Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом до відповідача в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що квартира [ADDRESS] є квартирою спільного заселення та належить у 38/100 часток йому, інші 62/100 часток не приватизовані, належать на праві власності територіальній громаді м.Харкова та перебувають у користуванні сім`ї [PERSON] . На дані 38/100 часток квартири [ADDRESS] йому було видано свідоцтво про право на спадщину Державним нотаріусом Одинадцятої Харківської нотаріальної контори Зімніцькою В.П. від 27.11.2018року, на підставі якого зареєстровано право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщені осіб за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Колишній власник [PERSON] був одружений з [PERSON] , а тому вона отримала право користування житлом як член сім`ї власника. Відповідно до рішення Московського районного суду м.Харкова від 19.02.2016року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Вказаним рішенням було встановлено, що сторони від шлюбу сімейних дітей не мають, сімейних відносин з [PERSON] не підтримують близько чотирьох років. Тобто з 2011 року [PERSON] фактично вже не проживала однією сум`єю із його батьком [PERSON] у належній йому комунальній квартирі. До моменту смерті батька він сплачував усі комунальні платежі за користування квартирою. Після його смерті у зв`язку із тим, що в даній частині квартири ніхто не проживав, а він тривалий час перебував за кордоном утворилась заборгованість за комунальні платежі, що підтверджує те, що в квартирі ніхто не проживав. Відповідно до відповіді Московського ВП ГУНП в Харківській області було здійснено перевірку, в ході якої було встановлено, що за адресою [ADDRESS] в двох кімнатах мешкає [PERSON] разом зі своєю сім`єю. Також повідомили, що [PERSON] не мешкає за вищевказаною адресою протягом багатьох років. Реєстрація відповідача у квартирі порушує його права як власника. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 17.12.2018 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою від 27.02.2019року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] через канцелярію суду, подала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Зі згоди представника позивача, суд розглянув справу в порядку заочного провадження, на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. Суд, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] в порядку ч.4 ст.240 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 38/100 часток квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , інші 62/100 часток не приватизовані та належать на праві власності територіальній громаді м.Харкова та перебувають у комунальній власності /а.с. 12-15/. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] /а.с.42/. На дані 38/100 часток квартири [ADDRESS] . [PERSON] . було Державним нотаріусом Одинадцятої Харківської нотаріальної контори Зімніцькою В.П. 27.11.2018року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] /а.с.11/. Відповідно до довідок про зареєстрованих у житловому приміщені осіб від 27.11.2018року та від 13.12.2018року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] /а.с.16, 25/. Як вбачається з заочного рішення від 19.02.2016року, відповідач [PERSON] була дружиною [PERSON] , батька позивача. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано заочним рішенням. Рішення набрало законної сили 30.03.2016року /а.с.11-12/. Згідно повідомлення Московського ВП ГУНП в Харківській області від 07.12.2018року з приводу встановлення факту мешкання або не мешкання за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , 1957 р.н.. В ході перевірки встановлено, що за вищевказаною адресою в двох кімнатах мешкає [PERSON] разом зі своєю сім`єю. Також останні повідомили, що [PERSON] не мешкає за вищевказаною адресою на протязі тривалого часу, а саме з 2009 року /а.с.20/. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, зазначили, що вони мешкають у квартирі [ADDRESS] яка є квартирою спільного заселення та належить у 38/100 часток [PERSON] , інші 62/100 часток не приватизовані та належать на праві власності територіальній громаді м.Харкова. Крім того зазначили, що відповідач [PERSON] є колишньою дружиною батька позивача [PERSON] , якому належало 38/100 часток квартири [ADDRESS] . [PERSON] не проживає у вказаній квартирі з 2009 року. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» у зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. \~ \~ \~ \~Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 05.11.2014 року (справа №6-158цс14), право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратила право користування спірним жилим приміщенням, оскільки не є членом сім`ї власника, не проживає в квартирі, не сплачує комунальні послуги, що дає суду підстави усунути позивачу перешкоди у користуванні власністю та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved