Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити стягнення із нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] та сина [PERSON] , які стягуються на підставі судового наказу від 12 вересня 2017 року у справі № 358/1206/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача щомісяця та відкликати з виконання даний судовий наказ. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 06 жовтня 2009 року по 19 липня 2016 року він перебував у шлюбі із відповідачкою [PERSON] . Під час шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу між ними, діти залишилися проживати із відповідачкою. На підставі судового наказу Богуславського районного суду Київської області від 12 вересня 2017 року у справі №358/1206/17 за заявою [PERSON] , з позивача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання двох дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 28 серпня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак, у зв`язку з постійними непорозуміннями та напруженими відносинами між відповідачкою та неповнолітніми дітьми, вони були змушені переїхати за адресою його (позивача) реєстрації, в результаті чого проживали з ним протягом року та перебували виключно на його утриманні, відповідачка участі в утриманні та вихованні дітей не приймала. Лише нещодавно відповідачка з`явилась та використавши в своїх інтересах малолітній вік сина, шляхом обману забрала дитину до свого місця проживання та не віддає, аргументуючи свої дії тим, що діти мають жити із матір`ю. Вона також хоче забрати й старшу дочку, але враховуючи її вік, вона розуміє справжні наміри матері та категорично відмовляється з нею спілкуватись, тим більше проживати разом. Проте, оскільки дочка проживає з ним, а син - із відповідачкою, вбачає за справедливе не виплачувати аліменти на користь відповідачки, оскільки кожен із них самостійно утримує по одній дитині. Посилаючись на положення ст.ст. 188, 197, 273 Сімейного кодексу України, позивач просить задовольнити його вимоги. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивача, а також зазначила, що підтримує позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] і відповідачка [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 165 (а.с. 10). Також, позивач [PERSON] і відповідачка [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 березня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 41 (а.с. 11). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. За ч.ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з судовим наказом, виданим Богуславським районним судом Київської області 12 вересня 2017 року по справі №358/1206/17, з [PERSON] стягнуто щомісячно аліменти на користь [PERSON] на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 28 серпня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 13). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах № 22844 від 15.10.2021, складеного державним виконавцем Богуславського ВДВС в Обухівському районі ЦМУМЮ (м. Київ) Гаманом Я.А. вбачається, що по виконанню виконавчого листа № 358/1206/17, виданого 12.09.2012 Богуславським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей станом на 30.09.2021 заборгованість становить 28002,00 гривень (а.с. 14). Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно до норм Сімейного кодексу України, вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що на теперішній\~ час дитина [PERSON] , [INFO] , перестала проживати з матір`ю [PERSON] , а стала проживати з батьком [PERSON] , тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері аліментів, оскільки сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а дитина стала мешкати з батьком. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18. За вищенаведених обставин по справі, суд вважає, що позов про припинення стягнення аліментів підлягає задоволенню в повному обсязі. Чинним законодавством України не передбачено можливість внесення змін до виконавчого листа про стягнення аліментів, однак передбачена можливість визнання його таким, що не підлягає виконанню. Так, згідно ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Враховуючи те, що аліменти є платежем цільового призначення, який підлягає сплаті тим з батьків, який добровільно не утримує дитину та стягуються на користь того з батьків, з ким дитина проживає і на чиєму утриманні перебуває, то за обставин, коли неповнолітня дитина проживає з батьком, окремо від матері, та знаходяться на його утриманні, вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд вважає обґрунтованими. Таким чином, вирішуючи спір у справі в частині позовних вимог про припинення стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини, суд виходить із того, що на час розгляду справи настали певні обставини, тобто фактичне проживання дитини [PERSON] з батьком, який був зобов`язаний сплачувати аліменти на її ж утримання на користь матері [PERSON] , з якою дитина на час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів проживала, і настання цих обставин впливає на припинення [PERSON] сплати щомісячно аліментів на утримання дочки, що є підставою для звільнення позивача від сплати аліментів, призначених судовим наказом Богуславського районного суду Київської області від 12 вересня 2017 року у справі №358/1206/17. На підставі ст.ст. 18, 179, 180, 181, 197 СК України,

Outcome: approved