Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІМАТКО-ВЕСТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відпускних, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що працював з 01.11.2006 року в ТОВ «АГРІМАТКО-ВЕСТ» на посаді директора та 01.12.2014 року був звільнений за згодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України. За період часу з 01.10.2014 року по 01.12.2014 року йому не була виплачена заробітна плата в повному обсязі, внаслідок чого на час звільнення утворилась заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 37995,72 гривень, що доводиться довідкою № 50 від 04.11.2014 року та випискою по картковому рахунку позивача в АТ «ОТП Банк» в м. Тернопіль за період з 10.06.2014 року по 31.12.2014 року. Заробітна плата за грудень 2014 року виплачена лише 16.12.2014 року. У листопаді 2014 року було надано позивачу частину щорічної відпустки в 11 днів з 20 по 30 листопада та нараховані відпускні в розмірі 8613,66 грн., а тому слід провести перерахунок суми відпускних за листопад 2014 року, оскільки в даній сумі було взято до уваги безпідставно зменшену заробітну плату за жовтень 2014 року. Позивач про зменшення заробітної плати у жовтні, листопаді та грудні 2015 року у встановленому законом порядку не повідомлявся. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 03.03.2016 року позивач просить стягнути із відповідача в його користь 79181,52 гривень заборгованості по заробітній платі та відпускних за період з 01.10.2014 року по 01.12.2014 року, а також компенсацію у розмірі середнього заробітку за весь час затримки з 02.12.2014 року по 03.03.2016 року в розмірі 731250 гривень. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві та клопотанні про уточнення позовних вимог від 03.03.2016 року, просять їх задовольнити у повному обсязі. Також, представник позивача вказав, що позивачем не пропущений строк позовної давності звернення до суду за захистом порушених прав, оскільки статтею 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Представники відповідача в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог вказавши на те, що позивач перебуваючи на посаді керівника товариства виконував усі функції щодо його керівництва без обмежень. Розмір заробітної плати по підприємству встановлювався позивачем самостійно на власний розсуд, в той час як згідно п. 25 наказу по підприємству № 1/БО від 02.01.2014 року «Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику в 2014 році» - на підприємстві застосовуються форми та системи оплати праці згідно з умовам, передбаченими колективним договором та чинним законодавством. Зазначена у довідці № 50 від 04.11.2014 року інформація про заробітну плату позивача не обґрунтована жодним документом по підприємству. Однак, підприємство для нарахування та виплати заробітної плати здійснювало облік робочого часу дані якого свідчать про те, що позивач починаючи з жовтня 2014 року по 01.12.2014 року працював неповний робочий день ( по 2 години). Як вбачається з відомостей нарахування заробітної плати, саме за відпрацьований час позивач нарахував заробітну плату, яку отримав на картковий рахунок. Усі документи про облік робочого часу, нарахування та виплату заробітної плати підписані особисто позивачем та головним бухгалтером підприємства і засвідчені печаткою товариства. Доказів того, що позивач має право на отримання більшої заробітної плати - на підприємстві відсутні. Крім цього, представники відповідача вказали на пропущення позивачем строків позовної давності звернення до суду за захистом порушених прав. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, заслухавши пояснення представників сторін та показання свідків вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення виходячи із на ступного. Згідно п. 25 наказу по підприємству ТОВ «АГРІМАТКО-ВЕСТ» № 1/БО від 02.01.2014 року «Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику в 2014 році» - на підприємстві застосовуються форми та системи оплати праці згідно з умовам, передбаченими колективним договором та чинним законодавством. Згідно табелю обліку використання робочого часу за жовтень 2014 року позивач [PERSON] протягом 23 робочих днів відпрацював 46 годин, виходячи із 2-годинного робочого дня. Вказаний табель підписаний [PERSON] та головним бухгалтером [PERSON] (а.с.68-71). Згідно табелю обліку використання робочого часу за листопад 2014 року позивач [PERSON] протягом 13 робочих днів відпрацював 26 годин виходячи із 2-годинного робочого дня. Вказаний табель підписаний [PERSON] та головним бухгалтером [PERSON] (а.с.72-75). Згідно табелю обліку використання робочого часу за грудень 2014 року позивач [PERSON] протягом 1 робочого дня відпрацював 2 години виходячи із 2-годинного робочого дня. Вказаний табель підписаний [PERSON] та головним бухгалтером [PERSON] (а.с.76-79). Згідно відомостей нарахування заробітної плати та розрахункових листків за жовтень, листопад та грудень 2014 року, які підписані позивачем [PERSON] як керівником ТОВ «АГРІМАТКО-ВЕСТ» та головним бухгалтером [PERSON] - позивачу [PERSON] за вказані місяці нарахована та виплачена заробітна плата розмірі 4934,79 грн., 10136,44 грн. та 214,56 грн. відповідно (а.с. 81,82, 85-89). Представники відповідача визнали, що заробітна плата за грудень місяць 2014 року в сумі 214,56 грн. позивачу [PERSON] була виплачена із затримкою терміном в 15 днів, а саме 16.12.2014 року. Суд вважає, що позивачем [PERSON] не доведено того факту, що відповідач зобов'язаний виплати йому заробітну плату за жовтень, листопад та грудень 2014 року у більших розмірах ніж ті, що нараховані та виплачені, оскільки позивачем не доведено та судом не встановлено в ході судового розгляду справи по суті на підставі яких внутрішніх документів товариства останнє зобов'язано виплатити позивачу заробітну плату у більших розмірах. Позивачем не доведено наявності у відповідача штатного розпису, колективного договору чи інших документів, які б обґрунтовували заявлені до стягнення розміри вищих розмірів заробітних плат за спірний період. Зважаючи на те, що відповідачем заробітна плата позивача за грудень місяць 2014 року в сумі 214,56 гривень виплачена із прострочкою в 15 днів, а тому суд вважає, що із відповідача в користь позивача слід стягнути 7806,66 гривень середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України та п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України № 100 від 08.02.1995 року (Розрахунок: 12601,25 грн.(заробітна плата за листопад 2014 р.) + 6134,75 грн. (заробітна плата за жовтень 2014 р.) = 18736 грн. / (13 робочих днів у листопаді 2014 року + 23 робочих дні жовтні 2014 року) = 520,44 грн. * 15 днів прострочки виплати заробітної плати = 7806,66 гривень середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за грудень 2014 року ). Зважаючи на те, що позивач добросовісно помилявся, що ним не пропущений строк позовної давності звернення до суду за захистом порушених прав в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за грудень 2014 року, оскільки вважав, що згідно положень ст. 233 КЗпП України не обмежений строком звернення до суду із позовом про стягнення належної йому заробітної плати, а також зважаючи на те, що позивачем пропущено невеликий строк звернення до суду за захистом порушених прав, з метою відновлення порушених прав позивача щодо своєчасного отримання належної йому заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, суд вважає, що позивачу слід поновити пропущений строк позовної давності щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за грудень 2014 року. Отже, суд вважає, що позивачем доведено порушення його прав щодо своєчасного отримання заробітної плати за грудень 2014 року в сумі 214,56 гривень, а тому із відповідача у користь позивача слід стягнути 7806,66 гривень середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за грудень 2014 року. Суд вважає, що у задоволенні решти позовних вимог позивача [PERSON] слід відмовити за їх недоведеністю. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що позивач [PERSON], як керівник підприємства ТОВ «АГРІМАТКО-ВЕСТ» отримував заробітну плату у більших розмірах ніж отримав фактично, судом до уваги не беруться, оскільки не підтверджуються жодними внутрішніми документами по підприємству щодо встановлення розмірів заробітної плати як керівника підприємства, так і інших працівників. На підставі викладеного,

Outcome: partial