Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15 жовтня 2004 року він з відповідачем уклав шлюб. В період шлюбу у нього з відповідачем народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння у сімї, різні погляди на сімейні цінності. Просить суд, розірвати шлюб, укладений між ним та Відповідачем. Позивач надав суду заяву про слухання справи у його відсутність. У наданій заяві просив суд не надавати строк для примирення, оскільки в подальшому збереженні шлюбу сенсу не вбачає. Відповідач надала суду заяву про слухання справи у її відсутність. У наданій заяві зазначила, що позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення, строк для примирення подружжя не надавати, оскільки не вбачає сенсу в подальшому збереженні шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне життя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання не будуть порушені їх права, а також права дітей. 15 жовтня 2004 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 235, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КИ № 031320. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Спільне життя у сторін не склалося, сторони мають різні погляди на спільне життя та сімейні цінності. Сімя розпалася, існує формально. Спільного господарства не ведуть з грудня 2016 року. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Спору з приводу спільного майна подружжя у сторін немає. Спору з приводу місця проживання дітей у сторін немає.

Outcome: approved