Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказує, що він являється власником квартири [ADDRESS]. Право власності на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності від 25.06.2012 року. Крім того, вказує, що в квартирі зареєстрована, окрім нього, відповідачка по справі [PERSON]. Однак, фактично відповідачка не проживають у вказаній квартирі з 2012 року, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, її особистих речей в будинку не має, і взагалі житлом вона не цікавиться. Перешкод у користуванні житлом ніхто їй не чинив. А тому, просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користуватися квартирою №21 по вул. Сєдова, 65, в м. Черкаси. Ухвалою суду від 27.08.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Суд ухвалив, справу вирішити за правилами заочного розгляду, передбаченими\~ст. 280-282 ЦПК України,\~за відсутності відповідачки [PERSON], повідомленої у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не зявилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи.\~\~\~\~ Заслухавши пояснення [PERSON], пояснення свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. \~ \~ \~ \~Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється власником квартири №21 по вул. Новопричистенська (колишня Сєдова), 65 в м. Черкаси, що стверджується свідоцтвом про право власності від 25.06.2012 року, серія САЕ № 452371 виданим Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради. Також в судовому засіданні встановлено, що в квартирі №21 по вул. Новопричистенська (колишня Сєдова), 65, в м. Черкаси зареєстрована [PERSON], однак остання у вказаній квартирі не проживає з 2012 року. Вказане стверджується довідкою про склад сімї, засвідченою головою ЖБК 108 [PERSON]І (а.с. 7), актом опитування сусідів від 04.08.2018 року (а.с. 12) та показами свідків [PERSON], [PERSON], даними в судовому засіданні. Обставин, які б перешкоджали відповідачці у проживанні в квартирі №21 по вул. Новопричистенська (колишня Сєдова), 65 в м. Черкаси судом не встановлено. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до\~ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1\~ст. 317 ЦК України). \~ \~ \~ \~Як зазначено у статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 389 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Відповідно до ч 2.\~ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення право власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка [PERSON] не проживає в квартирі №21 по вул. Новопричистенська (колишня Сєдова), 65 в м. Черкаси більше одного року, підстави для збереження за нею жилого приміщення понад один рік відповідно до ч. 2\~ст.\~405\~ЦК України відсутні, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №21 по вул. Новопричистенська (колишня Сєдова), 65 в м. Черкаси. На підставі викладеного,

Outcome: approved