overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свій позов мотивує тим, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилася спадщина на нерухоме майно та грошові заощадження. Вказує, що в передбачений законом строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як необізнаний із законодавством. Крім того, є спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців немає, здійснює догляд за майном спадкодавця. Вважає, що строк був пропущений з поважних причин, тому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяця. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності. Представник відповідача Римачівської сільської ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року (а.с.4). Відповідно до заповіту, складеного 15 травня 2013 року на випадок своєї смерті, [PERSON] заповідала все належне їй майно, де б воно не було і з чого б не складалось, позивачу ( а.с.5). Спадкодавцю [PERSON] належать 3-х кімнатна квартира, що знаходиться по [ADDRESS] та грошові вклади в «Ощадбанку» №6306/040 с.Ягодин Любомльського району Волинської області на рахунку №[NUMBER], №[NUMBER]. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 3-х кімнатної квартири, що знаходиться по [ADDRESS] та грошових вкладів в «Ощадбанку» №6306/040 с.Ягодин Любомльського району Волинської області на рахунку №[NUMBER], №[NUMBER]. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що строк для звернення з заявою про прийняття спадщини [PERSON] був пропущений, оскільки на час відкриття спадщини він не був обізнаний з чинним законодавством. Таким чином, суд вважає наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними, а тому [PERSON] слід визначити додатковий строк, достатній для подання такої заяви. Оскільки спадкове майно знаходиться та території Волинської області, на думку суду, достатній строк для подання заяви про прийняття спадщини становитиме один місяць з дня набрання чинності рішенням суду.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про встановлення факту, що він проживав спільно однією сім'єю з [PERSON] з березня 2005 року по [INFO]. Мотивує тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON]. Коли за станом здоров'я [PERSON] потребувала стороннього догляду та піклування , то він запропонував їй доглядати за нею. Тому з 2005 року вона перейшла до нього проживати. Під час сумісного проживання вели спільне господарство, він постійно забезпечував продуктами харчування та товарами побутового значення, купував ліки , доглядав за похилою жінкою. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку [NUMBER] площею 4.20 га на території Новопразької селищної ради. Він являється спадкоємцем за законом і спадкоємцем за заповітом. Після відкриття спадщини звернувся в нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Але не може оформити спадщину, так як відсутні докази прийняття спадщини , про що свідчить постанова нотаріуса №309/02-31 від 12 лютого 2014 року. Встановлення даного факту необхідно йому для отримання права на спадщину. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просить його задоволити. Представник відповідача - Олександрійської райдержадміністрації не заперечує проти задоволення вимоги про встановлення факту проживання з спадкодавцем . Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника відповідача, покази свідків, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким , що прийняв спадщину , якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї Згідно п.23. Постанови якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач звертався з даною заявою в порядку окремого провадження, але ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 31 березня 2014 року було відмовлено в відкритті провадження у справі і рекомендовано звернутися в порядку позовного провадження. В судовому засіданні встановлено, що спадкоємець [PERSON] постійно проживав з березня 2005 року по 31 березня 2006 року разом з спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO] , що підтверджується доказами : - довідкою №175 від 4.11.2013 року ПП «Вектор- Житло» про те, що з [PERSON] до своєї смерті [INFO] постійно проживала без реєстрації [PERSON] за адресою [ADDRESS]. - показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що вони давно знають позивача та його матір. [PERSON] являлася бабусею позивача і проживала останній рік перед своєю смертю разом з позивачем, так як потребувала сторонньої допомоги . Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про зміну місця проживання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], визначивши їх місце проживання разом із батьком [PERSON] 16.02.2017 року відповідач [PERSON] подала зустрічну позовну заяву, у якій просить зобовязати [PERSON] повернути їй малолітню доньку [PERSON], [INFO] до її місця проживання разом із матірю, у задоволенні первісного позову [PERSON] просить відмовити за безпідставністю. Ухвалою суду від 16.02.2017 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про повернення малолітньої дитини прийнято до спільного розгляду з первісним позовом; вимоги за зустрічним позовом обєднано в одне провадження. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 28.03.2017 року в задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей Новоград-Волинської міської ради, про зміну та визначення місця проживання дітей відмовлено. Зустрічний позов задоволено, зобовязано [PERSON] повернути [PERSON] малолітню доньку [PERSON], [INFO] до місця проживання [PERSON]. При ухваленні рішення судом не вирішено питання щодо стягнення судових витрат за результатами розгляду зустрічного позову [PERSON]. Позивач за первісним позовом в судовому засіданні заперечив, щодо стягнення з нього судового збору, оскільки він не погоджується з винесеним рішенням. Пільг щодо звільнення від сплати судового збору не має. Позивач за зустрічним позовом та її представник в судове засідання не прибули, про день та час судового збору повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Представник третьої особи служби у справах дітей Новоград-Волинської міської ради в судове засідання не прибула, про день та час судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо \~стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки являється інвалідом першої групи, що підтверджується копією посвідчення серія ААИ № 164130 виданого 22.05.2014 року (а.с.56). Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог Оскільки при ухваленні судового рішення від 28.03.2017 року не було вирішено питання про стягнення судових витрат з позивача (відповідача), суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. Враховуючи вищевикладені обставини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про надання додаткового строку для прийняття спадщини, що залишилась після смерті його батька [PERSON], який помер 01 січня 2015 року. Позивач зазначив, що після смерті батька відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і споруда в смт. Торчин по вул. Ватутіна, 22. Позивач вказує, що після смерті діда [PERSON], який помер 11.09.1987 року, спадщина була прийнята його батьком [PERSON] шляхом спільного проживання із спадкодавцем. У встановлений чинним законодавством порядку [PERSON] не оформив своїх спадкових прав. Позивач після смерті батька у встановлений законом 6-ти місячний термін не звертався до нотаріальної контори, оскільки в той час доглядав за тяжкохворою матірю [PERSON] На підставі наведеного, вважає причини пропуску строку звернення в нотаріальну контору поважними, тому просив визначити додатковий строк достатній для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті батька. В судове засідання представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю. Просив розгляд справи проводити у його відсутності та позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Луцького району в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши документи справи, суд прийшов до висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1262 Цивільного кодексу України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], що вбачається із свідоцтва про народження (а.с. 6). Судом встановлено, що батько позивача [PERSON], помер 01 січня 2015 року. Після смерті батька відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і споруда в смт. Торчин по вул. Ватутіна, 22. Позивач в позовній заяві вказує, що після смерті діда [PERSON], який помер 11.09.1987 року, спадщина була прийнята його батьком [PERSON] шляхом спільного проживання із спадкодавцем. У встановлений чинним законодавством порядку [PERSON] не оформив своїх спадкових прав. [PERSON] після смерті батька у встановлений законом 6-ти місячний термін не звертався до нотаріальної контори, оскільки в той час доглядав за тяжкохворою матірю [PERSON], що в свою чергу унеможливило звернутися вчасно з питанням оформлення спадщини батька. Проаналізувавши вищенаведене в сукупності, суд прийшов до висновку, що [PERSON] пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому йому слід визначити додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 02.05.1987 у Хмільнянській сільській раді Канівського району Черкаської області, актовий запис №4. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною припинення шлюбних відносин є те, що при вирішенні різних сімейних питань з відповідачем не приходять до згоди. З багатьох спроб на примирення жодна себе не виправдала. Між сторонами виникають сварки, непорозуміння, зникла повага один до одного. Шлюб існує формально. Просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала\~ щодо їх задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суддя, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02 травня 1987 року вбачається, що [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 02.05.1987 у Хмільнянській сільській раді Канівського району Черкаської області, актовий запис №4. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде суперечити їхнім інтересам, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 02 квітня 1999 року, який зареєстрований Липинською сільською радою Луцького району, актовий запис № 03. Від даного шлюбу у них є дочка [PERSON], 2002 року народження. Вказує, що довгий час разом не проживають та не ведуть спільного господарства, а шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. В судове засідання відповідач не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності проти заочного рішення не заперечувала. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 квітня 1999 року, який зареєстрований Липинською сільською радою Луцького району, актовий запис № 03 (а.с.3). Від даного шлюбу у них є дочка [PERSON], 2002 року народження. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю» встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як встановлено судом, позивач та відповідач довгий час разом не проживають та не ведуть спільного господарства, а шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 03 листопада 2007 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1981. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, тривалий час не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. В судове засідання відповідач не зявилась, з невідомих суду причин, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. За погодження позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1981 (а.с. 4). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 по станови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторін щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. з 05 лютого 2005 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Боголюбської сільської ради актовий запис № 02. Від даного шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, через повну відсутність взаєморозуміння один з одним, періодичні сварки, вважає, що шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо постановлення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 лютого 2005 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Боголюбської сільської ради актовий запис № 02 (а.с. 12). Від даного шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю» встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як встановлено судом, спільне життя позивача з відповідачем не склалося, через повну відсутність взаєморозуміння один з одним, періодичні сварки, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved