Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Горностайпільської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 28 липня 2014 року [PERSON] склала на його користь заповіт, посвідчений Горностайпільською сільською радою Іванківського району Київської області, за яким вона усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що належатиме їй на день смерті та все те, що вона за законом матиме право, заповіла йому - [PERSON]. Після смерті [PERSON], яка мала місце [INFO] року залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок та земельна ділянка 0,2500 га за адресою - [ADDRESS]. Спадщину позивач прийняв своєчасно, звернувшись із заявою до Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08.07.2015р.) 12.05.2018року він звернувся до державного нотаріуса Воробей Т.П. з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за вищевказаною адресою. Однак нотаріусом було відмовлено в отриманні вказаного свідоцтва, в зв»язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на будинок. За час свого життя [PERSON] не встигла оформити своє право власності на ці будівлі. Факт належності будинку та господарських будівель [PERSON] підтверджено довідкою за № 487 від 10.04.2015р., в якій зазначено, що згідно записів погосподарської книги Горностайпільської сільської ради №3 (особовий рахунок [NUMBER]) - домоволодіння належало саме їй. Позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, а саме: домоволодіння , розташоване за адресою - [ADDRESS] У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить розглянути справу без його участі ; позов підтримує . Відповідач, Горностайпільська сільська рада Іванківського району Київської області, звернулися до суду з листом про те, що заперечень проти позову [PERSON] не мають, просять розглядати справу без участі представника сільської ради. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і маються підстави для його задоволення, суд задовольняє позов. Відповідач позов визнав. Позивач надала суду належні докази спадкоємця: копію заповіту, посвідченого Горностайпільською сільською радою Іванківського району Київської області 28.07.2014 р., зареєстровано в реєстрі за №26, з якого слідує, що [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно , де б воно не було,з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що за законом матиме право заповідала [PERSON]; копію свідоцтва про смерть спадкодавці [PERSON], яка померла [INFO] року. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з постанови Іванківської районної державної нотаріальної контори від 12 травня 2018 р., спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року прийняв [PERSON] заявою від 08 липня 2015 року. Інших спадкоємців немає. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз»ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись , якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори від 12 травня 2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належав [PERSON], яка померла [INFO] року, в зв»язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на будинок. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.392 ЦК України). Згідно з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім.»я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, маються підстави для задоволення позову. Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved