Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, про встановлення факту проживання однією сім`єю. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня своєї смерті постійно проживала в [ADDRESS] . На день смерті в даному господарстві разом з покійною без реєстрації проживав [PERSON] . Вказує, що в установлений законом шестимісячний термін ним вчасно подано до Хотинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Пашковецькою сільською радою, після смерті [PERSON] 02 березня 2020 року відповідачем [PERSON] була направлена заява до Хотинської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . Вказує, що між ним та [PERSON] існує спір, оскільки вона подала до суду заяву з позовом до нього про визнання заповіту недійсним. Зазначає, що він звертається до суду з вказаним позовом, у зв`язку з тим, що 06 грудня 2020 року у покійної спадкодавиці [PERSON] , у віці 83 роки стався інсульт, повна медична назва діагнозу зазначена в медичній довідці № П-7 від 10.06.2020 року. 07 грудня 2020 року він передзвонив до [PERSON] та повідомив їй про хворобу спадкодавиці, при цьому запропонував їй приїхати провідати його хвору дружину в лікарні, на що та погодилась, він зустрів відповідачку [PERSON] в м. Хотині біля міського парку та супроводжував її до реанімаційного відділення Хотинської районної лікарні. Зайшовши в лікарню, а саме в реанімаційне відділення [PERSON] побачила хвору спадкодавицю [PERSON] під крапельницями, зафіксовану до ліжка. Зазначає, що він декілька разів попросив [PERSON] допомогти йому в лікуванні та догляді хворої, не запропонувавши своєї не матеріальної допомоги у вигляді догляду за хворою в лікарні, не надавши взагалі жодної копійки на її лікування та утримання, та через декілька хвилин знаходження в лікарні поїхала назад в м. Чернівці. Вказує, що ним під час лікування [PERSON] в період з 06.12.2020 року по 20.12.2019 року було витрачено грошових коштів на суму 11361,17 гривень, при цьому відповідач більше не з`явилась до лікарні провідати спадкодавицю і навіть ні разу не зателефонувала до нього, та не поцікавилась про стан її здоров`я. В період з 20.12.2019 року (час виписки з Хотинської районної лікарні) по день своєї смерті [INFO] покійна [PERSON] зважаючи на свій похилий вік 83 роки та перенесену важку хворобу знаходилась разом з ним в одному помешканні. Зазначає, що згідно довідки № П-7 від 10.06.2020 року в період з 28.12.2019 року по 13.02.2020 року 7 разів надавалась медична допомога лікарями КНП «Хотинської РЦПМД» покійній [PERSON] , зокрема здійснювались медичні маніпуляції (катетеризація сечового міхура) оскільки він кошти на лікування дружини витрачав зі своєї кишені, так як проживав з покійною спільно однією сім`єю більше ніж 20 років, ним замовлялись дорогі препарати Італійського виробництва, які йому привозили перевізники, що здійснюють перевезення з країн Європи, оскільки [PERSON] потребувала матеріальної допомоги в лікуванні хвороби та реабілітаційному лікуванні за місцем проживання, а також потребувала не матеріальної допомоги, а саме через похилий вік та важко перенесену хворобу, так як за нею постійно треба було доглядати. На його звернення про допомогу відповідач не реагувала, не цікавилась навіть її здоров`ям, за весь період з 06 грудня 2019 року по день смерті [INFO] жодного разу навіть не провідала покійну [PERSON] , а ні в вихідні дні, а ні в офіційні Державні святкові дні: свято Нового року, Різдва Христового, що були на початку 2020 року. Зазначає, що так як він є особою похилого віку 1942 року народження, він найняв доглядати [PERSON] , щоб вона йому допомагала здійснювати догляд за [PERSON] . Також вказав, що ним було здійснено поховання [PERSON] . Тому, вважає, що відповідачку як спадкоємця за законом необхідно усунути від права на спадкування після смерті [PERSON] , оскільки відповідач не приймала участі в матеріальному утриманні [PERSON] в період часу, коли та була важкохворою та потребувала матеріального забезпечення у зв`язку із такою хворобою та її ускладненнями, які супроводжувались частими викликами лікарів за місцем проживання після повернення з лікарні. Окрім того, відповідач не приймала участі в догляді за хворою, не цікавилась станом її здоров`я, не відвідувала її та не вчиняла жодних дій щодо утримання та надання будь-якої допомоги, байдуже віднеслась до стану здоров`я [PERSON] , усвідомлюючи необхідність надання невідкладної допомоги та підтримки, зволікала своїми обов`язками, передбаченими законом. Також зазначає, що відповідач не надала жодної матеріальної підтримки під час проведення організації поховання [PERSON] . Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю посилається на те, що він з покійною [PERSON] проживав разом однією сім`єю, як чоловік і жінка без офіційної реєстрації шлюбу з 1998 року по день її смерті [INFO] , тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки його з покійною [PERSON] поєднували спільний побут, взаємні права та обов`язки, спільне проживання за однією адресою на протязі останніх більше ніж 20 років, та він проживав в даному господарстві разом з покійною без реєстрації місця проживання, вказаний факт зможуть підтвердити в судовому засіданні свідки. Також на підтвердження факту його спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем без реєстрації підтверджується і письмовими доказами, зокрема: робочий газовий проект, який підписаний ним, як замовником ще в 2004 році на проведення газопостачання. Зазначає, що для нього встановлення даного юридичного факту пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, оскільки він після смерті [PERSON] претендує на спадкове майно спадкодавиці. Вважає, що він має право на звернення з даною позовною заявою до суду, оскільки встановлення даного факту породжує юридичні наслідки і позивач не може іншим шляхом підтвердити факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , більше п`яти років до дня її смерті. Тому, підтримуючи вищевикладене, просить усунути від права на спадкування за законом [PERSON] , [INFO] в спадщині, яка відкрита внаслідок смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , до складу якої увійшли всі її права та обов`язки, які існували на момент її смерті. Встановити факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини його [PERSON] , [INFO] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] . 05.10.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вона являється студенткою на платній формі навчання, загальна вартість послуги за весь строк навчання становить 20850,00 гривень, вона не є забезпеченою особою, немає регулярного стабільного доходу, постійно забезпечує себе, свою матір, так як мати являється пенсіонером за віком, не працює та потребує допомоги у зв`язку з хворобою, зазначила, що вона проживає разом зі своєю матір`ю в [ADDRESS] . Вказала, що з урахуванням відрахувань сума доходу, яку вона отримала у 2019 році складає 57489,89 гривень. Крім того, зазначила, що вона надавала матеріальну допомогу своїй покійній бабусі [PERSON] не лише в період хвороби, а постійно та систематично, оскільки вона особисто неодноразово приїжджала провідувати свою бабусю [PERSON] у реанімаційного відділення КПМ «Хотинська районна лікарня». Окрім того, після виписки з лікарні вона також приїжджала в село Пашківці з метою її транспортування в м. Чернівці для догляду та реабілітації, однак [PERSON] категорично відмовив їй в цьому. Того ж дня, вона залишила [PERSON] грошові кошти для потреб бабусі. Даний факт в судовому засіданні підтвердять свідки [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що після того, як він забрав [PERSON] з лікарні, він найняв жінку, яка за нею доглядала, спочатку він найняв [PERSON] , однак та невдовзі пішла, потім він найняв іншу жінку, за догляд запропонував їй земельну частку (пай), на що та погодилась, та доглядала [PERSON] до її смерті. Також приходила 2 рази на тиждень і соціальний працівник. Вказав, що він здійснював поховання [PERSON] , та після похорону зробив обід за померлу. Пізніше приїхала онука покійної, якій він повідомив, що він буде проживати в цьому господарстві до своєї смерті, а потім вона залишиться тут проживати, нащо вона йому повідомила, щоб він дав їй 8000 доларів і нехай живе в цьому господарстві. Також вказав, що всі медикаменти та ліки згідно чеків купувались виключно для покійної, покійна [PERSON] все розуміла, на запитання кивала головою «так чи ні», проте не могла розмовляти, оскільки в неї був інсульт та паралізована права сторона тіла, вона самостійно не могла вставати, їй постійно треба було допомагати. Всі ліки призначав лікар, а він згідно рецепту їх купував в аптеці, що підтверджується чеками, проте всі чеки про купівлю ліків не збереглись, до матеріалів позову він додав лише ті чеки, які в нього випадково збереглися. Також вказав, що [PERSON] лише один раз провідувала покійну з моменту її хвороби, а саме з того часу як в покійної стався інсульт та до дня її смерті, і то саме він її привіз до лікарні. Гроші на лікування відповідач не пропонувала та не давала жодного разу. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, суду пояснив, що відповідно до чеків позивачем було витрачено на лікування [PERSON] в період з 06.12.2019 року - 11361,00 гривень, але коштів від [PERSON] ніяких не було. Ті кошти, які виплачувались на поховання не входять до суми коштів, які були витрачені на лікування, навіть якщо підсумувати пенсію [PERSON] та покійної [PERSON] , то сума коштів потрачена на лікування була більшою ніж разом взяті кошти за той період з пенсії. Також вказав, що показами свідка [PERSON] було підтверджено те, що вона допомогала [PERSON] , здійснювала за нею догляд, оскільки та перебувала в безпорадному стані. Крім того, відповідач [PERSON] коли їздила в справах з м.Чернівців до м. Кам`янець - Подільського, то могла заїхати до своєї бабусі [PERSON] провідати її, проте цього не зробила. Також могла приїхати у свята та вихідні дні, підтримати бабусю, допомогти їй, оскільки [PERSON] мала змогу допомагати своїй бабусі [PERSON] , так як відповідно до довідки наданої відповідачем до відзиву, вбачається, що [PERSON] отримувала дохід та була забезпеченою особою, а тому мала змогу матеріально допомагати своїй бабусі [PERSON] . При цьому, вказав, що посилання відповідача та її представника на той факт, що вона утримує мати пенсіонерку, не є доказом того, що вона її забезпечує, оскільки вона як пенсіонерка отримує пенсію. З приводу того, що [PERSON] одного разу приїжджала в лікарню провідати [PERSON] визнав цей факт, проте ні моральної підтримки, а ні матеріальної допомоги тоді [PERSON] бабусі не надала. Крім того, вказав, що в судовому засіданні поясненнями свідків було підтверджено те, що допомога відповідачкою [PERSON] покійній не надавалась, оскільки надавалась виключно позивачем [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав в частині встановлення факту спільного проживання, та вказав що спір щодо встановленн факту спільного проживанн між сторонами відсутній, позовні вимоги щодо усунення від права на спадкування відповідача за законом на нерухоме майно не визнав, просив відмовити позивачу в задоволенні цієї частини позовних вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] являється дідусем її чоловіка, вказала, що їй подзвонив дідусь та повідомив, що у її бабусі (вона сприймала [PERSON] як бабусю) стався інсульт, після чого на наступний день вона приїхала до них та побачила, що [PERSON] була в нерухомому стані. Вказала, що коли [PERSON] лежала в лікарні, то дідусь кожного дня до неї їздив провідувати та купував їй ліки, які призначали лікарі. Пояснила, що [PERSON] постійно потребувала сторонньої допомоги, так як вона не могла самостійно встати, їсти, та інше, а тому дідусь постійно знаходився з нею вдома. Проблем із зором та слухом в бабусі не було, пам`ять в неї була хороша, вона все розуміла, тільки не могла розмовляти, вказала, що вона часто із нею розмовляла і та її розуміла. Також вказала, що вона 2 рази провідувала [PERSON] в лікарні, коли [PERSON] вже знаходилась вдома після лікарні, то вона провідувала її через день, стан бабусі після лікарні покращився, вона могла щось намалювати, написати. Вказала, що онуку [PERSON] вона бачила 2 рази за все життя, перший раз років 5 тому назад, і потім вже аж на похоронах [PERSON] . Пояснила, що їй відомо, що додому до бабусі приходив фельдшер та вона бачила, як дідусь в лікарні купував ліки для [PERSON] . Також їй відомо, що доглядала бабусю [PERSON] , це було десь на протязі одного тижня, потім доглядала бабусю [PERSON] , чи був соціальний працівник вона особисто не бачила, лише чула про це зі слів інших. Також вказала, що їй невідомо скільки саме коштів було витрачено на все за вказаний період. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з [PERSON] , та доглядала [PERSON] одразу після лікарні на протязі двох місяців та до дня її смерті, розраховувався за це [PERSON] , щодо того чи надавав їй [PERSON] кошти за догляд вона зазначила, що надавав то 500 гривень, то 1000 гривень в місяць. Покійна [PERSON] все розуміла, проте не могла розмовляти, вона її мила, міняла памперси, переодягала, прала речі, варила їсти та кормила по 3 рази в день, працювала вона по 6 годин в день. Найняв її для цього [PERSON] , допомагала в цьому і [PERSON] , та приходили з соціальної служби. Їй відомо, що ліки для [PERSON] купувала [PERSON] , оскільки вона бачила як [PERSON] брав гроші з дому і заносив їй, про яку суму саме йшла мова вона незнає, і їй цього не відомо, також вказала, що [PERSON] кожного дня їздив до [PERSON] в лікарню та купував їй медичні препарати для лікування, які саме ліки їй невідомо, вона цим не цікавилась, бачила як приходив лікар 2 рази на тиждень робив уколи, міняли катетор. Вказала, що онуку [PERSON] в той період коли [PERSON] хворіла вона не бачила жодного разу, на похоронах вона була, і після похорон приїжджала на 40 днів на поминки, до того часу вона її востаннє бачила десь років 5 тому назад. Суду пояснила, що до покійної [PERSON] приходили сусіди, знайомі провідували її, приносили їй фрукти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сином [PERSON] , вказав, що батько проживав з покійною [PERSON] на протязі 22 років, він же сприймав [PERSON] як дружину батька, поважав її, коли та хворіла та потребувала сторонньої допомоги, їй допомагали працівники з соціальної служби та сусідка [PERSON] , яка за нею доглядала, яка була домовленість за доглд в батька із нею йому невідомо. До [PERSON] коли вона хворіла приходили сусіди, невістка, сестри. Вказав, що йому зі слів батька відомо, що вони з покійною [PERSON] відвідували [PERSON] в монастирі, також йому відомо зі слів батька, що [PERSON] одного разу приїжджала в лікарню провідати [PERSON] , допомогу [PERSON] не пропонувала. Вказав, що він провідував [PERSON] в лікарні 2 рази, а потім з 26 грудня його не було на території України. Йому відомо, що його батько [PERSON] забирав [PERSON] з лікарні, особисто присутнім він тоді не був. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він являється сусідом [PERSON] , їхні земельні ділянки співпадають, але подвір`я [PERSON] йому не видно, бачив коли [PERSON] привозили з лікарні на швидкій, коли хворіла [PERSON] , то він до них приходив, провідував її, бачив в кімнаті багато ліків, гроші на купівлю ліків [PERSON] передавав його дружині, по 100 - 200 гривень, так як та працює в лікарні медичним працівником в бактерологічній лабораторії, вона їх купувала та приносила додому до [PERSON] . Вказав, що він онуку [PERSON] - [PERSON] бачив ще маленькою. Також йому відомо, що [PERSON] найняв жінку, яка б доглядала за [PERSON] , спочатку здійснювала догляд [PERSON] , а потім [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON] , його представника [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , свідків, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня своєї смерті постійно проживала в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.03.2020 року (а.с.11), та після її смерті відкрилася спадщина на все спадкове майно, яке належало померлій на день її смерті. Згідно довідки виконкому Пашковецької сільської ради № 220 від 10.03.2020 року покійна [PERSON] , 1937 року народження, постійно проживала і була прописана за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , по господарська книга № 5. стор.7-9 по день смерті [INFO] . На день смерті в даному господарстві проживав її співмешканець [PERSON] , 1942 року народження без реєстрації (а.с. 12). Згідно копії Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена 26.02.2020 року у Хотинській державній нотаріальній конторі (а.с.13). Відповідно до довідки виконкому Пашковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області № 206 від 02.03.2020 року покійна [PERSON] , 1937 року народження, постійно проживала і була прописана за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , по господарська книга № 5. стор.7-9 по день смерті [INFO] . На день смерті в даному господарстві проживав її співмешканець [PERSON] , 1942 року народження без реєстрації, більше 20 років і вели спільне господарство (а.с. 29). Судом встановлено, що на день смерті в господарстві за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , по господарська книга № 5. стор.7-9 разом з покійною [PERSON] без реєстрації проживав [PERSON] , який в установлений законом шестимісячний термін вчасно звернувся до Хотинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Пашковецькою сільською радою, після смерті [PERSON] . Позивач в обгрунтування позовних вимог, зазначає, що 02 березня 2020 року відповідачем [PERSON] , як спадкоємицею за правом представлення була направлена заява до Хотинської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті її бабусі [PERSON] , з чим позивач не погоджується і вказує, що між ним та відповідачем [PERSON] існує спір щодо спадкового майна, так як відповідач звернулась до суду з позовом до нього про визнання заповіту недійсним. В свою чергу, позивач [PERSON] просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , оскільки відповідач не приймала жодної участі в матеріальному утриманні [PERSON] в період часу, коли та була важкохворою та потребувала матеріального забезпечення у зв`язку із такою хворобою та її ускладненнями, які супроводжувались частим викликом лікарів за місцем проживання після повернення з лікарні, не приймала участі в догляді за хворою, не цікавилась станом її здоров`я, не відвідувала її та не вчиняла жодних дій щодо утримання та надання будь-якої допомоги, байдуже віднеслась до стану здоров`я [PERSON] , усвідомлюючи необхідність надання невідкладної допомоги та підтримки, зволікала своїми обов`язками, передбаченими законом. Так, судом встановлено, що 06 грудня 2020 року у покійної [PERSON] , у віці 83 роки стався інсульт, повна медична назва діагнозу: Церебральний атеросклероз ГПМК в лівій півкулі головного мозку з правобічним геміпарезом з моторною афазією на фоні гіпертонічної хвороби ІІІст., що підтверджується довідкою Комунального некомерційного підприємства «Хотинський районний центр первинної медичної допомоги» Хотинської районної ради № П-7 від 10.06.2020 року. В період з 20.12.2019 року по 27.12.2019 року медичні дії, маніпуляції гр. [PERSON] не проводились. Із вказаної довідки, встановлено, що в період часу з 27.12.2019 року по день смерті [INFO] [PERSON] проводились наступні маніпуляції та медичні дії: 28.12.2019 року - катетеризація сечового міхура катетером Фолея (лікар [PERSON] ); 11.01.2020 року, 14.01.2020 року, 29.01.2020 року, 11.02.2020 року, 13.02.2020 року проводилась катетеризація сечового міхура катетером Фолея (фельдшер [PERSON] ), при цьому було надання невідкладної допомоги при гіпертонічному кризі:180/110. Хвора була в стані афазії, виразно розмовляти вона не могла, розумової відсталості не спостерігалось, на запитання відповідала кивками стверджувально або заперечно, в часі та просторі орієнтувалась (а.с.15). Позивач в судовому засіданні вказав, що 07 грудня 2020 року він зателефонував до відповідачки [PERSON] та повідомив їй про хворобу спадкодавця [PERSON] , запропонував їй приїхати та провідати його хвору дружину [PERSON] в лікарні, на що та погодилась, та одного разу приїхала в лікарню щоб провідати [PERSON] , яка лежала під крапельницями, зафіксована до ліжка, даний факт визнала і відповідач в судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] витрачав кошти, зазнав матеріальних витрат у зв`язку з зворобою [PERSON] з моменту хвороби і до смерті, оскільки зокрема [PERSON] і купував ліки для [PERSON] в період з 16.12.2020 року по 08.01.2020 року, на підтвердження чого надані чеки (а.с.16-24). Отже, як встановлено судом, та підтверджується медичною карткою стаціонарного хворого [PERSON] , яка померла [INFO] дійсно лікувалась в лікарні в реанімаційному відділенні КНП «Хотинська районна лікарня» Хотинської районної ради в період з 06 грудня 2019 року по 20 грудня 2019 року (проведено ліжко днів 14). Інформація про діагноз хворої [PERSON] , [INFO] , зазначена на сторінці 2 медичної карти та ліки, які призначались хворій в період лікування визначено в листку лікарських призначень (а.с.2-3), повна інформація в період з 06 грудня по 20 грудня 2019 року є в медичній карті стаціонарного хворого № 6758/510 (а.с. 78-95). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є спадкоємцем майна своєї бабусі [PERSON] по праву представлення по лінії батька, та вважається такою, що прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як передбачено ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. Згідно з ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Так, у відповідності до ст. 1266 ч.1 ЦК України відповідач [PERSON] , як онука померлої по лінії батька, є спадкоємцем за правом представлення на майно своєї покійної бабусі [PERSON] . Перелік осіб (спадкоємців), які мають право на спадкування за правом представлення, встановлений нормами ст. 1266 ЦК, є вичерпним. В свою чергу, позивач [PERSON] просить усунути відповідача [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON] , приймаючи до уваги її ставлення до [PERSON] з моменту настання хвороби та до часу смерті останньої, так як та ухилялася від надання покійній будь-якої допомоги, при цьому внаслідок похилого віку та важкої хвороби [PERSON] перебувала у безпорадному стані у зв`язку з хворобою, не могла самостійно рухатися, та потребувала постійного стороннього догляду. Як встановлено в судовому засіданні догляд за покійною [PERSON] здійснював позивач та жінки, яких він для цього найняв [PERSON] та [PERSON] , з якими він за це розраховувався. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Даною нормою чітко встановлено, що суб`єкти наступної черги спадкоємців одержують право на спадкування у разі усунення від права на спадкування суб`єктів попередньої черги. Таким чином, суб`єктам наступної черги спадкоємців і належить право вимоги (право позову) про усунення від права спадкування. Частиною 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи повинен установити факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Статтею 266 СК України визначено, що повнолітні внуки, правнуки зобов`язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу. Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. У цій же постанові Пленуму Верховного Суду України, ВСУ роз`яснив, що при застосуванні правила ч 5 ст. 1224 ЦК України, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Виходячи зі змісту зазначеної правової норми, при вирішенні такої справи необхідно встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте умисно ухилявся від обов`язку щодо її надання, оскільки сам лише факт тривалого не спілкування спадкоємця зі спадкодавцем сам по собі не може бути підставою для застосування ч. 5 ст. 1224 ЦК України. Таким чином, для задоволення позовних вимог про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність наступних обставин: умисне ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані та потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи, оскільки лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Як встановлено судом вище, у покійної [PERSON] 06 грудня 2020 року, у віці 83 роки стався інсульт, повна медична назва діагнозу: Церебральний атеросклероз ГПМК в лівій півкулі головного мозку з правобічним геміпарезом з моторною афазією на фоні гіпертонічної хвороби ІІІст., вказаний факт підтверджений довідкою Комунального некомерційного підприємства «Хотинський районний центр первинної медичної допомоги» Хотинської районної ради № П-7 від 10.06.2020 року та медичною документацією, з якої встановлено, що покійна дійсно лікувалась в лікарні в реанімаційному відділенні КНП «Хотинська районна лікарня» Хотинської районної ради в період з 06 грудня 2019 року по 20 грудня 2019 року (проведено ліжко днів 14). Крім того, поясненнями свідків в судовому засіданні встановлено факт того, що покійна [PERSON] у зв`язку з важкою хворобою не могла самостійно пересуватися, готувати собі їжу, одягатися, перебувала в безпорадному стані, покійна не могла навіть розмовляти, на запитання лише кивала головою, та потребувала постійної допомоги, внаслідок чого за нею здійснювала догляд [PERSON] , яку найняв доглядати позивач [PERSON] . На підставі вище встановленого, письмовими доказами та поясненнями свідків, суд прийшов висновку, що [PERSON] мінімум з 06.12.2019 року і до дня смерті [INFO] потребувала допомоги. Враховуючи вік позивача, стан здоров`я, який не заперечувала відповідач, розмір пенсії, який отримав позивач і померла до [INFO] , що був недостатнім для забезпечення належної допомоги [PERSON] , та те, що відповідач є онучкою [PERSON] , син якої помер, суд вважає доведеним і той факт, що [PERSON] , з 06.12.2020 року і до [INFO] потребувала допомоги саме від [PERSON] . Також, із пояснень вищезгаданих свідків, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не надавала жодної допомоги своїй бабусі [PERSON] . При цьому, відповідачем [PERSON] надано до суду відзив на позовну заяву, в якому остання заперечувала проти позовних вимог позивача, посилаючись на те, що вона постійно надавала покійній допомогу. Крім того, відповідач надала до матеріалів справи довідку про доходи за 12 місяців 2019 року, відповідно до якої їй було нараховано сукупний дохід в розмірі 71416,01 гривень. При цьому, суд враховує те, що частина цих коштів була витрачена на навчання. Також відповідач зазначила, що вона проживає разом зі своєю матір`ю в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 1302 від 17.08.2020 року виданою КЖРЕП № 6, відповідно до якої, [PERSON] , [INFO] є власником квартири. При цьому, відповідач посилається на те, що на її утриманні знаходиться мати [PERSON] , [INFO] , яка потребує допомоги у зв`язку з хворобою, проте як встановлено судом, згідно копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є пенсіонером за віком, тому отримує пенсійні виплати. Жодних будь-яких доказів з приводу того, що мати відповідача [PERSON] хворіє, та перебуває на утриманні відповідача [PERSON] як на те вказано у відзиві - суду не надано. Посилання відповідача [PERSON] , що вона не являється забезпеченою особою, немає регулярного стабільного доходу, здійснює догляд за матір`ю, спростовані в судовому засіданні, оскільки із наданих суду доказів, судом встановлено, що [PERSON] мала можливість надавати покійній бабусі [PERSON] матеріальну допомогу та будь-яку іншу допомогу, зокрема допомогу по догляду, проте її не надавала. Отже, як встановлено судом, та було підтверджено посненнями самого позивача, свідків, відповідачем [PERSON] не надавалась взагалі будь-яка матеріальна чи моральна допомога своїй бабусі. Інших доказів, які б підтвердили суду, той факт що [PERSON] надавала покійній [PERSON] будь-яку допомогу, судом не встановлено. До показів [PERSON] , як свідка, про те, що вона пропонувала