Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з двома позовними заявами до [PERSON], [PERSON] в яких просить: визнати право на приватизацію земельної ділянки площею 0,3172 га., яка надана [PERSON] для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки площею 0,1068 га., яка надана [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд без підпису власника/користувача суміжної земельної ділянки громадянки [PERSON] та громадянина [PERSON] відповідно до акту визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Визнати неправомірною відмову громадянки [PERSON] та [PERSON] у підписанні акту визначення меж земельних ділянок в натурі на місцевості, які надані громадянину [PERSON] для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 11 березня 2015 року, вище зазначені цивільні справи за позовом [PERSON], були об'єднанні в одне провадження відповідно до вимог ст. 126 ЦПК України (а.с. 103-104). У відкрите судове засідання позивач [PERSON], не з'явився про час і місце розгляду справи в суді повідомлявся в установленому законом порядку, його інтереси в суді представляють адвокат - Сенкевич В.І., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 508, ордеру № 067094 від 25.02.2015 року, договору про надання правової допомоги від 01.02.2015 року (а.с. 67, 68, 69) [PERSON]., яка діє на підставі довіреності від 04.06.2014 року (а.с. 70), кожен з них окремо просять суд задовольнити позовні вимоги позивача з підстав викладених у позовних заявах та пояснили суду, що суміжні сусіди не підписують акт про погодження меж, що в свою чергу перешкоджає позивачу реалізувати своє право на приватизацію виділеної йому землі. Відповідачка [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилася про час і місце розгляду справи в суді повідомлялася в установленому законом порядку, її інтереси в суді представляють [PERSON], який діє на підставі довіреності від 25 травня 2012 року (а.с. 82), а також [PERSON] на підставі довіреності від 25.05.2012 року (а.с. 83), інтереси відповідача [PERSON] представляє також [PERSON] відповідно до довіреності від 26 квітня 2013 року (а.с. 81). Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав взагалі, просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник відповідачів [PERSON] у відкритому судовому засіданні зазначив суду, що право на приватизацію у позивача є відповідно до вимог чинного законодавства, а позов є безпідставним і таким, що не підлягає до задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Котелевської селищної ради Полтавської області, Якименко Л.О., яка діє на підставі довіреності № 1 від 26 січня 2014 року (а.с. 16, 66), зазначила суду, що прямого обов'язку в суміжних землекористувачів щодо погодження меж суміжних земельних ділянок немає, але для підготовки матеріалів, зокрема в технічній документації на землю повинен бути акт визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, який погоджують сусіди. У вирішенні даної цивільної справи покладається на розсуд суду. При цьому, сторони та учасники процесу в більшості висловлювали свої суб'єктивні міркування та припущення з приводу вище зазначеного звернення з позовом до суду, а також розповідали про обставини, які ніякого правового значення по даній цивільній справі взагалі не мають. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, заслухавши пояснення їх представників, приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Виходячи із змісту вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи із змісту ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Стосовно позовної вимоги, про визнання права на приватизацію земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], без погодження меж із суміжними землекористувачами. Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Згідно п. «в» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Факт надання позивачу земельних ділянок не заперечується сторонами по даній цивільній справі. Згідно з вимогами ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, за Законом позивач має право на приватизацію спірної земельної ділянки, правомірно наданої йому у користування. З огляду на наведене вище суд вважає, що погодження меж із суміжними землекористувачами самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Рішення щодо приватизації земельних ділянок приймається органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до вимог діючого законодавства України. Згідно ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. При цьому, право у позивача на приватизацію наданої йому землі залишається непорушним, і закріплене чинним законодавством України. А оскільки позивач просить визнати за ним право на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжними землекористувачами, тому у суду є всі законні підстави для задоволення даної позовної вимоги про визнання права на приватизацію земельних ділянок без погодження меж із суміжними землекористувачами. Стосовно позовної вимоги, про визнання неправомірною відмову суміжних землекористувачів у підписанні акту визначення меж земельної ділянки в натурі. Позивач просить суд визнати неправомірною відмову громадянки [PERSON] та [PERSON] у підписанні акту визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, яка надана позивачу для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Аналізуючи вище зазначені обставини, доводи позивача, правові норми земельного законодавства України та цивільно-процесуального права суд вважає, що вище вказана позовна вимога позивача є безпідставною і не підлягає задоволенню, оскільки ніякого обов'язку в суміжних землекористувачі (сусідів) погоджувати межі відповідно до вимог чинного законодавства України взагалі не існує. Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. При цьому ст. 198 Земельного кодексу України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». При цьому, у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання акту погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося, і все. Якщо суміжний власник або землекористувач відмовляється від підпису, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акту, а із мотивів відмови. Тому підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. З огляду на наведене вище суд вважає, що за таких обставин, коли позивач має повне законне право на приватизацію наданої йому органами місцевого самоврядування землі, і без погодження меж із суміжними власниками або землекористувачами, і жоден Закон не зобов'язує суміжних землекористувачів-громадян підписувати акт, то в такому випадку, і спір в сторін про правомірність чи неправомірність, щодо відмови від підпису фактично відсутній, а така їх незгода щодо не підписання акту ніякого правового значення не має. Дане питання не потребує постановлення судового рішення з цього приводу. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому у суду є всі законні підстави для відмови в задоволенні даної позовної вимоги про визнання неправомірною відмову у підписанні акту визначення меж земельної ділянки в натурі. Задовольняючі позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжними землекористувачами, визнання неправомірною відмову у підписанні акту визначення меж земельної ділянки в натурі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Котелевська селищна рада Полтавської області частково, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачів на користь позивача слід стягти судові витрати по сплаті судового збору за сплату по позовній вимозі щодо визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжними землекористувачами.

Outcome: partial