Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період затримки з 29 липня 2015 року по 05 вересня 2015 року (включно) у розмірі 4 480 гривень 00 копійок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 липня 2015 року його було звільнено з посади заступника директора з якості державного підприємства «Український фармацевтичний інститут якості». 02 вересня 2015 року він направив на адресу ДП «УФІЯ» лист з вимогою провести всі належні йому виплати та надати відповідні розрахунки. При нарахуванні суми, належних йому при звільненні, незважаючи на його вимоги та приписи законодавства, що передбачено статтею 116 Кодексу законів України про працю, ДП «УФІЯ» йому письмово не повідомило, тому точні розрахунки у нього немає можливості здійснити. 08 вересня 2015 року ДП «УФІЯ» було перераховано 4830,07 гривень на його зарплатну картку, ймовірно - заробітну плату за липень 2015 року, але не надало жодних розрахунків суми виплат при звільненні, у т.ч. нарахованої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку. Однак, ДП «УФІЯ» не було виплачено суму середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, що передбачено статтею 117 Кодексу законів про працю України. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Уповноважений представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, суд про причини неявки не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність уповноваженого представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, наказом Державного підприємства «Український фармацевтичний інститут якості» № 25-П від 11 березня 2015 року [PERSON] було прийнято з 11 березня 2015 року на посаду заступника директора з якості. Наказом Державного підприємства «Український фармацевтичний інститут якості» № 75-П від 28 липня 2015 року, позивача було звільнено з 28 липня 2015 року з посади заступника директора з якості. У відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до довідки № 367 від 15 грудня 2015 року, виданої Державним підприємством «Український фармацевтичний інститут якості», 07 вересня 2015 року [PERSON] було виплачено заробітну плату за липень 2015 року у сумі 4830,07 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснено у п.п. 19, 20 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Не можна вважати спором про розмір сум, належних до виплати при звільненні, спір про відрахування із заробітної плати (на відшкодування матеріальної шкоди, на повернення авансу тощо), оскільки він вирішується в іншому встановленому для нього порядку. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та призначення пенсії. Вказані роз'яснення взаємоузгоджуються з правовими висновками, що викладені в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі 6-195цс14 за позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Текнос» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогул та відшкодування моральної шкоди. Згідно п.8 Порядку розрахунку середнього заробітку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як роз`яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України узгоджуються з вимогами Податкового кодексу України. Як вбачається з розрахунку середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, розмір нарахованої заробітної плати позивачу у травні 2015 року становив 6000 гривень, у червні 2015 року - 3000 гривень. Згідно зі ст. 69 Господарського кодексу України підприємство самостійно встановлює для своїх працівників скорочений робочий день та інші пільги. З огляду на викладене, враховуючи порядок розрахунку середнього заробітку, враховуючи кількість робочих днів у травні 2015 року - 18 робочих днів, у червні 2015 року - 10 робочих днів (загалом - 28 робочих днів), а також загальний розмір заробітної плати позивача за період з травня 2015 року по червень 2015 року - 9000 гривень (6000 гривень + 3000 гривень), середньоденна заробітна плата позивача становить 160 гривень (9000 гривень / 2 / 28 робочих дні). При цьому, період, за який розраховується середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати позивачу становить період з 29 липня 2015 року по 05 вересня 2015 року включно, тобто загалом 28 робочих днів. Таким чином, розрахунок виплати середнього заробітку за час затримки визначається шляхом множення середньоденного заробітку на кількість робочих днів протягом усього часу затримки, що становить: 160,00 гривень х 28 робочих дні = 4480 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні за період з 29 липня 2015 року по 05 вересня 2015 року у розмірі 4 480 гривень. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку по задоволення позову [PERSON] до Державного підприємства «Український фармацевтичний інститут якості» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved