Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про витребування предмету договору позички. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що в грудні 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] усно був укладений договір позички, згідно якого він передав, а відповідач прийняла 14 листів покрівельного восьмихвильового азбестоцементного шиферу, який зобовязувалася повернути йому в травні 2014 року. Відповідач не виконала свого зобовязання, незважаючи на численні нагадування позивача про необхідність виконання договору позички, категорично відмовлялася повернути позичений шифер з посиланням на те, що вона нічого в нього не позичала. Своїми протиправними діями, які виразилися у невиконанні відповідачем умов договору позики, було заподіяно позивачу матеріальну шкоду в розмірі 1820 грн. ( тобто, 14 листів шиферу по 130 грн. кожний). Тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримав повністю, просив його задовольнити та суду пояснив, що в грудні 2013 року його попросила відповідач [PERSON] позичити їй шифер, який вона зобовязувалася повернути в травні 2014 року. Коли він погодився позичити шифер, то до його домоволодіння прийшов син відповідачки з санчатами і забрав шифер. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, проте до суду направила заяву про слухання справи в її відсутності, а також заперечення проти позову Заявлений позов не визнає. Суд, вислухавши позивача, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до копії довідки, виданої приватним підприємцем [PERSON], вартість шиферу восьми хвильового станом на 20.04.2016 року складає 130 грн. (а.с.4). Згідно висновку про результати розгляду заяви [PERSON], [INFO], жителя [INFO] від 11.02.2015 року, складеного о/у СКР Жашківського РВ УМВС лейтенантом міліції [PERSON], в ході перевірки було встановлено, що в грудні 2013 року гр.. [PERSON], жителька с. Павлівка Жашківського району, позичила в [PERSON] 12 листів хвильового шиферу та зобовязувалася весною його повернути, але до теперішнього часу не повертає. Даний шифер [PERSON] придбав в 2011 році за 960 грн. [PERSON] пояснила, що дванадцять листів восьми хвильового азбестоцементного шиферу в [PERSON] вона не брала, про це може підтвердити її чоловік [PERSON]. Також [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вона перебуває в неприязних відносинах і він постійно зводить на неї наклепи. В даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 190 КК України (а.с.6). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона приїжджала до [PERSON], щоб купити в нього піря. Коли вона перебувала в домоволодінні позивача, там ще була [PERSON]. Загавкала собака і [PERSON] вийшов на двір. Прийшов якийсь хлопець із санками і забрав шифер. Як позивач пояснив згодом, це приходив син [PERSON] за шифером, який він позичає останній. Самої [PERSON] вона не бачила. Згідно ч. 1 ст. 827 ЦК України, за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. У відповідності до ч. 1 ст. 826 ЦК України, Договір позички речі побутового призначення між фізичними особами може укладатися усно. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Аналізуючи докази у справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з того, що позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження, що відповідач дійсно позичала в нього шифер. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed