Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що у 2013 році між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, у якому народилася донька [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, близько двох років між ними фактично припинені шлюбні відносини, вони не пов'язані спільним побутом, спільного господарства не ведуть та припинили спільне проживання, а шлюб існує лише формально. Вважає, що за таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд його розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з мотивів, що викладені у позовній заяві, суду пояснив, що рішення про розірвання шлюбу є обдуманим та остаточним, тому заперечує відносно вжиття заходів щодо примирення подружжя, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю та згідна на розірвання шлюбу, при цьому заперечила відносно вжиття заходів щодо примирення подружжя, оскільки вважає це неможливим, а подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, тому просила позов задовольнити, а після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 04 червня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.06.2013 року, виданим виконавчим комітетом Пасічнянської сільської ради Старосинявського району, актовий запис № 2. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Пасічнянської сільської ради Старосинявського району 07 лютого 2014 року. Ч.1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони близько двох років проживають окремо та подружніх відносин не підтримують, вони не пов'язані спільним побутом та веденням спільного господарства, спільним вирішенням питань життя сім'ї, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного. Шлюб існує лише формально. Таким чином, судом встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 04 червня 2013 року.

Outcome: approved