Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10.09.2012 року [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 4000,00 грн. та зобов'язалася повернути до 04.10.2012 року. В зв'язку з тим, що станом на 09.12.2013 року відповідачка грошові кошти не повернула та ухиляється від їх повернення, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача грошові кошти в сумі 4000,00 грн. та 3% річних в розмірі 141,70 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та пояснив, що відповідачка не виконала взяті на себе зобов'язання в повному обсязі та не повернула суму заборгованості за розпискою у строки, які в них визначені, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду судом повідомлялася, причин своєї неявки в судове засідання відповідач не повідомила, за таких обставин суд визнав причини неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до розписки від 10.09.2012 року, [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 4000,00 грн. які зобов'язалася повернути до 04 жовтня 2012 року (а.с.7). З огляду на те, що кошти за розпискою відповідачка повинна була повернути в строк до 04 жовтня 2012 року, то з цього часу відповідачка є такою, що прострочила виконання грошового зобов'язання, що є підставою для застосування відповідальності, передбаченої договором та законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 ЦК, передбачено, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У правовому висновку ВСУ в спорі про стягнення боргу за договором позики від 18.09.2013 року (справа №6-63 цс 13), передбачено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача сума боргу по розписці підлягає задоволенню. Відповідно до заявлених позовних вимог, позивач також просить стягнути з відповідачки на свою користь 3% річних, а саме в сумі 141,70 грн. (розрахунок 3% річних - а.с.6). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних в сумі 141,70 грн. підлягають задоволенню, а тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача 4000,00 грн. - заборгованість за розпискою та 3 % річних у розмірі 141,70 грн. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 229,41 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved