Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. З 24 вересня 2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, у звязку із чим рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2018 року шлюб між ними розірвано, діти залишилися проживати батьком. Відповідач [PERSON] працює вихователем у ДНЗ, має постійний заробіток, інших дітей не має, її стан здоровя задовільний, тому може надавати кошти на утримання дітей. Просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 10 жовтня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 04 січня 2019 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позивачем не доведено необхідності та допустимості стягнення з неї аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частини доходу. Зазначено, що вона працює вихователем в ДНЗ № 28 та отримує дохід до 4\~000 грн., який є єдиним джерелом для існування, тому стягнення аліментів у розмірі, який просить позивач, для неї є неможливим. Просить стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини її доходу до досягнення найстаршою дитиною повноліття, та в разі часткового задоволення позову, витрати на правову допомогу стягнути пропорційно їх розміру. Ухвалою суду від 25 січня підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. У судовому засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково, просили стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини доходу до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України,\~кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має\~право в порядку,\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 24 вересня 2004 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2018 року розірвано. У свідоцтвах про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьками вказані [PERSON] та [PERSON] З акту обстеження умов проживання від 05 вересня 2018 року, складеному начальником та спеціалістом відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради [PERSON] та [PERSON] за адресо.: м. Запоріжжя, вул. Вокзальна, буд. 13 щодо умов проживання [PERSON] та [PERSON] вбачається, що умови проживання відповідають нормам, помешкання облаштоване необхідними меблями та технікою. Станіслав та Анастасія мають окрему кімнату, яка об лаштована усім необхідним для виховання та розвитку дітей. [PERSON], зареєстрована, проте фактично не проживає за вказаною адресою. Судом встановлено, що на даний час діти проживають разом із батьком та знаходяться на його утриманні. Згідно зі ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно\~до ст. 180\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ч. 3 ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.183\~Сімейного кодексу\~України частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Згідно зі ч. 2 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8\~ст. 7 СК України\~при вирішення будь-яких питань щодо дитини, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання дитиною сторін коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у частині від доходу як раз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного\~\~матеріального утримання з боку батька.\~\~\~ У зв'язку з викладеним, враховуючи, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що задля забезпечення достатнього та гармонійного розвитку дітей, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачем\~до суду 27 вересня 2018 року. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Беручи до уваги, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, враховуючи, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійки.

Outcome: partial