Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, де третіми особами без самостійних вимог на предмет спору виступають приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Перший відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у лютому 2020 року на адресу реєстрації та проживання позивача надійшов лист від старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Басюк Анжеліки Валеріївни у якому містилася постанова про відкриття виконавчого провадження від 28.01.2020 року, (реєстраційний номер виконавчого провадження: 61064558, Ідентифікатор доступу: БДБЕ486Е4Б2Е, адреса для ознайомлення та онлайн-оплати: https://asvpweb.minjust.gov.ua/). Із зазначеного документу позивач від рідних, так як в цей час перебував за кордоном, дізнався, що згідно вказаної постанови виконавчим документом являється виконавчий напис №25404 вчинений 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. Вказує, що на підставі даного виконавчого напису з позивача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» стягнуто, відповідно до умов кредитного договору №268 від 06 березня 2008 року, заборгованість за період з 01 березня 2015 року по 12 вересня 2017 року в сумі 2813157,36 грн. з урахуванням: заборгованості за кредитом - 1304261,55 гривень; заборгованості за відсотками за користуванням кредитом у розмірі 1428904,88 гривень; заборгованості по комісії - 79990,93 гривень. Загальна сума заборгованості становить 2813157,36 гривень та сума плати, що здійснена відповідачем за вчинення напису без вказування конкретної суми. Позивач зазначає, що дійсно, 06 березня 2008 року між [PERSON] та Публічним Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (надалі Банк) в особі виконуючого обов`язки керуючого філією «Відділенням Промінвестбанку в м.Чернівці» укладено Кредитний договір про відкриття кредитної лінії №268, відповідно до якого Банком надано позивачу кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії із встановленням ліміту, при цьому максимальна заборгованість за кредитом не може перевищувати 90000 доларів США, дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - 05 лютого 2018 року. 23 серпня 2012 року між Банком та позивачем був укладений Договір №184 про внесення змін до Кредитного договору, згідно якого п.3.7 Кредитного договору викладений у наступній редакції: «3 23 серпня 2012 року кредит надано без забезпечення у зв`язку з продажем заставного майна і розірвання договору іпотеки №1614 від 06.03.2008 року». Стверджує, що ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження ВП №61064558, позивач вважає, що виконавчий напис №25404 від 31.10.2017 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірно відкрито провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення 2813157,36 гривень та плати, що здійснена відповідачем за вчинення напису. Звертає увагу суду на те, що як стало відомо позивачу під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №61064558, відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи» набув право вимоги по Кредитному договору на підставі Договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року укладеного між ними та ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк». Позивач посилається на те, що основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Разом з тим, вказує на те, що вимоги стягувача до позивача про погашення заборгованості за Кредитним договором ні за адресою фактичного проживання на момент укладання Кредитного договору по [ADDRESS] , ні за адресою реєстрації та фактичного місця проживання по [ADDRESS] на момент вчинення третьою особою - нотаріусом - виконавчого напису позивач не отримував. Зазначає, що розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та заборгованості по комісії, що потім було відображено у виконавчому написі нотаріуса, зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та, на думку позивача, не відповідає дійсній сумі заборгованості, є простим відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача, та не може бути доказом (документом), який підтверджує безспірність вимог відповідача до позивача. Як стверджує позивач, ним сплачувалося тіло кредиту та інші нарахування, однак після різкого знецінення гривні і зросту курсу долара США по відношенню до неї, такі оплати стали нерегулярними та непосильними для позивача, він був змушений поїхати на заробітки за кордон для того, щоби розрахуватися із кредитором. Однак вважає, що сума, яку відповідач намагається стягнути з нього, не може відповідати дійсності, так як ним сплачена уже значно більша сума, аніж та, яку він отримав у Банку, в тому числі проценти за користування кредитом. Таким чином, позивач посилається на те, що на підставі документів, наданих відповідачем третій особі із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна було встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а тому вказаний виконавчий напис вчинено незаконно. Окрім цього, звертає увагу суду на недостатність доказів заміни кредитора у його зобов`язанні перед банком; при цьому його взагалі не повідомляли про заміну кредитора у зобов`язанні. Вказує, що у розрахунок заборгованості, який наданий відповідачем для вчинення виконавчого напису нотаріусом, включено періоди заборгованості спочатку 2008 року, потім з 2013 року і до 2017 року, що, на думку позивача, вказує на те, що виконавчий напис вчинений за межами строку позовної давності, який мав би перевірити нотаріус. На основі викладеного, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №25404, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., виданий 31.10.2017 року щодо стягнення з позивача заборгованості в сумі 2813157,36 грн. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, однак представник позивача спрямував до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Згідно поданого до суду відзиву на позовну заяву вказують, що безспірність вимог стягувача була підтверджена наданими нотаріусу документами, перелік яких визначений чинним законодавством. Крім цього, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не зобов`язаний витребовувати будь-які документи. Просять суд відмовити в задоволенні позову. Третя особа по справі - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим судом про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення судового засідання від нього до суду не надходило. Представник третьої особи по справі - Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці в судове засідання не з`явився, будучи повідомленими судом про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення судового засідання від них до суду не надходило. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 28.01.2020 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті ЧернівціБасюк А.В. було відкрито виконавче провадження ВП №61064558 з виконання виконавчого напису №25404, виданого 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. щодо стягнення з позивача [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в сумі 2813157,36 грн., що підтверджується копією постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження (а.с.14). Ухвалою суду від 14 грудня 2020 року було задоволено клопотання представника позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення за виконавчим написом нотаріуса, вчиненим 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. і зареєстрованим в реєстрі за №25404 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в сумі 2813157,36 грн. (а.с.49-50). Також, ухвалою суду від 11 січня 2021 року було задоволено клопотання представника позивача та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. належним чином завірену копію виконавчого напису, вчиненого 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. і зареєстрованого в реєстрі за №25404 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в сумі 2813157,36 грн., а також документи і матеріали, на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 03.09.2019 року №19982 (а.с.52). 12.02.2021 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. на адресу суду надійшли витребувані згідно ухвали суду від 11.01.2021 року документи (а.с.110-151). Так, як вбачається з матеріалів справи, 31.10.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійовичвчинив виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в сумі 2813157,36 грн. (а.с.111). Згідно вказаного виконавчого напису, строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення проводиться за період з 01.03.2015 року по 12.09.2017 року, сума заборгованості становить 2813157,36 грн. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом законодавства станом на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису був, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено в Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 зазначеного Порядку. Так, відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.п. 3.1 п. 3 глави 16 вказаного Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт можуть бути оскаржені до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача права на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №61-154 св18. Так, слід зазначити, що стороною відповідача (ТОВ «Кредитні Ініціативи») не надано жодних доказів того, що вони звертались до позивача з приводу існування вказаної заборгованості, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Крім цього, в матеріалах справи та в матеріалах, на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 31.10.2017 року №25404, наданих суду третьою особою, відсутні будь-які відомості на підтвердження факту набуття ТОВ «Кредитні Ініціативи» прав вимоги за кредитними договорами АТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а також відсутнє обов`язкове у випадку заміни кредитора письмове повідомлення боржника про таку заміну з підтвердженням про вручення поштового відправлення. Разом з тим, у матеріалах справи та в матеріалах, на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 31.10.2017 року №25404, наданих суду третьою особою, відсутнібудь-які докази на підтвердження того, що ТОВ «Кредитні Ініціативи» та [PERSON] було узгоджено зміну рахунку позивача (зазначену у виписці по його рахунку) чи зміну форми розрахунку між сторонами (а.с.111-150). При цьому, у наданій суду виписці по рахунку позивача самі розрахунки заборгованості позивача [PERSON] фрагментарні і не відображають руху коштів за увесь період, за який проводиться стягнення, а саме за період часу з 01.03.2015 року по 12.09.2017 року. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 31 січня 1992 року №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», справи про оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні розглядаються в порядку цивільного судочинства. Розгляд судом справи за позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є правомірним, і, крім того, відповідає конституційному положенню про всеосяжність права на звернення до суду та юрисдикцію суду (статті 55, 124 Конституції України). Відповідно до п.4 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку зібраним у справі доказам як в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no.4241/03, в якому вказується, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача ТОВ «Кредитні Ініціативи» слід стягнути на користь позивача [PERSON] судовий збір в сумі 1261,20 грн.

Outcome: approved