Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.03.2014 на підставі виконавчого листа № 2/712/474/14 від 24.04.2014 з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] (колишньої дружини) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.12.2013 і до його повноліття. Вказує, що він сумлінно сплачував аліменти. А, також, ніс додатково витрати на утримання, виховання та розвиток сина, шкільні канікули дитина проводила у нього. На даний час син проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Також, позивач вказує, що рішенням служби у справах дітей Черкаської міської ради № 453 від 24.07.2019 визначено місце проживання дитини з позивачем за адресою: [ADDRESS] . З червня 2019 року дитину було переведено в Мошнівську загальноосвітню середню школу І-ІІІ ступенів, оскільки вона виявила сильне бажання проживати з батьком, так як на думку дитини мати не приділяла йому належної уваги в розвитку та вихованні. Враховуючи те, що аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина і який здійснює утримання цієї житини, позивач вважає стягнення аліментів на користь матері, в даному випадку, суперечить правовим нормам щодо цільового призначення аліментів, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить суд припинити його обов`язок щодо утримання сина у вигляді аліментів, присуджених рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.03.2014. Ухвалою суду від 02.09.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове 12.12.2019 засідання позивач не з`явився, скерував до суду заяву, якою позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги. Розгляд справи просив проводити без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. У попередніх судових засіданнях свої вимоги підтримав в понвму обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не направила. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони з 15.01.2013 перебували у зареєстрованому шлюбі. Встановлено, що у період шлюбу у сторін народилася дитина син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.03.2014 з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.12.2013, та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. За змістом ст. 181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно норм Сімейного кодексу України вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. З матеріалів справи вбачається, що рішенням служби у справах дітей Черкаської міської ради № 453 від 24.07.2019 визначено місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] . Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що малолітня дитина [PERSON] , 2006 року народження, перестав проживати з матір`ю, а став проживати з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що, також, підтверджується довідкою № 327/02-09 від 07.08.2019, виданою виконкомом Мошнівської сільської ради, тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері аліментів, оскільки сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а дитина стала мешкати з батьком. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. За таких обставин, суд доходить висновку, що проживання дитини з батьком і перебування на його повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів з позивача і має тягнути за собою звільнення від сплати аліментів, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved