Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просив зняти арешт та заборону на відчуження з майна, який був накладений на підставі постанови старшого державного виконавця Ленінського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області № 28259811 від 12.11.2015, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-4113/10, виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини доходів боржника ( уточнена позовна заява від 07.11.2016). Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, настоював на задоволенні позовних вимог. Представник Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилася. Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. Згідно постанови державного виконавця Ленінського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 12 листопада 2015 року за № 28259811 накладено арешт та заборона на відчуження на все майно, яке належить [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Зазначена постанова була винесена на підставі виконавчого листа № 2-4113/10, виданого 16.08.2010 згідно рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.05.2010 і до повноліття дитини. Як убачається з постанови Ленінського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 05.09.2016, виконавчий лист №2-4113/10 від 16.08.2010 повернутий стягувачеві на підставі заяви [PERSON] Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. Згідно частини 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Отже, заборгованість по аліментам де боржником є [PERSON] відсутня, претензій з боку стягувача до боржника не має, проте арешт на майно та заборона на його відчуження зняти не були. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що перебування всього майна, що належить [PERSON], під арештом та забороною на відчуження, які накладені в межах виконавчого провадження, що на час розгляду спору закрито, порушує право позивача оформити право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги про зняття арешту підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved