Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] 22.05.2020 йому стало відомо від Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області про наявність заповіту померлої на його користь від 02.08.2013. Заповітом йому заповідано земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 6.8598 га, кадастровий номер 2324880200:01:031:0014, площею 0.2656 га, кадастровий номер 2324880200:01:013:0030. На даний час ці земельні ділянки ще зареєстровані за померлою, знаходяться на території Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області. Смерть спадкодавця настала за межами свого постійного проживання у с. Борисівка, йому було невідомо місце відкриття спадщини. При зверненні до Мелітопольської районної державної нотаріальної контори, та ознайомленням з матеріалами спадкової справи виявилось, що він має право на отримання у спадщину за заповітом, складеним на його користь лише у частині не охопленої заповітом, складеним на користь [PERSON] , а саме на земельну ділянку площею 0.2656 га, кадастровий номер 2324880200:01:013:0030. Таким чином заповіт складений спадкодавицею на користь [PERSON] частково відміняє заповіт, складений на його користь. У Мелітопольській районній державній нотаріальній конторі йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та запропоновано вирішити в судовому порядку питання визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання сторони не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.28); відповідач [PERSON] не заперечує проти позову (а.с.30); представник відповідача від Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення (а.с.29); представник третьої особи проти позову не заперечує (а.с.26). Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Тому суд може розглянути справу без участі сторін, і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області померла [PERSON] , [INFO] . Актовий запис зареєстровано у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть за № 619, дата складання актового запису - 14.11.2017 Мелітопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується Повним витягом з Реєстру (а.с.32-33). 02 серпня 2013 року секретарем виконавчого комітету Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області Цуркан О.Т. було посвідчено заповіт [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , яким зробила таке заповідальне розпорядження: земельну ділянку розміром 6,8598 га, яка належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП №159486, виданого Приморською РДА 07.11.2006 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010627800078 та земельну ділянку розміром 0,2656 га, яка належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП №159835, виданого Приморською РДА 24.04.2007 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010777800131, заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с.9). 24 квітня 2007 року [PERSON] на підставі розпорядження райдержадміністрації № 794 від 10.11.2005 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 159835 площею 0.2656 га, розташовану на території Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний Державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010777800131 (а.с.10). Згідно з інформацією Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області від 19.05.2020, в сільській раді знаходиться заповіт складений від імені [PERSON] , [INFO] , на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.8). 21.09.2020 [PERSON] , [INFO] звернувся до приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Подольської І.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.14). Згідно з інформацією Мелітопольської районної державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від імені [PERSON] , померлої [INFO] , складено заповіт, посвідчений Васильцовою О.П. приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу 10.11.2016 року, р.№ 1850, який частково відміняє заповіт, посвідчений Цуркан О.Т., секретарем виконкому Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області 02.08.2013 року за р.№ 44 складений на ім`я [PERSON] . Позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та запропоновано вирішити в судовому порядку питання визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.16, 17,18). За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року № 61-38298св18. Судом встановлено, що позивач [PERSON] був необізнаним про наявність заповіту, складеного на його користь [PERSON] , повідомлення та виклик від нотаріальної контори він не отримував. Позивач навів поважні причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк. Такі обставини позбавляють можливості позивача оформити свої спадкові права. В інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право він не може. Враховуючи викладене суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, йому необхідно встановити додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини, та визнати причину пропуску встановленого законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини поважною.

Outcome: approved