кошти на лікування бабусі суд ставиться до них критично, оскільки іншими доказами вони не підтверджені. Свідки [PERSON] , [PERSON] , про допит яких клопотав представник відповідача [PERSON] , та які, як на те вказує відповідач у відзиві, могли б підтвердити, суду, що відповідачем надавалась допомога покійній бабусі [PERSON] , до суду не з`явились, хоча повідомлялись про розгляд справи належним чином. Встановлена поведінка відповідача з моменту хвороби і до смерті [PERSON] свідчить про умисну бездіяльність [PERSON] , спрямовану на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку будь-якого характеру та допомогу спадкодавцю [PERSON] . Вирішуючи позов по суті, суд, звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. За таких обставин, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині усунення [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про встановлення факту спільного проживання, судом встановлено наступне. Так, позивач при зверненні до суду із вимогою про встановлення факту спільного проживання разом з покійною [PERSON] до часу відкриття спадщини, посилаєтьс на те, що він з покійною [PERSON] проживав разом однією сім`єю, як чоловік і жінка без офіційної реєстрації шлюбу з починаючи з 1998 року та по день її смерті [INFO] , тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки його з покійною поєднували спільний побут, взаємні права та обов`язки, спільне проживання за однією адресою на протязі останніх більше ніж 20 років. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] проживав разом з покійною [PERSON] в господарстві за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації місця проживання, та є спадкоємцем 4 черги спадкування та покійної [PERSON] , зазначивши, що спору між сторонами про встановленн факту спільного проживанн немає. Проте, як вбачається з матеріалів справи, встановлення даного факту позивачу необхідно для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Так, судом встановлено, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема: вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину, як члена сім`ї, тощо. Згідно довідки виконкому Пашковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області № 206 від 02.03.2020 року покійна [PERSON] , 1937 року народження, постійно проживала і була прописана за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , по господарська книга № 5. стор.7-9 по день смерті [INFO] . На день смерті в даному господарстві проживав її співмешканець [PERSON] , 1942 року народження без реєстрації, більше 20 років і вели спільне господарство (а.с. 29). Той факт, що позивача [PERSON] поєднував з покійною [PERSON] спільний побут, взаємні права та обов`язки, спільне проживання за однією адресою, факт проживання однією сім`єю з покійною [PERSON] був підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідків, які ствердили що позивач [PERSON] разом з [PERSON] до та після її хвороби проживали разом в господарстві за адресою: [ADDRESS] . Крім того, представник відповідача [PERSON] в підготовчому судовому засіданні вказав, що спір про встановлення факту спільного проживання між сторонами відсутній, та він цей факт визнає, при цьому зазначив, що відповідач [PERSON] жодним чином не заперечувала щодо факту проживання позивача [PERSON] разом з її бабусею [PERSON] . При цьому, судом встановлено, що факт спільного проживання [PERSON] однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] без реєстрації шлюбу підтверджується також і показами свідків та письмовими доказами, зокрема: робочий газовий проект. Так, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також, передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення цього факту має для спадкоємця юридичне значення, оскільки юридичний факт встановлюється з метою реалізації спадкоємцем права на отримання спадщини. Таким чином, з огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги всі обставини справи, докази, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, про встановлення факту проживання однією сім`єю підлягають задоволенню в повному обсязі. Слід усунути від права на спадкування за законом [PERSON] , [INFO] в спадщині, яка відкрита внаслідок смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , до складу якої увійшли всі її права та обов`язки, які існували на момент її смерті. Та необхідно встановити факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини [PERSON] , [INFO] , який проживає в с. Пашківці, Хотинського району, Чернівецької області зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 1681,60 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: approved