Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами, що знаходяться за адресою с.Дерцен, вул.Ракоці, 90, Мукачівського району, Закарпатської області в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до заповіту посвідченого 01 березня 2004 року секретарем Дерценської сільської ради зареєстрованого в реєстрі за №34 мати позивача [PERSON] заповіла йому все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті. 19 квітня 2007 року мати позивача [PERSON] померла. Після її смерті він продовжував проживати у будинку з своєю родиною, де проживала його мати. З оформленням спадщини він до нотаріуса не звертався, так-як вважав, що маючи заповіт він являється власником всього її майна. Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, через те, що він пропустив шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Враховуючи те, що він проживав з бітьками в одному будинку і на даний час продовжує там проживати, являється єдиним спадкоємцем за померлою [PERSON], просить визнати за ним в порядку спадкування право приватної власності на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами, що знаходяться за адресою с.Дерцен, вул.Ракоці, 90, Мукачівського району, Закарпатської області Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити з наведених підстав у позовній заяві. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа без самостійних вимог подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги залишають на розсуд суду. Відповідно до ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи заяви сторін, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що згідно заповіту посвідченого 01 березня 2004 року секретарем Дерценської сільської ради зареєстрованого в реєстрі за №34, мати позивача [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось своєму сину позивачу по справі [PERSON] (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про народження серії VI-УР №313069 виданого 12 липня 1963 року батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтв про смерть серії І-ФМ №034404 виданого 20 квітня 2007 року, серії І-ФМ №239815 виданого повторно 07 листопада 2017 року мати позивача [PERSON] померла 20 квітня 2007 року, батько позивача [PERSON] помер 17 січня 1985 (а.с.8-9). Відповідно до витягу з погосподарської книги №3 за 1996-2000 роки виданого Дерценською сільською радою встановлено, що головою дворогосподарства за адресою с.Дерцен, вул.Ракоці, 90, Мукачівського району, є [PERSON] [INFO] (а.с.10). Довідко про присвоєння адреси виданою Дерценською сільською радою 02 листопада 2017 року за №1241 стверджується, що забудовником житлового будинку в с.Дерцен, вул.Ракоці, 90, Мукачівського району є [PERSON] (а.с.11). Також, довідками виданими Дерценською сільською радою 09 листопада 2017 року за №1159 та №1160 стверджується те, що на момент смерті батьків позивача у дворогосподарстві за адресою с.Дерцен, вул.Ракоці, 90, Мукачівського району були зареєстровані та проживали позивач з своєю сімєю (а.с.12). У випадку наявності заповіту, згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, і в даному випадку це є позивач на ім»я якого було складено заповіт (а.с.13). На підставі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до постанови виданої державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 грудня 2017 року, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою : с.Дерцен, вул.Ракоці, 90, Мукачівського району, оскільки спадкоємець не подав документів, які посвідчують [PERSON] Право власності на житловий будинок №90 в с.Дерцен по вул.Ракоці, Мукачівського району, Закарпатської області (а.с.15). Згідно ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п.4 ст.3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Враховуючи те, що на момент будівництва житлового будинку, а саме станом на 1997 рік, право власності на житлові будинки не реєстрували, то відповідно до вищевказаної норми закону, позивач має право звертатись до суду з відповідним позовом для захисту своїх прав. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, чим порушуються його права як єдиного спадкоємця. Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved