Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, річних, інфляційних за договором позики. В обґрунтування позову позивач вказав, що 09 січня 2015 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики за умовами якого він передав відповідачу [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 50 000 гривень, а останній зобов'язувався повернути їх до 20.01.2015 року, про що власноруч написав розписку в присутності двох свідків. Вказує, що в порушення умов договору відповідач суму боргу у встановлений термін не повернув. Тому позивач був змушений звернутися до суду та просив суд стягнути з відповідача основу суму боргу в розмірі 50 000 грн., за період прострочення боргу з 21.01.2015 року по 29.01.2015 рік 3% річних які складають 36,90 грн., а також судовий збір та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] збільшив позовні вимоги в зв'язку з тим, що з моменту пред'явлення позову в суд, та на протязі часу його розгляду, розмір інфляційних та 3 % вічних збільшився, та просив стягнути з відповідача основну суму боргу, інфляційні та 3% річних, що в сумі складає 66 939 гривень 72 копійки, судовий збір в розмірі 669 грн. 40 коп., та витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 гривень. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала з тих підстав, що відповідач кошти не отримував, а розписку написав під диктовку позивача, тому що працював в нього. В судовому засіданні встановлені такі обставини та відповідні правовідносини: 09.01.2015 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов яого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 50 000 грн., а позичальник зобов'язався повернути позику у строк до 20.01.2015 року. Грошові кошти в сумі 50 000 грн. передані відповідачу, що підтверджується розпискою відповідача [PERSON] 09.01.2015 року. Строк повернення коштів закінчився: 20.01.2015 року. Борг позивачу відповідачем не повернутий. Відповідно до заяв [PERSON] та [PERSON] вони були присутні при укладені договору позики та бачили як позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] 50 000 гривень, та останній написав про це розписку. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд враховуючи вимоги ст. ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням учасників процесу, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення, оскільки позивач свої обов'язки за договором позики виконав в повному обсязі, а відповідач свої обов'язки належним чином не виконав. Крім того, відповідно до ст. 84, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved