Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання права власності нерухомого майна в натурі, згодом позивач уточнив позовні умови в яких просить суд визнати право власності в натурі на будинок [ADDRESS], який складається з ? частини житлового будинку К-1, коридор - 3,4 кв.м.; коридор - 8, 9 кв.м.; санвузол - 4,1 кв.м.; вітальня - 28,7 кв.м.; кухня - 14,8 кв.м.; кімната - 8, 8 кв.м.; К-1 - не житлова прибудова, К1-1 - не житлова прибудова, та на Л - 1 - гараж, п/д - підвал, оглядова яма, М -1 - лазня, Н - 1 - сарай, 1 - ворота, 2 - водопровід, 3 - басейн, 4 - зливна яма, 6 - огорожа, 7- огорожа. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно до договору купівлі - продажу від 27.07.1990 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2/1917 позивачу [PERSON] [PERSON] продала ? частину будинку [ADDRESS], що складається з: житлового будинку А-1 жилою площею 21,2 кв.м, дві літні кухні: глинобитна Б-1, В-1, матеріал стін 1/2 глиновалькова, 1/2 черепична, два дощатих сараї: Г-1, Е-1, цегельний гараж Д-1, дощата убиральня Ж-1, колодязь № 1, водопровід № 2, забори № 3, 4, тротуари I, II, дощатий дощ И-1. Довгий час позивач не проживав в будинку по вулиці Ціолковського, так як там були не дуже прийнятні умови для проживання, так як на той час у нього не було грошей для ремонту будинку частка його зруйнувалась, тому нещодавно позивач добудував частку будинку та прибудинкові споруди. Також позивач звернувся до бюро технічної інвентаризації для отримання технічної документації. Після чого він звернувся до Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області для того, щоб зареєструвати право власності на будинок, але 23.09.2015 р. державним реєстратором було відмовлено в реєстрації, в зв'язку з тим, що подані документи для реєстрації права власності не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам. На даний час позивач не має змоги реалізувати своє право користуватись та володіти майном,тому звертається з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача та його представника, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав: Судом встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, згідно до договору купівлі - продажу від 27.07.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Сисойкіною Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2/1917 [PERSON] [PERSON] продала ? частину будинку [ADDRESS], що складається з: житлового будинку А-1 жилою площею 21,2 кв.м, дві літні кухні: глинобитна Б-1, В-1, матеріал стін 1/2 глиновалькова, 1/2 черепична, два дощатих сараї: Г-1, Е-1, цегельний гараж Д-1, дощата убиральняЖ-1, колодязь № 1, водопровід № 2, забори № 3, 4, тротуари I, II, дощатий дощ И-1. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 23.09.2015 р. було відмовлено державним реєстратором в реєстрації права власності на ? частину будинку [ADDRESS], в зв'язку з тим, що подані документи для реєстрації права власності не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам. З Довідки Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що об'єкт нерухомого майна - житловий будинок [ADDRESS] Дніпродзержинської області, до категорії самочинного будівництва не відноситься, так як збудовані до 05.08.1992р. Судом встановлено, що Технічним висновком Державного проектного інституту «Дніпродзержинськцивілпроект» визнано самовільну реконструкцію будинку [ADDRESS] виконано технічно грамотно, без зміни конструктивної схеми будівлі, неторканий несучий каркас будівлі, не порушена несуча здатність конструкції будинку та його загального стану, будинок відповідає вимогам будівельних та протипожежних норм та придатний для подальшої безпечної експлуатації будівлі після виконаної реконструкції. Згідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 321 ЦК України передбачено, що «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні». Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання права власності нерухомого майна в натурі, а саме будинку [ADDRESS] підлягають задоволенню. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 р. ратифікованою Законом України від 17 липня 1997 р. зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї у 1952 р. передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно до ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. На підставі викладеного та

Outcome: approved