Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спадкового майна, яке залишилось після смерті матері [PERSON], та визнання права власності на нього. В позові вказав, що 07 травня 2005 року померла його матір [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1.61 га, яка розташована на території Писарівської сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчене державним актом серії ІV-ОД №009646 та майнової частки (паю) пайового фонду СТОВ імені Мічуріна с.Писарівка, Кодимського району Одеської області, посвідченої майновим сертифікатом серії ОД-ХІІ-ХІV №000132. Спадкоємцями зазначеного спадкового майна за заповітом у рівних долях є діти померлої [PERSON] - [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач). І позивач, і відповідач спадщину померлої у встановленому законом порядку прийняла, але добровільно поділити вказане спадкове майно не можуть через відмову відповідача. Через виниклий спір не позивач [PERSON] не може захистити своє порушене право у позасудовому порядку, тому просив поділити спадщину померлої [PERSON], виділивши кожному з них по 1/2 частині земельної ділянки та 1/2 частині майнової частки (паю). В судове засідання сторони не зявились, надавши до суду заяви про розгляд справи без них. Позивач свій позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач позов визнав та погодився із запропонованим позивачем варіантом поділу спадщини померлої матері. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, у відповідності з вимогами ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. При цьому, відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.\~ Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 07 травня 2005 року померла мати позивача та відповідача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №007894, виданого 13 травня 2005 року Писарівською сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України (ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. До складу спадщини померлої [PERSON] ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1.61 га, яка розташована на території Писарівської сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчене державним актом серії ІV-ОД №009646 та майнова частка (пай) пайового фонду СТОВ імені Мічуріна с.Писарівка, Кодимського району Одеської області, у розмірі 0.210% пайового фонду, вартістю 4145 грн., посвідчена майновим сертифікатом серії ОД-ХІІ-ХІV №000132. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт від 11 серпня 2003 року, посвідчений секретарем Писарівської сільської ради Кодимського району Одеської області, яким право власності на належну їй земельну ділянку та майновий пай в рівних долях заповіла позивачу [PERSON] та відповідача [PERSON] Отже, позивач та відповідач є спадкоємцями зазначеного спадкового майна за заповітом у рівних долях. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Позивач [PERSON] у поновлений рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 17 березня 2017 року строк звернувся до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини померлої матері (справа №503/364/17-ц). Відповідач [PERSON] на день відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем [PERSON], що підтверджується довідкою КП «Кодимське районне бюро технічної інвентаризації» №30 від 03 лютого 2016 року. Отже, позивач та відповідач є такими, що у передбаченому законом порядку прийняли спадщину померлої [PERSON] (ч.4 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення сторін до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус відмовила у видачі цих свідоцтв через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та виниклий між спадкоємцями спір (відмова нотаріуса №323/02/14 від 30 березня 2017 року). Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за є рівними, спадкоємці за законом вправі за домовленістю між собою розподілити спадщину, змінивши при цьому розміри належних їм часток у спадщині. Таким чином, з огляду визнання відповідачем позову, суд визнає запропонований позивачем спосіб поділу цього спадкового майна законним та таким, що не порушує прав і інтересів сторін та інших осіб, а тому вважає можливим позов задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved