Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що на підставі договору купівлі-продажу він являється власником будинку, що знаходиться в місті Пирятині Полтавської області, [ADDRESS]. В даному будинку крім нього зареєстрована його колишня дружина [PERSON], шлюб з якою розірвано за рішенням суду від 30.06.2015 року. [PERSON] за місцем реєстрації не проживає більше одного року. У зв'язку з її не проживанням в будинку у нього виникають проблеми зі сплатою комунальних послуг, у зв'язку з чим він вимушений звернутись до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: м.Пирятин Полтавської області, [ADDRESS]; та примусово зняти її з реєстраційного обліку в його будинку. Позивач надав суду письмову заяву, в якій просив його вимоги задовольнити, справу розглянути без його участі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином судовими повістками та через засоби масової інформації (а.с.29, 30, 37). Заяви про розгляд справи за її відсутність від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 19.11.2015 року згідно ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні Право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 10.12.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області, власником житлового будинку з господарчими будівлями [ADDRESS] Полтавської області є [PERSON] (а.с.7). У вказаному будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією паспорту позивача та копією домової книги (а.с.5, 8-9). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не являється власником будинку за адресою: [ADDRESS]. Крім того членом сім'ї власника будинку відповідач також не являється, оскільки сторони у 2015 році шлюб розірвали, на сьогоднішній день однією сім'єю не проживають. Встановлено, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає більше одного року, її речей в будинку немає. У відповідності зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Подібні обставини щодо відсутності відповідача [PERSON] без поважних причин понад один рік у будинку за адресою: м.Пирятин Полтавської області, [ADDRESS], що є власністю [PERSON], та в якій відповідач проживала в якості члена сім'ї, безспірно встановлені в судовому засіданні. Жодних домовленостей про збереження за [PERSON] права на проживання понад встановлені законом строки сторони не мали. Відповідачем у справі не надано суду жодних доказів в заперечення позовних вимог, як того вимагають приписи ст.ст.10, 60 ЦПК України, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. За зазначених обставин суд вважає, що усунення перешкод користування власністю повинне бути зроблене шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: м.Пирятин Полтавської області, [ADDRESS]. Позовні вимоги щодо примусового зняття з реєстраційного обліку відповідача суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Тобто, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, передбачає подальше її зняття з реєстраційного обліку. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial