Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], в якому просить: стягнути з відповідача на свою користь 52652,72 грн., з яких: 49749,52 грн. основний борг за договором позики від 06.11.2015 року; 1451, 60 грн. - пеня; 1451,60 грн. 3 % річних. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 06.11.2015 року ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого, відповідач отримав від позивача позику кошти в розмірі 41990,00 грн, що на момент укладення договору було еквівалентом 1832,00 доларів США, та зобовязався поступово їх повертати. Позика за цим договором була безпроцентною та надавалась відповідачу для придбання автомобілю. Відповідно до п. 5 вищевказаного договору, позичальник зобовязався до 01.12.2017 року повертати позику рівними частинами по 2000,00 грн., скорегованими відповідно до різниці курсів української гривні до долару США, проте в порушення своїх зобовязань за цим договором позичальником не було здійснено жодного платежу на повернення позики. Відповідно до умов п. 7 Договору: «В разі прострочення повернення чергової частини позики Позикодавець має право дострокового повернення частини позики, що залишилася, а також вправі нараховувати пеню в розмірі 3 % річних від несплаченої суми позики за кожен день прострочення». Тому, ще до закінчення строку дії договору позики від 06.11.2015 року, позивач розпочав переговори з боржником про дострокове повернення всієї суми позики. Переговори не дали бажаних результатів, тому 25.08.2017 року позивач направив [PERSON] цінним листом з описом вкладеного письмову претензію про повернення суми боргу з урахуванням курсової різниці, а саме: 46799,50 грн. Боржник не здійснив повернення йому ані всієї суми позики, ані навіть частини позики. 18.04.2018 року позивач направив на адресу боржника цінним листом з описом вкладеного повторну претензію з вимогою повернути суму боргу та сплатити 3 % річних за користування чужими коштами. Боржник знову не відреагував на законні вимоги позивача та не здійснив повернення позивачу ані всієї суми позики, ані навіть частини позики. Отже, позивачем були вжиті такі заходи досудового врегулювання спору: направлені претензії від 25.08.2017 року та від 18.04.2018 року. Відповідей від відповідача на претензії не отримав. Національним банком України на 01.12.2017 року (день подання позовної заяви) встановлений наступний курс української гривні до долару США 2715,5849 грн. = 100 доларів США. Отже, сума боргу відповідача перед позивачем за договором позики від 06.11.2015 року становить 1832,00 доларів США, що відповідно до курсу долара США до української гривні станом на день остаточного розрахунку згідно договору (01.12.2017 року) становить 49749,52 грн. Розрахунок пені та 3 % річних за користування коштами становить по 1451,60 грн. відповідно. Ухвалою судді від 18.12.2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що 06.11.2015 року між [PERSON] з однієї сторони (Позикодавець) та [PERSON] з іншої сторони (Позичальник) укладено договір позики, відповідно до п. 1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 41990,00 грн., що є еквівалентом 1832,00 доларів США /а.с. 5/. Відповідно до п. п. 2,3,5 Договору, позика передається Позикодавцем Позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами цього Договору готівкою. Позика за цим Договором є безпроцентною. Сторони домовилися, що Позичальник розпочне повернення позики з 07.12.2015 року і повертатиме її щомісяця рівними частинами по 2000,00 грн., скорегованими відповідно до різниці курсів української гривні до долару США, встановлених Національним банком України на день укладення цього договору складає: 2292,00 грн. = 100 доларів США. Пунктом 6 Договору передбачено, що відповідний платіж з повернення частини позики має бути здійснений не пізніше 15 календарного дня місяця, наступного за тим, за який здійснюється часткове повернення позики. Позичальник зобовязаний повернути всю позику до 01.12.2017 року. Повернення позики (її частини) підтверджується розпискою Позикодавця. Відповідно до п. 7 Договору, в разі прострочення повернення чергової частини позики Позикодавець має право дострокового повернення частини позики, що залишилася, а також вправі нараховувати пеню в розмірі 3 % річних від несплаченої суми позики за кожен день прострочення. Оскільки сторони дійшли спільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час і визначили строк повернення грошей про що склали відповідний договір, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Оригінал вказаного Договору позики був долучений позивачем до позовної заяви та знаходиться в матеріалах справи. Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають. 25.08.2017 року та повторно 18.04.2018 року позивачем на адресу відповідача направлялись претензії щодо повернення суми заборгованості за договором позики та суми пені та відсотків /а.с. 6-10/. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. На час розгляду справи договір відповідачем не виконаний, сума позики у встановлений договором строк позивачу не повернута. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем його зобов'язань з повернення позивачу позики. Таким чином, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики в розмірі 49749,52 грн., проте з вищевказаним розміром заборгованості, суд не може погодитися, з огляду на наступне. На обґрунтування своїх позовних вимог в частині розміру заборгованості за Договором позики, позивач посилається на ст. 524 та ст. 533 ЦК України, відповідно до частин 2 яких, допускається, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Як вбачається з Договору позики від 06.11.2015 року, укладеного сторонами, позивач надав відповідачу у власність грошові кошти в національній валюті, а саме розмірі 41990,00 грн. В даному договорі, в тому числі зазначено, що вказана сума (41990,00 грн.) на день укладення договору є еквівалентом 1832,00 доларів США. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач отримав грошові кошти саме в національній валюті в розмірі 41990,00 грн., умови Договору не містять даних щодо домовленості сторін про погашення грошового зобовязання саме в національній валюті, еквівалентній долару США станом на певну дату, то суд частково задовольняє позовні вимоги [PERSON] та стягує з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 41990,00 грн. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст.611, ч.1 ст.612 ЦК України. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості по пені та 3 % річних в розмірі по 1451,60 грн. відповідно, проте з вказаним розрахунком суд погодитися не може. Так, за період з 11.12.2017 року по 30.11.2018 року (355 днів прострочення) у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по пені в розмірі 1222,00 грн. (41990,00 грн. ? 3 %, ? кількість днів прострочення оплати 355 / 356), та 3 % річних в розмірі 1222,00 грн. (41990,00 грн. ? 3 %, ? кількість днів прострочення оплати 355 / 356). Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики від 06.11.2015 року в розмірі 44434,00 грн., яка складається із: суми боргу за договором позики 41990,00 грн., 3 % річних від простроченої суми - 1222,00 грн., пені 1222,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial