Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та просив усунути перешкоди, які чинить йому [PERSON] в користуванні та розпорядженні належним йому на праві приватної власності будинком [ADDRESS] шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником будинку [ADDRESS] , однак у ньому зареєстрований відповідач [PERSON] (син позивача), який у ній не проживає, своїх речей не зберігає, комунальні послуги не оплачує, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом), що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася через оголошення-повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади України, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та його слід задоволити з таких підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. 8, 41 Конституції України, ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. \~ \~ \~ \~Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ У судовому засіданні встановлено, що за [PERSON] зареєстроване право власності в цілому на житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 30.09.1975 року за реєстровим №4-1197, що вбачається із листа КП «ВМБТІ» від 18.02.2021 року №958 та домової книги (а.с. 9; 13-31). Відповідно до довідки квартального комітету мікрорайону «П`ятничани» від 02.02.2021 року №85, позивач [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , також за даною адресою, окрім інших, зареєстрований відповідач [PERSON] , 1979 року народження (син) (а.с. 10). Згідно із Актом від 26.01.2021 року, посвідченого квартальним комітетом мікрорайону «П`ятничани», [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2003 року по даний час не проживає (а.с. 12). Із квитанцій (а.с. 32-62) вбачається, що оплату за комунальні послуги з обслуговування будинку [ADDRESS] здійснює позивач [PERSON] та його донька [PERSON] . Отже, у спірній квартирі відповідач [PERSON] не проживає з 2003 року, тобто понад рік, своїх речей у ній не зберігає, комунальні послуги не оплачує, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом). Суд бере ці докази до уваги, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. Згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 908 грн. судового збору.

Outcome: approved