Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] разом з ним, залишивши її на утриманні та вихованні позивача. В обґрунтування позову позивач зазначає про те, що 25.06.2005 року між ним та відповідачкою [PERSON] був зареєстрований шлюб, в якому вони проживали до травня 2012 року. Від вказаного шлюбу народилася донька - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося, оскільки вона дитиною не займалася, постійно ініціювала сварки, що негативно відображалось на дитині та завдавало їй душевних страждань. Відповідачка [PERSON] навесні 2012 року, без попередження, забравши таємно із поліклініки та дитсадка всю документацію на дитину та свідоцтво про її народження, із місця сумісного проживання виїхала до невідомого чоловіка за невідомою адресою. Позивач вимушений був шукати дитину за допомогою органів внутрішніх справ, але її місце знаходження встановлене не було. Пізніше позивач дізнався про те, що донька знаходиться у бабусі, де вона проживала 9 місяців. За весь цей час мати жодного разу не відвідала дитину та не займалася нею. Після розірвання шлюбу донька залишилась на утриманні позивача. Позивач любить свою доньку та піклується про її здоров'я, бере участь у її виховання та навчанні. На підставі вищевикладених обставини позивач наполягає на визначенні місця проживання малолітньої доньки [PERSON] разом з ним за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач - [PERSON] підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити, визначити місце проживання дитини разом з ним. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату та час судового засідання судом повідомлялася належним чином. Судові повістки не отримала, судові поштові відправлення повернулися до суду за закінченням встановленого терміну зберігання. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Деснянської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, на адресу суду направив лист з проханням слухати справу у відсутність представника та винести рішення з урахуванням інтересів малолітньої дитини. На підставі ст.ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши і оцінивши в сукупності наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.06.2005 року по 14.05.2013 року, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.05.2013 року (а.с. 15). Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Сторони припинили проживати разом та спільне господарство не ведуть. Судом встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO] фактично проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідкою Київської дитячої школи мистецтв № 3 від 08.07.2015 року за № 174 (а.с.4), [PERSON], [INFO] зарахована на курс навчання художнього відділення Київської дитячої школи мистецтв № 3 з 01.09.2015 року. Як вбачається з характеристики виданої Дошкільним навчальним закладом № 744 [PERSON] відвідувала старшу групу № 1 ДНЗ № 744 в період з 201-2013 року. За час перебування дитини в садочку нею опікувався батько [PERSON] Батько постійно цікавиться життям дитини в садочку. Дитина завжди охайно вдягнена, доглянута, психологічно спокійна та врівноважена (а.с.12). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2013 року визнано [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (а.с.14-зворот). Відповідно до наданої податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця ФОП [PERSON] за 2014 рік загальна сума доходу останнього складає 229413,00 грн. (а.с.17,18). Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією як органом опіки і піклування надано висновок від 19.11.2015 року за № 102/03/29-11138 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, де зазначено, що місце проживання дитини повинно бути визначено з батьком [PERSON] (а.с.51,52). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини; Згідно положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 150 СК України одним із основних батьківських обов'язків є обов'язок належного виховання та розвитку дитини. Батьки зобов'язані піклуватися, зокрема, про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток , поважати дитину. Зазначена норма встановлює заборону фізичних покарань дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Частиною 3 ст. 151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 1,2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.ст. 160, 161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо їх малолітньої дитини при визначенні її місця проживання, суд повинен діяти виключно в інтересах дитини. Враховуючи те, що на даний час дитина проживає разом з позивачем, мати дитини взагалі ніякої участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться її життям та здоров'ям, Орган опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надав суду висновок про доцільність проживання [PERSON] з батьком [PERSON], суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком [PERSON] Приймаючи рішення, суд також виходить з того, що при визначенні місця проживання малолітньої [PERSON] з батьком [PERSON] дитина не змінює свого постійного місця проживання та навчання, що відповідає її інтересам щодо стабільності, адаптації у соціумі та батько ніяким чином не чинить перешкод у спілкуванні доньки з матір'ю. Судові витрати між сторонами розподіляються відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved