Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом в якому просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб, зареєстрований 27.01.2007р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 11. Вимоги позову обґрунтовані тим, що сторони з 27.01.2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], 2007 року народження. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Не маючи гармонійних відносин, спільних інтересів та взаєморозуміння в шлюбі, позивач постійно відчуває душевний дискомфорт та з'явились проблеми зі здоров'ям. Збереження сім'ї позивач вважає неможливим і таким, що суперечить його інтересам, оскільки бажає створити сім'ю з іншою жінкою. Спору щодо поділу майна, що є спільною власністю сторін, та визначення місця проживання дитини не має. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд розглянути справу за його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечував, також просив судовий збір з відповідача не стягувати. Відповідач в судові засідання неодноразово не з'явилась, була повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, заяв чи клопотань суду не надав. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про правовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі матеріалів справи та постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 27.01.2007 року було укладено шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спорів щодо поділу спільного майна та визначення місця проживання дитини на час розгляду справи у сторін немає. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачем не можливе, збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 3, 7, 104, 105, 110, 112, 114-115 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved