Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначив, що з відповідачкою вони зареєструвала шлюб 30.06.2000 року про що зроблений актовий запис № 346 у книзі реєстрації актів про одруження відділу реєстрації актів громадського стану міської ради м. Запоріжжя. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми. Сімейне життя не склалося у зв`язку із зникненням взаємного почуття поваги і любові, різних поглядів на питання сумісного проживання однією родиною. З початку березня 2020 року фактичні сімейні відносини припинені та спільне господарство не ведеться. Позивач просить розірвати шлюб. До початку судового засідання позивач подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на своїх позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, до початку судового розгляду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 червня 2000 року у відділі реєстрації актів громадського стану міської ради м. Запоріжжя, актовий запис № 346 (а.с.5). Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Спільне життя між подружжям не склалося через втрату почуття любові та поваги , різних поглядів на питання сумісного проживання однією родиною. Шлюбні відносини між сторонами припинені з початку березня 2020 року, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про його стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідачка позов визнає, також просить шлюб розірвати. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що їх сім`ю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв`язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved