Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] , та на утримання якого стягнути з останньої аліменти в розмірі ј частини всіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви, - 13.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи вимоги тим, що він є батьком відповідача по справі [PERSON] та дідом неповнолітнього [PERSON] . Відповідач є матір`ю дитини, а батько його записаний згідно ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 05.04.2012 року відповідач була засуджена до покарання у виді десяти років позбавлення волі, то його було призначено опікуном над онуком. Починаючи з 2012 року і до теперішнього часу він піклується про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток, повністю утримує його. Відповідач 19.04.2021 року була звільнена після відбуття покарання, однак до теперішнього часу не вжила жодних зусиль щодо повернення дитини у свою сім`ю та можливості забезпечувати її матеріально. Не створила належних умов для проживання сина у будинку, в якому проживає, не намагається змінити ставлення дитини до себе та зв`язок з ним не підтримує, не цікавилась навчанням та шкільним життям дитини, навчальний заклад не відвідала жодного разу. Маючи можливість відвідувати та підтримувати стосунки зі своїм сином відповідач всіляко ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зловживає спиртними напоями. При цьому, відповідач на зауваження позивача щодо її ставлення до дитини та виконання нею батьківських обов`язків, не реагує та належних висновків не робить. За таких обставин, на думку позивача, відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, нехтує ними, тому позивачем і ставиться питання про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні. Неповнолітня дитина, відносно якої ставиться питання про позбавлення батьківських прав - [PERSON] , висловив думку, що не проти позбавлення батьківських прав його матері [PERSON] , оскільки про нього піклується, займається вихованням та забезпечує всім необхідним, лише його дідусь (опікун) [PERSON] . Він має окрему кімнату, окреме ліжко, іграшки, тобто в сім`ї дідуся для нього створені всі належні умови для розвитку, проживання та навчання. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судові засідання не з`являлась, звернувшись на адресу суду з заявою (вх. № 4035 від 12.10.2021р.), в якій просить провести розгляд справи по суті в її відсутність. Пославшись в ній, що позовні вимоги визнає повністю та просить їх задовольнити. У судове засідання, призначене на 26.10.2021 року представник третьої особи - органу опіки та піклування Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області Загодіренко Л.В., будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не з`явилась, звернулась до суду з заявою (вх. № 4210 від 26.10.2021р.), в якій просила провести дане судове засідання в її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. 17.11.2021 року у судовому засіданні представник органу опіки та піклування Врадіївської селищної ради Мороз У.В. не заперечувала проти позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлені факти: - позивач [PERSON] є батьком відповідачу по справі [PERSON] та дідом неповнолітньому [PERSON] , відносно якого ставиться питання про позбавлення батьківських прав (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 20.02.2003 року, показання позивача [PERSON] в якості свідка); - відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої дитини, по відношенню до якої ставиться питання про позбавлення батьківських прав - [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини записані зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25.03.2008 року, Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00032347128 від 31.08.2021р., показання позивача [PERSON] в якості свідка); - 05.04.2012 року відповідач [PERSON] була засуджена Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ст. 115 ч. 2 п. 12 КК України до десяти років позбавлення волі, відбувала покарання з 30.11.2011р. по 19.04.2021р., звільнена після його відбуття (довідка про звільнення серії ТЕР № 0646, показання позивача [PERSON] в якості свідка); - з 03.08.2012 року позивач [PERSON] є опікуном над неповнолітньою дитиною (онуком) - [PERSON] (розпорядження № 319-р від 03.08.2012р., показання позивача [PERSON] в якості свідка); - 21.04.2021 року проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання родини опікуна (позивача по справі) [PERSON] , в ході якого було встановлено, що останній зареєстрований та проживає по [ADDRESS] , у власному житловому будинку зі зручностями, одружений, веде нормальний спосіб життя, спиртними напоями не зловживає, серед сусідів та жителів селища характеризується позитивно, дбайливий господар та зразковий сім`янин. Має під опікою малолітнього онука [PERSON] , вихованню та розвитку якого приділяє належну увагу. У дитини є окрема кімната для проживання, окреме ліжко, предмети дитячої гігієни, іграшки, які відповідають віковим особливостям хлопчика (акт обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 21.07.2021р., характеристика з місця проживання, видана від 21.07.2021р. Врадіївською селищною радою, показання позивача [PERSON] в якості свідка); - відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: с. Протопопівка, Олександрійського району, Кіровоградсьької області, але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . По місцю проживання характеризується, як особа, яка зловживає спиртними напоями, веде безладний спосіб життя, не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків. Участі у вихованні та утриманні неповнолітнього сина [PERSON] не бере, сімейних відносин з ним не підтримує (характеристика з місця проживання, видана 21.07.2021р. Врадіївською селищною радою, показання позивача [PERSON] в якості свідка); - неповнолітній - [PERSON] , [INFO] , є учнем 7 класу Врадіївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3, по місцю навчання характеризується позитивно, виховується у сім`ї під опікою, опікуни завжди цікавляться його навчанням, піклуються про зовнішній вигляд дитини, постійно відвідують батьківські збори та завжди підтримують зв`язок з класним керівником. Рідна мати (відповідач по справі) [PERSON] участі у вихованні, навчанні сина не приймала та не цікавилась (характеристика з місця навчання, видана директором та класним керівником Врадіївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3, показання позивача [PERSON] в якості свідка); - висновком органу опіки та піклування Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області рекомендовано позбавлення матері [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (висновок органу опіки та піклування Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області № 503/12-01 від 22.10.2021р.). Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини з приводу позбавлення батьківських прав особи, яка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та стягнення аліментів на її утримання. При прийнятті рішення, суд керується: Згідно ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частинами 1, 4, 5 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, згідно якої мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до приписів п. 16 постанови пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007р., ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Пунктом 15 вказаної вище Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Тому, у світлі установлених судом обставин справи, з огляду на відсутність позитивних зрушень у поведінці до дитини з боку матері, після звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю покарання до цього часу, вона не вживає жодних зусиль щодо повернення сина в свою сім`ю та можливості забезпечувати його матеріально, не створила належних умов для проживання дитини у будинку, в якому проживає, зв`язок з ним не підтримує та не намагається змінити ставлення дитини до себе, не цікавиться його навчанням та шкільним життям, що призводить до тривалого проживання та виховання дитини у сім`ї опікуна (позивача) [PERSON] , суд вважає, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і нехтує ними, а тому змінити її поведінку на кращу сторону на цей час неможливо. У той час, як будь - яких поважних причин такої бездіяльності матері відносно своєї дитини, які б перешкодили застосуванню заходу, про який йдеться у позові, суд не установив. Як наслідок, позбавлення батьківських прав відповідача стосовно її сина є пропорційною мірою за таких обставин і буде відповідати інтересам дитини, так як судом достовірно установлено порушення її прав з боку матері, позаяк, згідно із положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789- ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду на вищевикладене, встановивши наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітнього сина, враховуючи позицію органу опіки та піклування, думку самої дитини [PERSON] , суд приходить до висновку щодо можливості позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , що відповідатиме найкращим інтересам дитини. А тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст.166 Сімейного Кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та ст. 181 цього кодексу, згідно якої, примусове стягнення аліментів за рішенням суду, можливе в разі ненадання стороною достатньої допомоги на утримання дитини. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на те, що приписами ч. 5 ст. 183 СК України, передбачено стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, суд з врахуванням цих обставин та те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, матеріального становища дитини, вважає позов підлягаючим задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав в сумі 908 грн., а також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved