Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення 15'520 дол. США. Позовні вимоги мотивує тим, що 13 лютого 2016 року відповідач позичив у нього 10'000 дол. США, які зобовязався повернути до 13 березня 2016 року та сплатити 3% від суми позики, в місяць. Окрім цього, 18 лютого 2016 року відповідач отримав від нього в борг ще 3'000 дол. США, які зобовязався повернути до 18 травня 2016 року та сплатити 3% від суми позики, в місяць. Про обидві позики було складено розписки. В установлені терміни [PERSON] вказаних коштів не повернув. У судове засідання позивач не зявився, подавши до суду заяву про слухання справи за його відсутності. У ній також зазначає, що просить стягнути з відповідача 15'520 дол. США, що еквівалентно 410'969,6 грн. та вказує на відсутність заперечень проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився та не надіслав на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності, хоча своєчасно повідомлявся про час і місце судового розгляду, відтак, за наявної згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу заочно, на підставі наявних в ній доказів. Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. 13 лютого 2016 року сторони склали розписку проте, що позивач надав відповідачу позику в сумі 10'000 дол. США під 3% на місяць, терміном на 1 місяць. 18 лютого 2016 року позивач надав відповідачу ще одну позику, в сумі 3'000 дол. США, строком на три місяці, під 3% в місяць, про що складено розписку. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позивальника. (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Таким чином суд прийшов до переконання, що, відповідно вказаних норм права, сторони спору уклали два договори позики. Частиною 2 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За правилами частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак відповідач у встановлені строки боргу не погасив, а тому має перед позивачем прострочене зобовязання, котре складає 15'520 дол. США, що за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют, встановленим Національним Банком України, на момент ухвалення рішення (2648,5778 грн. за 100 дол. США), еквівалентно 410'969,6 грн. Факт наявності у відповідача простроченого зобовязання перед позивачем є порушенням його прав, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] зазначеної суми боргу. Також, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути 4'195 грн. судового збору.

Outcome: approved