Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення права [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS], що перебуває у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON], визнання за ним права власності на ? частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що спірна квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачу [PERSON] по ? частини кожному. Право власності відповідача на ? частину квартири [ADDRESS] встановлено рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18.09.2017 року, залишеного в силі ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2018 року. Квартира [ADDRESS] розташована на другому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку, складається із трьох кімнат, загальною площею 66,8 кв.м., житловою - 46,4 кв.м. Позивач вважає за доцільне звернутись до суду з позовом про припинення права [PERSON] на частку у майні, яка складає 1/2, яка перебуває у спільній частковій власності зі виплатою (стягненням) відповідної грошової компенсації на користь відповідача [PERSON], зважаючи на те, що її частка не може бути виділена в натурі, квартира є неподільною, спільне користування нею неможливе, до того ж таке припинення не завдасть істотної шкоди [PERSON] та членам її сім'ї у зв'язку з тим, що вона до цього часу не користувалася і не користується своєю часткою у вказаній квартирі, фактично мешкала і мешкає на території РФ, де має власне житло, сім'ю, роботу. Позивач позовні вимоги підтримав, просив слухати справу у його відсутність та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутність та заяву [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом ХМНО Луценко В.С.. 16.04.2018 року, реєстровий номер 1359, в якій вона позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі і без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд ,дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві спільної часткової власності. В разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки в праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання і збереження спільного майна, в сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18.09.2017 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом, посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої харківської державної нотаріальної контори Ярмак О.О. 12.11.2004, зареєстрований в реєстрі за № 3-1501, після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Постановою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 31.01.2018 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 18.09.2017 року залишено без змін. Спірна квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] по ? частини відповідно. Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку в спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника і членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку в спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Частиною 2 ст. 183 ЦК України визначено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Судом встановлено, що квартира є неподільним об'єктом права власності, спільне користування нею неможливе, до того ж припинення права власності не завдасть істотної шкоди [PERSON] та членам її сім'ї, так як вона до цього часу не користувалася і не користується своєю часткою у вказаній квартирі, фактично мешкала і мешкає на території РФ, де має власне житло, роботу. Відповідно до виписки з домової книги Обласного єдиного інформаційного розрахункового центру № 2/76 від 12.04.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], її чоловік [PERSON], [INFO] зареєстровані та мешкають з 22.01.1991 року за адресою : [ADDRESS]. Згідно довідки Федерального державного унітарного підприємства «Охорона» від 12.04.2018 року вих. № 72/676 [PERSON], 1964 року народження працює в філіалі Федерального державного унітарного підприємства «Охорона» по Тульській області з 01.11.2015 року (наказ № 783 від 30.10.2015 року) по теперішній час. [PERSON] отримала грошову компенсацію за частину спірної квартири, відповідно до письмової заяви в матеріалах справи та заяви [PERSON], посвідченої ХМНО Луценко В.С. 16.04.2018 року, реєстровий номер 1359 про визнання позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд не має підстав для відмови у задоволенні позову [PERSON] , оскільки усі умови застосування положень ст. 365 ЦК України знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, у зв'язку з чим ? частка відповідача [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS], підлягає припиненню та суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо визнання за ним права власності на належну [PERSON] вказану ? частину спірної квартири, набуту нею як спадок за законом після смерті матері та задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved