Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з названим позовом стверджуючи, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] після пожежі, яка сталася 28 травня 2013 року за місцем своєї реєстрації, тобто за адресою: [ADDRESS] не проживають, а [PERSON] та [PERSON] за вищевказаною адресою не проживають більше 15 років. Оскільки реєстрація відповідачів перешкоджає вільно розпоряджатися належному йому майну, в тому числі розпочати відновлення житлового будинку, просить суд винести рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом та зняти їх з реєстрації за вищевказаною адресою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] суду пояснила, що її довіритель [PERSON] є власником житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстровані, але не проживають більше року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] На підставі ч. 2 ст.405 ЦК України просить суд позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Допитані в судовому засіданні кожен окремо відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проти заявленого позову не заперечують. При цьому, відповідачі [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що перестали проживати в будинку [ADDRESS] із 28 травня 2013 року, тобто після того, як в будинку сталася пожежа, якою були повністю знищені їхні особисті речі та всі документи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] пояснили, що в будинку, який належить їхньому дядьку [PERSON] вони були зареєстровані за згодою останнього після закінчення терміну їхнього перебування в школі-інтернаті але не проживають в ньому більше 15 років. Представник третьої особи завідувач Баришівського РС УДМС України в Київській області будучи належним чином повідомлений, на розгляд справи не з'явився надавши суду лист про розгляд справи в його відсутність. Залучені судом до участі в справі в якості третіх осіб Управління соціального захисту населення при Баришівській районній державній адміністрації та виконавчий комітет Бзівської сільської ради Баришівського району до суду не з'явилися, про день та час розгляду справи належним чином були повідомлені. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов ' язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Пленум Верховного Суду України у Постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім ' ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 22 липня 1989 року ( а.с.38 ), [PERSON] є власником будинку з прилеглими надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] ( договір дарування зареєстровано в реєстрі за № 83 від 22.07.1989 року.) Відповідно до довідки виконавчого комітету Бзівської сільської ради № 371 від 09.12.2014 року в даному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Як вбачається із довідки в.о.начальника Баришівського РС ГУ ДСНС України в Київській області від 29.05.2013 року № 3 видана [PERSON] , 28 травня 2013 року в будинку [ADDRESS] сталася пожежа в результаті якої було знищено дах та перекриття будинку на площі 54 кв.м., особисті речі та документи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Пожежею також пошкоджені стіни будинку по всій площі. Згідно довідки виконавчого комітету Бзівської сільської ради Баришівського району № 371 з моменту пожежі, яка сталася 28.05.2013 року, в будинку зареєстровані але не фактично проживають відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Таким чином, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження факт не проживання відповідачів в будинку [ADDRESS] більше року в зв'язку з чим, вимоги позивача [PERSON] в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування даним житлом підлягають до задоволення. Разом з тим, вирішуючи питання щодо зобов'язання Баришівського РС УДМС України в Київській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою ), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, в зв'язку з чим, додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби. Разом з тим, суд не позбавлений права на визначення порядку виконання рішення суду, наданого ст.217 ЦПК України. Таким чином, задовольнивши позовні вимоги про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, суд вважає за доречне використати своє право надане ст.217 ЦПК України щодо встановлення порядку виконання рішення суду вказавши, що дане рішення є підставою для зняття відповідачів з місця їхньої реєстрації, а саме будинку [ADDRESS]

Outcome: partial