Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 30 квітня 1988 року у виконкомі Кальницької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області за актовим записом №7. Позовні вимоги мотивує тим, що 30 квітня 1988 року, він зареєстрував шлюб з [PERSON] у виконкомі Кальницької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області за актовим записом №7. Неповнолітніх дітей у них не має. На грунті побутових проблем у них часто відбувалися сварки, які призвели до того, що з 2001 року, вони стали проживати окремо один від одного і фактично перестали вести спільне господарство. Збереження шлюбу є неможливим, оскільки кожен з них став жити своїм особистим життям, і це унеможливлює збереження їх шлюбу, тому просить суд шлюб укладений з [PERSON]- розірвати. Позивач - [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Після розірвання шлюбу, просить суд залишити їй прізвище «Касинець». Судом належними доказами встановлено, що відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії I-ФМ №490120 від 30 квітня 1988 року, виданого виконкомом Кальницької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстровано шлюб 30 квітня 1988 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №7 (а.с.4). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст. 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. -2- Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано та визнано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачу по справі [PERSON] залишити прізвище «Касинець». Згідно з частини 4 статті 174 Цивільно - процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з статтею 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved