Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача відшкодування завданої залиттям його помешкання з вини відповідача матеріальної шкоди в сумі 72 810,00 грн. та моральну шкоду 1700,00 грн. В обґрунтування вимог зазначив, що він є власником та проживає в квартирі [ADDRESS] . На його квартирою вище по стояку проживає відповідач [PERSON] 22 січня 2020 року його квартиру було затоплено. Згідно акту комісії ТОВ «Житлосервіс-КР» від 22.02.2020, причиною затоплення була поломка сантехнічного обладнання в квартирі відповідача. Внаслідок залиття, його квартира потребує термінового поточного ремонту, вартість якого, згідно з висновком експерта, складає 70 610,00 грн. За проведення експертизи ним сплачено 2 200,00 грн. Враховуючи завдану відповідачем шкоду, яку добровільно вона відшкодовувати йому відмовляється, оскільки неправомірними діями [PERSON] йому було завдано також моральної шкоди, яка виразилась в негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, та яку він оцінює в 1700,00 грн., позивач просить задовольнити заявлені вимоги. В ході розгляду справи позивач вимоги уточнив в частині зазначення третіх осіб, які являються співвласниками квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2020 позовну заяву передано за підсудністю до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 серпня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 12 травня 2021 року розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку. В судове засідання сторони не з`явилися,про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні вимог наполягав з підстав, викладених в тексті позову. Відповідач відзиву на позов не подала. Треті особи звернулися до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності, вимоги позову підтримали. Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутністьучасників процесу на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, [PERSON] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 02.09.2004, є співвласником квартири [ADDRESS] (а.с. 6 - копія свідоцтва). Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.07.2015, до 22.02.2020 належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.01.2021. 22 січня 2020 року у квартирі [ADDRESS] за вищезазначеною адресою стався прорив змішувача у ванній кімнаті, внаслідок чого відбулося залиття квартири [ADDRESS] у цьому ж будинку. Факт залиття квартири позивача підтверджено актом від 22 січня 2020 року, затвердженим начальником дільниці № 2 ТОВ «Житлосервіс-КР», складеним членами комісії: майстром та слюсарем-сантехніком (а.с. 9 - копія акту). Відповідно до звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр експертного дослідження» від 30 січня 2020 року, складеного оцінщиком [PERSON] , вартість відновлювального ремонту приміщень квартири [ADDRESS] , становить 70 610,36 грн. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Факт залиття квартири, співвласником якої є позивач, з вини відповідача, підтверджується актом обстеження квартири від 22 січня 2020 року, затвердженого начальником дільниці № 2 ТОВ «Житлосервіс-КР». Актом встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] відбулось внаслідок прориву змішувача на душі в квартирі [ADDRESS] за цією ж адресою, власником якої, на день залиття помешкання, була відповідач. Зазначений акт в силу статей 76-80 є належним і допустимим доказом. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Разом з цим вину у завданні шкоди позивачу відповідачкою не спростовано. Так, за висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених в постанові від 27 грудня 2019 року по справі № 686/11256/16-ц, (провадження № 61-28098св18), акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події, а тому не може ґрунтуватися на інших документах. Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. Таким чином, встановивши, що позивач довів розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд дійшов до висновків, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачем. Відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, розміру збитків, тощо, не заявляла та не надала інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування (постанова ВС від 27 грудня 2019 року по справі № 686/11256/16-ц). Станом на дату залиття квартири, 22 січня 2020 року, відповідач була власником квартири [ADDRESS] . Тому вимоги в частині відшкодування шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири позивача, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позивачем також заявлено вимоги про відшкодування витрат на оплату за послуги експерта за проведення експертизи в сумі 2 200,00 грн., що підтверджуються наданою суду квитанцією та підлягають відшкодування відповідачем, оскільки знаходяться в причинному зв`язку із спричиненою шкодою, а оскільки саме висновком експертного дослідження встановлено суму матеріальної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок винними діями відповідача, на підставі п.1 ч.2 ст. 22 та ст. 1166 ЦК України ці витрати підлягають відшкодуванню. Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог в цій частині. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 840,80 грн., сплачений нею при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved