Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати дійсним заповіт від 19.08.1993 року, який посвідчений сільським головою с. Каланчак Ізмаїльського району Одеський області; встановити факт приняття спадщини позивачем [PERSON], після смерті [PERSON] [INFO], яка померла 28.01.1994 р.; визнати за позивачем, [PERSON], право власності на домоволодіння № 131 (колишнє до перенумерації № 44), яке розташоване на земельній ділянці 809 кв.м. по вул Хаджибейська дорога в м. Одесі в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], [INFO], яка померла 28.01.1994 р. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 28.01.1994 р. померла знайома та дорога людина позивача [PERSON] [PERSON], [INFO]. 08.02.1994 року на випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт на ім'я позивача [PERSON], в якому заповіла йому домоволодіння № 131 (колишнє № 44) по вул.Хаджибейська дорога в м. Одесі. Зазначений заповіт був складеній і власноручно підписаній [PERSON] та посвідчений сільським головою села Каланчак Ізмаїльського району Одеської області та скріплений печаткою. На час складання заповіту позивач [PERSON] з [PERSON], перебували у своїх знайомих у селі Каланчак по вул Димитрова, в буд.№ 1 у сім'ї Дімових. Після смерті [PERSON], позивач [PERSON] володіє та розпоряджається зазначеним домоволодінням. Позивач [PERSON] вказує про те, що двадцять три роки він розпоряджається зазначеним домоволодінням, але нотаріально спадщину не оформив. Коли позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про спадщину, однак йому було відмовлено, тому що Каланчацька сільська рада не внесла своєчасно заповіт до відповідного реєстру, нотаріус порадила звернутися до суду. Відповідачка по справі, [PERSON], хрещена дочка померлої [PERSON] також претендує на спадкове майно, кожен раз дорікаючи позивачу, висловлюючи бажання отримати від нього грошову компенсацію за частину домоволодіння, але позивач вважає, що її наміри є безпідставними. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність (а.с.16). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність (а.с.15); У звязку з викладеним, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, відповідно до договору дарування, який посвідчений Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою від 26.02.1953 року, [PERSON] та [PERSON] є власниками домоволодіння №131 (колишнє до перенумерації № 44), по вул Хаджибейська дорога в м. Одесі (а.с.10); Відповідно до заповіту від 19.08.1993 року, який посвідчений сільським головою села Каланчак Ізмаїльського району Одеської області та скріплений печаткою, [PERSON] заповіла належне її домоволодіння №131 (колишнє до перенумерації № 44), по вул Хаджибейська дорога в м. Одесі Коротич [PERSON] (а.с.9); Відповідно до технічного паспорту, який виготовлений ПП «Діжен» від 10.05.2017 року, домоволодіння №131 (колишнє до перенумерації № 44), по вул Хаджибейська дорога в м. Одесі розташоване на земельній ділянці площею 809 кв.м. (а.с.11); Відповідно до свідоцтва про одруження серії V-УР №387064 від 19.01.1951 року, 19.01.1951 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище Бура) [PERSON], актовий запис №101 (а.с.21); Відповідно до свідоцтва про смерть серії ІІІ-ЖД №375111 від 20.01.1989 р., 19.01.1989 року помер [PERSON] (а.с.23); Відповідно до свідоцтва про смерть серії ІІІ-ЖД №375111 від 02.02.1994 р., 02.02.1994 року померла [PERSON], [INFO] (а.с.22); Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав.\~\~Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~\~Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може\~\~пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В силу ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є правоустановлюючий документ але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved