Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою вказуючи, що в період з 18.04.1992 року по 25.01.2012 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] Під час їх сумісного проживання, 25.12.2001 року він придбав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], право власності на який було зареєстровано на його ім'я. Проте, рішенням Володарського районного суду Донецької області від 25.01.2012 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Також, зазначає, що після розірвання шлюбу, а саме з січня 2012 року відповідачка в будинку не проживає, забравши свої речі виїхала з нього, ніякого зв'язку з ним не підтримує, комунальні послуги він оплачує самостійно, відповідачка ніякої участі в утриманні житла не приймає та ним не користується більше трьох років. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] шляхом зняття її з реєстрації. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні. Також суду пояснив, що відповідачка є його колишньою дружиною. В період шлюбу він придбав житловий будинок [ADDRESS], право власності на який було зареєстровано на його ім'я та технічний паспорт також виготовлений на його ім'я. Після придбання будинку він як його власник прописав в ньому свою дружину - відповідачку у справі. Проте, після розірвання шлюбу 25.01.2012 року відповідачка в будинку не проживає, забравши свої речі виїхала з нього, ніякого зв'язку з ним не підтримує, комунальні послуги він оплачує самостійно, ніякої участі в утриманні житла не приймає та ним не користується більше трьох років, на розподіл майна позов до суду не подавала, та право власності за нею на частину будинку не визнавалося. На даний час він має намір отримати субсидію на сплату комунальних послуг, але реєстрація відповідачки в його будинку знижує суму субсидії. В зв'язку з чим, просить визнати відповідачку особою, яка втратила право користування жилим приміщенням, а саме належним йому будинком та зняти її з реєстрації. Відповідачка [PERSON] у судове засідання неодноразово не з'явилася. Про дату місце і час розгляду справи повідомлялася належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутність нез'явившейся відповідачки. Ознайомившись з позовною заявою, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 25.12.2001 року [PERSON] купив у [PERSON] жилий будинок з належними до нього побудовами подвір'я, розташований в [ADDRESS]. Згідно рішення Володарського районного суду Донецької області від 25.01.2012 року шлюб укладений 18.04.1992 року між [PERSON] і [PERSON] було розірвано та [PERSON] після розірвання шлюбу змінено прізвище з «[PERSON]» на дошлюбне «[PERSON]» і дане рішення не оскаржувалося та набуло законної сили 05.02.2012 року. Відповідно до довідки Володарського РС ГУДМС України в Донецькій області за вих. № 39-868 від 21.05.2015 року [PERSON] за обліками Володарського РВ ГУДМС України в Донецькій області зареєстрована з 05.02.2002 року за адресою: [ADDRESS]. Згідно інформації Реєстраційної служби Володарського РУЮ Донецької області від 04.06.2015 року та КП «Володарське БТІ» від 08.06.2015 року житловий будинок [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу від 25.12.2001 року. Згідно Актів обстеження житла від 10.12.2014 року, 03.03.2015 року та 06.05.2015 року, складених депутатом Малоянисольської сільської ради з участю сусідів, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з січня 2012 року. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, про що говориться у ст. 321 ЦК України. Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири) . До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Стаття 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, враховуючи, що колишня дружина позивача в даному випадку вважається членом його сім'ї, і вона дійсно зареєстрована, але не проживає за адресою позивача понад 1 рік, а домовленості між сторонами, щодо користування будинком не досягнуто, оскільки відповідних доказів з цього приводу не надано, суд вважає, що її слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням позивача, тим самим задовольнивши позов в цій частині. Що стосується вимог позивача в частині зняття відповідачки з реєстрації, то вони задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, а тому у позивача немає ніяких перешкод у знятті з реєстрації місця проживання відповідачки, тим паче ним не надано суду доказів, що це його право порушено та підлягає судовому захисту, в зв'язку з чим в цій частині позовних вимог слід відмовити. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial