Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору займу коштів та соняшника дійсним, стягнення боргу та 3 % річних. Свої вимоги мотивує тим, що 22 березня 2016 року він позичив відповідачу [PERSON] кошти в сумі 5000 доларів США та 23 т соняшника, про що відповідач, в забезпечення гарантії повернення коштів та соняшника надав розписку, в якій особисто вказав на те, що поверне кошти та соняшник до 30 квітня 2016 року. Однак, у вказаний термін відповідач кошти та соняшник не повернув. Позивачем двічі були направлені відповідачу претензії вимоги на повернення коштів та соняшника, але жодної відповіді на них не отримав. Зазначені обставини й стали підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач та його представник не зявились. Представник позивача надав суду заяву в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за його відсутністю. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку (а.с. 29). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові конверти з відміткою «по даному адресу не проживает», які повернулись на адресу суду (а.с.23,28). Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається особі за адресою її місця проживання, перебування або реєстрації, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. З довідки з Тарутинського районного сектору ГУДМС України в Одеській області вбачається, що [PERSON], [INFO] значиться зареєстрованим за адресою : вулиця Нова, селище Серпневе, Тарутинський район, Одеська область (а.с. 19). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач уклав з відповідачем договір займу від 22 березня 2016 року, згідно якого він надав відповідачу кошти в сумі 5000 доларів США та 23 т соняшника, а відповідач зобов'язався повернути вказане до 30 квітня 2016 року, що підтверджується розпискою написаною відповідачем власноруч (а.с.3). Відповідач умов договору у встановлений термін не виконав. 26 липня 2016 року позивачем [PERSON] на адресу відповідача було направлено претензію (а.с.7-9). Однак, на час подання позовної заяви відповідач умови договору не виконав. Суд погоджується з розрахунком, наданим представником позивача,згідно якого : 5000 доларів США дорівнює 126312 гривень, згідно курсу долара США USD до гривні НБУ станом на 22 серпня 2016 року, де 1 долар США USD дорівнює 25.2624 гривень (а.с.6); вартість 23 т соняшника дорівнює 230000 гривень, згідно довідки та заяви, де вартість 1 т соняшника дорівнює в середньому 10000 гривень (а.с.33,35). Відповідно до ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти і друга сторона зобов'язується повернути таку ж суму коштів. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином в судовому засіданні було встановлено, надана суду розписка, її зміст, а також форма відповідають вказаним нормам закону, тому суд вважає за можливе визнати договір займу від 22 березня 2016 року дійсним. Також, враховуючи те, що відповідач дійсно отримав грошові кошти від позивача у розмірі 5000 доларів США та 23 т соняшнику, що підтверджується наявністю розписки відповідача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 356312 гривень, яка складається з : 5000 доларів США, що за курсом долара США USD до гривні НБУ станом на 22 серпня 2016 року дорівнює 126312 гривень; вартість 23 т соняшника, що дорівнює 230000 гривень. Вимога представника позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних від вартості 23 т соняшника (230000 гривень) в розмірі 2012 гривень 50 копійок задоволенню не підлягає з наступних підстав. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Згідно ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, представник позивача просить стягнути 3 % річних не від суми позики за прострочення виконання грошового зобовязання, а від розміру вартості соняшника, що суперечить вимогам діючого законодавства. Крім того, вимога представника позивача щодо стягнення з відповідача на його користь сплачені ним судові витрати підлягає задоволенню частково у звязку з наступним. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, дійсно понесла ці витрати. Згідно оригіналу квітанції №121 від 30 серпня 2016 року вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 3583 гривні 25 копійок (а.с.1) за вимогу майнового характеру та з оригіналу квітанції №129 від 22 вересня 2016 року вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок (а.с.16) за вимогу немайнового характеру. Так як, позовні вимоги задоволено частково, а саме: визнано договір займу дійсним та стягнуто кошти в розмірі 356312 гривень 00 копійок, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 551 гривня 20 копійок та 3563 гривні 12 копійок, згідно п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного ст.ст. 203, 625, 626, 638, 1046, 1047, 1048 ЦК України,

Outcome: partial