Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В позовній заяві позивач вказав, що між сторонами був укладений шлюб. Від цього шлюбу в них народилась дитина - донька [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірвано. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 08.10.2014 року [PERSON] було зобов'язано сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 25 липня 2014 року, і до повноліття дитини. З часу прийняття даного рішення матеріальний стан позивача значно змінився внаслідок того, що він втратив роботу, яка була єдиним джерелом його доходів. 29 вересня 2015 року [PERSON] був звільнений з посади охоронника у зв'язку із скороченням штату працівників. З того часу по сьогоднішній день позивач не може працевлаштуватись, стабільного заробітку він не має. [PERSON] проживає зі своєю матір'ю в її житловому будинку в с. Товстеньке Чортківського району Тернопільської області, де ведуть разом підсобне господарство. Внаслідок вказаної обставини теперішній матеріальний стан [PERSON] є значно гіршим в порівнянні з тим, що брався до уваги судом при вирішенні питання про стягнення аліментів у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно. Дохід позивача нерегулярний і мінливий, а тому виникає необхідність змінити спосіб стягнення аліментів шляхом стягнення їх в твердій грошовій сумі щомісяця, а саме 930 гривень, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач [PERSON] надав суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у його відсутності за участю його представника [PERSON], позов підтримує. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні змінив позовні вимоги, просить визначити розмір сплачуваних аліментів в сумі 972 гривень, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак, подала заперечення на позов, згідно з яким позов не визнає. Зазначила, що позивач з часу винесення рішення про стягнення з нього аліментів до березня 2016 року взагалі не сплачував аліменти, хоча працював та мав стабільний дохід. Відповідача звільнили ще в 2015 році, а звернувся з позовом лише у травні 2018 року. Позивач має дохід від підсобного господарства, про яке зазначає в позовній заяві. Крім того вважає, що відповідач і так сплачує мінімальний розмір аліментів, тому підстав для зміни способу їх стягнення немає. Вислухавши представника позивача, врахувавши думку позивача та відповідачки, які не з'явилися в судове засідання, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, у якому народилась дитина - донька [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2014 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 25.07.2014 року до повноліття дитини. Позивач зазначає, що з часу прийняття даного рішення його матеріальний стан значно змінився внаслідок того, що він втратив роботу, яка була єдиним джерелом його доходів. 29 вересня 2015 року [PERSON] був звільнений з посади охоронника у зв'язку зі скороченням штату працівників, що стверджується записом в трудовій книжці серії [NUMBER] від 01 лютого 2007 року. З того часу по сьогоднішній день, позивач не може працевлаштуватись, стабільного заробітку він не має. [PERSON] проживає зі своєю матір'ю в її житловому будинку в с. Товстеньке Чортківського району Тернопільської області, що стверджується довідкою про склад сім'ї №151 від 17 квітня 2018 року. Згідно розрахунку про розмір заборгованості по виплаті аліментів станом на 01.03.2018 року нараховано аліментів в сумі 41549,91 гривень, з них сплачено: 15357,51 гривень. Заборгованість становить 26 192,40 гривень. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 184 цього ж Кодексу, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Частиною 2 ст. 182 СК України, в редакції яка діє з 08.07.2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 («Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 року по справі № 6-143цс13. Прожитковий мінімум в Україні у 2018 році на дитину від 6-ти до 18-ти років з 1 січня 2018 року становить 1860 грн. З огляду на зазначені розміри прожиткового мінімуму для дітей, розраховується мінімальний розмір аліментів на одну дитину у 2018 році. Для дітей віком від шести до вісімнадцяти років: з 01.01 по 30.06.2018 - 930 грн. (1860х50%); з 01.07 по 30.11.2018 - 972 грн. (1944х50%). На сьогоднішній день позивач не працює, доходу не отримує, тому суд вважає, що вказана обставина є істотною при розгляді даної справи. Відтак, суд дійшов висновку, що пред'явлені змінені позовні вимоги щодо зміни способу стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved