Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із даним позовом посилаючись на ту обставину, що сторони спору не проживають разом, перебували в шлюбі, котрий було розірвано рішенням суду і від якого (шлюбу) у них спільні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Разом з тим рішенням суду визначено місце проживання дітей разом з [PERSON], і остання створює перешкоди [PERSON] у спілкуванні та побаченні з дітьми, а тому останній просить суд перешкоди усунути, та визначити наступний порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою та сином: - 15 години неділі першого тижня місяця до 15 години неділі другого тижня місяця, та з 15 години неділі третього тижня місяця до 15 години неділі четвертого тижня місяця (за виключенням літніх місяців) без присутності матері за місцем проживання батька з правом відвідування протягом цього часу разом з дітьми культурно масових, освітніх, спортивних, розважальних та оздоровчих заходів, за умови забезпечення відвідування дітьми дошкільних, шкільних навчальних заходів, гуртків та секцій -в період з 15 години 01 червня до 15 години 15 червня кожного року, в період з 15 години 01 липня до 15 години 15 липня кожного року, в період з 15 години 01 серпня до 15 години 15 серпня кожного року, а також половину канікулярного часу під час навчального року з правом виїзду протягом цього часу до будь якої місцевості в межах України -необмежене спілкування засобами телефонного, електронного, поштового та інших засобів звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми. Позивач у судове засідання не з»явився, натомість його представник в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, і після надходження на адресу суду висновку органу опіки та піклування, як альтернативу запропонував щодо канікулярного часу та безпосереднього фізичного спілкування батька з дітьми наступний графік: половину зимових, осінні та весняні канікули діти проводять з кимось одним з батьків, а щодо літніх канікул позивач просить визначити йому липень та першу половину серпня; в іншу пору року та під час навчання дітей в школі та садочку один тиждень на місяць цілком визначити комусь одному з батьків, й в інші тижні місяця визначити позивачу години з 21 голини 00 хвилин пятниці до 08.00 години понеділка з метою від власного місця проживання відвезти дітей до школи та садочка. Відповідачка та її представник в судовому засіданні вимогу визнали частково зазначили, що [PERSON] не має наміру створювати перешкод позивачу щодо участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, просять суд при вирішенні питання визначити графік побачень, визначений органом опіки та піклування. Щодо альтернативної пропозиції сторони позивача, відповідачка зазначила, що не заперечує, щоб половину канікулярного взимку, осінні канікули діти проводили з батьком, а влітку, оскільки мати відповідачки (бабуся дітей) перебуває за кордоном в республіці Італія і там серпень є періодом відпусток й у цей період (другу половину липня , серпень) [PERSON] з дітьми, як правило, відвідують бабусю, просить суд визначити позивачу час червень місяць, як це передбачено висновком органу опіки та піклування; в іншу пору року та під час навчання дітей в школі та садочку просить суд усе таки дотриматися рекомендації органу опіки та піклування, однак загалом не заперечує, якщо щотижня в період з пятниці по неділю, і навіть інколи в будні дні діти проводитимуть час з батьком, з єдиним застереженням ввечері в неділю бажано, щоб діти були повернені до матері, оскільки в понеділок слід дітей відвезти до школи і садочку, а тільки мати [PERSON] допомагає доньці сторін спору готувати уроки та готує дітей до ранкових школи і садочку. Представник Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради\~ в судове засідання не з»явився, направивши суду висновок органу опіки та піклування щодо порядку участі у вихованні та спілкуванні батька [PERSON] Володмира Богдановича з дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до частково задоволення, виходячи з наступних підстав. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.07.2016 року розірвано шлюб між сторонами спору, зареєстрований 05.11.2005 року Відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції в Тернопільській області, актовий запис № 1889. Від даного шлюбу у позивача та відповідача є двоє неповнолітніх дітей - дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.02.2017 року у цивільній справі № 607/8392/16-ц визначено місце проживання дітей з матір'ю відповідачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Позивач стверджує, що за час проживання дітей з матір'ю, починаючи з моменту розірвання шлюбу, остання систематично створює умови, які перешкоджають [PERSON] у реалізацій своїх прав щодо участі у вихованні дітей на рівних умовах із [PERSON]: не дає можливості бачитися з дітьми у достатньому часовому обсязі; ігнорує прохання про можливість бачитися з дітьми у будь-який зручний для всіх час; нерідко перешкоджає у побаченні з дітьми; здійснює психологічний вплив на дітей з метою формування негативного їх