Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 230 000 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 16 січня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] «про стягнення грошових коштів» призначено до розгляду у спрощеному провадженні. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду клопотання, в якому просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність. У вказаній заяві він зазначив про те, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Дійсно між ним та [PERSON] було укладено договір позики, який не було ним виконано у визначений договором строк та він дійсно прострочив повернення грошових коштів за договором позики, в зв'язку з чим зобов'язаний повернути позивачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 230 000 грн. за прострочку виконання зобов'язань, що сталося з вини банку, в якому у нього - [PERSON] був відкритий рахунок, оскільки банк не своєчасно зарахував на його рахунок грошові кошти, на які він розраховував для своєчасного повернення позики позивачу [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступне. 07.08.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір безпроцентної позики, згідно до п. 1 якого позивач позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 360 000 грн. зі строком виплати боргу до 07.11.2018 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів у зазначеній вище сумі підтверджується письмовою розпискою [PERSON], написаної ним власноручно від 07.08.2018 року. Відповідно до ст.ст.11,13,14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов'язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. 06.11.2018 року відповідач [PERSON] повернув позивачу частину позики у розмірі 130 000 грн., що було оформлено відповідною розпискою. Відповідно до ст.ст.623,625 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідач [PERSON] не надав суду жодного доказу того, що ним виконані зобов'язання за договором позики належним чином в повному обсязі та у встановлений договором строк, а перерахував позивачу грошові кошти за договором позики лише 27 листопада 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до п. 8 укладеного між сторонами договору позики, у випадку порушення позичальником строку повернення суми кредиту, зазначеного у п. 1 договору, позичальник зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 5 % від вчасно неповерненої частини суми позики за кожен день прострочення, тобто 230 000 грн. з розрахунку: 20 днів х (230 000 грн. х 5%). Суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у сумі 2300 грн., таким чином стягненню з відповідача на користь позивача підлягає вказана сума сплаченого судового збору.

Outcome: approved