Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду в з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідачки на його користь 200 000 грн. штрафу за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання та судовий збір. Вимоги мотивує тим, що 11 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі- продажу незакінченої будівництвом нежитлової будівлі - корівника № 1, що має 87% готовності, загальною площею 1450, 5 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS]. Договір посвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 1403. Пунктом 2.1. Договору передбачено, що продаж вчинено за 204 000 грн., що на день укладення договору еквівалентно 25 000 дол. США. 4000 грн. сплачено до укладення цього договору, решта 200 000 грн. передбачено, що будуть сплачені у такі строки: 61 280 грн. у строк до 05 жовтня 2013 року, 69 360 грн. в строк до 05 листопада 2013 року, 69 360 грн. у строк до 05 грудня 2013 року. Виконаня зобов'язання з його оплати відповідач здійснив з порушенням строків, установлених договором. Так, в рахунок оплати проданого об'єкта нерухомості позивач отримав від відповідача готівкою 204 000 грн., а саме 40 800 грн. - 11 жовтня 2013 року, 40 700 грн. 12 листопада 2013 року, 81 600 - 30 грудня 2013 року, 40 800 - 31 січня 2014 року. Таким чином, визначені договором строки оплати об'єкта нерухомості покупцем грубо порушені на загальну суму 200 000 грн. У пункті 3.13 Договору сторони домовились, що у разі порушення строку розрахунків за придбаний об'єкт нерухомості, продавець має право стягнути з покупця штраф у розмірі 100% від суми, яка не сплачена в зазначений термін. Таким чином загальна сума своєчасно не сплачена позивачу складає 200 000 грн., що і підлягає стягненню у судовому порядку. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Зазначив, що усі розписки про отримання грошей за договором він писав у себе в офісі. Розрахунки з ним проводив чоловік відповідачки. Стверджував, що останню розписку писав 03 лютого 2014 року, помилково зазначив 2013 рік, замість 2014 р. Представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Спростовував твердження представника відповідача про те, що [PERSON] свідомо ухилявся від виконання свого обов'язку за договором - своєчасно прийняти суму оплати, чим сприяв порушенню строків оплати. Зазначив, що відповідач не надав доказів цьому, не склав відповідний акт, не намагався перерахувати суму боргу через банк. Підтвердженням того, що позивач своєчасно передав технічну документацію на спірну будівлю є реєстрація нотаріусом договору в реєстрі. Крім того, зазначив, що обов'язок вносити плату за договором не ставиться в залежність від виконання зі сторони позивача якихось відповідних дій. Відповідач [PERSON] позов не визнала, зазначила, що позивач у порушення умов договору підписав акт прийому - передачі приміщення лише 05 травня 2014 року. Він свідомо порушував умови договору щодо підписання акту прийому - передачі будівлі, відмови від оренди земельної ділянки, тому і вона порушила умови стосовно оплати. Зазначила, що розрахунки з [PERSON] здійснював її чоловік, він же і отримував розписки. При укладенні договору купівлі - продажу не заперечувала, що звертала увагу на пункт договору про штрафні санкції , договір підписувала добровільно. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, його заперечення зводяться до того, що позивач свідомо чинив перешкоди до своєчасного виконання зобов'язання - не передав по акту предмет договору та технічний паспорт, не відмовився від оренди земельної ділянки, чим свідомо перешкоджав відповідачці до своєчасного та належного виконання умов Договору. Оформлення акта прийому передачі будівлі було поставлено в умову оплати. Порушення умов Договору допустив саме [PERSON], що слугувало причиною порушення своєчасної оплати за договором з боку відповідача. З серпня 2013 року по січень 2014 року він сплачував за позивача орендну плату. Не заперечував, що у процесі виконання Договору додаткових умов до договору не укладалось. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, вважав, що позивач веде нечесну політику. Сам не виконує умов договору по підписанню акта прийому - передачі приміщення, по наданню заяви нотаріусу про виконання договору, по відмові від оренди земельної ділянки. Розстрочка оплати ставилась в умову виконання цих зобов'язань. Невиконання зобов'язань за договором позивачем призвело до не своєчасної оплати за договором. Оплата проводилась ним особисто за дорученням відповідачки у офісі позивача. Опалата проводилась у доларах по курсу гривні на момент оплати, але у розписці зазначалась еквівалентна сума на день оплати у гривнах, що і призвело до переплати. Стверджував, що спірну розписку від 03 лютого 2014 року позивач писав у жовтні 2013 року. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 червня 2013 року між сторонами укладено договір купівлі продажу, предметом якого є незакінчена будівництвом нежитлова будівля - корівник № 1, що має 87% готовності, загальною площею 1450, 5 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS]. ( а.с. 6-8). [PERSON] приймає зазначений об'єкт нерухомості, за який зобов'язується сплатити обумовлену грошову суму, в розмірі та на умовах, визначених у цьому договорі. Пунктом 2.1. сторони передбачили, що продаж об'єкта нерухомості вчинено за 204 000 грн., що на день укладення договору еквівалентно 25 000 доларів США, з яких: 4 000 грн. сплачуються продавцю до укладення сторонами цього договору, а решта суми 200 000 грн. будуть сплачені продавцю, з яких 61 280 грн. в строк до 05 жовтня 2013 року, 69 360 грн. в строк до 05 листопада 2013 року, 69 360 грн. в строк до 05 грудня 2013 року. Пунктом 3.1 Договору передбачено, що підтвердженням факту, що повний розрахунок відбувся продавцем буде подана заява нотаріуса, підпис на якій нотаріально засвідчується. За договором купівлі - продажу, як це передбачено статтею 655 ЦК України одна сторона ( продавець) передає або зобв'язується передати майно ( товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно ( товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною другою статті 662 та ст. 663 ЦК України встановлено обов'язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі- продажу, у строк, встановлений договором купівлі- продажу. У пункті 3.12 сторони передбачили, що передача об'єкта нерухомості продавцем і прийняття його покупцем оформляється актом приймання передачі, який підписується сторонами після укладення цього договору. У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитись від договору купівлі - продажу або ж пред'явити вимогу про його передачу, як це передбачено положеннями статтей 665, 620 ЦК України. Тобто, ні чинним законодавством, ні умовами укладеного між сторонами договору купівлі - продажу обов'язок оплати товару не ставиться в залежність від вчинення чи не вчинення певних дій продавцем. А якщо продавцем і порушено обов'язок передати товар покупцеві, це, з огляду на викладене вище, не дає права покупцю затримувати черговий платіж. Натомість, сплачуючи чергові платежі відповідач підтвердила виконання зобов'язання за договором і не відмовилась від договору. Пунктом 3.14 Договору передбачено, що сторони зобов'язуються протягом одного місяця звернутись до компетентних органів з питання переоформлення документів на користування земельною ділянкою, на якій розташований відчужуваний об'єкт нерухомості, після надання продавцем письмової згоди на вилучення земельної ділянки, підпис на якій буде нотаріально засвідчений. Що стосується посилання сторони відповідача на невиконання обов'язку позивачем письмово ( з нотаріальним посвідченням) відмовитись від договору оренди земельної ділянки, як неналежне виконання умов договору, то і це положення не заслуговує на увагу виходячи з наступного. Частиною третьою статті 7 Закону України « Про оренду землі» визначено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Зазначене положення кореспондується і в п.е ст. 141 Земельного кодексу України. Договір оренди землі відповідно до положень ст. 31 Закону України « Про оренду землі» припиняється у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. За змістом ст.ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Способами захисту цивільних прав, що передбачені ч.1 ст. 16 К України, є серед інших і припинення правовідношення. Наведене, передбачає можливість відповідача звернутись до суду із захистом свого порушеного права до суду. Виходячи з викладеного у даному випадку суд не може застосовувати положення ч.1,2 статті 538 ЦК України про зустрічне виконання зобов'язання, оскільки договором не обумовлено виконання обов'язку однією стороною виконанням другою стороною свого обов'язку, тобто обов'язок оплати за договором не ставиться в залежність від виконання певних дій позивачем. З огляду на викладене суд не може прийняти цю обставину, як порушення зобов'язання з вини позивача ( в розумінні статті 616 ЦК України ) та як наслідок - застосувати положення частини другої цієї статті про зменшення розміру неустойки. Зі змісту статтей 525, 526, 625 ЦК України вбачається, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Порушенням зобов'язання, як встановлено статтею 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання( неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки( стаття 611 ЦК України). Правовою підставою відповідальності за порушення зобов'язання є вина ( умисел або необережність), якщо інше не встановлено договором або законом, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання( стаття 614 ч. 1 ЦК України ). Одностороння відмова від зобов'язання ( ст. 615 ЦК України) також обумовлена договором або законом. Твердження сторони відповідача, що позивач свідомо перешкоджав своєчасній оплаті за договором було предметом дослідження судом, але не знайшли свого підтвердження. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). У визначений договором строк відповідачка свої зобов'язання не виконала, грошові кошти позивачу не повернула, а саме зобов'язувалась у строк до 05 жовтня 2013 року сплатити 61 280 грн. , натомість 11 жовтня 2013 року сплатила 40 800 грн.; до 05 листопада 2013 року зобов'язувалась сплатити 69 360 грн., а сплатила 12 листопада 2013 року - 40 700 грн., до 05 грудня 2013 року зобов'язувалась сплати 69 360 грн., а сплатила 30 грудня 2013 року- 81 600 грн., та 40 800 грн. сплатила 03 лютого 2014 року. ( а.с. 40-43). Що стосується дати розписки від 03 лютого 2013 року, то за твердженням позивача він писав її 03 лютого 2014 року та помилився у написанні року. Представник відповідача стверджує, що розписка написана 03 жовтня 2013 року. Будь- яких клопотань з цього приводу, зокрема про проведення експертизи, сторони не заявляли. Суд вважає нелогічним, беручи до уваги пояснення строни відповідача щодо неналежного виконання зобов'язання зі сторони позивача, сплачувати у жовтні 2013 року суму за договором двічі. А пояснення позивача у цьому випадку є логічними. За таких обставин суд вважає, що розписка за 03 лютого 2013 року була написана позивачем 03 лютого 2014 року. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов'язання. Відповідно до частини другої цієї статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми неналежно виконаного зобов'язання. У пункті 3.13 Договору сторони домовились, що у разі порушення терміну розрахунків за придбаний об'єкт нерухомості, продавець має право стягнути з покупця штраф у розмірі 100% від суми, яка не сплачена в зазначений термін. Право на неустойку відповідно до положень частини першої статті 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. За таких обставин, оскільки відповідачка станом на 05 жовтня 2013 року прострочила сплату 61 280 грн.; станом на 05 листопада 2013 року прострочила сплату 69 360 грн., станом на 05 грудня 2013 року прострочила сплату 69 360 грн., то сума штрафу складається із загальної суми прострочених вимог і складає 200 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь розивача. Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, наявності інших обставин, які мають істотне значення, однак лише за заявою відповідача. Відповідач такої заяву суду не надав. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 2 000 грн. слід стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved