Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON] сільської ради Бережанського району Тернопільської області та [PERSON] про визнання за ним права власності на 1\\2 частину житлового будинку по вул. Л.Українки, 1 в с.Вербів Бережанського району, що належала [PERSON], який помер 24 січня 2015 року, в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог послався на ту обставину, що як спадкоємець четвертої черги за законом не може здійснити своє право на спадкування, оскільки має місце спір із відповідачкою [PERSON], яка також звернулася до нотаріуса із заявою з приводу спадкування після [PERSON], а тому змушений звернутися до суду із даним позовом. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги уточнили, просять суд постановити рішення, яким визнати за позивачем [PERSON], як за спадкоємцем четвертої черги за законом, право власності на спадкове майно, що залишилося після померлого 24 січня 2015 року [PERSON] у виді 45\\100 частин будинковолодіння, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 1 в с.Вербів Бережанського району Тернопільської області із відповідною часткою у надвірних будівлях та спорудах. В обґрунтування заявлених вимог пояснили, що 24 січня 2015 року помер [PERSON] та залишив після себе не охоплене заповітом спадкове майно у виді 45\\100 частин будинковолодіння, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 1 в с.Вербів Бережанського району Тернопільської області із відповідною часткою у надвірних будівлях та спорудах. Позивач вважає, що є спадкоємцем зазначеної особи четвертої черги за законом і має право на спадкування зазначеного майна, оскільки спадкоємців за законом попередніх черг немає. Так, він постійно проживав із спадкодавцем однією сім»єю з 2006 року і до дня його смерті. Вони фактично вели спільне господарство, разом обробляли присадибну ділянку, ремонтували житловий будинок по вул. Л.Українки, 1 в с.Вербів Бережанського району Тернопільської області, у якому спадкодавець мав у власності свої 45\\100 частин, а він ( позивач) мав у власності 55\\100 його частин. В решті сторона позивача дала пояснення, які за своїм змістом є аналогічними змісту позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Бережанського району Тернопільської області у судовому засіданні позов визнала, щодо його задоволення заперечень немає, також визнала і підтвердила всі ті обставини, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги, зокрема і факт постійного проживання однією сім»єю позивача та спадкодавця більш як п»ять років до дня смерті останнього. Обставин, які б свідчили про обмеження представника відповідача на визнання даного позову судом не встановлено. При цьому судом враховується й письмова заява подана сільським головою [PERSON] сільської ради Бережанського району, згідно якої відповідач не заперечує щодо визнання права власності на спадкове майно померлого [PERSON] за [PERSON], оскільки він та його сім»я на протязі багатьох років спільно проживали в одному будинку, постійно доглядали за померлим, допомагали у лікуванні, обробляли земельну ділянку. Відповідачка [PERSON] та її представники у судове засідання не з»явилися, були належним чином повідомленими про час та місце його проведення. Попередньо відповідачка подала суду письмову заяву про повне визнання позову та обставин, якими він обґрунтовується, а також про проведення судового розгляду справи за її відсутності. Заяву аналогічного змісту відповідачка зробила й усно у попередньому судовому засіданні по розгляду даної цивільної справи. Судом зясовано та встановлено, що визнання представником відповідача [PERSON] сільської ради Бережанського району Тернопільської області та відповідачкою [PERSON] позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, а тому приймає таке визнання позову зазначеними учасникам процесу. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON], пояснення представника відповідача [PERSON] сільської ради Бережанського району Тернопільської області [PERSON], взявши до уваги позицію відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Нормами ч.1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст. ст. 1217, 1220, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; спадкування здійснюється за заповітом або за законом, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини Судом встановлено, що [PERSON] помер 24 січня 2015 року. Після його смерті відкрилася не охоплена заповітом спадщина у виді 45\\100 частин будинковолодіння, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 1 в с.Вербів Бережанського району Тернопільської області із відповідною часткою у надвірних будівлях та спорудах, якою той правомірно володів за свого життя. Після його смерті спадкоємців першої, другої та третьої черг немає і такі особи з приводу спадкування після спадкодавця до нотаріуса не зверталися. Позивач [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги за законом після вказаного спадкодавця, оскільки у судовому засіданні встановлено, підтверджено та визнано відповідачами той факт, що він проживав із спадкодавцем однією сім»єю більш як п»ять років до часу відкриття спадщини. Позивач спадщину прийняв шляхом постійного проживання із померлим, також у встановлений законом строк подав відповідну заяву нотаріусу, від спадщини не відмовився. Перешкодою в реалізації права позивача на спадкування у даному випадку була та обставина, що з приводу спадкування згаданої спадщини до нотаріуса також звернулася відповідачка [PERSON] Однак, на час судового розгляду справи зазначена особа визнала право позивача, як спадкоємця четвертої черги за законом на спадкування зазначеної спадщини після спадкодавця. Обставин та доказів про те, що відповідачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом тих черг, які передують черзі позивача, суду не повідомлено, як і не повідомлено, що відповідачка є спадкоємцем померлого за законом будь-якої іншої черги чи має право на спадкування згаданого спадкового майна за заповітом. Зазначені судом факти доведені в судовому засіданні поясненнями сторони позивача, фактичним визнання позову відповідачами, яке прийняте судом, поясненнями свідків та іншими доказами по справі. Отже, судом встановлено, що позивач, як спадкоємець четвертої черги за законом, фактично прийняв спадкове майно після померлого 24 січня 2015 року [PERSON] у виді 45\\100 частин будинковолодіння, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 1 в с.Вербів Бережанського району Тернопільської області із відповідною часткою у надвірних будівлях та спорудах. Зазначеним майном спадкодавець правомірно володів за життя, а тому позовні вимоги слід задовольнити та визнати за позивачем право на таке спадкове майно. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved