Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заяво до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позову зазначив, що у вересні 2018 року до нього звернувся відповідач із проханням надати позику для купівлі транспортного засобу в розмірі 7000 доларів США, на що він погодився, а на підтвердження домовленостей 24.09.2018 уклали договір позики. Згідно п. 1 Договору «позикодавець передає у власність позивальникові грошові кошти в сумі 7000 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму позики в строк встановлений цим договором. Мета позики - придбання транспортного засобу». Згідно п. З Договору «Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк до 01.01.2023, при цьому повернення позики може здійснюватися періодичними платежами». Після підписання договору відповідач написав та підписав розписку про отримання коштів. Кошти передавалися та підписувалася розписка в присутності свідка [PERSON] . В рамках дії договору 03.09.2019 відповідачем повернуто 2000 доларів США та 27.08.2020 ще 2000 доларів США. У вересні 2020 року відповідач знову звернувся з приводу надання позики, на що позивач погодився, адже за попереднім договором він виконував свої обов`язки належним чином, та 05.10.2020 між сторонами було укладено ще один договір позики. Згідно п. 1 Договору «позикодавець передає у власність позивальникові грошові кошти в сумі 8000 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму позики в строк встановлений цим договором. Мета позики - придбання сільськогосподарської техніки». Згідно п. 3 Договору «Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк до 01.01.2023, при цьому повернення позики повинно здійснюватися періодичними платежами не менше, аніж 2000 доларів США». В 2021 році у позивача змінилися обставини та можливості, у зв`язку з чим він вирішив скористатися ч. 2 п. З Договору, де зазначено, що «сторони домовилися, що Позикодавець має право достроково припините умови договору та достроково вимагати повернення грошових коштів. При цьому, позикодавець за один місяць до дати дострокового припинення договору повідомляє позичальника про намір дострокового припинення договору». 01.05.2021 відповідач отримав повідомлення про розірвання договору та вимогу повернення позики за обома договорами у строк до 31.05.2021, але кошти не повернув, чим порушив взяті зобов`язання за договорами. Таким чином, використовуючи п. 6 Договору вважає, що має право звернутися до суду із позовом про стягнення боргу в загальному розмірі 11000 доларів США, що в еквіваленті на день подання позовної заяви становить 297990 гривень. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2021, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду судової справи № 711/3756/21. Ухвалою суду від 20.07.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 17.08.2021 від представника [PERSON] - адвоката Яцюка М.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме наявність боргу в сумі 11000 доларів США, однак заперечує щодо стягнення з нього судового збору, адже у сторін була домовленість про погашення боргу, таким чином спору між сторонами немає, а відтак стягнення з нього судового збору є додатковим борговим тягарем. На даний час фінансовий стан відповідача не дозволяє йому здійснити погашення боргу одним платежем, а тому просить розстрочити виконання рішення про стягнення суми боргу на користь [PERSON] із [PERSON] шляхом встановлення з місяця винесення рішення сплати [PERSON] щомісячних грошових платежів строком на 11 місяців по 1000 доларів США щомісячно до повного погашення боргу. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Яцюк М.В. позовні вимоги визнав, але просив врахувати фінансовий стан відповідача та розстрочити виконання рішення. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). За змістом ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. З огляду на ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В ході розгляду справи судом встановлено, що 24.09.2018 між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір позики, відповідно до умов якого Позикодавець передав у власність Позичальникові грошові кошти в сумі 7000 доларів США, а Позичальник зобов`язувався повернути Позикодавцеві суму позики в строк встановлений цим договором. Мета позики - придбання транспортного засобу. На підтвердження передачі та отримання коштів, 24.09.2018 [PERSON] було складено письмову розписку. Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідач частково виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики від 24.09.2018, а саме повернув позивачу 4000 доларів США. В подальшому, 05.10.2020 між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір позики, відповідно до умов якого Позикодавець передав у власність Позичальникові грошові кошти в сумі 8000 доларів США, а Позичальник зобов`язувався повернути Позикодавцеві суму позики в строк встановлений цим договором. Мета позики - придбання сільськогосподарської техніки. На підтвердження отримання коштів за даним договором, 05.10.2020 [PERSON] надав відповідну розписку. Пунктом 3 Договору позики від 24.09.2018 та пунктом 3 Договору позики від 05.10.2020 передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк до 01.01.2023, при цьому повернення позики може здійснюватися періодичними платежами не менше, аніж 2000 доларів США на календарний рік. Сторони домовилися, що Позикодавець має право достроково припините умови договору та достроково вимагати повернення грошових коштів. При цьому, позикодавець за один місяць до дати дострокового припинення договору повідомляє позичальника про намір дострокового повернення позики. 01.05.2021 позивач повідомив відповідача, що внаслідок зміни його фінансового становища, має намір, в порядку передбаченому пунктом 3 Договору позики від 24.09.2018 та пунктом 3 Договору позики від 05.10.2020, достроково припинити умови договорів та вимагає дострокового погашення сум позики в розмірі 3000 доларів США за договором позики від 24.09.2018 та 8000 доларів США за договором позики від 05.10.2020. Зазначене повідомлення відповідачем отримано 01.05.2021, однак кошти за договором у строк до 31.05.2021 ним не повернуті. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилами статей 525, 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Представник відповідача в судовому засіданні визнав наявність у відповідача заборгованості за договором позики від 24.09.2018 та договором позики від 05.10.2020 на загальну суму 11000 доларів США, але просив розстрочити виконання рішення. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 24.09.2018 та договором позики від 05.10.2020 у розмірі 11000 доларів США. Щодо клопотання представника відповідача про розстрочення виконання рішення суду, суд вважає його передчасним, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Розділ VI ЦПК України визначає ряд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб). Так, приписами ст. 435 ЦПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Отже, питання щодо відстрочення і розстрочення виконання рішення може бути розглянуто судом лише на стадії виконання судового рішення за заявою сторони, а не на час його ухвалення, в зв`язку з чим, зазначене питання відповідачем поставлене передчасно. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2980,00 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved