Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням №130 по вул. Центральна в с. Ковалівка Монастириського району Тернопільської області. У обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку №130, розташованого за адресою: вул. Центральна в с. Ковалівка Монастириського району Тернопільської області, у якому, окрім нього та інших осіб, також зареєстрований [PERSON] Відповідач більше року не проживає та не зявляється за вищевказаною адресою. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача, який у належному йому житловому приміщенні не проживає, призводить до нарахування надмірних комунальних платежів, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним домоволодінням. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилися, у поданому позові представник позивача просить розглянути справу без їхньої участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відзиву на позов не подав. Ухвалою суду від 8.02.2019 року постановлено провести заочний розгляд справи \~та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.\~\~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено такі обставини. Відповідно до дублікату свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 11.05.1995 року, виданого 29.06.2018 року взамін втраченого свідоцтва про право власності Монастириською міською радою Тернопільської області, житловий будинок з надвірними будівлями №130, розташований за адресою: вул. Центральна в с. Ковалівка Монастириського району Тернопільської області, належить позивачу [PERSON] на праві власності та зареєстрований за ним в Бережанському міжрайонному бюро технічної інвентаризації, записаний в реєстрову книгу №2 за реєстровим №298 11.05.1995 року, що підтверджується реєстраційним написом КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» від 29.06.2018 року на документі про право особистої власності. Згідно довідки №864, виданої 29.11.2018 року Ковалівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, [PERSON] (син позивача) входить до складу сімї позивача [PERSON] власника житлового приміщення, розташованого по вул. Центральна, 130 в с. Ковалівка Монастириського району Тернопільської області. Як слідує з акту №49 від 29.11.2018 року, складеного комісією в складі: Ковалівського сільського голови [PERSON], секретаря сільської ради [PERSON], сусідів [PERSON], [PERSON], якою було проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], встановлено, що в житловому будинку [PERSON] зареєстрований [PERSON], але двадцять чотири роки не проживає, що підтвердили сусіди [PERSON], [PERSON] Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~ В силу вимог\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України\~та ст. 150 ЖК України\~та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У відповідності до положень ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як зясовано судом, відповідач, будучи зареєстрованим, двадцять чотири роки не проживає в належному позивачу житловому будинку, тобто не використовує житло за цільовим призначенням для проживання. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не зявився та не представив суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про наявність між ним і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання його таким, що втратив право користування житлом, суду не надано. На підставі наведених вище обставин суд приходить до переконання, що так як відповідач без поважних на те причин понад один рік не проживає у спірному житловому будинку, в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком №130, розташованим по вул. Центральна в с. Ковалівка Монастириського району Тернопільської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved