Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, яка складалася в тому числі з права померлої [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 4,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки у натурі (на місцевості), право на яку належить померлій у відповідності до сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0233695 виданого 24 грудня 1996 року на підставі рішення Пирятинської районної державної адміністрації № 351 від 04 грудня 1996 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач та його батько, чоловік померлої [PERSON] . [PERSON] , який помер [INFO] , так і не оформивши своє спадкове право на згадану земельну ділянку. Позивач звернувся до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну частку (пай) йому було відмовлено, оскільки спадкоємцем не було надано необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом документів підтверджуючих належність майна спадкодавцю, а саме - сертифіката на право на земельну частки (пай) відсутній. На підставі викладеного позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ілліча, розміром 4,94 в умовних кадастрових гектари, з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка розташована на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, що належала [PERSON] на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ПЛ № 1233695, виданого на підставі розпорядження Пирятинської районної державної адміністрації № 351 від 04.12.1996, зареєстрованого у книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 548 від 24.12.1996 Позивач та представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача Сасинівської сільської ради у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій вказав, що з позовом згоден, та просить розглянути справу без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області у судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву у якій просив розгляд справи проводити без їхньої участі. Співвідповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву у якій просив справу слухати у його відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом установлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с. 8, 17). На ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Пирятинської районної державної адміністрації від 04.12.1996 за № 351 виготовлявся сертифікат на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0233695, зареєстрований у Книзі реєстрації видачі сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП ім. «Ілліча» 24.12.1996 за № 548. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач а його батько, чоловік померлої [PERSON] [INFO] помер [PERSON] (а.с. 16) не встигши оформити своє спадкове право на вищезазначену земельну ділянку. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його сини [PERSON] та [PERSON] , подавши заяви про прийняття спадщини до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори (а.с. 36-37, 40-41), у наслідок чого було заведено спадкову справу № 298/08 (а.с. 36-64), та 05 липня 2009 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 50, 52). Оскільки спадкодавець [PERSON] помела й спадщина відкрилася [INFO] , тобто до набрання чинності ЦК 2003 р., тому дані правовідносини регулюються ЦК 1963 р. й застосовуються норми ЦК 1963 р. Згідно зі ст. 524 ЦК Української РСР 1963 р. спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. Статтею 529 ЦК Української РСР 1963 передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР 1963 дії, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] фактично прийняв спадщину шляхом постійного проживання та реєстрації за однією адресою із спадкодавцем [PERSON] на час її смерті, що підтверджується довідкою Житлово - будівельного кооперативу № 280 «Запоріжсталь-24» № 07 від 16.03.2018 відповідно до якої мати [PERSON] , 1955 року народження, [PERSON] , проживала разом з ним з 1984 року по 1996 рік за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Інших спадкоємців, які б бажали прийняти спадщину після смерті [PERSON] , окрім позивача, немає. [PERSON] за життя мала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. «Ілліча», розміром 4,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) та розташована на території Сасинівської сільської ради, право на яке посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0233695, який зареєстровано 24.12.1996 року у Книзі реєстрації видачі сертифікатів на земельну частку (пай) за №548. Видача на ім`я[PERSON] сертифікату на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0233695 підтверджується повідомленням Міжрайонного управління у Гребінківському та Пирятинському районах Головного управління держгеокадастру у Полтавській області № 980/120-10 від 09.08.2019 (а.с. 57). Відповідно копії повідомлення Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області наданого державному нотаріусу Восьмої Запорізької нотаріальної контори Котькорло В.А, згідно інформації наданої Міжрайонним управлінням у Гребінківському та Пирятинському районах Головного управління держгеокадастру у Полтавській області, відповідно до запиту в Книзі реєстрації видачі сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП ім. «Ілліча» на підставі розпорядження Пирятинської районної державної адміністрації № 351 від 04.12.1996 на ім`я [PERSON] виготовлявся сертифікат на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0233695, зареєстрований 24.12.1996 за № 548. Оригінал даного сертифікату та підпис про його отримання в Книзі реєстрації відсутній (а.с. 64). Для оформлення права на спадщину позивач звернувся до нотаріуса, однак через втрату сертифікату на право на земельну частку (пай), постановою Воської Запорізької державної нотаріальної контори від 05.11.2019 № 1647/02-31 нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва на право на спадщину на земельну частку (пай) з підстав, що сертифікат видано після смерті [PERSON] (а.с. 59). Також, з матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу, а саме: Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0233695, який виготовлявся в одному екземплярі і виготовлення дубліката не передбачено, унеможливило оформлення позивачем спадщини у нотаріуса в позасудовому порядку. За таких обставин, оскільки отримати дублікат виданого сертифікату в позасудовому порядку не можливо та враховуючи, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виготовляється лише в одному примірнику, позивач змушений звернутися до суду. Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай). На підставі викладеного та враховуючи, що позивачу з незалежних від нього причин відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , але ніхто, крім нього на спадщину не претендує і він бажає її прийняти, при цьому обраний позивачем спосіб захисту його прав є належно обраним, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, яке належало [PERSON] у відповідності до сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0233695, зареєстрованого 24 грудня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім. «Ілліча» за № 548. Також, враховуючи, думку співвідповідача [PERSON] та те, що позивач не може реалізувати своє право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім. «Ілліча» (Сасинівська сільська рада Пирятинського району Полтавської області) розміром 4,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

Outcome: approved