Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, де просив визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 57 в будинку № 8 по вулиці Генерала Манагарова в м. Кременчуці, зобов»язати управління державної міграційної служби України в Полтавській області зняти з реєстрації [PERSON] як не проживаючу в [INFO]. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], яка також зареєстрована у належній йому квартирі, є колишньою дружиною його сина. Сімейні стосунки у сина з відповідачкою не склалися і з травня 2013 року вона не проживає за місцем реєстрації. В зв»язку з тим, що [PERSON] зареєстрована як проживаюча, але за місцем реєстрації не проживає, добровільно знятися з реєстрації не бажає, він змушений нести необґрунтовані витрати, повязані із сплатою комунальних платежів, порушується його права вільно користуватися та розпоряджатися належним йому майном.\~\~\~ В судове засідання позивач не з»явився, надав суду заяву, де позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечують позивачі. Третя особа управління ДМС у Полтавській області в судове засідання повторно представника не направила, надала суду заяву, де просить слухати справу у його відсутність, в задоволенні вимог про зобов»язання їх зняти відповідача з реєстрації просить відмовити. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру. Право власності належним чином зареєстровано в КП «Кременчуцьке МБТІ». Згідно адресної довідки від 12.05.2015 року у вказаному житлі в тому числі зареєстрована як постійно проживаюча відповідач [PERSON] Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука, яке набрало законної сили, розірвано шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] Довідкою про непроживання № 42 від 11.05.2015 року підтверджено факт не проживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з травня 2014 року по теперішній час. Суду не надано доказів того, що відповідач не проживає у приміщенні з поважних причин. Відповідно ст. 41 Конституції України, ст. 317 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. В силу статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст..405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно роз»яснень, наданих у п.33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Пунктом 39 постанови визначено, що оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Беручи до уваги, що позивач є власником квартири [ADDRESS], де зареєстрована відповідач [PERSON], яка не проживає у домоволодінні понад один рік без поважних причин, суд приходить до висновку, що діями відповідача порушується право власності позивачів, тому позов в частині визнання відповідачки такою, що втратила право користування житлом, підлягає задоволенню. Разом з цим відповідно до ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в тому числі на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене підстави для задоволення позову в іншій частині відсутні.

Outcome: approved