Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] просить суд визнати відповідача таким, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] посилаючись на таке. Позивач зареєстрований у [ADDRESS], яка належала його матері на праві приватної власності [PERSON], яка померла [INFO] року. За вищезазначеною адресою зареєстрований також син позивача - [PERSON], який не проживає за вказаною адресою з початку 2013 року по теперішній час. Оскільки позивач сплачує всі видатки по житловому приміщенню та комунальні платежі, в яких відповідач участі не бере, факт реєстрації відповідача приміщенні створює позивачу перешкоди в користуванні, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі. Представник відповідача надав до суду заяву про слухання справи за відсутністю відповідача, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених ними письмових доказів. Відповідно до довідки (виписки із будинкової книги про склад сімї та реєстрації) від 06 березня 2017 року, вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] (основний) - померла, [PERSON] (син) - позивач по справі, [PERSON] (онук) - відповідач по справі. Вищезазначена квартира належала на праві приватної власності [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна № Н/96-0053 від 19 січня 1996 року, який посвідчено Одеською Універсальною товарною Біржею «Центр» та зареєстровано Міським бюро технічної інвентаризації від 23 січня 1996 року. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER]. Відносно майна, а саме квартири [ADDRESS] відкрита спадщина, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28 лютого 2017 року. [PERSON] з початку 2013 року за адресою: [ADDRESS] - не проживає та взагалі відсутній, так як переїхав до іншої країни - Швеції на постійне місце проживання і до сьогоднішнього дня не повертався. 22 березня 2017 року було направлено запит до Відділення поштового зв'язку № 1 у м. Одеса поштампу - ЦПЗ № 1 м. Одеса Одеської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» щодо надання інформації чи виписувались періодичні видання гр. [PERSON], [INFO], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та чи надсилається на ім'я [PERSON], [INFO], поштові повідомлення, листи, телеграми з січня 2015 року по 01 лютого 2017 року. 31 березня 2017 року була надана відповідь з Відділення поштового зв'язку № 1 у м. Одеса поштамту - ЦПЗ № 1 м. Одеса Одеської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», в якій зазначено, що за зазначений період на ім'я [PERSON] за адресою [ADDRESS], передплата не оформлювалась, поштові відправлення не надходили. 21 березня 2017 року було направлено запит до ЖБК «Приморський 5», на який позивачу було надано відповідь та додано Акт обстеження житлово-побутових умов квартири № [ADDRESS] який було складено та затверджено головою ЖБК «Приморський-5» [PERSON] від 27 березня 2017 року за № 305, зазначено, що в 2013 році гр. [PERSON], [INFO], виїхав до Швеції на постійне місце проживання і більше не повертався. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідачів порушені права та законні інтереси позивача у справі. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач на вказаній житловій площі не проживає, виселився з житлового приміщення добровільно, після виселення з житла з реєстрації за вказаною адресою не знявся. Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, ця житлова квартира не є його місцем проживання або місцем перебування, тому він має бути визнаний особою, що втратив право користування житловим приміщенням. Враховуючи обставини справи, а також визнання позову, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим, та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Outcome: approved