ставлення щодо батька, тощо. В добровільному порядку не вдається досягнути згоди з відповідачкою щодо способів участі позивача у вихованні дітей і можливості систематично спілкуватися з ними. Навпаки, нею умисно створюються перешкоди в зустрічі позивача з дітьми і прийняття участі у їх вихованні. Так, 28.04.2017 року, попередньо повідомивши відповідачку, позивач забрав свого сина [PERSON] зі ДНЗ з метою проведення з ним дозвілля, тому що тривалий час його не бачив і дуже за ним скучав. Однак, зловживаючи своїми правами, що випливають із факту визначення судом місця проживання дитини, відповідачка звернулася в органи національної поліції про перешкоджання їй у доступі до сина, що явно не відповідало а ні обстановці, а ні моїм намірам. Дані обставини можуть бути підтверджені матеріалами перевірки, проведеної Тернопільським відділом поліції ГУНП в Тернопільській області за зверненням відповідачки. На думку позивача, така поведінка відповідачки не відповідає інтересам дітей. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради за №848 від 22.11.2017 року «Про затвердження висновку щодо визначення участі у вихованні малолітніх дітей», затверджено висновок органу опіки та піклування щодо визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Відтак органом опіки та піклування запропоновано наступний графік: рекомендовано [PERSON] здійснювати батьківські права та обовязки щопятниці з 21.00 години до неділі 18.00 години; в будні дні за домовленістю між батьками; червень оздоровлення дітей батьком з правом виїзду до будь якої місцевості у межах України та поза її межами; необмежене часом спілкування засобами електронного, телефонного та іншими засобами звязку між батьками та дітьми; побачення мають відбуватися без присутності матері в місцях культурно розважального характеру, призначеного для повноцінного відпочинку та за місцем проживання батька. Згідно із вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до вимог ст.157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Судом встановлено, що дійсно між сторонами спору періодично виникають конфлікти з приводу участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною. Це стверджується окрім загалом визнання сторонами цієї обставини, та додатково матеріалами перевірки, проведеної Тернопільським відділом поліції ГУНП в Тернопільській області за зверненням відповідачки, допитаним в судовому засіданні показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]П, [PERSON], та іншими матеріалами справи. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини, від 20.11.1989 року, передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Європейський суд з прав людини в п. 47 та 50 рішення «Савіни проти України» від 18.12.2008 року, зазначає «Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, № 307-B)…. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу «Хазе проти Німеччини» (Haase v. Germany), № 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги). За нормами ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Враховуючи викладені обставини та інтереси дитини, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Перш за усе суд відзначає про явну неприйнятність запропонованого органом опіки та піклування графіку побачень батька з дітьми - лише дві доби щотижня, навіть незважаючи на наявність рішення суду про визначення місця проживання дітей з матірю, є недостатнім з огляду на право батьків брати рівну участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Загалом сама відповідачка припустила можливість відступу від запропонованого графіку з метою визначення розумного часу на спілкування дітей з батьком, оскільки не повинен втрачатися їх родинний зв'язок і діти досить прихильно ставляться до позивача в 2016 році проживали у нього, проводять з ним час на вихідних, їздять у спільні подорожі на канікулах та проводять спільний час влітку. З урахуванням наведених сторонами доказів, встановлених стосунків сторін спору і їх спільних побажань з приводу визначення графіку, та віку дітей котрі є малолітніми й незалежно від наявності високої емоційної залежності від матері, потребують турботи в рівній мірі як матері, так і батька, суд вважає за доцільне встановити наступний графік побачень -перший тиждень місяця з 08 години понеділка і до 18 години пятниці, а також у другий, третій та четвертий тиждень місяця з 18.00 години пятниці до 18.00 години неділі за місцем проживання, перебування батька з можливістю відвідування протягом цього часу разом з дітьми культурно масових, освітніх, спортивних, розважальних та оздоровчих заходів, за умови забезпечення відвідування дітьми дошкільних, шкільних навчальних заходів, гуртків та секцій. -період осінніх канікул, половину канікулярного часу в період зимових канікул, та з 01 липня до 31 липня в період літніх канікул за місцем проживання, перебування батька з правом виїзду впродовж цього часу у межах України. -необмежене спілкування засобами телефонного, електронного, поштового та інших засобів звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми.

Outcome: partial