Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 18.06.2015 року водій [PERSON] керував моторолером марки «Лідер», д.н.з. [NUMBER] на перехресті вул. Сквирське шосе та бульвару 50р. Перемоги в м. Біла Церква та допустив зіткнення з автомобілем марки «CHEVROLET LACETTI» д.н. АІ 1469АА під керуванням [PERSON], в наслідок чого було пошкоджено автомобіль позивача [PERSON] Винним в даному ДТП є [PERSON], який визнав свою вину та був притягнутий до адмінвідповідальності, але матеріальні збитки заподіювач шкоди не відшкодував. Вартість відновлювального ремонту становить 30965 грн. 90 коп., що підтверджено висновком автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, а відповідно до обрахунку Аудатекс вартість ремонту автомобіля [PERSON] становить 53 009,24 грн. На даний час позивач [PERSON] відремонтував своє авто, придбавши нові запчастини на суму 45 567 грн. і оплатив ремонт на СТО на суму 8250 грн. Позивач [PERSON] зазначає, що поніс і інші витрати на листування з [PERSON], з правоохоронними органами та оплатив автотоварознавче дослідження, а тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON], як власника моторолера «Лідер» д.н.з. [NUMBER], - 54 546 грн. 60 коп. в якості відшкодування матеріальних збитків, 3000 грн. на правову допомогу та 5000 грн. за моральну шкоду, стягнути судові витрати по справі. [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] мотивуючи тим, що внаслідок зазначеної ДТП він зазнав фізичних ушкоджень, знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні та витратив на лікування 31 000 грн. 42 коп. 28.09.2015 року було закрито кримінальне провадження щодо [PERSON] за відсутності в його діях складу кримінального злочину. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним в скоєнні адмінправопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, що не було оскаржено і дана постанова суду набрала законної сили. [PERSON] не визнає первісний позов в звязку з тим, що не був присутнім при проведення автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, оскільки перебував на лікуванні. [PERSON] з посиланням на ч.2ст.1187, ч.1 ст. 1195 ЦК України, просив суд стягнути з [PERSON] 31 000 грн. 41 коп. кошти витрачені на лікування і придбання ліків та 30 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримала позов та просила відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог. Відповідач [PERSON] та його представник первісний позов не визнали, а зустрічний позов підтримали. Відповідач [PERSON] первісний позов не визнав та підтримав зустрічний позов. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а зустрічний позов не підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, 18.06.2016 року близько 19 год. 45 хв. [PERSON] керував ТЗ, моторолером «Лідер» д.н.з. [NUMBER], в м. Біла Церква на перехресті вулиць вул. Сквирське шосе та бульвару Олександрійському, не врахував дорожню обстановку перед початком та зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно, при виконанні маневру ліворуч, допустив зіткнення з автомобілем «CHEVROLET LACETTI» під керуванням [PERSON] Встановлено, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 28.07.2016 року було визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 340 грн. При розгляді даної справи [PERSON] свою вину у скоєному визнав, дана постанова не була оскаржена та набрала законної сили. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що внаслідок зазначеного ДТП було пошкоджено автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI» д.н. АІ 1469АА . Встановлено, що власником автомобіля «CHEVROLET LACETTI» д.н. АІ 1469АА є [PERSON], що стверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ (а.с.6). Встановлено, що власником моторолера марки «Лідер», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON], який передав за кошти свій моторолер [PERSON], але не встиг здійснити перереєстрацію даного ТЗ.(а.с.97). Позивач [PERSON] в своїй позовній заяві визначає три розміри матеріальних збитків та просить суд стягнути з [PERSON] матеріальні збитки, які обраховано згідно програмного забезпечення для розрахунку витрат на ремонт програмою «Аудатекс», - 53009грн.24коп. При цьому, позивач за первісним позовом зазначає, також, вартість придбаних ним запчастин на свій автомобіль та вартість ремонту авто на СТО на загальну суму 53817 грн. І окрім цього, позивач за первісним позовом, відразу після ДТП, замовив автотоварознавче дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням ТЗ внаслідок ДТП . Так, відповідно до Висновку №108 від 09.07.2015 року щодо експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу CHEVROLET LACETTI» д.н. АІ 1469АА, матеріальний збиток завданий власнику даного КТЗ від пошкоджень отриманих внаслідок ДТП складає 30 965,90 грн. Дане підтверджено Висновком № 108, складеним субєктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (а.с.9-18). Згідно квитанції, [PERSON] оплатив за складений висновок автотоварознавчого дослідження 700 грн. (а.с.19) Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в підтвердження своїх позовних вимог подав виписку з історії хвороби №7162 та квитанції, чеки в підтвердження придбання ліків, медичних препаратів на загальну суму 31000 грн. 41 коп. (а.с.57-64). Встановлено, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідачів за первісним позовом, [PERSON] і [PERSON] не була застрахована згідно вимог закону. Відповідно до правового висновку Верховного суду України, викладеного в постанові суду від 20.01.2016 року по справі №6-2808цс15 «право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тобто винуватець Дорожньо-транспортної пригоди, в подальшому несе повну матеріальну відповідальність за шкоду завдану потерпілому, своїми неправомірними діями. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб». Згідно ст.. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Отже, За вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути предявлена безпосередньо до винної особи. Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Згідно ч. 1ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалазованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалазованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Частиною 1 ст.22 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, суд вважає, що матеріальні збитки спричинені власнику автомобіля CHEVROLET LACETTI» д.н. АІ 1469АА підлягають стягненню з винної в ДТП особи, тобто з [PERSON], який мав посвідчення водія на керування ТЗ відповідної категорії, мав свідоцтво про реєстрацію цього ТЗ, отримав моторолер від власника і на законній підставі використовував його. Однак, первісний позов підлягає до часткового задоволення та підлягає стягненню сума збитків, спричинених внаслідок ДТП, - 30965, 90 грн., що підтверджено належним та допустимим доказом - Висновком експертного автотоварознавче дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу «CHEVROLET LACETTI» д.н. АІ 1469АА. А щодо позовних вимог за первісним позовом про стягнення суми збитків визначених за допомогою програми «Аудатекс», чи стягнення розміру збитків відповідно до фактичних витрат на ремонт ДТП з урахування придбаних нових запчастин, - суд вважає, що в даному випадку ці обрахунки і докази не є належними та допустимими, в розумінні ст. 59 ЦПК України. Згідно п.4 ч.3 ст. 79 ЦПК України підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] витрати, повязані з проведенням автотоварознавчого дослідження для визначення матеріального збитку в сумі 700 грн., що підтверджено квитанцією. Позовна вимога за первісним позовом про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення. Так, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача 3000 грн. за надання йому правової допомоги та надає розрахунок, який включає зміст витраченого часу, кількість годин, вартість цих годин, і при цьому в розрахунок включено вартість годин за підготовку скарг на дії співробітників поліції, підготовку замовника для участі в розгляді справи, що не повязано з розглядом даної справи. Слід зазначити, що позивач [PERSON] жодного разу не був присутнім в судових засіданнях. Представник [PERSON] була присутня в чотирьох судових засіданнях (28.11.2016р., 19.12.2016р., 05.01.2017р. та 25.01.2017р.), що вцілому склало 2 години 26 хв. Таким чином, відповідно до ст.. 88 ЦПК України, з урахуванням вимог ст.1 Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», - підлягає стягненню в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 2350 грн. (1450 грн. участь адвоката в судових засіданнях + 300 грн. опрацювання адвокатом матеріалів + 300 грн. підготовка та подання процесуальних документів + 300 грн. підготовка запитів адвоката), а також, підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] сума сплаченого судового збору 1102,42 грн. (а.с.38). Не підлягає до задоволення позовна вимога за первісним позовом про стягнення з [PERSON] моральної шкоди. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Однак, представник [PERSON] в судовому засіданні не довела вимогу щодо спричиненої йому моральної шкоди, не зазначила які моральні страждання та з приводу чого зазнав [PERSON], не зазначено причинно-наслідковий зв'язок душевного стану особи з вказаними подіями. Суд врахував характер та ступінь діяння, особи, яка заподіяла шкоду, інші наслідки даних обставин, та вважає, що слід відмовити позивачу за первісним позовом в частині його позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди. З урахуванням наведеного вище, суд прийшов до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню та підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] сума матеріальної шкоди 30 965 грн. 90 коп. та судові витрати по справі на загальну суму 4152 грн. 42 коп. (700- кошти за автотоварознавче дослідження матеріальних збитків, 2350 грн. витрати на правову допомогу, 1102, 42 грн. судовий збір). Щодо вимог за зустрічним позовом, то суд вважає їх безпідставними та такими, що не базуються на нормі Закону, оскільки [PERSON] є завдавачем шкоди, визнав себе винним в ДТП та у встановленому Законом порядку був визнаний винним в скоєнні даного ДТП, в судовому засіданні при розгляді даної справи не заперечив свою вину, а тому не має підстав стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на лікування та інші збитки, спричинені ДТП з вини самого ж [PERSON] Та обставина, що [PERSON] отримав більші тілесні пошкодження, проходив довготривале лікування і потребує ще лікування не наділяє його правом вимоги до інших осіб з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди.

Outcome: partial