Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що сімейні стосунки у них не склались, оскільки вони люди різного характеру та мають різні погляди на життя, у зв`язку з чим між ними постійно виникали сварки та конфлікти, що призвело до втрати почуттів взаємної довіри, поваги та любові. Протягом тривалого часу вони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер, тому вважає його збереження таким, що буде суперечити його інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить шлюб розірвати, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про поважність причин неможливості прибуття в судове засідання суд не повідомила, відзиву на позов та заяви про відкладення розгляду справи не подала. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: 15 липня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції зареєстровано шлюб [PERSON] з [PERSON] , про що складено актовий запис №741 та присвоєно прізвище дружині [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, шлюб носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін, в зв`язку з чим суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved