Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову зазначено: Запорізьку районну державну нотаріальну контору Запорізької області. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] . Іще при житті, а саме 17.11.2010 спадкодавець склала заповіт, в якому все належне їй на час смерті майно вона заповіла позивачу. [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, звернувшись до Запорізької районної державної нотаріальної контори, в зв`язку з чим була відкрита спадкова справа. Після смерті бабусі залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0738 га, кадастровий номер 2322155300:04:017:0047, яка розташована під зазначеним будинком. На теперішній час оформити спадкове майно позивач не може, оскільки в нього відсутні оригінали правових документів, а отримати ці документи після смерті бабусі є не можливим, тому позивач був вимушений звернутися до суду з цим позовом. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надала заяву, в якій позов підтримала, просила задовольнити та розглянути справу за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі. Третя особа в судове засідання не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи без їх участі, заперечення до позовної заяви відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Факт смерті [PERSON] 26.05.2015 підтверджено Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданого 28.12.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1184. Спадкова справа № 95/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] була почата 02.04.2016 Запорізькою районною державною нотаріальною конторою за заявою [PERSON] . Так дійсно, [PERSON] склала заповіт, посвідчений 17.11.2010 секретарем виконавчого комітету Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області, зареєстрований в реєстрі за № 436, відповідно до якого житловий будинок [ADDRESS] заповіла своєму внукові [PERSON] . Відповідно до копії Технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , складений ОП ЗМБТІ станом на 05.06.2007, його власником зазначено [PERSON] , що також підтверджено копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17417322 від 18.01.2008. Право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0738 га, яка розташована на території Балабинської селищної ради в [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 499251, виданим 14.06.2011. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Згідно зі ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно потребують державної реєстрації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється за заповітом чи за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вищезазначене приводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення. При цьому суд констатує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні, а тому суд приймає визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved