Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Черкаської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, в якому просить стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку, на його користь грошову компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури у розмірі 1 000 000 грн.. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.06.2017 слідчим СВ Черкаського ВП ГУ НП в Черкаській області Павловою В.А., за погодженням із прокурором Черкаської місцевої прокуратури Бакашевим Ш.Б., було складено та вручено [PERSON] письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 361 КК України. Раніше, 21.06.2017, за місцем його реєстрації та проживання за адресою: [ADDRESS] , було проведено обшук, за результатами якого жодного предмета, який би мав хоча б опосередковане відношення до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, виявлено та вилучено не було. 04.06.2018 слідчим суддею Соснівського районного суду м. Черкаси Мельник І.О. застосовано щодо підозрюваного [PERSON] запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. В той же день о 17 год. 53 хв. його було затримано оперуповноваженим КП Черкаського ВП ГУ НП в Черкаській області Горовим Д.М .. В подальшому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався, а 08.01.2019 ухвалою суду був змінений на домашній арешт. Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.03.2019 [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200 КК України, та виправдано за недоведеністю вини. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14.12.2020 вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.03.2019 щодо [PERSON] залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора Черкаської місцевої прокуратури Козової А.Г. - без задоволення. Вказує, що внаслідок дій працівників поліції та прокуратури він незаконно перебував під кримінальним переслідуванням у статусі підозрюваного більше 12 місяців, та у статусі обвинуваченого майже 30 місяців, з яких 218 днів знаходився під вартою в умовах повної антисанітарії, ізоляції від родини та соціуму, постійного психологічного тиску, а 60 днів - під домашнім арештом, що також обмежувало його свободу і позбавляло можливості вести звичний спосіб життя. Крім того, перебуваючи під вартою та під домашнім арештом він не мав змоги сплачувати аліменти на утримання сина, внаслідок чого утворилася значна заборгованість і він був позбавлений батьківських прав. Перебуваючи в статусі обвинуваченого він постійно знаходився в стані душевного дискомфорту, не міг вести нормальне життя, влаштуватися на роботу, поїхати за кордон на заробітки, виїхати на лікування та оздоровлення, відвідувати своїх близьких, був позбавлений можливості комунікувати із зовнішнім світом. Вважає, що оскільки виправдувальний вирок відносно нього набрав законної сили, то його затримання, тримання під вартою та під домашнім арештом, підозра та обвинувачення у вчиненні злочинів були незаконними та такими, що призвели до заподіяння йому моральної шкоди, а саме: страждань, завданих внаслідок фізичного та психічного впливу, котрі постійно відчував під час перебування у статусі підозрюваного, обвинуваченого, погіршення відносин з оточуючими людьми, погіршення репутації та інших негативних наслідків морального характеру, а тому розмір моральної шкоди, яка йому була нанесена, оцінює в 1 000 000 грн.. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2021, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду судової справи № 711/3589/21. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.06.2021 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 12.07.2021 відповідачем - Черкаською обласною прокуратурою подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено, що відносно нього з боку слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні вчинені протиправні дії чи допущена протиправна бездіяльність та у порушенні яких саме норм права вона виразилась, також не надано належних доказів спричинення йому моральної та майнової шкоди, та того, що ним вживались зусилля для нормалізації життєвих зв`язків та відновлення стосунків з оточуючими людьми. 19.07.2021 відповідачем - Державною казначейською службою України подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що Казначейство жодних прав та законних інтересів позивача не порушувало та не могло відповідно до своїх повноважень здійснювати оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування стосовно позивача і відповідно моральна шкода завдана незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури не може відшкодовуватись за рахунок бюджетних асигнувань Казначейства. Крім того, позивачем не надано належних доказів того, що йому завдано моральну шкоду та в чому проявились наслідки такої шкоди, а отже підстави передбачені законом для її відшкодування відсутні. Позивачем при визначенні розміру моральної шкоди не враховані положення ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та її розмір необґрунтовано завищено, оскільки строк його перебування під слідством загалом склав 41 місяць, то розмір моральної шкоди становить 246 000 грн.. Ухвалою суду від 16.09.2021, занесеною до протокол судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник Корнійченко О.І. позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач додатково пояснив, що безпідставне перебування його під слідством та судом призвело до того, що в нього погіршився стан здоров`я, з`явились панічні атаки, погіршились відносини з рідними, виникла заборгованість по сплаті аліментів та як наслідок його було позбавлено батьківських прав. Представник Черкаської обласної прокуратури Хабло О.М., який діє на підставі довіреності від 12.07.2021 № 15/2-896 вих-21, в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив, що раніше, до винесення судом виправдувального вироку, позивач вже притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, що могло вплинути на його теперішній моральний стан. Представник відповідача - Державної казначейської служби України будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, 19.07.2021 надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі представника Казначейства. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, дійшов наступних висновків. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). За змістом ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Судом встановлено, що СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017251010000753 від 25.01.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 361 КК України. 23.03.2017 [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 361 КК України. Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.06.2018 відносно підозрюваного [PERSON] обрано запобіжний у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. 04.06.2018 о 17 год. 53 хв. в приміщенні Черкаського відділу поліції, на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.06.2018, [PERSON] було затримано. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.01.2019 обвинуваченому [PERSON] змінено запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт та звільнено з-під варти в залі суду. Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.03.2019 [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 361 КК України, та виправдано його за недоведеністю вчинення ним злочинів. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14.12.2020 Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.03.2019 щодо [PERSON] залишено без змін. Дані обставини учасники справи не оспорюють, а тому відповідно до статті 82 ЦПК України вони доказуванню не підлягають. Звертаючись до суду з позовною заявою позивач посилається на те, що безпідставне перебування його під слідством та судом призвело до погіршення та позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, репутації та інших негативних наслідків морального характеру, тому дії органів досудового розслідування та прокуратури нанесли йому моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 1 000 000 грн. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України). Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Підстави, особливості та порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». За змістом ч.ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно з пунктом 1 статті 2 указаного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Згідно зі статтею 3 указаного Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в дохід держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Відшкодування шкоди у такому випадку провадиться за рахунок коштів державного бюджету як це передбачає ст. 4 Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Вказана стаття також встановлює, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. З огляду на вказані норми, суд вважає, що перебування позивача під слідством і судом, проведення слідчих дій і встановлення обмежень, безумовно негативно вплинуло на його життя, завдало йому душевних і фізичних страждань, а також вплинуло на відновлення та налагодження нормальних стосунків з оточуючими, рідними та друзями та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя після звільнення з під варти. Посилання ж відповідачів у наданих до суду відзивах щодо недоведеності позивачем належними, допустимими та достатніми доказами завдання йому моральної шкоди не відповідають дійсності, оскільки сам факт тривалого перебування позивача під вартою (який є винятковим запобіжним заходом) в умовах спеціалізованої державної установи, в якій діють винятково строгі норми та правила поведінки і перебування (що було б виправдано в разі його засудження), підтверджує факт порушення його нормальних життєвих зв`язків, та позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, що суд вважає достатньою підставою для визнання наявності заподіяння йому моральних страждань. Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що позивач відноситься до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди у відповідності до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки відносно нього постановлено виправдувальний вирок, залишений без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14.12.2020. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. При цьому, поняття «перебування особи під слідством і судом» охоплюється одним сумарним строком, який суд вважає слід розраховувати з урахуванням таких вимог законодавства. За приписами п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Частиною 1 ст. 278 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. У пунктах 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27.10.1999 у справі №1-15/99 зазначено, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину. Відповідно до частини першої статті 43 КПК України, виправданим у кримінальному провадженні є обвинувачений, виправдувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили. Таким чином, період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення особі письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до набрання остаточного рішення суду у справі законної сили. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.08.2020 у справі № 607/10144/18. З огляду на зазначене, судом встановлено, що [PERSON] перебував під слідством та судом з 23.06.2017 (дата вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення) до 14.12.2020 (дата винесення ухвали Черкаським апеляційним судом, якою залишено виправдувальний вирок без змін), що становить 41 місяць 21 дні. Таким чином, суд на підставі оцінених доказів, поданих сторонами, приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд виходить з наступного. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12.07.2007). Згідно ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто, законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати. У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18). У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію про те, що при визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, проте суд також має оцінити надані позивачем докази, визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Таким чином, аналіз вищевказаних норм свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди мають визначатися судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, встановленим законодавством на момент відшкодування, за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2021 становить 6000,00 гривень. Враховуючи, що [PERSON] перебував під слідством та судом з 23.06.2017 до 14.12.2020, тобто повних 41 місяців, то розмір відшкодування моральної шкоди становить 246 000 грн.. (6000 грн. х 41 місяців). На думку суду, такий розмір розміру відшкодування завданої моральної шкоди відповідає глибині страждань позивача та засадами розумності, виваженості та справедливості, так як в ході розгляду справи судом не було встановлено підстав для збільшення розміру відшкодування моральної шкоди, оскільки посилання позивача, як на підставу збільшення розмірі моральної шкоди, на погіршення його здоров`я, репутації та неможливість працевлаштуватись доказового підтвердження не знайшло. Крім того, суд також вважає безпідставними посилання позивача на те, що внаслідок перебування його під вартою та під домашнім арештом він втратив можливість сплачувати аліменти, що в подальшому призвело до позбавлення його батьківських прав, оскільки зі змісту рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.07.2019 вбачається, що підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав стало те, що він протягом тривалого часу не виконував батьківських обов`язків щодо своєї доньки, не цікавився її життям, не приймав участі у її вихованні, не відвідував і взагалі не спілкуються з дитиною без поважних причин, тобто свідомо ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків. В судові засідання з розгляду зазначеної справи не з`являвся, прийняте судом рішення не оскаржував. Таким чином, суд не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між позбавленням позивача батьківських прав та здійсненням відносно нього досудового розслідування, адже вини правоохоронних органів та суду у таких подіях немає, тому, дані обставини не можуть слугувати додатковим приводом для стягнення моральної шкоди за рахунок коштів державного бюджету, завданої внаслідок незаконних рішень, дій органів досудового розслідування, прокуратури та суду. Статтею 25 Бюджетного кодексу України встановлено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою у порядку, визначеному законом. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 43 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Згідно зі ст. 44 Бюджетного кодексу України державний бюджет України виконується за розписом, який затверджується Міністром фінансів України відповідно до бюджетних призначень у місячний строк з дня прийняття закону про Державний бюджет України. Міністерство фінансів України протягом бюджетного періоду забезпечує відповідність розпису Державного бюджету України встановленим бюджетним призначенням, а також відповідність розподілу бюджетних асигнувань головним розпорядникам бюджетних коштів за загальним фондом державного бюджету за визначеними цим розписом періодами року відповідному прогнозу надходжень загального фонду державного бюджету протягом бюджетного періоду. Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування та прокуратури, позивачу спричинено моральну шкоду, спричинена шкода перебуває в причинному зв`язку із неправомірними діями органів досудового розслідування і прокуратури, суд, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача моральної шкоди у сумі 246 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved