Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором банківського вкладу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27 травня 2014 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу, відповідно до умов якого позивач розмістив у банку належні йому грошові кошти в розмірі 1311 Євро, на строк тринадцять місяців до 27.06.2015 року, зі сплатою періодичних відсотків в розмірі 9,5 % річних за перші два місяці та 2 % річних за наступні одинадцять місяців. 28.07.2014 року позивач звернувся до банку із усною заявою щодо повернення йому суми вкладу та нарахованих відсотки у розмірі 9,5 % річних за два місяці дії договору. Однак, відповідач не виплатив позивачу належні йому грошові кошти. 08.08.2014 р. позивач повторно звертався до відповідача із відповідною заявою щодо повернення суми вкладу та нарахованих відсотків, однак позивачу була повернута лише частина вкладу в розмірі 500 Євро, решта суми вкладу в розмірі 811 Євро та нараховані відсотки в розмірі 21,24 Євро позивачу не були виплачені. У зв'язку із вказаними обставинами, позивач просить суд стягнути з відповідача суму залишку банківського вкладу та нараховані відсотки, яка загалом становить 832,24 Євро, суму 3 % річних за період прострочення повернення залишку вкладу і відсотків, яка становить 4,16 Євро, суму інфляційних втрат за період прострочення в розмірі 17 Євро, а також сплачену суму судового збору. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суду задовольнити їх у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки на час розгляду справи не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 27 травня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності_максимуму доходу_ЕПС» № 799618/2014 (далі - договір) та додатковий договір до договору банківського вкладу «Марафон лояльності_максимуму доходу_ЕПС» № 799618/2014. Відповідно до п.1.1., 1.3. Договору, позивач розмістив у Банку належні йому грошові кошти в розмірі 1311 Євро, на строк тринадцять місяців до 27.06.2015 року. Згідно із п. 1.2., договору, Банк відкрив на ім'я позивача вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № [NUMBER]. Пунктом 1.5. договору було визначено, що розмір відсотків за користування депозитними коштами становить 9,5 % річних за перші два місяці дії договору (з 27.05.2014 р. до 27.07.2014 р.) та відповідно 2 % річних за наступні одинадцять місяців дії договору (до 27.06.2015 р.). 28 липня 2014 року позивач звернувся до відповідача із проханням повернути йому суму депозиту в розмірі 1311 Євро та нараховані відсотки за два місяці дії договору в розмірі 9,5 % річних, сума яких становила 21,24 Євро. Відповідно до п. 1.2., 1.6. договору у разі дострокового закриття вкладу відсотки нараховуються в повному обсязі та в розмірі, який встановлений на відповідний період дії договору. Нараховані відсотки вкладник отримує від банку не пізніше наступного дня після закінчення кожного розрахункового місяця, тобто 28 числа місяця. Згідно із ч.2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Однак, відповідач на вимогу позивача не повернув належну йому до виплати суму вкладу та відповідну суму нарахованих відсотків. 08 серпня 2014 року позивач повторно звернувся до Банку із заявою про виплату йому відповідної суми депозиту та нараховані відсотки, однак відповідна сума депозиту в розмірі 1311 Євро та нараховані відсотки в сумі 21,24 Євро не були виплачені позивачу в повній мірі. Як було встановлено судом та підтвердив позивач в судовому засіданні, в серпні-вересні 2014 року йому була виплачена частина депозитного вкладу в розмірі 500 Євро, однак решта суми (залишку) депозиту в розмірі 811 Євро та нараховані відсотки в сумі 21,24 Євро позивачу не були виплачені. Згідно із ч.1 ст. 1058 ЦК України, з договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання ). Оскільки встановлено, що відповідач ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в односторонньому порядку порушив умови договору та не повернув належні позивачу грошові кошти, суд вважає за необхідне стягнути з нього неповернуту суму банківського вкладу в розмірі 811 Євро та нараховані відсотки в розмірі 21,24 Євро, а всього - 832,24 Євро. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом. Судом було перевірено розрахунок позивачем суми 3 % річних за період прострочення виплати позивачу належних грошових коштів в розмірі 832,24 Євро (суми залишку вкладу та суми відсотків), починаючи з дня неповернення цих коштів на вимогу позивача, тобто з 28.07.2014 р. і до часу звернення до суду із даним позовом, тобто до 29.09.2014 р. Розрахунок суми 3 % річних проведений належним чином та відповідає вимогам законодавства, а тому відповідно з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача заявлена сума 3 % річних за прострочення повернення належних позивачу грошових коштів, яка відповідно становить 4,16 Євро. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідача відповідно до ст. 625 ЦК України суми інфляційних втрат за період прострочення повернення суми вкладу та відсотків, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта індексації не підлягає. Тобто, норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції (стягнення суми інфляційних втрат) поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. Таким чином, оскільки грошове зобов'язання відповідача перед позивачем виражене в іноземній валюті - Євро, до відповідних спірних правовідносин не застосовуються положення ч.2 ст. 625 ЦК України, а тому відповідно позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми інфляційних втрат в розмірі 17 Євро у зв'язку із простроченням виконання відповідачем обов'язку повернути позивачу грошові кошти в іноземній валюті (Євро) не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача [PERSON] задовольнити частково та стягнути з відповідача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь позивача суму боргу за договором банківського вклад в розмірі 832,24 Євро та 3 % річних в розмірі 4,16 Євро, а всього - 836,40 Євро, що в перерахунку на гривну по курсу НБУ станом на 11.11.2014 року становить 15347,94 грн.

Outcome: partial