Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, по якій просив стягнути з [PERSON], [INFO], на його користь грошову суму у розмірі 253 117,0 грн. (двісті п'ятдесят три тисячі сто сімнадцять гривень) за борговою розпискою від 30.11.2008 року та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору. При цьому посилаючись на те, що 30 листопада 2008 року позивач передав в борг [PERSON] грошову суму у розмірі 9000 доларів США. У розписці від 30.11.2008 року строк повернення боргу [PERSON] не зазначив, оскільки гроші просив на короткий термін, для придбання автомобіля. В подальшому [PERSON] послався на складне фінансове становище та просив почекати з поверненням суми боргу. Однак до теперішнього часу відповідач зобов'язання не виконав. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлялвся належним чином. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 30 листопада 2008 року між сторонами був укладений договір позики грошей на суму 9000 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою, оформленою позивачем. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач вказує, що частково боргові зобов'язання були відповідачем виконані. Так, у серпні 2011 року [PERSON] повернув позивачеві грошову суму 200 доларів США. У листопаді 2013 року було повернуто 100 доларів США. У липні 2016 року - 100 доларів США. Передача грошових коштів у борг та часткове повернення боргу відбувалося за адресами: вул.Фонтанська дорога, 49/1 та вул.Академіка Філатова,31 у присутності свідків - [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] був допитаний судом у якості свідка та підтвердив зазначені обставини у судовому засіданні 27.06.2018 року. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З урахуванням того, що на момент подання позову залишок боргу складає 8600 доларів США, гривневий еквівалент вказаної суми за офіційним курсом НБУ складає: 8600 х 27,00 = 232 200,0 грн. Таким чином, у зв'язку із неналежним виконанням основного зобов'язання за договором, грошова сума 232 200,0 грн. підлягає примусовому стягненню з Відповідача. Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. А виходячи зі змісту ст.ст. 625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічна позиція міститься в постанові ВСУ по цивільній справі № 6-369цс15 від 02 вересня 2015 року, де зазначено, що ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом частини третьої статті 1049 ЦК України не припиняє обов'язку позичальника сплати проценти за користування грошима, передбачені статтею 1048, та суму передбаченустаттею 625 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми. Розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми: З моменту отримання боргу прострочено 1093 днів. На момент 22.02.2018 року заборгованість складає 232 200,0 грн. Розрахунок 3% річних в період з 22 лютого 2015 року по 22 лютого 2018 року: 232 200,0 грн. х 3% 365 х 1093 = 20 917,0 грн. Сума 3% річних складає: 20 917,0 гривень. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved