Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , на підставі Договору дарування від 23 грудня 2002 року. Відповідач [PERSON] є його онуком. У 2010 році відповідач разом із батьками виїхав за межі України і з того часу в зазначеному будинку не проживає. Оскільки такий залишається зареєстрованим за вищевказаною адресою, це створює незручності, зокрема, у розпорядженні будинком, який він має намір відчужити. За наведених обставин позовні вимоги просить задовольнити. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 березня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Поставлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Згідно ухвали Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 травня 2021 року підготовче судове засідання у даній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. З приводу ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справ повідомлявся завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , про що свідчить договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами серії ВАС №457389, посвідчений приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л.І., зареєстрований в реєстрі за №4640. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.321 ЦК України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У житловому будинку в [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] , який за вказаною адресою не проживає з 2010 року і по даний час (довідка про склад сім`ї № 269 від 22 лютого 2021 року, видана Бучацькою міською радою Тернопільської області). Актом опитування свідків від 22 лютого 2021 року, сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , однак не проживає у будинку з 2010 року. Даний факт засвідчено підписом [PERSON] та [PERSON] . За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні не здобуто доказів, які давали б суду підстави вважати поважними причини відсутності відповідача [PERSON] за місцем постійного проживання за адресою: [ADDRESS] . Отже, відповідач [PERSON] відсутній по місцю постійного проживання понад один рік без поважних причин, його реєстрація в домоволодінні, яке належить позивачу, створює певні перешкоди в реалізації його прав, як власника, а тому відповідача слід визнати такими, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] , що належить позивачу [PERSON] . На підставі ст.41 Конституції України, ч.1 ст.317, ст.319, 321, 383, ч.1 ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України, ч.4 ст.64, ч.ч.1,4 ст. 156 ЖК України та

Outcome: approved