Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, а саме кімнати [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 грудня 2016 року ним отримано ордер № 8 на право зайняття із сім`єю з трьох осіб житлової площі в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] загальною площею 16,0 кв.м., який виданий Регіональною філією «Львівської залізниці» ПАТ «Українська залізниця». Ордер виданий на склад сім`ї [PERSON] , 1959 р.н. (наймач), [PERSON] , 1959 р.н. (дружина), [PERSON] , 1988 р.н. (син). 03 квітня 2008 року між позивачем та [PERSON] був розірваний шлюб. З моменту отримання ордеру № 8 позивач проживає сам, відповідачі протягом останніх чотирьох років не проживають за вказаною адресою, їхні речі та майно у вказаному житловому приміщенні відсутні. Жодних коштів на оплату комунальних послуг вони не надають, станом на сьогодні їх місцезнаходження [PERSON] невідоме. За вказаних обставин, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням кімнатою [ADDRESS] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 грудня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом. Поставлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 10 лютого 2021 року суд протокольною ухвалою без видалення в нарадчу кімнату закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Печений О. П. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд задовольнити. Додатково повідомили суду, що причиною звернення позивача із позовною заявою до суду стало те, що оплата комунальних послуг залежить від кількості зареєстрованих осіб у кімнаті, а тому на нього лягає велике фінансове навантаження. Відповідачам перешкоди у користуванні жилим приміщенням не чиняться. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справ повідомлялися завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подали. Попередньо відповідач [PERSON] через представника [PERSON] звертався до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. Позовних вимог щодо своєї особи не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що проживає за адресою [ADDRESS] з 2017 року. З цього часу ніколи відповідачів не бачила, вони жодного разу не приходили та не проживали у кімнаті [ADDRESS] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він проживає за адресою [ADDRESS] з 2016 року по сусідству з позивачем. З відповідачами свідок не знайомий, жодного разу з часу вселення у кімнату їх не бачив, конфліктів між сторонами не спостерігав також. Суд, заслухавши позивача та його представника, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 15 грудня 2016 року [PERSON] виданий ордер № 8 на прав зайняття із сім`єю з 3 осіб жилої площі на [ADDRESS] , житловою площею 16,0 кв.м. Ордер видано на підставі постанови керівництва регіональної філії «Львівська залізниця» № П4/4 від 02 листопада 2016 року. Склад сім`ї: [PERSON] , 1959 р.н. (наймач), [PERSON] , 1959 р.н. (дружина), [PERSON] , 1988 р.н. (син). Відповідно до довідок № 32 та № 108 від 21 лютого 2020 року, 11 листопада 2020 року, виданих [PERSON] він дійсно проживає в [ADDRESS] , склад його сім`ї: [PERSON] , [INFO] (наймач), [PERSON] , [INFO] (дружина), [PERSON] , [INFO] (син). З акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 20 лютого 2020 року комісією, слідує, в ході комісійного обстеження квартири [ADDRESS] виявлено, що [PERSON] колишня дружина, [PERSON] син зареєстровані, але не проживають за даною адресою, про що розписалися свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як слідує з акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 14 липня 2020 року комісією в ході комісійного обстеження квартири [ADDRESS] виявлено, що [PERSON] колишня дружина, [PERSON] син зареєстровані, але не проживають за даною адресою, про що розписалися свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 11 листопада 2020 року комісією в ході комісійного обстеження квартири [ADDRESS] виявлено, що [PERSON] колишня дружина, [PERSON] син зареєстровані, але не проживають за даною адресою, про що розписалися свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 03 квітня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Відтак, в судовому засіданні були підтверджені доводи позивача про те, що [PERSON] , [PERSON] у кімнаті [ADDRESS] не проживають більше шести місяців без поважних причин, оплату комунальних послуг та інших обов`язкових платежів не проводять. Будьяких перешкод, які б чинилися відповідачам у користуванні цим майном в судовому засіданні не встановлено. З встановлених обставин, вбачається, що для врегулювання спірних правовідносин, які виникли між сторонами, не підлягають застосуванню приписи статей 391 та 405 ЦК України, оскільки [PERSON] є орендарем кімнати [ADDRESS] , що підтверджується ордером № 8 на право зайняття із сім`єю з 3 осіб жилої площі на [ADDRESS] , житловою площею 16,0 кв.м., виданим 16 грудня 2016 року позивачу. В силу встановлених судом обставин до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Статтею 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР \~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.\~61 ЖК УРСР\~користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в\~будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 71 ЖК УРСР\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. \~ \~ \~ \~Згідно з\~ст. 72 цього Кодексу\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. \~ \~ \~ \~У відповідності до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. \~ \~ \~ \~Отже, згідно вимог статей 71, 72 ЖК УРСР є підстави вважати, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16. Як вбачається із матеріалів справи будь-яких поважних причин тривалого, більше шести місяців не проживання відповідачів у кімнаті [ADDRESS] не встановлено. [PERSON] та [PERSON] втратили інтерес до житла, в якому зареєстроване їхнє місце проживання, а тому втратили право користування даним жилим приміщенням. Відтак, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та визнання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням кімнатою [ADDRESS] . В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved