Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просив: зменшити розмір аліментів, що стягуються за виконавчим листом виданим Деснянським районним судом м.Києва від 11 жовтня 2010 року з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] з 1/4 до 1/6, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивував тим, що він перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який розірвано 20.08.2010. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої, згідно рішення Деснянського районного суду м.Києва від 11 жовтня 2010 року, він сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але неменше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.08.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. 14 червня 2016 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] і від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Оскільки він перебуває в іншому шлюбі від якого має малолітню доньку [PERSON] , 2016 р.н., яка також потребує матеріального забезпечення. Подальша сплата ним аліментів у вже визначеному розмірі є неможливою. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток поштовим повідомленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надала. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 11 жовтня 2010 року з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , 2007 року народження в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.08.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 24 листопада 2016 року виконавчим комітетом Заліської сільської ради Ратнівського району Волинської області, позивач має ще одну неповнолітню доньку [PERSON] , 2016 року народження. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Право вимагати зміни способу стягнення аліментів не може заперечуватися, адже, з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим його здійсненням. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів і, у свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що у позивача дійсно змінився сімейний стан, який на даний час має на утриманні ще одну малолітню дитину [PERSON] , 2016 р.н. від шлюбу з [PERSON] , у зв`язку з чим виникли обґрунтовані підстави для зменшення розміру аліментів, стягнутих за рішенням Деснянського районного суду м.Києва від11 жовтня 2010 року на користь відповідача [PERSON] , на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , а тому суд погоджується з доводами позивача, вважає, що маються підстави для зменшення розміру стягнутих з останнього аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аналіз положень ст.191 і ст.192 СК України дає підстави для обґрунтованого висновку про те, що «присудження аліментів» і «зміна способу стягнення аліментів» - це є різні поняття, якщо у першому випадку йдеться про вирішення вперше спору про стягнення аліментів, то у другому випадку про зміну порядку, розміру вже стягуваних аліментів. Отже, для вирішення вперше спору про стягнення аліментів з метою захисту інтересів дитини спеціальною нормою закону (ч.1 ст.191 СК України) передбачено стягнення аліментів за рішенням суду з дня пред`явлення позову. А для судових рішень у спорах про зміну розміру аліментів законом передбачений загальний порядок, тобто змінений розмір аліментів стягується з дня набрання судовим рішенням законної сили. Саме з цих підстав у абзаці 4 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved