Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Покровськ, мн. Южний[ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] є власником квартири № 25 в будинку № 22 на мн. Южний в м. Покровськ Донецької області. За вказаною адресою на реєстраційному обліку перебуває відповідач [PERSON], яка фактично ніколи не проживала в зазначеному житловому приміщенні, тому в порядку положення статей 71, 72 ЖК України має бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням з відповідними наслідками цього, передбаченими ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання». Вказані обставини зумовили позивача звернутись до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в його відсутність, просить ухвалити рішення на підставі поданих доказів. \~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалася, судом вжито максимальні заходи для її повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Суду повернуто повістку про виклик відповідача з довідкою комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» про неможливість вручення виклику з причини відсутності адресату за місцем реєстрації. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири № 25 в будинку № 22 на мн. Южний в м. Покровськ Донецької області (підтверджено правовстановлюючим документом свідоцтвом про право власності на житло № 7672, видане 17.05.2000 року виконавчим комітетом Покровської міської ради а.с. 7). На реєстраційному обліку за адресою: Донецька область, м. Покровськ, мн. Южний[ADDRESS] з 11.09.2017 року перебуває [PERSON], відповідач по справі (підтверджено довідкою про забезпеченість громадян житловою площею, виданою 11.09.2017 року КП «Покровський цент єдиного замовника Донецької області» - а.с. 8, відомостями (штампом) в паспорті відповідача а.с. 9-10). З позовної заяви вбачається, що позивачем [PERSON] в вересні 2017 року надано згоду на поставлення [PERSON] на реєстраційний облік за адресою належної йому на праві власності квартири: Донецька область, м. Покровськ, мн. Южний[ADDRESS]. Так, відповідач з 14.09.2017 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з онуком позивача по справі [PERSON]. Зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] до 11.09.2017 року була адреса: Донецька область, Старобешівський район, с. Василівка, вул. Набережна, буд. 4, - непідконтрольна території України. З метою сприяння онуку [PERSON] та його, на той час, дружині [PERSON] в оформленні документів для виїзду за кордон, - позивач [PERSON] надав згоду на реєстрацію відповідача за місцем свого проживання. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.12.2017 року шлюб між відповідачем [PERSON] та онуком позивача [PERSON] [PERSON] розірвано (а.с. 12). За твердженням позивача як в період офіційних шлюбних відносин так і після розлучення відповідач [PERSON] ніколи не проживала за адресою: [INFO], мн. Южний[ADDRESS], реєстрація була вчинена формально. В судовому порядку [PERSON] порушено питання втрати [PERSON] права користування вищезазначеним житловим приміщенням. Судом надано оцінку поданих позивачем доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Предявлення до суду позовної заяви про позбавлення права користування житловим приміщенням в розумінні ст. ст. 319, 391 ЦК України є однією із форм захисту власником своїх прав на володіння, користування та розпорядження належним нерухомим майном. Згідно вимог чинного законодавства, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у судовому порядку тільки з однієї указаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК України. Зокрема, позивач [PERSON] просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в порядку ст. ст. 71, 72 ЖК України. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України особа у судовому порядку втрачає право користування жилим приміщенням, якщо вона відсутня понад строки встановлені ЖК України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розяснено, що на ствердження вибуття наймача або членів його сімї на постійне проживання в інше жиле приміщення суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд надає аналіз доказів, поданих [PERSON] на підтвердження позовних вимог щодо відсутності відповідача [PERSON] за місцем реєстрації без поважних причин понад строки, визначені вищевказаними нормами ЖК України. \~ \~ \~ \~Так, з матеріалів справи встановлено, що відповідача взято на реєстраційний облік за адресою: Донецька область, м. Покровськ, мн. Южний[ADDRESS] з не як члена сімї позивача, який є власником нерухомого майна, в родинних відносинах сторони не перебувають. Відповідач [PERSON], будучи зареєстрованою в спірному житловому приміщенні житлом фактично не користується, її особисті речі в квартирі відсутні, обовязки члена сімї наймача, передбачені ст. 64 ЖК України, повязані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг, не виконує, оскільки постійно проживає в іншому місці. Судом також не встановлено жодних обставин, які б давали підстави вважати, що позивач чи інші особи чинять відповідачу перешкоди у користуванні житлом. Такі обставини не суперечать наявним в матеріалах справи письмовим доказам, зокрема письмовим поясненням свідків [PERSON], яка мешкає за адРесою: Донецька область, м. Покровськ, мн. Южний[ADDRESS] та [PERSON], яка мешкає за адресою: Донецька область, м. Покровськ, мн. Южний[ADDRESS]. Враховуючи вказане, судом встановлено факт відсутності відповідача [PERSON] в спірному житловому приміщенні на праві мешкання строком понад шість місяців, при цьому причин її відсутності, які могли бути визнані поважними, за аналогією зі статтею 71 ЖК України, під час розгляду справи не надано. При розгляді справи по суті, суд враховує розяснення Пленуму Верховного суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сімї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй в цьому. Виходячи з Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація особи в житловому приміщенні є похідна від проживання цієї особи в ньому, отже сама по собі реєстрація відповідача у спірному жилому приміщенні не надає право на проживання в ньому. У судовому засіданні доказано добровільність мешкання відповідача в іншому жилому приміщенні, без наявності створення будь-яких перешкод для їй мешкання в спірному житловому приміщенні, а тому розглядувана позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщення, а саме квартирою № 25 в будинку № 22 на мн. Южний в м. Покровськ Донецької області підлягає задоволенню як обґрунтована та підтверджена доказами. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Разом з тим, питання про відшкодування понесених судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України позивачем не порушувалося. На підставі\~ст.\~ст.\~319,\~391\~ЦК України,\~ст.\~ст.\~71,\~72\~ЖК України\~

Outcome: approved