Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2006 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . 27 вересня 2010 року вказаний шлюб був розірваний рішенням суду. Весь час малолітні діти проживають із позивачем та бабусею, [PERSON] , перебувають на повному утриманні позивача. Відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. [PERSON] з 2010 року не проживає з дітьми, їх вихованням та утриманням не займається. Відповідач не цікавиться життям, здоров`ям та інтересами дітей, не бере участі у їх фізичному, духовному та моральному розвитку, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року було відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, яку призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні, сторонам роз`яснено право подати заяви по суті справи та встановлено відповідні процесуальні строки. Зобов`язано Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору в строк до закінчення підготовчого судового засідання. 21 серпня 2020 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. 15 вересня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження у цій справі, яку призначено до судового розгляду по суті та встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд цивільної справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував щодо винесення заочного рішення по даній справі. Уповноважений представник третьої особи - органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, у листі від 21 серпня 2020 року просив провести розгляд цивільної справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить прийняти рішення в найкращих інтересах дитини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, суд про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивачів, відповідача та третьої особи, та за згодою позивачів та третьої особи ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2006 року по 27 вересня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданим 16 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, та рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2010 року у справі № 2-3672/1. Під час шлюбу у сторін народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 22 червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, та свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 25 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Крім того вказане підтверджується повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00025489784 від 05 лютого 2020 р., № 00025489853 від 05 лютого 2020 р. Малолітні діти, [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані та проживають разом із позивачем, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання № 47781874, № 47786455 від 20.02.2020, № 11752955 від 19.02.2020. Вказане також підтверджується Актом про проживання, відповідно до якого діти [PERSON] та [PERSON] проживають з татом, [PERSON] , та бабусею, [PERSON] . З дітьми постійно знаходиться тато чи бабуся. Матір дітей [PERSON] бачили дуже рідко, один-два рази на рік. Останнім часом не бачили. Позивач, [PERSON] є суб`єктом підприємницької діяльності, отримує дохід, діти перебувають на його утриманні. Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] навчаються у спеціалізованій школі № 246, відповідно у 7-В та 5-Г класах. Згідно з довідкою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва» від 06 лютого 2020 року діти [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , перебувають під медичним наглядом у вказаному медичному закладі від народження. Відвідування лікаря та лікування дітей проводяться батьком та бабусею. Мама з дітьми відвідувала лікаря кілька разів. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно із висновком органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії №14 від 12.08.2020) № 103/6443/41/3 від 19 серпня 2020 року комісією було встановлено, що батьки дітей, [PERSON] та [PERSON] проживали у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у вересні 2010 року. З того час малолітні [PERSON] та [PERSON] постійно проживають з батьком, [PERSON] , який самостійно займається їх вихованням та утриманням. На даний час батько, діти та бабуся проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , де створено належні умови для проживання, навчання та розвитку малолітніх дітей. Мати дітей, [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] , з дітьми не проживає, їх вихованням та утриманням не займається, не цікавиться їх життям та здоров`ям, інтересами, не бере участі у фізичному, духовному та моральному розвитку, матеріально не допомагає. [PERSON] жодного разу не звернулася до органу опіки та піклування чи до суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей. Малолітні [PERSON] та [PERSON] були присутні на засіданні Комісії, підтримали заяву батька про позбавлення батьківських прав матері, та підтвердили, що мати не займається їх вихованням та утриманням. Громадянка [PERSON] належним чином була запрошена на засідання Комісії, однак не з`явилася, щодо причини неявки не повідомила, будь-яких підтверджень щодо участі у вихованні та утриманні дітей не надала. Приймаючи до уваги зазначене, враховуючи думку дітей, рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вона ухилилася від виховання та утримання дітей. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, оцінюючі надані суду письмові докази, вбачається, що відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо ухиляється від виховання та утримання дітей, не виявляє бажання щодо виконання батьківських обов`язків, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дітей та їх подальшої долі, що свідчить про її нехтування покладеними на неї правами та обов`язками по вихованню та утриманню власних дітей. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності суд доходить висновку, що наявні у матеріалах справи докази є достатніми для позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved