Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - виконавчий комітет Суворовської районної в м. Херсоні ради про визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, мотивуючи тим, що в період шлюбу укладеного з відповідачем в них народився син - [PERSON] [INFO], який за домовленістю між сторонами проживає разом зі своєю матір'ю. Остання перешкоджає йому реалізовувати свої батьківські права та виконувати обов'язки, він позбавлений можливості спілкуватися з дитиною, приймати участь у її вихованні, тривалий час не бачиться з нею з вини відповідача. Оскільки вони не могли домовитись мирно у способі його участі у вихованні сина, останній реалізував передбачене законом право, так як, відповідно до законодавства України батьки мають однакові права та обов'язки щодо своєї дитини. Тому він просив суд з урахуванням уточнень визначити способи участі його як батька у вихованні своєї дитини [PERSON] [INFO] шляхом встановлення періодів спілкування з дитиною у відсутності [PERSON]: два тижні на місяць, через тиждень, тобто понеділок з 16.00. години до наступного понеділка до 8.00години, вихідні, святкові та дні в період канікул навпіл між батьками, за попередньою домовленістю між ними. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснивши, що від шлюбу в них народився син, який проживає разом з матір'ю. Між ним та матір'ю дитини виникають непорозуміння щодо участі батька у вихованні дитини. Більш того, відповідачка зловживає своїми правами, безпідставно відмовляє йому у спілкуванні з дитиною. Просив задовольнити його вимоги повністю. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, вказавши, що на їх думку запропонований порядок спілкування з дитиною забезпечить її нормальний розвиток. Відповідачка вимоги позивача не визнала не заперечувала проти визначеної виконавчим комітетом системи побачень, не заперечувала години та дні тижня для побачення. Представник третьої особи поклалася на розсуд суду, щодо задоволення позовних вимог, зазначила що органом опіки та піклування були обстежені житлові умови сторін, та висновком комісії від 16.01.2014року вирішено рекомендувати встанови дні спілкування [PERSON] з сином - [PERSON], [INFO] народження: - щовівторка з 16.00 години до 20.00 години; - щочетверга з 16.00 години до 20.00 години; - щотижня з 16.00 години кожної п'ятниці до 20.00 години суботи; - дні літнього відпочинку та оздоровлення дитини, дні в період канікул та святкові дні -навпіл, за домовленістю з матір'ю дитини. Вважає, що запропонований позивачем порядок участі у вихованні дитини не в повній мірі відображає інтереси дитини. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані ст.ст. 141,157 ,159СК України , ст.15 Закону «Про охорону дитинства», ст.9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками , проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Виходячи з положень ст.157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Згідно зі ст. 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Відповідно до ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків та прямих контактів. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи сторони є батьками [PERSON] [INFO] . Дитина проживає за домовленістю сторін разом зі своєю матір'ю за її місцем проживання. Сторони не могли знайти порозуміння щодо участі батька у вихованні дитини. При цьому в судовому засіданні сторони вказали, що не заперечують щодо визначення періоду спілкування з дитиною, а саме: днів літнього відпочинку та оздоровлення дитини, днів в період канікул та святкових днів, навпіл за домовленістю з матір'ю дитини. Суд також встановив, що спілкування з батьком не перешкоджає її нормальному вихованню. В свою чергу, батьки належно ставляться до виконання своїх обов'язків. Дитина є здоровою, однак в силу малолітнього віку ще не в стані повністю обслуговувати себе у побуті самостійно. Такі обставини визнані сторонами у справі і додатковому доказуванню у відповідності до ст.61 ЦПК України не підлягають. Інших істотних обставин, які б мали суттєве значення у справі, судом встановлено не було. Аналіз вищенаведених норм законодавства України щодо даних правовідносин та встановлених судом обставин дозволяють суду зробити висновок про те, що сторони у справі, які є батьками малолітньої дитини мають ріні права та обов'язки щодо свого сина. Отже, позов позивача є обґрунтованим, його права, передбачені ст.141 СК України, ст.15 Закону України «Про охорону праці»обмеженими бути не можуть. В даному випадку, враховуючи, що сторони не можуть дістатися порозуміння щодо способів участі батька у вихованні дитини, право позивача підлягає судовому захисту і такі способи участі у вихованні відповідно до ч.2 ст.159 СК України мають бути встановлені судом. Разом з тим, враховуючи всі обставини, прямо вказані у ст.159 СК України, зокрема, вік дитини, особисту прихильність дитини до матері, а також приймаючи до уваги інші суттєві обставини справи, а саме забезпечення, фактично, періодичної зміни місця проживання дитини, суд не може погодитись з визначеним позивачем часом побачень з дитиною, тому визначає такий час, що відповідає інтересам дитини, та узгоджується з наданим суду висновком органу опіки та піклування. За наслідком задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 229,4грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved