Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності з вимогами стягнути з [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 13\~784 гривень та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.\~ У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, мотивуючи їх тим, що у березні 2017 року позивач взяв участь у конкурсі на заміщення вакантної посади державної служби категорії «В» - державного реєстратора відділу з питань організації діяльності центру надання адміністративних послуг [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області. Відповідно до результатів конкурсу позивач отримав такі бали: за результатами тестування 2 бали (34 правильних відповідей), за результатами співбесіди 25 балів. Загальний середній бал склав 7 балів. У звязку з невідповідністю досвіду, досягнень, компетенції, особистих якостей позивача вимогам професійної компетенції, комісія вирішила вважати позивача таким, що не пройшов етап співбесіди. 09 березня 2017 року головою [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області повідомлено позивача про рішення конкурсної комісії щодо не проходження етапу співбесіди. Факт неправомірних дій відповідача встановлено постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року, а саме постановою визнано протиправними та скасовано пункт 2 та пункт 3 Протоколу засідання конкурсної комісії [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області №8 від 06 березня 2017 року. Вважає, що протиправні дії відповідача завдали матеріальної шкоди позивачу у вигляді втраченого заробітку за жовтень, листопад та грудень 2017 року і січень 2018 року в сумі 13784 грн., а також моральної шкоди, оскільки протиправними діями відповідача порушено психоемоційний стан позивача та незаконні дії відповідача негативно вплинули на загальний стан здоровя позивача. У нього порушився нормальний сон і він вимушений приймати заспокійливі ліки, і взагалі позивачем втрачена довіра до відповідача, як до органу державної влади, покликаного захищати права та інтереси громадян. Суму моральних страждань позивач визначає у 50\~000,00 гривень. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] як у судовому засіданні так і відзиві на позов позовні вимоги не визнали, вважають, що позовні вимоги є безпідставними, та недоведеними. Свої доводи обґрунтовують наступним. Підставою для позову зазначено ст.1175 ЦК України, яка визначає, що шкода завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади АРК або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, АРК або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. В той час, як постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року, визнано протиправними та скасовано пункт 2 та пункт 3 Протоколу засідання конкурсної комісії, тобто частково скасовано рішення конкурсної комісії, яке по своїй суті є індивідуальним актом (п.19 ч.1 ст.4 КАС України). Отже застосування ст.1175 ЦК України як правової підстави позову є помилковим. Також зазначено, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду не встановлено обовязку для відповідача визначити позивача переможцем конкурсу на заміщення вакантної посади державної служби та працевлаштувати позивача. Позивач не звертався до відповідача або до правоохоронних органів щодо невиконання постанови суду та не оскаржував бездіяльність відповідача щодо невиконання судового рішення. В звязку з цим представник відповідача просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову, так як позивачем не доведено завдання йому матеріальної та моральної шкоди. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року по справі №808/756/17, яка набрала законної сили, задоволено адміністративний позов [PERSON] до [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області, заступника голови [PERSON] райдержадміністрації Запорізької області [PERSON], керівника апарату [PERSON] райдержадміністрації Запорізької області [PERSON], виконуючого обовязки начальника юридичного відділу апарату [PERSON] райдержадміністрації Запорізької області [PERSON], начальника загального відділу апарату [PERSON] райдержадміністрації Запорізької області [PERSON], головного спеціаліста відділу організаційної роботи апарату [PERSON] райдержадміністрації Запорізької області [PERSON] Визнано протиправними та скасовано пункт 2 (прийняття рішення про невідповідність досвіду, досягнень, компетенції, особистих якостей позивача вимогам професійної компетенції) та пункт 3 (не рекомендувати призначення позивача на посаду державного реєстратора відділу з питань організації діяльності центру надання адміністративних послуг [PERSON] районної державної адміністрації) Протоколу засідання конкурсної комісії [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області №8 від 06 березня 2017 року. Відповідно до розяснень на запит відповідача щодо подальших дій по виконанню судового рішення, наданих Міжрегіональним управлінням Національного агентства України з питань державної служби у Дніпропетровській та Запорізькій областях від 06.11.2017 №483, скасування результатів окремих етапів конкурсу чинне законодавство не передбачає, і відповідно, не визначає якими повинні бути дії конкурсної комісії в разі такого судового рішення та рекомендовано звернутися до відповідного суду із заявою про розяснення судового рішення. Відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду з заявою про розяснення постанови суду з питання, якими повинні бути дії відповідача у разі скасування окремих етапів конкурсу, так як чинним законодавством передбачено лише скасування конкурсу в цілому. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2018 року відмовлено відповідачу у розясненні постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року. Зі змісту даної ухвали вбачається, що способом судового захисту порушених прав позивача внаслідок прийняття протиправного рішення про невідповідність досвіду, досягнень, компетенції, особистих якостей позивача вимогам професійної компетенції (п.2) та про не рекомендувати позивача на посаду державного реєстратора відділу з питань організації діяльності центру надання адміністративних послуг (п.3) є скасування рішення субєкта владних повноважень згідно заявлених позовних вимог, що і було здійснено судом. Визначення подальших дій, які має вчинити відповідач у звязку із скасуванням пунктів 2, 3 Протоколу конкурсної комісії, не належить до компетенції адміністративного суду, оскільки не було предметом позову. Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 13\~784 гривень та моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень, яка завдана позивачу незаконними діями відповідача під час проходження конкурсу на заміщення вакантної посади державної служби категорії «В» - державного реєстратора відділу з питань організації діяльності центру надання адміністративних послуг [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області. Підставою для звернення до суду з позовом є постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року, якою визнано протиправними та скасовано пункт 2 та пункт 3 Протоколу засідання конкурсної комісії [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області №8 від 06 березня 2017 року. Відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову, так як позивачем не доведено завдання відповідачем йому матеріальної та моральної шкоди, і взагалі відсутній зв'язок між рішенням відповідача та завданням позивачу матеріальної та моральної шкоди. Дослідивши та оцінивши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до таких висновків. Так дійсно, в даному спорі не підлягає застосуванню ст.1175 ЦК України, яка визначає, що шкода завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади АРК або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, АРК або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. Так як рішення конкурсної комісії не являється нормативно-правовим актом. Згідно зі ст.ст.1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів або цієї посадової особи. Позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди у вигляді втраченого заробітку за жовтень, листопад та грудень 2017 року і січень 2018 року в сумі 13 784 грн. задоволенню не підлягають, оскільки заявлена сума не може вважатися втраченим заробітком, тобто упущеною вигодою. Так, позивач просить стягнути на його користь вказану суму коштів, так як за період з 01 жовтня 2017 року відповідач мав би обовязок виплатити позивачу заробітну плату за жовтень, листопад і грудень 2017 року та січень 2018 року. Однак з таким твердженням суд не може погодитися. Відповідно до положення ч.2 ст.22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про державну службу» на посаду державної служби призначається переможець конкурсу. Однак ч.4 ст.31 Закону України «Про держану службу» передбачено, що рішення про призначення або відмову у призначенні на посаду державної служби приймається за результатами спеціальної перевірки відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та за результатами перевірки відповідно до Закону України «Про очищення влади». Як вбачається з матеріалів справи позивач не визнаний переможцем конкурсу, та не є таким, що пройшов спеціальну перевірку відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та перевірку відповідно до Закону України «Про очищення влади». Крім того, відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про держану службу» заробітна плата державного службовця складається з посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця, виплат за додаткове навантаження, премії. Заробітна плата позивачу не нараховувалася, тому наведені позивачем розрахунки втраченого заробітку є теоретичними і побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу. В даному випадку відсутні трудові правовідносини, тому позивач не вправі вимагати стягнення матеріальної шкоди у вигляді втраченого заробітку. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в тому числі\~\~\~\~право щодо визначення сторін, зокрема визначення відповідача, є прерогативою позивача, оскільки\~\~\~\~відповідач [PERSON] районна державна адміністрація\~Запорізької області\~є органом державної влади, а отже, у разі визнання його дій неправомірними та прийняття рішення про стягнення матеріальної та моральної шкоди, дані кошти\~стягуються за рахунок державного бюджету, стягнення яких здійснюється за участі [PERSON] управління Державної казначейської служби України Запорізької області, яке позивачем не визначено учасником справи. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що заявлена позивачем сума моральних шкоди в розмірі 50\~000,00 гривень не обґрунтована, не доведено, чому саме таку суму вимагає стягнути позивач на свою користь. Згідно з ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.\~ Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Обовязковими умовами відшкодування шкоди з державного бюджету згідно зі ст.ст.1173, 1174 ЦК України є неправомірність дій відповідного органу та наявність причино - наслідкового звязку між такими діями та завданою шкодою. Позивач стверджує, що протиправними діями відповідача йому завдано моральних страждань. Судом встановлено, що Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року визнано протиправними та скасовано пункт 2 (прийняття рішення про невідповідність досвіду, досягнень, компетенції, особистих якостей позивача вимогам професійної компетенції) та пункт 3 (не рекомендувати призначення позивача на посаду державного реєстратора відділу з питань організації діяльності центру надання адміністративних послуг [PERSON] районної державної адміністрації) Протоколу засідання конкурсної комісії [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області №8 від 06 березня 2017 року. Тобто конкурс проведено з порушенням вимог законодавства. Проте позивач не звертався до [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області з питання визнання його переможцем або проведення повторного конкурсу. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з протоколу конкурсної комісії №16 від 05 жовтня 2017 року, вже в жовтні 2017 року позивач прийняв участь у іншому конкурсі на зайняття вакантної посади категорії «Б» - начальника відділу агропромислового розвитку [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області, тому суд вважає, що позивачем не втрачена довіра до відповідача, як органу державної влади, покликаного захищати права та інтереси громадян. Що стосується доводів позивача про те, що незаконні дії відповідача негативно вплинули на загальний стан здоровя позивача, у нього порушився нормальний сон і він вимушений приймати заспокійливі ліки, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивач не надав жодного доказу, що підтверджує порушення стану здоровя та психоемоційного стану. Суд не вбачає причино-наслідкового звязку між скасованими пунктами рішення конкурсної комісії і спричиненням позивачу будь-якої шкоди. Вказане рішення п.2 та п.3 Протоколу засідання конкурсної комісії [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області №8 від 06 березня 2017 року, було оскаржено до адміністративного суду і судом захищено порушене право позивача. Питання виконання вказаного вище судового рішення адміністративного суду не є предметом даного позову. Отже, стверджуючи про те, що відповідачем позивачу завдано моральну шкоду, останнім не доведено та не підтверджено доказами факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з діями відповідача. Крім цього, відповідачами в адміністративному позові, який задоволено постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року, зазначено ряд юридичних та фізичних осіб: [PERSON] районна державна адміністрація Запорізької області, заступник голови [PERSON] райдержадміністрації Запорізької області [PERSON], керівник апарату [PERSON] райдержадміністрації Запорізької області [PERSON], виконуючий обовязки начальника юридичного відділу апарату [PERSON] райдержадміністрації Запорізької області [PERSON], начальник загального відділу апарату [PERSON] райдержадміністрації Запорізької області [PERSON], головний спеціаліст відділу організаційної роботи апарату [PERSON] райдержадміністрації Запорізької області [PERSON] При цьому відповідальність відповідачів не розмежовано, конкретних позовних вимог до кожного з відповідачів заявлено не було. В звязку з цим, не зрозуміло якої шкоди позивачу завдано саме відповідачем [PERSON] районною державною адміністрацією Запорізької області. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані, позивачем\~\~не надано жодного доказу в обґрунтування вимог вказаних в позові,\~\~в тому числі доказів щодо наявності причинно-наслідкового звязку стосовно того, що саме протиправними діями відповідача спричинено позивачу шкода, доводи позивача ґрунтуються на припущеннях, а отже задоволенню не підлягають. Оскільки, в силу п.13 ч.2\~ст.3 Закону України «Про судовий збір»\~судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, судовий збір компенсується за рахунок держави, що відповідає положенням частин 2, 6\~статті 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed