Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним Біржовий контракт купівлі - продажу майна № 27 від 07 травня 2012 року, який був укладений та зареєстрований 07 травня 2012 року на Товарній біржі «Універсальна - нова» за реєстраційним № 27 між позивачем та Іванівською сільською радою Богуславського району Київської області та визнати за ним право власності на нежитлову будівлю (котельню), літера «А» загальною площею 148,60 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно Біржового контракту № 27, він придбав нежитлову будівлю (котельню) загальною площею 148,60 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказаний біржовий контракт внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 травня 2013 року за №1044550. Покупець та продавець нотаріально договір не оформляли, так як біржові договори купівлі-продажу відповідно до діючої на той час ст.15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали подальшому нотаріальному посвідченню. Звертає увагу суду на те, що при вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, а саме сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах; умови договору сторонами повністю виконано, право власності на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлового політики України від 09.06.98 року № 121. Однак позивач позбавлений можливості розпоряджатися своїм майном, а саме його продати, оскільки приватний нотаріус Богуславського районного нотаріального округу Київської області Вашека С.В. відмовив йому у прийнятті у якості правовстановлюючого документа на нежитлову будівлю біржовий контракт купівлі - продажу майна, зареєстрованого на біржі, так як він не посвідчений нотаріально. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі та без участі позивача, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач Миронівська міська рада Обухівського району Київської області в судове засідання свого представника не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Богуславського районного нотаріального округу Київської області Вашека Сергій Володимирович в судове засідання не з`явився, але подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що не заперечує проти вирішення цивільної справи по суті згідно цивільного законодавства та наданих сторонами матеріалів та доказів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з біржовим контрактом № 27 (договором купівлі-продажу майна) від 07 травня 2012 року, сільський голова Іванівської сільської ради Богуславського району Київської області Глазко О.М. продав, а позивач [PERSON] купив нежитлову будівлю (котельню), літ. «А» загальною площею 148,6 кв.м., адреса: [ADDRESS] . Загальна вартість за контрактом становила: 25450,70 грн. Згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу», договір був зареєстрований в журналі контрактів Товарної біржі «Універсальна - нова» під № 27. В подальшому [PERSON] 23 травня 2013 року зареєстрував за собою право власності на вказану нежитлову будівлю, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 1044550 від 23.05.2013 року. Зі змісту біржового контракту № 27 (договір купівлі-продажу майна) від 07 травня 2012 року вбачається, що цей біржовий контракт нотаріально не посвідчений. Відповідно до діючої на час укладення договору ст.15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції від 02.05.2011 року), біржові договори купівлі-продажу не підлягали подальшому нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 657 ЦК України, у редакції на час укладення контракту, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Частиною 3 ст. 640 ЦК України, у редакції на час укладення контракту, передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Відповідно до частини 4 статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина 1 статті 210 ЦК). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і по даним/отриманим документам. З огляду на викладене, оскільки сторони по договору купівлі - продажу домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу №27, посвідченого в журналі реєстрації контрактів Товарної біржі «Універсальна-нова» 07.05.2012 року. Враховуючи, що позивач придбав нежитлове приміщення на підставі укладеного правочину, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, позивач здійснив державну реєстрацію нерухомого майна, відповідач позов визнав, а тому будь яких перешкод для визнання дійсним біржового контракту та визнання за позивачем [PERSON] права власності на нежитлову будівлю під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420 гривень 40 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved