Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відділу ВДВС Підволочиського районного управління юстиції про зняття арешту із 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], та заборони відчуження належного йому майна, накладеного постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Підволочиського районного управління юстиції ВП № 1877366 від 27 листопада 2012 року при примусовому виконанні виконавчого листа про стягнення аліментів, посилаючись на те, що на даний час заборгованість повністю погашена, а тому з метою захисту його прав просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився, проте подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутності, позов задовольнити. Відповідач - представник відділу ДВС Підволочиського районного управління юстиції, будучи повідомленою у встановленому законом порядку про час та місце судового розгляду, до суду не з'явилася, подала заяву у якій вказує, що станом на 01 жовтня 2014 року заборгованість зі сплати аліментів відповідачем погашена, проти задоволення позову не заперечує, справу просить розглянути у відсутності представника відділу ДВС. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні у справі матеріали та проаналізувавши їх, приходить до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке. У відповідності до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25000807 від 11 січня 2010 року [PERSON] є власником 1/6 частки житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] на підставі рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області № 2-506/09р від 11 вересня 2009 року та ухвали суду № 2-506/09 від 25 грудня 2009 року. Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції серії ВП № 1877366 від 27 листопада 2012 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-139 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина щомісячно в сумі 112,80 грн, виданого 21 березня 2006 року Підволочиським районним судом накладено арешт на 1/6 частину нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] та заборонено відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу. Згідно ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших, ніж передбачені частинами 1-4 цієї статті, випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. З розрахунку заборгованості по аліментах здійсненого головним державним виконавцем та затвердженого 10 вересня 2014 року начальником відділу ДВС Підволочиського районного управління юстиції станом на 10 вересня 2014 року вбачається, що заборгованість позивача по сплаті аліментів, згідно виконавчого листа № 2- 139 віл 10 березня 2006 року складає 844,80, грн. Проте станом на 01 жовтня 2014 року заборгованість погашена в повному обсязі, що стверджується письмовим поясненням представника відділу ДВС. Таким чином, судом установлено, що у позивача відсутні інші, відмінні від судового, механізми для зняття арешту з зазначеного майна, а таке право у нього виникло в зв'язку з добровільним виконання рішення суду та відсутністю заборгованості в результаті вчинення таких дій.

Outcome: approved