Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON] про виділ частки в натурі, що є у спільній частковій власності, мотивуючи позовні вимоги тим, що він є власником 41/100 частки в житловому будинку, розташованого в м.Чернівці по вул.О.Гузар (колишня вулиця Ленінградська) за №15. Співвласниками будинку №15 по вулиці О.Гузар в м.Чернівці, які давно виділили в натурі свої частки і володіють ними як окремими обєктами цивільно правових угод, є відповідачі: [PERSON], власник квартири №3 та [PERSON], власник квартири №2. Його частка відповідно до технічного паспорту та довідки №1795 виданої Чернівецьким МКБТІ від 09.10.2018 року, складається з 3 кімнат житловою площею 53,80 кв.м., у тому числі 1-ша кімната площею 17,1 кв.м.; 2 га кімната площею 12,3 кв.м.; 3-тя кімната площею 24,4 кв.м.; кухня площею 8,3 кв.м.; коридор площею 9,9 кв.м.; ванна площею 2,6 кв.м.; вбиральня площею 1,4 кв.м.; комора площею 1,1; 0,8 кв.м., загальною площею 77, 9 кв.м. Будинок по вул.О.Гузар, 15 вже давно розділений між співвласниками на три окремі квартири з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, спірне домоволодіння зареєстроване за двома співвласниками, у власності яких перебувають окремі квартири, а за позивачем у технічній документації, в органах житлово комунальної господарства, його частка значиться як квартира №1. Вважає, що відсутні перешкоди у виділенні частки житлового будинку в натурі та присвоєння окремого номеру квартири. Просить позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст.19 ч.4 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до\~ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.11.2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Від позивача [PERSON]\~та в\~його інтересах\~представника [PERSON] заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження не поступило, остання подала заяву через канцелярію суду в якій позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. Від відповідачів [PERSON], [PERSON], у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не поступило, відзиву на позовну заяву не надали, від останніх до суду поступили письмові заяви засвідчені приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], в яких позовні вимоги визнали та не заперечували проти задоволення позову. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом належними доказами по справі встановлено, що позивач є власником 41/100 частки в житловому будинку, розташованого в м.Чернівці по вул.О.Гузар (колишня вулиця Ленінградська) за №15, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 27 січня 2017 року [PERSON], державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори зареєстрованого в реєстрі №3-123, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.01.2017 року ( а.с.11) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.18). Співвласниками будинку №15 по вулиці О.Гузар в м.Чернівці, які виділили в натурі свої частки і володіють ними як окремими обєктами цивільно правових угод, є відповідачі: [PERSON], власник квартири №3 та [PERSON], власник квартири №2. Частка позивача відповідно до технічного паспорту та довідки №1795 виданої Чернівецьким МКБТІ від 09.10.2018 року, складається з 3 кімнат житловою площею 53,80 кв.м., у тому числі 1-ша кімната площею 17,1 кв.м.; 2 га кімната площею 12,3 кв.м.; 3-тя кімната площею 24,4 кв.м.; кухня площею 8,3 кв.м.; коридор площею 9,9 кв.м.; ванна площею 2,6 кв.м.; вбиральня площею 1,4 кв.м.; комора площею 1,1; 0,8 кв.м., загальною площею 77,9 кв.м. ( а.с.6-10). Будинок по вул.О.Гузар, 15 вже давно розділений між співвласниками на три окремі квартири з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, спірне домоволодіння зареєстроване за двома співвласниками, у власності яких перебувають окремі квартири, а за позивачем у технічній документації, в органах житлово комунальної господарства, його частка значиться як квартира №1 (а.с. 18 ). Відповідно до\~ст. 41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 364 ч. 1 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У відповідності до ст. 367 ч.ч.1, 2 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовану квартиру. Статтею 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності сторони не уклали, відповідно будинок по вул.О.Гузар, 15 вже давно розділений між співвласниками на три окремі квартири з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями, відсутність окремого виділеного майна як обєкта цивільно правових угод створює позивачу перешкоди в розпорядженні цим майном. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved