Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати за ним право власності на ізольовану квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.034.2010 року йому належать нежитлові приміщення першого поверху в літ. «А-9», а саме: нежитлове приміщення №2 площею 4,2 кв.м., нежитлове приміщення №3 площею 16,9 кв.м., нежитлове приміщення №4 площею 14,2 кв.м., всього загальною площею 35,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Протягом останніх двох років вказані приміщення позивач переобладнав під житлові, створивши в них всі необхідні санітарно-гігієнічні, опалювальні та інші умови. За укладеною із відповідачем у справі угодою, останній зобов'язався власними зусиллями переоформити вказані приміщення з нежитлових в житлові, отримавши відповідні правовстановлюючі документи на ім'я позивача. У строк, вказаний в договорі - до 01.08.2014 року відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, в зв'язку із чим позивач змушений звернутися до суду із цим позовом. У судове засідання позивач не з'явився, до його початку звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, просив суд позовні вимоги повністю задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до його початку подав до суду заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує, що дійсно був укладений договір із позивачем, але виконати взяті на себе зобов'язання він не зміг через несприятливий збіг обставин. Просив суд розглядати справу за його відсутності, ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, ознайомившись із заявами сторін, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.034.2010 року позивачу, [PERSON], належать нежитлові приміщення першого поверху в літ. «А-9», а саме: нежитлове приміщення №2 площею 4,2 кв.м., нежитлове приміщення №3 площею 16,9 кв.м., нежитлове приміщення №4 площею 14,2 кв.м., всього загальною площею 35,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 01.08.2013 року між сторонами у справі укладено угоду, копія якої є в матеріалах справи, на виконання якої відповідач взяв на себе обов'язок щодо переоформлення статусу вказаних приміщень з нежитлових в житлові та отримання позивачем правовстановлюючих документів, у відповідності до чинного законодавства. У строк, встановлений угодою відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог цивільного законодавства. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 та ч.3 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації можуть бути оскаржені до суду. Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного Кодексу України самовільним будівництвом є споруда, якщо вона побудована або будується без відповідного дозволу або належним чином узгодженого проекту. Зазначена будівля, відповідно до положень цивільного законодавства України, є самовільно збудованим майном. Підставою для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно відповідно до п.п 10 пункту 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №703 від 22.06.2011 р. є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Вищевказані будівлі закінчені будівництвом. Враховуючи принцип змагальності цивільного судочинства, закріплений ст.ст. 10, 60 ЦПК України, на думку суду відповідачем не надано належних доказів, які б спростовували доводи позивача. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved