Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що в період з 15.05.1995 по 08.05.1997 та з 15.12.1997 по 06.01.2005 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, та працював підземним гірничоробітником 2 розряду, підземним прохідником 4 розряду, 06.01.2005 року звільнений з підприємства відповідача за власним бажанням. 09.10.2014 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини йому були встановлені професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова з помірно вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і мязово-тонічним синдромами, з нейродистрофічними проявами у вигляді: остеоартрозу в поєднанні з пері артрозом колінних суглобів (ПФС першого ст.); вібраційна хвороба першого-другого ст. від дії локальної вібрації з синдромом периферичної ангіодистонії,акроангіоспазми верхніх кінцівок, з двобічним плечолопатковим періартрозом ( ПФ першого-другого ст.), деф. Артрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях; хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) 17.04.2015 року на підприємстві ПАТ « Кривбасзалізрудком» проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] та складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання. За довідкою МСЕК від 16.05.2016 року [PERSON] у звязку з професійним захворюванням була встановлена стійка втрата професійної працездатності - 40%, без встановлення групи інвалідності з 01.06.2016 року з переоглядом 01.05.2018 року. У звязку із ушкодженням здоровя через професійне захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнав та продовжує зазнавати, в звязку з професійними захворюваннями змінилися його образ та якість життя, розмір моральної шкоди він оцінює в розмірі 275600,00 грн., які просить стягнути з відповідача. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, оскільки під час влаштування на роботу відповідач достовірно знав про умови праці в яких йому буде необхідно працювати також зазначила, що позивач окрім підприємства відповідача працював також на іншому підприємстві зі шкідливими умовами праці. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 15.05.1995 по 08.05.1997 та з 15.12.1997 по 06.01.2005 року перебував у трудових відносинах з ВАТ «Суха Балка» та ПАТ «Суха Балка» відповідно, правонаступником яких є ПрАТ «Євраз [PERSON]», що не заперечувалось представником відповідача під час розгляду справи. Позивач працював на зазначених підприємствах підземним гірничоробітником 2 розряду та підземним прохідником 4 розряду, зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки. (а.с.7-9). 17 квітня 2015 року на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» було проведено розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань у [PERSON]: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з помірно вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і мязово-тонічним синдромами, з нейродистрофічними проявами у вигляді: остеоартрозу в поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФС першого ст.); вібраційна хвороба першої-другої ст. від дії локальної вібрації з синдромом периферичної ангіодистонії, акроангіоспазмами верхніх кінцівок, з двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ першого-другого ст.), остеоартрозом в поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ст.), деф. артрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях; хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група «А». ЛН першого ст., встановлених Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини, про що складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого Головним державним санітарним лікарем міста [PERSON], Криворізького та Широківського районів. (а.с.32-35). Відповідно до п.16 зазначеного Акту, підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: 05.1995-05.1997- ВАТ «Суха Балка», Шахтобудівельне управління, підземний гірничий робітник, підземний прохідник; 12.1997-01.2005 ПАТ «Євраз [PERSON]», шахто будівельне управління, підземний прохідник. Відповідно до п.19 Акту, враховуючи роботу [PERSON] впродовж 19 років 2 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо. Згідно копії Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №004949 від 16.06.2015 року [PERSON] при первинному огляді встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 40% без визначення групи інвалідності з 25.05.2015 року до 01.06.2016 року, з переоглядом 01.05.2016 року, у звязку з професійними захворюваннями, з яких 10% радикулопатія, 20% вібраційна хвороба, 10% хронічне обструктивне захворювання легень. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП. (а.с.10). Згідно копії Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №016805 від 16.05.2016 року [PERSON] при повторному огляді встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 40% без визначення групи інвалідності з 01.06.2016 року до 01.06.2018 року, з переоглядом 01.05.2018 року, у звязку з професійними захворюваннями, з яких 10% радикулопатія, 20% вібраційна хвороба, 10% хронічне обструктивне захворювання легень. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП. (а.с.11). [PERSON] неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у звязку з професійними захворюванням, що підтверджується виписками - епікризами. (а.с.12-13,14,15). Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у звязку з ушкодженням здоровя. Як зазначено у Рішенні Конституційного [PERSON] №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців. За п.3 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоровя, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обовязків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоровя, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв'язку із професійними захворюваннями, які призвели до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. З урахуванням відомостей, що викладені у п.п.16,19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17.04.2015 року, суд приходить до висновку, що ПрАТ «Євраз [PERSON]» є винним підприємством у виникненні професійних захворювань позивача та повинно нести відповідальність за спричинену моральну шкоду. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у [PERSON] 40 % втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, стаж його роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПрАТ «Євраз [PERSON]», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 18000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. На підставі ст. 88 ЦПК України з ПрАТ «Євраз [PERSON]» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн. На підставі ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial