Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, суми інфляційних втрат, пені та 3 відсотків річних за користування позикою в зв`язку з не виконанням грошового зобов`язання, посилаючись на те, що 12 листопада 2020 року [PERSON] отримав у позику на підставі розписки у [PERSON] кошти у розмірі - 7000 доларів США, строком повернення позики до 10 лютого 2021 року. Натомість на 22 лютого 2021 року [PERSON] , позику позивачу не повернув на зв`язок не виходить. 03.03.2021 року ціним листом з повідомленням про вручення було направлено на адресу відповідача претензію щодо повернення грошових коштів. Натомість лист позивача повернувся 09.03.2021 року на підставі того, що адресат відсутній за вказаною адресую. За офіційним курсом Національного банку України на дату подачі позову курс становить 27,64 доларів США, так еквівалент суми боргу 7 000 доларів США становить у розмірі - 193 480 грн. Позивач прохає суд стягнути з відповідача кошти в сумі 193480грн., пеню в розмірі 2364,17грн., 3% річних 572грн., інфляційні втрати - 1934,80грн. та судовий збір 1983,51грн. 16.08.2021р. від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, мотивована тим, що за офіційним курсом НБУ на дату подачі заяви про збільшення позовниих вимог, 12.08.2021р. курс долара США 26,75грн., тому здійснивши перерахунки, позивач прохає збільшити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] суму боргу 193480 грн., пеню 13349,79грн., 3% річних 2804грн., індекс інфляції 6079,62грн., всього 215713,41грн. та судовий збір . 04.11.2021р. від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, мотивована тим, що він відмовляється від вимог в частині стягнення інфляційних витрат у розмірі 6079,62 грн, та прохає стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 193480грн., 3% річних 2804 грн., відсотків 13349,79 грн. та судовий збір 2096,34грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Проти винесення заочного рішення суду не заперчував. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши представника позивача, з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази в порядку заочного провадження, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 527 ЦК України встановлює, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідно до розписки від 12.11.2020 року, боржник [PERSON] , взяв у позикодавця - [PERSON] у борг 7000 доларів США, із зобов`язанням повернути вказану суму в умовлений термін, а саме до 10.02.2021р. (а.с.9). В обумовлений строк відповідач в добровільному порядку не виконав взяті на себе зобов`язання, отримані в борг гроші не повернув. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити поданий позов, стягнувши з відповідача суму боргу. При цьому суд вважає, що визначений позивачем засіб погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання в національній валюті не порушує норми чинного законодавства. Що стосується стягнення відсотків, то згідно позиції ВП ВС викладеній в постанові від 28 березня 2018 року за № 444/9519/12 «Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.» Враховуючи викладене, суд прихїодить до висновку, що вимоги про стягнення відсотків (ст.1048 ЦК України) 13349,79 грн задоволенню не підлягають, в свою чергу суд вважає обгрунтованими вимоги про стягнення 3% річних в сумі 2804 грн. При проведенні арифметичних підрахунків судом виявлені допущені позивачем помилки (що правильного визначення періодів, бази нарахування), однак отримана під час таких розрахунків сума не виходить за межі суми боргу, яка підлягає стягненю з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial