Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти у сумі 16254,36 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що у травні 2019 року між ним та відповідачем відбулася домовленість про продаж останньою позивачеві житлового будинку розташованого у м.Глобине, в зв`язку з чим для виконання попередньої домовленості ним було передано відповідачеві аванс за майбутній договір купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 5000 доларів США. Проте, через деякий час, відповідач відмовилася продавати зазначений будинок та 03.09.2019 року повернула йому гроші в сумі 4400 доларів США, а решту коштів у розмірі 600 доларів США повернути відмовилася, пославшись на їх відсутність. Однак, факт боргу визнала на підтвердження чого власноруч написала відповідну розписку. Також вказав, що до цього часу відповідач кошти не повернула та на вимоги про повернення коштів не реагує, тому він і змушений був звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 18 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибув, але надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач[PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, зокрема і через оголошення на сайті «Судова влада», в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суду про причини неявки. На підставі ст.280 ЦПК України, якщо відповідач не подав відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження, що відповідає положенням ст.ст.191 ч.2, 281 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Так, судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] відбулася домовленість про продаж останньою позивачеві житлового будинку розташованого у м.Глобине. На для виконання попередньої домовленості позивачем було передано відповідачеві аванс за майбутній договір купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 5000 доларів США. Як встановлено судом на даний час договір купівлі-продажу вказаного будинку не укладений. Згідно розписки від 03.09.2019 року, складеною власноруч [PERSON] , вона віддала [PERSON] завдаток за будинок у сумі 4400 доларів США, залишився борг 600 доларів США, які вона зобов`язалася повернути після продажу будинку (а.с.8). Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Оскільки договір купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі не укладено, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана позивачем відповідачу грошова сума не є завдатком, а є фактично є авансом, який підлягає поверненню у зв`язку із не укладенням договору купівлі-продажу незалежно від того, з чиєї вини він не був укладений. Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-176цс12. За таких обставин, оскільки договір купівлі-продажу сторонами не було укладено, а відповідач отриману суму авансу повернула не у повному обсязі, суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 600 доларів США, що еквівалентно сумі 16254,36 грн. (а.с.9). В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судового збору з відповідача, який позивачем сплачено при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved