Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Димитровського міського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» (далі ДП «Красноармійськвугілля») ВП «шахта ім. О.Г.Стаханова» про відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з травмою отриманою на виробництві. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він з 12.01.1981 р. по 12.12.2014 р. він працював на Державному підприємстві «Красноармійськвугілля» Відокремленого підрозділу «Шахта «О.Г.Стаханова». 29.04.2014 р. о 18.15 год. працюючи прохідником, при виконанні наряду отримав травму: косооскольчатий злам правої плечової кістки із зміщенням відламків По даному факту на підприємстві складено акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії) форми Н-5 від 22.05.2014 р. та акт № 6 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 22.05.2014 р. Після травми з 29.04.2014 р. по 23.05.2014 р., з 22.07.2014 р. по 31.07.2014 р. він перебував на стаціонарному лікуванні в Димитровській міській лікарні. Згідно довідки МСЕК від 11.12.2014 р. йому встановлено 50% втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності. Димитровським відділенням Фонду ССНВВ йому призначено одноразову допомогу та виплачуються щомісячні страхові виплати. Моральна шкода в зв'язку з виробничою травмою мені не призначалася та не виплачувалася. Проте внаслідок виробничої травми, яка сталася 29.04.2014 р., йому заподіяна моральна шкода, яку він відчуваю з моменту травми та продовжую відчувати до теперішнього часу. У зв'язку з цим відділ ФССНВВ призначив та виплачує йому щомісячний регрес, але моральна шкода при цьому не призначалася та не виплачувалася ні фондом ні відповідачем, незважаючи на те, що він продовжує відчувати значні моральні та фізичні страждання пов'язані з отриманою виробничою травмою. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює у 25 000 (двадцять п'ять тисяч) грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходив із тривалості й глибини його душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок травм, а також з фізичного та фактичного значного погіршення стану здоров'я. До судового засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, полягав на задоволені позовних вимог. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечував проти задоволені позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що з 12.01.1981 р. по 12.12.2014 р. він працював на Державному підприємстві «Красноармійськвугілля» Відокремленого підрозділу «Шахта «О.Г.Стаханова». (а. с. 8-9). 29.04.2014 р. о 18.15 год. працюючи прохідником, при виконанні наряду отримав травму: косооскольчатий злам правої плечової кістки із зміщенням відламків По даному факту на підприємстві складено акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії) форми Н-5 від 22.05.2014 р. та акт № 6 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 22.05.2014 р. (а. с. 10-22) Після травми з 29.04.2014 р. по 23.05.2014 р., з 22.07.2014 р. по 31.07.2014 р. він перебував на стаціонарному лікуванні в Димитровській міській лікарні. Згідно довідки МСЕК від 11.12.2014 р. йому встановлено 50% втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності. (а. с. 25-26). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв\-`\-\-язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України «Про охорону праці», а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 р. були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв'язку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він був здоровою працездатною людиною, втратив 20% працездатності в зв'язку з травмою пов'язоною з виробництвом. Позивач [PERSON] отримав травму на виробництві і при цьому мала місце протиправність дій відповідача ВП «шахта ім. О.Г.Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля», пов'язаних з порушенням Закону України «Про охорону праці», «Правил безпеки у вугільних шахтах», що стало причиною нещасного випадку. Вищезазначене законодавство, а також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. із змінами від 25.05.2001 р. «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрєс, а із наявністю втрат фізичного і психичного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 50%. Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 18 000 (вісімнадцять тисяч грн.) 00 коп. Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. Оскільки моральна шкода у позивача виникла внаслідок ушкодження здоров'я, пов'язаного з травмою на виробництві, то заперечення відповідача являються необґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору - в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного ,

Outcome: partial