Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог, просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 843\~871 гривень 35 копійок, з яких 795\~795 гривень 00 копійок є сумою неповернутої позики, 48\~076 гривень 35 копійок - 3 % річних за користування неповернутими коштами та суму сплаченого судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним 16 травня 2012 року було укладено договір позики із [PERSON] Вказаний договір позики є безпроцентним. За домовленістю сторін вказаний договір позики 16 травня 2012 року було посвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі за № 310. За умовами договору він в якості сторони позикодавця передав позичальнику гроші в сумі 400\~000 гривень, що на день передачі грошей було еквівалентно сумі в 50\~000 доларів США. Передача грошей здійснена ним відповідачу в повному обсязі до підписання договору. Згідно п.п. б п. 2 договору сторони домовилися про те, що повернення позики має бути здійснене 16 травня 2013 року, а повна сума до повернення повинна бути еквівалентною сумі в 50\~000 доларів США за середнім курсом їх продажу комерційними банками міста Києва (за вибором позикодавця) на день передачі грошей. Таким чином, сторони досягли згоди щодо строку зобовязання з повернення коштів та порядку розрахунку і суми боргу. Однак, відповідач [PERSON] взяті на себе за зобовязаннями обовязки з повернення позики належним чином не виконала. Зокрема, відповідачем повернуто позивачу лише частину позики в сумі еквівалентній 11\~500 доларів США. Решту суми позику, еквівалентну 38\~500 доларам США він на сьогодні не отримав. Усі звернення до відповідача щодо повернення решти коштів залишилися без відповіді, усно [PERSON] обіцяла йому розпочати погашати позику частинами, однак без якоїсь видимої конкретики та початок розрахунків щоразу змінювався на невизначену дату в майбутньому. Позивач в судове засідання не зявився, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд на виконання процесуальних вимог постановити у справі заочне рішення, позовні вимоги підтримує повністю, просив справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, представника позивача та відповідача, за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з матеріалів справи, 16 травня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого позичальник [PERSON] отримала від позикодавця [PERSON], а позикодавець передав у власність позичальникові гроші в сумі 400\~000 гривень, що на день передачі грошей відповідала еквівалентові суми 50000 доларів США за середнім курсом їх продажу комерційними банками міста Києва. Передачу грошей було здійснено до підписання цього договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Сторонами було обумовлено, що договір позики є безпроцентним, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 16 травня 2013 року. При цьому: повернення позичених грошей можу здійснюватись частинами; повна сума позики, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 50\~000 доларів США за середнім курсом їх продажу комерційними банками міста Києва (за вибором позикодавця) на день передачі грошей (п.2 договору). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було частково повернуто суми позики у розмірі 11\~500 доларів США. В той же час, суму боргу в розмірі еквівалентному 38\~500 доларів США відповідачем не було повернуто, що є порушенням зобовязання з боку відповідача. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до відомостей офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, станом на 22 травня 2015 року 100 доларів США еквівалентно 2067,88 гривень. Таким чином, з огляду на офіційний курс Національного банку України, основний розмір боргу відповідача за договором позики, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, становить 795\~795 гривень 00 копійок (38\~500 доларів США * 20,67). Крім того, відповідно до вимог\~ст.625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем до сплати відповідачу розраховано суму 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання за період з 17 травня 2013 року по 22 травня 2015 року у розмірі 48\~076 гривень 35 копійок, де сума боргу складає 795 795 гривень 00 копійок, період прострочення з 17 травня 2013 року по 22 травня 2015 року (735 днів) - 795\~795 гривень * 3% річних * 735. Таким чином, відповідач має сплатити на користь позивача 48\~076 гривень 35 копійок суми 3 % річних. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем заперечень на позовну заяву подано не було, доказів, щодо спростування вимог позивача про стягнення заборгованості за договором позики, суду не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума боргу, що не була повернута відповідачем у розмірі 795\~795 гривень 00 копійок та 3 % річних у розмірі 48\~076 гривень 35 копійок, а всього 843\~871 гривень 35 копійок. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 3967 гривень 00 копійок сплаченого судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved