Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в шлюбі з [PERSON] з 18 квітня 2010 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 251. Від даного шлюбу у них народилась донька Валерія, [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, втратили почуття любові та взаємної поваги один до одного, не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально, примирення між ними не можливе. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між ним та [PERSON] розірвати. Позивач в судовому засіданні свій позов підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, вказував, що примирення між ним та відповідачем неможливе. В судовому засіданні відповідач не заперечувала щодо задоволення позову,просила шлюб розірвати, вказувала, що примирення неможливе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 251 (а.с. 5). Від даного шлюбу у них народилась донька Валерія, [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина\~\~ зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5\~постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16\~Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю\~встановлено, що проголошена\~ Конституцією\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторін щодо збереження сімї, та, з врахуванням вимог ст.ст.\~24,\~55,\~56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved