Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно позивача, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради. 21.07.2021 судом на адресу Департаменту надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради направлено запит щодо місця реєстрації відповідача [PERSON] . До суду надійшла відповідь з відділу аналітичного забезпечення Департаменту надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради №099-99.02-19411, згідно з якою [PERSON] був зареєстрований по 02.11.2004 за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час у місті Маріуполь не зареєстрований. Ухвалою суду від 12.10.2021 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є сином відповідача, але мешкає з матір`ю. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не піклується про нього, не забезпечує його розвиток та має заборгованість по виплаті аліментів. На підставі викладеного просив позбавити батьківських прав відповідача щодо нього. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Позивач та його представник надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Маріупольської міської ради надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи викладене, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення по справі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, та витребувані судом у порядку ч. 5 ст. 19 СК України, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 6). Згідно з рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07.06.2007 на користь [PERSON] з відповідача стягнуто аліменти на утримання позивача в розмірі ј частки доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). Станом на 30.11.2020 заборгованість зі сплати аліментів складає 236231,08 грн. (а.с.8-10). Станом на 01.10.2021 заборгованість зі сплати аліментів становить 284673,83 грн., що підтверджується розрахунком від 20.10.2021. Позивач проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що не заперечується сторонами, підтверджується довідкою про місце реєстрації (а.с.5). Позивач навчається у ЗОШ №53, мати [PERSON] бере належну участь у вихованні дитини, батько [PERSON] участі у вихованні дитини не бере (а.с.11-16). З відповіді Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області від 12.10.2021 вбачається, що відповідач перебуває у розшуку з 17.03.2020 у кримінальному провадженні за ст..164 КК України. Згідно з висновком Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 17.11.2021 року, враховуючи рішення комісії з питань захисту дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 02.11.2021 року, встановлений факт невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, та орган опіки і піклування вважає необхідним питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] залишити на розсуд суду. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Проводячи оцінку досліджених доказів, суд вважає, що вони відповідають змісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотиви, які є підставою для відхилення цих доказів та про їх відхилення не заявлено клопотання жодної із сторін. Враховуючи наведене, досліджуючи представлені суду докази, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог, а саме, що відповідач [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відносно [PERSON] . Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною. В обсязі, необхідного для її самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини і допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Згідно з ч. 4 ст. 164 СК України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки щодо своєї дитини [PERSON] , [INFO] , не цікавиться його життям, не приймає участі в його вихованні, не надає матеріальної допомоги на його утримання, має заборгованість по сплаті аліментів, не відвідує та не спілкується з дитиною без поважних причин, що є свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних причин, приймаючи до уваги висновок служби у справах дітей, яким встановлений факт невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, необхідно дійти висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , відповідає інтересам дитини, та з урахуванням відношення відповідача до своїх батьківських обов`язків, необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 гривень.

Outcome: approved