Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна із під арешту. Позивач просить суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме, нежитлового приміщення №№1-22 груп приміщення №7 (в літ.А) загальною площею 358,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS], яке належить [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER], накладений ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві постановою 80/3 від 06.08.2009 року, реєстраційний номер обтяження 11682699. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим що йому на праві власності належить нежитлове приміщення №№1-22 груп приміщення №7 (в літ.А) загальною площею 358,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 29.08.2013 року копію якого він додає у додатку до позовної заяви. 15.04.2015 року у нотаріуса, при отриманні витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна йому, стало відомо, що відповідно до постанови 80/3 від 06.08.2009 року, виданої відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві,накладений арешт на належне йому нежитлове приміщення №№1-22 груп приміщення №7 (в літ.А) загальною площею 358,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Підстава накладення арешту у вказаній постанові не зазначена. Виконавче провадження, де він був би боржником відсутнє. Начальником Голосіївського ВДВС йому відмовлено у знятті арешту, оскільки виконавче провадження знищено відповідно до п. 9.9. Інструкції про порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби, що підтверджується листом Голосіївського відділу ДВС від 12.05.2016 року. Наявність арешту на його майно, за відсутності правових підстав для цього порушує право його приватної власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. В судовому засіданні представник позивача позов підтримує, просить провести розгляд справи без її участі. В судове засідання представник відповідача не з'явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи, направив до суду лист у якому просить справу розглядати без участі представника Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку,встановлених законом. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закона України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу(установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Листом начальником Голосіївського ВДВС відмовлено позивачеві у знятті арешту, оскільки виконавчий документ про стягнення грошової суми з [PERSON] на користь ВАТ «БМ Банк» за рахунок заставленого майна нежитлового приміщення №№1-22 груп приміщення №7 (в літ .А) 26.06.2012 року було повернуто стягувану, а трьохрічний строк зберігання документів виконавчого провадження сплинув. Права та обов'язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку. За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи позивачем 29.08.2013 року набуте право власності на нерухоме майно, а саме, нежитлове приміщення №№1-22 груп приміщення №7 (в літ.А) загальною площею 358,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS](а.с.7). Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Підставою для повернення виконавчого документу згідно з пунктом 2 ч.1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» є відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, а також закінчення виконавчого провадження. Отже, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження»). Повернення виконавчого документа стягувачу є аналогічим закінченню виконавчого провадження, оскільки будь-які дії державним виконавцем після цього не здійснюються та не можуть здійснюватися, а саме виконавче провадження, фактично, закінчується, тому вважаю, накладені арешти мають бути зняті, зокрема й беручи до уваги факт, що борг за виконавчим документом повністю погашений. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжитті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступне: У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до п. 9.9. Інструкції про порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби,визначений трьохрічний строк зберігання документів виконавчого провадження який сплинув. Виходячи з вищевикладеного, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. На підставі викладеного ст. ст. 16, 316, 317 , 319 , 321, 387, 391 ЦК України, ст. ст.32, 47, 50,52,60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88,169, 209, 212-215, 218 ЦПК України,суд,-

Outcome: approved