Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Техноліфт» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилався на те, що 21 листопада 2011 року близько 08-00 год. [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], який належить на праві власності відповідачу ТОВ «Спеціалізоване підприємство «Техноліфт», рухався по вул. Академіка Образцова з боку вул. Марко Вовчок у напрямку вул. Воронежської у м. Дніпропетровську, виїхав на перехрестя з вул. Байкальською, порядок проїзду на якому регулюється дорожнім знаком 2.1 «Поступитися дорогою», порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не поступився дороги автомобілю [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що рухався по головній дорозі вул. Байкальська зі сторони вул. Краснопартизанської у напрямку вул. Белінського, та допустив з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу, як пасажиру автомобіля «Cherry Tiggo», згідно з висновком судово-медичної експертизи № 147е від 17.01.12 року, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: компресійного перелому тіла 2-го поперекового хребця, компресійного уламкового перелому тіла 4-го поперекового хребця, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2012 року [PERSON] визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та засуджений до 3 місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. Після звернення до Моторного (транспортного) страхового бюро України позивач отримав 10.10.2012 року страхове відшкодування в розмірі 27071,92 грн., з яких 18237,28 грн. компенсація витрат на лікування та 8834,64 грн. компенсація шкоди, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. Окрім цього, діями третьої особи [PERSON], який на час скоєння ДТП перебував з відповідачем у трудових відносинах, позивачу було завдано значної моральної шкоди, що виразилася в фізичному болю та стражданнях від їх прояву, довгого часу лікування в лікарні, встановлення третьої групи інвалідності, моральних стражданнях, які він випробував під час процесу лікування, та реабілітаційного періоду. На даний час позивач не може вести повноцінно господарство, не може підіймати вагу більшу ніж 5 кг., його стан вимагає постійного стороннього нагляду та допомоги. У відшкодування моральної шкоди позивач просив суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Техноліфт» 60 000 гривень. Позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі, у судовому засідання надали пояснення, аналогічні викладеним у позовні заяві. Представник відповідача проти позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що третя особа [PERSON] самовільно заводів ключами від автомобіля [NUMBER], та керував ним не у робочий час. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою просив справу слухати у його відсутність. Представник третьої особи - Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою просив справу слухати у його відсутність, рішення просив постановити відповідно до вимог законодавства. Вислухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 21 листопада 2011 року близько 08-00 год. [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], який належить на праві власності відповідачу ТОВ «Спеціалізоване підприємство «Техноліфт», рухався по вул. Академіка Образцова з боку вул. Марко Вовчок у напрямку вул. Воронежської у м. Дніпропетровську, виїхав на перехрестя з вул. Байкальською, порядок проїзду на якому регулюється дорожнім знаком 2.1 «Поступитися дорогою», порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не поступився дороги автомобілю [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що рухався по головній дорозі вул. Байкальська з боку вул. Краснопартизанської у напрямку вул. Белінського та допустив, з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу, як пасажиру автомобіля «Cherry Tiggo», згідно з висновком судово-медичної експертизи № 147е від 17.01.12 року, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: компресійного перелому тіла 2-го поперекового хребця, компресійного уламкового перелому тіла 4-го поперекового хребця, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Після тривалого лікування 28.05.2012 року позивачу була встановлена третя група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК 10ААА №590959 (а.с. 14). Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2012 року [PERSON] визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та засуджений до 3 місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки (а.с. 5-6). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок по кримінальній справі, або постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, які вступили в законну силу, обов'язкові для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій осіб, стосовно якого винесені вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії і чи скоєні вони даною особою. Після звернення до Моторного (транспортного) страхового бюро України позивач отримав 10.10.2012 року страхове відшкодування в розмірі 27071,92 грн., з яких 18237,28 грн. компенсація витрат на лікування та 8834,64 грн. компенсація шкоди, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності (а.с. 20) Водій транспортного засобу [PERSON] на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем - ТОВ «Спеціалізоване підприємство «Техноліфт», працюючи технічним директором з серпня 2004 року, що підтверджується листом від 18.01.2012 року (а.с. 10), а також встановлено вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2012 року та матеріалами цивільної справи №401/11808/12 (2/199/804/13) за позовом [PERSON] (власника автомобіля «Cherry Tiggo») до Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване підприємство «Техноліфт» та [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті злочину. Згідно з положеннями ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Приймаючи до уваги обставини скоєння злочину, його тяжкість, завдану фізичну та психологічну травму позивачу, не виключаючи наслідків прояву завданих пошкоджень у майбутньому та встановлення йому третьої групи інвалідності, суд вважає у відшкодування моральної шкоди, завданій [PERSON], стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Техноліфт» на його користь 30 000 гривень 00 копійок. До заперечень представника відповідача, стосовно самовільного заволодінням [PERSON] автомобілем [NUMBER], та керування ним не у робочий час, суд ставиться критично, оскільки доказів цьому суду надано не було. Будь-яких документів, які б підтверджували звернення відповідача до правоохоронних органів з приводу викрадення автомобіля чи неправомірного його заволодіння, не надано, у зв'язку з чим суд вважає, що перебування автомобіля у користуванні [PERSON] було з дозволу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Техноліфт». Окрім цього, посилання представника відповідача на те, що шкоду повинен відшкодовувати [PERSON] суд також не може взяти до уваги, оскільки згідно з ч. 4 п. 6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, на особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). З цих же підстав рішенням суду від 20.02.2013 року позивачу [PERSON] було відмовлено у позовних вимогах про стягнення з [PERSON] моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, а відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також з відповідача підлягає стягненню 300,00 гривень витрат по сплаті судового збору на користь держави.

Outcome: partial