Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить надати дозвіл на виїзд за межі України без супроводу матері неповнолітній [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає разом з батьком, який утримує доньку, піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Позивач позбавлений можливості отримати дозвіл відповідача на виїзд малолітньої доньки за кордон для її оздоровлення, тому звернувся до суду та просив надати дозвіл малолітній [PERSON], [INFO], на тимчасові неодноразові виїзди за кордон на відпочинок та оздоровлення у період з 01.08.2018 року по 31.08.2018 року до Єгипту, країн Південної Азії й Південно-східної Азії та країн Шенгейської угоди, у супроводі батька [PERSON], [INFO], без згоди матері [PERSON]. Позивача позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи в суді, викликалася судовою повісткою під розпис, але в судове засідання не з'явилася без поважної причини, не повідомив про причини своєї неявки, відзиву на позовну заяву не подала. Тому, суд вважає, що відповідач навмисно ухиляється від розгляду справи в суді та вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Враховуючи письмово викладену згоду позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст.ст.280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду лист про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні спору покладається на розсуд суду без порушення прав малолітньої дитини. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського районного управління юстиції від 23 липня 2007 року (а.с.6). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 15 червня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] залишено на вихованні батька (а.с.5). 08 лютого 2018 року та 16 лютого 2018 року [PERSON] надсилав на адресу [PERSON] нотаріально завірені заяви з пропозицією надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дочки [PERSON] (а.с.10-11). Ст.33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Відповідно до ч.3 ст.313 Цивільного кодексу України особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч.2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Згідно з ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Згідно з п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливе у разі пред'явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до положень ст.ст.3, 6 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Верховною радою та набула чинності для України з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки факти викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, суд вважає що виїзд дитини за кордон сприятиме розширеному світогляду останньої та добре позначиться на її духовному розвитку, не порушить прав відповідача як матері дитини і не позбавить останню можливості брати участь у вихованні неповнолітньої дочки та відповідатиме волі та бажання дитини щодо відпочинку та оздоровленню разом з батьком закордоном.

Outcome: approved