Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звільнення його від сплати аліментів на її користь та стягнення аліментів з відповідача на його користь, мотивуючи свої вимоги тим, що він є батьком [PERSON], [INFO], а відповідач є його матірю, що підтверджується свідоцтвом про народження. З моменту розірвання шлюбу на підставі рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 26.10.2009 року по 14 квітня 2015 року їх дочка мешкала разом з матірю, та він сплачував аліменти на користь відповідача на утримання дитини у розмірі ? частини своїх доходівзгідно рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 10.03.2011 року та,згодом, у розмірі 1/6 частини усіх доходів на підставі рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 02.10.2012 року про зменшення розміру аліментів.Однак, з 15.04.2015 року їх дочка стала мешкати з ним, що підтверджується довідкою керівника органу самоорганізації населення №53 від 11.05.2017 року. Незважаючи на це, відповідач продовжує отримувати аліменти на утримання дитини, що призводить до порушення його прав та прав їх неповнолітньоїдочки, оскільки право на аліменти має лише той із батьків дитини, з ким вона проживає. Просить суд звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньоїдочки [PERSON] та стягнути аліменти на його користь з [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини усіх видів її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON]А.в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснення суду в обгрунтування позовних вимог надав аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON]Б.в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Суду пояснила, що неповнолітня дитина дійсно на теперішній час проживає з позивачем, а тому вона не заперечує щодо звільнення позивача від сплати аліментів, що стягуються на її користь на утримання їх дочки [PERSON]. Разом з тим, вона не заперечує проти того, щоб з неї були стягнуті аліменти на утримання їх спільної з позивачем неповнолітньої дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані у справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХII(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2009 року(а.с.3). Згідно свідоцтву про народження серії І-ЖС№290128 встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження зазначений позивач [PERSON], матірюзазначена відповідач [PERSON]. На підставі рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 10 березня 2011 року, яке набрало законної сили 21.03.2011 року,з [PERSON]на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки:Нємна [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.03.2011 року до досягнення дитиною повноліття(а.с.4). В подальшому, відповідно до рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 02.10.2012 року,яке набрало законної сили13.10.2012 рокубуло зменшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], на підставі рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 10 березня 2011 року, з ? до 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячнодо досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(а.с.5). Відповідно до вимог ч.4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З довідки б/н від 11.05.2017 року керівника органу самоорганізації населення №53 вбачається, що позивач [PERSON] проживає за адресою: [INFO], та разом з ним проживає його неповнолітнядочкаНємна Т.Ю., [INFO]. Факт проживання на даний час неповнолітньої дитини з позивачем, відповідачем [PERSON]Б.в судовому засіданні не оспорювався, а навпаки був неї визнаний. Відповідно до положень ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] на даний час проживає разом з батьком позивачем [PERSON] та знаходиться на його утриманні. Відповідач [PERSON] проживає окремо від дитини, а тому суд вважає за можливе звільнити позивача [PERSON] від сплати аліментів на користь відповідача [PERSON], які були стягнуті на її користь на утримання неповнолітньої дитини на підставі рішення суду. Разом з тим, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини також підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.Положеннями даної норми передбачений обовязок батьків утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення повноліття.Отже, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі. З довідки Приватного акціонерного товариства «Український графіт» від 22.06.2017 року вбачається, що відповідач [PERSON] працює контролером продукції кольорових металів та її загальна сума отриманого доходу за останні 6-ть місяців складає 27732,12грн.. Отже, середньомісячний доход відповідача складає 4626,02грн.(а.с.27).Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] має регулярний та стабільний доход у вигляді щомісячної заробітної плати, а тому розмір аліментів може бути присуджений судом у частці від її доходу, як просить позивач. Положеннями ч. 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено, що відповідач аліменти більш нікому не сплачує, інших малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно працевлаштована та має стабільний щомісячний доход.Стан її здоров»я задовільний, що було підтверджено нею особисто в судовому засіданні. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд у відповідності зі ст. 182 СК України враховує її матеріальне становище і стан здоровя, а також матеріальне становище і стан здоров'я дитини, відсутність у відповідача інших утриманців,а також її визнання у повному обсязі позовуі вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку/доходу щомісяця, починаючи стягнення із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 640,00грн., оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Outcome: approved