Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 31.08.2002 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 31.08.2002 року складено відповідний актовий запис №1802. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, тому позивач вирішила звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 31.08.2002 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 31.08.2002 року складено відповідний актовий запис №1802, згідно свідоцтва про одруження серії 1-АМ №080968, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області 31.08.2002 року (а.с.9). Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: донька [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ №223813, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 03.06.2004 року (а.с.6); син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ №071933, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 14.03.2007 року (а.с.8); донька [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ №180634, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 12.11.2010 року (а.с.7). Зі змісту позову вбачається, що спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надала відзиву на позовну заяву. А тому, суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище, яким вона користувалась після реєстрації цього шлюбу «Кривко». Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесений судовий збір у розмірі 704,80 грн., згідно квитанції №ПН617201 від 03.12.2018 року (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved