Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просив суд визнати відповідачів та малолітню дитину [PERSON] - [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м.Харків, 2-й Верстатний в»їзд, 23. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачі є його онуками та правнукою, проте, не проживають тривалий час без поважної причини в домоволодіння, що належить йому на праві власності, житлом не цікавляться. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що наявність зареєстрованих у будинку осіб заважає власнику житла користуватись та розпорядитись належним йому майном на власний розсуд. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про дату,час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши та перевіривши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно до вимог ст.72 Житлового кодексу України визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок літ. «А-1», розташований за адресою: м.Харків, Верстаний в»їзд 2-й, будинок № 23 належить на праві приватної власності [PERSON], відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до довідки від 24.03.2016р., виданої начальником Управління з організаційної роботи та загальних питань Адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, за адресою: м.Харків, 2-й Верстатний в»їзд, будинок № 23 зареєстровані: [PERSON]- власник, [PERSON] син власника житла, [PERSON] невістка, [PERSON]- онука, [PERSON]- онука, [PERSON] правнука, [PERSON]- донька власника житла. З пояснень представника позивача та свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вбачається, що [PERSON] та її донька [PERSON] не мешкають в даному домоволодінні з 2000 року і взагалі не перебувають в Україні, а [PERSON] не мешкає в домоволодінні з квітня 2014 року. Дані особи не відвідують будинок, не цікавляться його долею та не відвідують свого родича [PERSON] Перестали мешкати в будинку відповідачі з власного бажання, у зв»язку зі зміною їх сімейних обставин. Будь-якої домовленості між власником житла та відповідачами щодо користування будинок не встановлено. Дані обставини також підтверджуються відповіддю з Орджонікідзевського відділу поліції ГУНП в Харківській області від 14.03.2016р., актом обстеження умов проживання від 17.03.2016р., складеному зав.сектору ССД Орджонікідзевського УССД ДПСП ХМР та головним спеціалістом цього управління, відповіддю з комунального закладу охорони здоров»я «Харківська міська дитяча поліклініка № 16», відповіддю на запит суду з Поштамт-Центру поштового зв»язку № 1 від 19.05.2016р. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved