Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 грудня 2017 року о 18-00 год. на пр. Свободи у м. Дніпрі, з вини водія [PERSON] , який працював на час вчинення ДТП водієм у відповідача, та керував належним йому транспортним засобом - автобусом «ЛАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сталась ДТП внаслідок чого належний йому автомобіль «BMW X5», державний реєстраційний номер [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень, а він відповідно матеріального збитку. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2018 року, яка не оскаржувалась та набрала законної сили 06 лютого 2018 року, встановлена вина вказаного водія у вчиненому ДТП та факт перебування на посаді водія у ПрАТ «Укртрансгаз». З огляду на те, що відповідач у досудовий спосіб не виявив бажання компенсувати йому спричинену матеріальну шкоду, у червні 2018 року було ініційоване відповідне провадження з приводу примусового стягнення із відповідача спричинених йому збитків. За результатами розгляду цивільної справи № 205/3990/18, постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року було постановлено, що розмір матеріального збитку, заподіяного йому з вини відповідача внаслідок вказаного ДТП, як власнику пошкодженого автомобіля «BMW X5», становить 485 967,83 грн., з урахуванням раніше сплаченого страхового відшкодування за полісом цивільно-правової відповідальності у розмірі 100000 грн. Зазначене судове рішення, що набрало законної сили 22.12.2020 року, відповідач по справі виконав добровільно 17 лютого 2021 року. Разом із цим, завдання майнової (немайнової) та моральної шкоди іншій особі є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків (ч. 3 ст. 11 ЦК України), отже винна (відповідальна) у спричиненні збитків особа (відповідач) з часу набрання законної сили постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2018 року (з 06 лютого 2018 року), є боржник, а власник пошкодженого автомобіля «BMW X5», позивач у справі, є кредитором у цьому зобов`язанні. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом по аналогічній справі у постанові від 11.07.2018 року у справі № 756/9791/15-ц, та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18. З огляду на те, що спричинений йому матеріальний збиток в розмірі 485 967,83 грн. був компенсований відповідачем лише 17 лютого 2021 року, а постанова Ленінського районного суму м. Дніпропетровська від 24.01.2018 року набрала законної сили 06 лютого 2018 року, то за цей період він має право на компенсацію інфляційних втрат, а також на три проценти річних від простроченої суми за користування відповідачем цими коштами. Згідно доданого до позову розрахунку, розмір його витрат від інфляційного знецінення коштів за період з 06 лютого 2018 року по 17 лютого 2021 року становить 101520,36 грн., а три відсотки річних складають 44216 грн. Також він вважає, що емоційний дискомфорт викликаний фактичним знищенням єдиного його транспортного засобу, та відсутністю з боку винної особи жодного наміру виправити негативні наслідки і компенсувати спричиненні йому збитки, необхідність змінювати звичний уклад життя задля відновлення свого порушеного права, трирічну судову тяганину, а тому вважає, що розмір моральної шкоди, який має бути стягнутий з відповідача, становить 20 000 грн., та саме така сума буде прийнятною компенсацію за пошкодження належного йому майна внаслідок вчинення адміністративного правопорушення. У зв`язку із чим позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати у розмірі 101520,36 грн., три відсотки річних у розмірі 44216 грн., моральну шкоду у розмірі 20000 грн., а всього на загальну суму у розмірі 165736,36 грн., а також вирішити питання щодо стягнення судових витрат. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 09 липня 2021 року представник відповідача адвокат Вагнер Д.В. засобами поштового зв`язку Укрпошта надіслав до суду відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 14 липня 2021 року, в якому зазначив, що абзацом 2 пункту 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (є чинним і дотепер) визначено, що положення ст. 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (ст. 992 ЦК України). Проте, Верховний Суд дійшов до протилежного висновку, який вказує на те, що «відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим - є зобов`язання, яке виражається в грошевих одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Однак, положення ст. 625 ЦК України не можуть бути застосовані до АТ «Укртрансгаз» у цій справі, оскільки у позовній заяві позивач зазначає, що з 06 лютого 2018 року сума зобов`язання «Укртрансгаз» перед ним за відшкодування майнової шкоди є доведеною і робить розрахунок починаючи саме з цієї дати, однак із сумою, що була остаточно встановлена лише 22.12.2020 року. Зазначає, що така позиція позивача не відповідає нормам чинного законодавства України та судовій практиці з розгляду аналогічних спорів, а саме перечить висновкам Верховного Суду викладеним у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 757/3725/15-ц, де Верховний Суд чітко визначився зі змістом такого зобов`язання, а саме щодо способу та розміру відшкодування. Так, у вказаній вище постанові Верховного Суду зазначено, що по своїй суті зобов`язання про відшкодування майнової шкода є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розмір відшкодування. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала шкоди, може бути: 1) договір особи, що завдала шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки відшкодування шкоди; 2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір відшкодування шкоди. Тільки після конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди, те чи інше зобов`язання може бути кваліфіковане як грошове, і відповідно може відбутися прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) щодо його виконання. Варто зазначити, що договір про відшкодування шкоди між позивачем та АТ «Укртрансгаз» не укладався. Конкретизація змісту такого зобов`язання відбулась лише після того, як Дніпровським апеляційним судом 22.12.2020 року було винесено постанову (повний текст оприлюднено 10.02.2021 року), якою рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2019 року у справі № 205/3990/18 в частині розміру матеріальної шкоди, що стягнута з ПрАТ «Укртрансгаз» на користь позивача змінено - з 509814,56 грн. на 485967,83 грн. Самим рішенням Ленінською районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2019 року у справі № 205/3990/18 позовні вимоги [PERSON] до АТ «Укртрансгаз» було задоволено частково у розмірі 509814, 56 грн., з 515301,88 грн. заявлених. АТ «Укртрансгаз» з таким рішенням не погодився, вважаючи, що сума стягнення є завищеною. Постанова Дніпровського апеляційного суду підтверджує обґрунтованість апеляційної скарги АТ «Укртрансгаз» у справі № 205/3990/18, адже сума стягнення у розмірі 509814,56 грн. була визнана необґрунтованою та зміненою. Отже, станом на 06 лютого 2018 року сума зобов`язання АТ «Укртрансгаз» перед позивачем не була конкретизована ні договором, ні рішенням суду, яким би було зафіксовано конкретний зміст зобов`язання про відшкодування шкоди, а саме встановлено розмір такого відшкодування. Як вже було зазначено повний текст постанови Дніпровського апеляційного суду від 12.12.2020 року у справі № 205/3990/18, якою було визначено зміст зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду, було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 10.02.2021 року, до цього часу АТ «Укртрансгаз» не отримав повного тексту вказаної постанови, а отже

Outcome: partial