Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що між ним та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», 30.07.2008 року було укладено договір поруки № [NUMBER] на забезпечення зобов»язання[PERSON] за кредитним договором № [NUMBER], за яким позичальник отримав кредит в сумі 69700 доларів США строком до 30.07.2036 року. Строк дії договору поруки до повного погашення зобов»язань за вищезазначеним договором кредиту позичальником. Позивач вважає, порука підлягає припиненню на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, оскільки 23.06.2009 року між позичальником [PERSON] та банком, без згоди поручителя, укладено додаткову угоду до договору споживчого кредиту, якою збільшено обсяг відповідальності поручителя. Позивач просить визнати договір поруки № [NUMBER] від 30.07.2008 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], таким що припинив свою дію 23.06.2009 року, у зв»язку з чим, частково визнати недійсним п. 2.1 Договору про надання споживчого кредиту [NUMBER] від 30.07.2008 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], в частині забезпечення виконання зобов»язання позичальника порукою [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги та просила п. 2.1 Договору про надання споживчого кредиту [NUMBER] від 30.07.2008 року, в частині забезпечення виконання зобов»язання позичальника порукою [PERSON], визнати частково припиненим, а не недійсним, як помилково було зазначено у позовній заяві. При цьому представник позивача пояснила, що додатковою угодою від 23.06.2009 року позичальнику банком було надано кредитні канікули строком на один рік, під час яких позичальник був звільнений від погашення тіла кредиту, йому проводилось лише нарахування відсотків, що в подальшому, як вважає позивач, повинно було привести до збільшення сукупної вартості кредиту. Це, не було погоджено з позивачем, як поручителем, тому в свою чергу, порушує його права. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та пояснив, що [PERSON] була надана заява, якою він не заперечував проти внесення його сином [PERSON] будь-яких змін до Договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 30.07.2008 року шляхом підписання відповідних додаткових угод з АКІБ «УкрСиббанк». Додаткова угода від 23.06.2009 року, укладена між позичальником та банком не порушує права поручителя, оскільки не збільшує строки погашення кредиту, сукупну його вартість, тощо. Даною додатковою угодою змінено гшрафік повернення кредиту/траншу. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відбулись зміни основного зобов»язання без згоди поручителя, тому позивач просив в задоволенні позову відмовити. Крім того, представник відповідача просив врахувати, що позивачем порушено передбачені законом строки позовної давності при зверненні до суду з даним позовом. Третя особа [PERSON] до судового засідання в черговий раз не з»явився, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі через засоби масової інформації За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Під час судового розгляду встановлено, що 30.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір кредиту [NUMBER], строк виконання зобов»язань за яким визначений сторонами за договором до 30.07.2036 року ( а.с. 7-14). З метою забезпечення виконання позичальником [PERSON]зобов»язань за вищенаведеним договором кредиту, 30.07.2008 року між позивачем [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки № [NUMBER] ( а.с. 21-22). Розділом 1 Договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником усіхзобов»язань, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 30.07.208 року, існуючих в теперішній час, і тих що можуть виникнути в майбутньому. Поручителю добре відомі всі умови вищезазначеного основного договору ( у тому числі термін виконання основного зобов»язання) ( п. п. 1.1, 1.2). Згідно з п. 3.1 договору поруки, договір набирає чинності з моменту підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов»язань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобов»язань боржника в рахунок виконання зобов»язань за основним договором в сумі та в межах якої поручитель відповідає перед кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яка настане раніше. Позивач зазначає, що 23.06.2009 року між позичальником [PERSON] та банком, без його згоди, як поручителя, укладено додаткову угоду до договору споживчого кредиту, чим збільшено сукупну вартість кредиту. Але , суд не може погодитись з такою позицією позивача. Статтею 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється: - з припиненням забезпеченого нею зобов»язання, а також у разі зміни зобов»язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; - якщо після настання строку виконання зобов»язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; - у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; - після закінчення строку встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений момент пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки. Вивченням додаткової угоди від 23.06.2009 року до договору споживчого кредиту № [NUMBER] від 30.07.208 року вбачається, що сторонами за вказаним договором укладено угоду щодо зміни графіка повернення кредиту. Строки повернення кредиту даною угодою не змінені. Судом встановлено, що Додатковою угодою позивачеві в період з 23.06.2009 року по 23.06.2010 року не проводилось нарахування до виплати суми основного боргу за кредитом, а проводилось лише нарахування відсотків, які позичальник добросовісно сплачував. Викладене підтвердив і представник відповідача під час судового розгляду. Позивачем не наданодоказів на підтвердження того, що відбулись зміни основного зобов»язання без згоди поручителя, в наслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Разом з цим судом встановлено, що [PERSON] було надано заяву, відповідно до якої він не заперечував проти внесення його сином [PERSON] будь-яких змін до Договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 30.07.2008 року шляхом підписання відповідних додаткових угод з АКІБ «УкрСиббанк» ( а.с.63). Представник позивача не заперечував , що вказана заява була надана саме [PERSON], при цьому не надав суду доказів на підтвердження того, що дана заява була складена позивачем з порушенням вимог чинного законодавства ( під впливом оману, помилки, насильства, тощо). Як вбачається з тексту вказаної заяви, вона надана на ім»я посадової особи АКІБ «УкрСиббанк», начальника відділення № 73 [PERSON], саме якою від імені банку було підписано додаткову угоду з [PERSON] 23.06.2009 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для визнання припиненим договору поруки укладеного між сторонами 30.07.2008 року. З вищенаведених причин суд відмовляє і у задоволенні позовних вимог про часткове припинення дії п. 2.1 Договору про надання споживчого кредиту [NUMBER] від 30.07.2008 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], в частині забезпечення виконання зобов»язання позичальника порукою [PERSON]. Поряд з цим, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки відповідач не заперечує, що Додаткова угода від 23.06.2009 року позивачеві не направлялась, позивач стверджує, що про вказану додаткову угоду йому стало відомо в 2016 році під час розгляді справи за позовом ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення з [PERSON], [PERSON] та з нього заборгованості за кредитом. Доказів які б сп ростовували таке ствердження позивача суду не надано. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed