Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 10 листопада 2007 року між ним та [PERSON] укладено шлюб, за час якого у них народилося двоє дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вже більше півроку будь-яке спілкування між ними відсутнє, виконання взаємних сімейних прав та обов`язків припинено, хоча вони разом і проживають. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у нього та дітей, не здатна підтримувати нормальну атмосферу у сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї, на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оскільки рішення про розірвання шлюбу є остаточне та обдумане, тому просить позов задовольнити. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.\~ Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов визнала повністю. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що 10 листопада 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 12, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане виконкомом Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 10 листопада 2007 року (а. с. 6). Також встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей, а саме доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії № [NUMBER] , виданими виконкомом Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 08 липня 2009 року та 30 вересня 2013 року відповідно (а. с. 7, 8). Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, спільно не проживають. Чергову неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони повністю втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін, а також інтересам їх малолітніх дітей. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх малолітніх дітей, суд вважає, що шлюб між ними\~ слід розірвати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Тому,

Outcome: approved