні вимог щодо стягнення вартості невідпущеної споживачу електричної енергії у зв»язку із їх передчасністю. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України. В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Крім того, ч. 6 ст. 81 ЦПК України зазначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, на думку суду відсутні підстави для стягнення вказаної позивачем суми, з огляду на те, що матеріали справи не містять умов договору, укладеного між позивачем та відповідачем та або ПАТ «Київенерго», відсутні належні і допустимі докази того, що за основу треба брати ті виміри споживання електроенергії, які вказуються [PERSON] та вказані останнім тарифи. Зазначене ж в позові в судовому засіданні не доведено і не аргументовано. Зазначене унеможливлює прийняття рішення на користь позивача. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed