Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], за якою просить суд: - скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, прийняту 04 липня 2014 року по виконавчому провадженню ЄДРВП № 42508527 з виконання виконавчого листа № 308/3638/13-ц від 07.03.2014 року; скасувати постанову про розшук майна боржника, прийняту 04.07.2014 року по виконавчому провадженню ЄДРВП № 42508527 з виконання виконавчого листа № 308/3638/13-ц від 07.03.2014 року; звільнити з-під арешту все майно [PERSON]; - скасувати заборону здійснювати відчуження будь - якого належного йому майна, які були встановлені державним виконавцем по виконавчому провадженню ЄДРВП № 42508527 з виконання виконавчого листа № 308/3638/13-ц від 07.03.2014 року. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. Як вбачається з довідки від 18.12.2014 № 3-672/14 заборгованість по сплаті аліментів у виконавчому провадженні ЄДРВП № 42508527 з виконання виконавчого листа № 308/3638/13-ц від 07.03.2014 року у позивача відсутня. Крім того квитанціями від 01.10.2014, 23.12.2014, 17.02.2015 та 31.03.2015, підтверджується належна сплата аліментів. Відтак, на сьогодні відсутні підстави для обмеження користування та арешту належного позивачу майна, які накладені під час виконавчого провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача - Районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. Поте надав суду клопотання від 05.06.2015 № 3-577/15 про розгляд справи за наявними матеріалами без участі представника та повідомив, що станом на 01.06.2015 заборгованість по аліментам боржником [PERSON] - погашено. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] - в судове засідання не прибула, незважаючи на той факт що про час і місце розгляду справи була судом повідомлена належним чином, повідомлення про згоду на участь у справі від неї не надходило, тому суд з'ясувавши думку позивача та його представника ухвали розглядати справи за відсутності третьої особи у відповідності до ч. 3 ст. 36 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та додатково надані у їх сукупності, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступних висновків. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.02.2014 року у справі № 308/3638/13-ц судом було розірвано шлюб, укладений 16 серпня 2003 року, зареєстрований виконавчим комітетом Чопської міської ради за актовим записом № 36 між [PERSON] та [PERSON] та стягнуто з останнього на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень на кожну дитину, щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з 05 вересня 2013 року. Рішення набрало законної сили 17.02.2014 року. За постановою від 04 липня 2014 року у виконавчому провадженні ЄДРВП № 42508527 відкритому з примусового виконання виконавчого листа № 308/3638/13-ц від 07.03.2014 року, Районним відділом державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь - якого майна, яке належить боржнику. За постановою від 04.07.2014 року по виконавчому провадженню ЄДРВП № 42508527 відкритому з примусового виконання виконавчого листа № 308/3638/13-ц від 07.03.2014 року, Районним відділом державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції було оголошено розшук майна боржника [PERSON] - а/м OPEL OMEGA 2.01, 1990 року випуску, № кузова [NUMBER], ДНЗ [NUMBER]. Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; та ін. Як вбачається з довідки від 18.12.2014 № 3-672/14 Районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції станом на 01.11.2014 року [PERSON] була погашена вся заборгованість по спалі аліментів. На підтвердження сплати аліментів у подальшому позивачем надані суду квитанції від 23.12.2014 № 17262406 на суму 2 800,00 грн. (листопад - грудень 2014 року), від 17.02.2015 № 17262406 на суму 2 800,00 грн. (січень - лютий 2015 року) та від 31.03.2015 № 17262406 на суму 1 400,00 грн. (березень 2015), тобто судом встановлено, що станом на 01.04.2015 року у позивача відсутня заборгованість із сплати аліментів. Позивач зазначає, що накладення арешту на все його майно та заборона його відчуження обмежує його законні права, як власника майна, щодо вільного ним розпорядження. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням. Право власності згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Частиною 5 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Аналізуючи в сукупності всі зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved