Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за наступними підставами: [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , який він, згідно договору купівлі-продажу від 30.11.2016 року. Відповідач по справі не є родичем позивача, у добровільному порядку не виписується, що й спонукало позивача звернутись до суду з зазначеною позовною заявою, так як він не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд і на підставі чого просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, хоча про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив на позовну заяву не скористався. Клопотань про відкладення слухання справи від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач, який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позовну заяву, при тому, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Дослідивши наявні докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.11.2016 року, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 74438072 від 30.11.2016 року, будинок [ADDRESS] на праві особистої власності належить [PERSON] . (а.с. 5, 6) Довідкою № 325, виданою 04.08.2020 року Боївською сільською радою Нікольського району Донецької області встановлено, що в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . (а.с. 7) З акту від 03.08.2020 року, складеного депутатом Боївської сільської ради Нікольського району Ахвердієвим І.Ш., в присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , але фактично не мешкає там з 1997 року. (а.с.28) Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України, частини першої\~статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які визначають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст.ст. 71, 72 Житлового Кодексу України особи можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умов, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад 6 місяців. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сім`ї [PERSON] , не проживає в будинку позивача з 1997 року, суду не представлено ніяких доказів про існування домовленостей між сторонами щодо реєстрації відповідача в квартирі, витрат на утримання житла він не несе, його реєстрація в будинку позивача перешкоджає [PERSON] , як власнику, розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Таким чином, реєстрація місця проживання [PERSON] не тягне за собою виникнення у нього прав на житло, в якому він зареєстрований, а лише посвідчують факт проживання особи в певному місці і то за умови згоди власника цього житла, а тому слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved