Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 350 000 грн. Позов мотивує тим, що 11 червня 2007 року відповідач [PERSON] отримав у позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 350 000 грн., що підтверджується розпискою про відповідача про отримання грошових коштів, які відповідач зобов»язався повернути 11 червня 2007 року. Проте в обумовлений термін відповідач грошові кошти не повернув, в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов»язання. З врахуванням наведених мотивів, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг в сумі 350 000 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, подав суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутності (а.с.24), згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, протии заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст.10,60 ЦПК України обов'язок доказування лежить на сторонах, тобто, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно з ст.1046 ЦК України за договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договірє укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З наявної в матеріалах справи розписки від 11.06.2007 р. (а.с.2) вбачається, що відповідач [PERSON] надав таку в підтвердження боргового зобов»язання перед позивачем [PERSON] в сумі 350 000 грн., проте дана розписка не посвідчує передання позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] грошових коштів в сумі 350 000 грн. Відтак, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено належним чином, а судом під час розгляду даної справи не встановлено, наявність боргу, оскільки факт неповернення суми боргу позивачу та правдивість розписки не підтверджено належними та допустимими доказами, тому суд в задоволенні позову відмовляє.

Outcome: dismissed