Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області з вказаним позовом до відповідача Приватного підприємства «Аресконт» та просив постановити рішення суду, яким задовольнити позов і стягнути з приватного підприємства «Аресконт» заборгованість по заробітній платі в розмірі 122350 грн. 15 коп. (сто двадцять дві тисячі триста п'ятдесят гривень п'ятнадцять копійок) і допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за один місяць в розмірі 13780 грн. та стягнути з відповідача понесені судові витрати. В подальшому подав суду уточнені позовні вимоги, згідно до яких прохав стягнути з приватного підприємства «Аресконт» заборгованість по заробітній платі в розмірі 101889 грн. 30 коп. (сто одну тисячу вісімсот вісімдесят дев'ять гривень тридцять копійок) і допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за один місяць в розмірі 13780 грн. та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Відповідач Приватне підприємство «Аресконт» не погодилось із вказаним позовом, уточненими позовними вимогами та подало заперечення в яких прохало відмовити в задоволенні позову, а крім того подало в суд зустрічну позовну заяву в якій просило суд визнати недійсним контракт з директором ПП «Аресконт» [PERSON] від 31.08.2015 року та стягнути з [PERSON] 11 700,00 грн. (одинадцять тисяч сімсот гривень) безпідставно привласнених коштів підприємства і покласти на останнього понесені судові витрати. Ухвалою суду первісний та зустрічний позови об'єднані в одне провадження. Заслухавши пояснення позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом в підтвердження первісного позову, його заперечення щодо задоволення зустрічного позову, пояснення представника відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом в обґрунтування відмови у задоволенні первісного позову та щодо задоволення зустрічного позову, показання свідка, дослідивши матеріали справи, що містять докази на підтвердження покликання сторін судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Щодо підставності вимог первісного позову, суд зазначає таке. [PERSON] 31.08.2015 року був призначений на посаду директора приватного підприємства «Аресконт» (наказ №137-К від 31.08.2015р. а.с. 8). [PERSON] було 12.04.2016 року звільнено з посади директора приватного підприємства «Аресконт» за згодою сторін (наказ №13-К від 12.04.2016р. а.с. 10). Трудові відносини між [PERSON] та приватним підприємством «Аресконт» з ініціативи останнього було оформлено шляхом укладення «Контракту з директором приватного підприємства «Аресконт» - далі «Контракт» (а.с. 11-15). Даним контрактом визначено права та обов'язки сторін, інші суттєві умови, зокрема, й структуру формування та розмір заробітної плати директора підприємства. Так, підпункт «а» п. 3.1 розділу 3 Контракту говорить про те, що керівнику підприємства щомісяця виплачується заробітна плата в розмірі «...не менше ніж десять мінімальних розмірів заробітної плати, встановлених законодавством України». Крім того, підпунктом «б» пункту 3.1 Контракту були передбачені додаткові виплати в розмірі: - частина прибутку підприємства в розмірі 10% в місяць від залучених особисто Керівником підприємства нових клієнтів (Договорів на охорону, тощо); - одноразової виплати за залучення нових клієнтів в розмірі місячної оплати за укладеним договором на охорону при умові укладення такого договору терміном не менше ніж на 1 рік. У випадку укладення такого договору терміном менше ніж 1 рік одноразова виплата здійснюється пропорційно до кількості місяців, поки буде діяти договір. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний Бюджет України на 2015 рік» від 17.09.2015 року внесено зміни до ст.ст.7-8 Закону країни «Про державний бюджет України на 2015 рік», а саме: з 01.09.2015 року анімальна заробітна плата встановлена в розмірі 1378 гривень. З урахуванням поданих уточнених позовних вимог та розрахунку позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом, які не спростовані відповідачем за первісним позовом - позивачем за зустрічним позовом, вбачається, що розпорядженням №09/02-16 від 09.02.2016 року власника корпоративних прав ПП «Аресконт» [PERSON] (а.с. 63) в лютому 2016 року в приватному підприємстві «Аресконт» проводилась службова перевірка правильності отримання директором підприємства коштів в грудні 2015 року - січні 2016 року в якості зарплати та відпускних. Згідно до розрахунку головного бухгалтера ПП «Аресконт» [PERSON] (а.с. 66) правильності отримання директором підприємства коштів в грудні 2015 року - січні 2016 року в якості зарплати та відпускних та доповідної записки [PERSON] №1 від 03.03.2016 року (а.с. 64-65) було встановлено, що [PERSON] на законних підставах отримав в касі ПП «Аресконт» кошти в сумі 24000 (двадцять чотири тисячі) гривень, розмір якої визначений відповідно до п.п. 3.1, 3.4 Контракту з директором ПП «Аресконт» від 31.08.2015 року. Відтак остаточний розрахунок позовних вимог за первісним позовом зменшено на 20460,85 грн. та становить 101889,3 грн. (сто одна тисяча вісімсот вісімдесят дев'ять гривень 30 копійок), з яких : посадовий оклад в сумі 68492,95 грн. (шістдесять вісім тисяч чотириста дев'яносто дві грн. 95 коп.), одноразові виплати за залучення нових клієнтів в розмірі місячної оплати за укладеним договором на охорону в сумі 29288,75 грн. (двадцять дев'ять тисяч двісті вісімдесят вісім грн. 75 коп.); частина прибутку підприємства в розмірі 10 відсотків в місяць від залучених особисто Керівником підприємства нових клієнтів в сумі 4107,60 (чотири тисячі сто сім грн. 60 коп.). Зазначений розрахунок підтверджується доказами, що наявні в матеріалах справи іне спростований відповідачем за первісним позовом - позивачем за зустрічним позовом. Так, щодо розміру і виплати посадового окладу наказом №137-К від 31.08.2015р. а.с. 8; наказом №13-К від 12.04.2016р. а.с. 10; «Контрактом» а.с. 11-15; розпорядженням №09/02-16 від 09.02.2016 року власника корпоративних прав ПП «Аресконт» [PERSON] а.с. 63; розрахунком головного бухгалтера ПП «Аресконт» [PERSON] а.с. 66; доповідною запискою [PERSON] №1 від 03.03.2016 року а.с. 64-65; щодо одноразових виплат за залучення нових клієнтів в розмірі місячної плати : за укладеними договорами на охорону з ФОП [PERSON] від 16.10.2015 р. (на один рік) в сумі 5952 грн. (а.с.154-157); з ДП «Завод якісних бетонів» договором від 02.03.2016 р. (на один рік) в сумі 11700 грн. (а.с.158-161), з «Обласною клінічною лікарнею» договором від 01.04.2016 р. (на три місяці) в сумі 3761,75 грн. (а.с. 162-165); щодо частини прибутку підприємства в розмірі 10 відсотків в місяць від залучених особисто Керівником підприємства нових клієнтів в сумі 4107,60 грн. : за договором з ФОП [PERSON] від 16.10.2015 р. (з листопада 2015 р. по жовтень 2016 р.) - 2937,60 грн. та за договором з ДП «Завод якісних бетонів» від 02.03.2016 року - 1170грн., а також іншими доказами у їх сукупності. Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. З врахуванням положень ст.47 КЗпП України, не можуть бути покладені в основу рішення по справі посилання відповідача на відсутність спору між сторонами та відповідно не можуть вони бути і підставою для закриття провадження по справі. Таким чином, не виплачуючи заборговану позивачеві заробітну плату, відповідач порушив його право на своєчасне одержання винагороди за працю, гарантоване Конституцією України (ст.43), Законом України «Про оплату праці» та обмежив право на використання його власності для задоволення життєвих потреб грошових коштів. Враховуючи наведене вище суд приходить до переконання, що вимоги первісного позову щодо стягнення заборгованості по заробітній платі є підставними і законними, обґрунтовані відповідними та належними доказами і підлягають до задоволення в повному обсязі, згідно до поданих уточнених позовних вимог. Відтак з Приватного підприємства «Аресконт» на користь [PERSON] слід стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 101 889 (сто одна тисяча вісімсот вісімдесят дев'ять) гривень 30 копійок. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, а тому слід допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення з Приватного підприємства «Аресконт» на користь [PERSON] заробітної плати за один місяць у розмірі 13 780 грн. Судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1018,89 грн. у відповідності до ст. 430 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом. Щодо вимог зустрічного позову про визнання недійсним Контракту з директором ПП «Аресконт» від 31.08.2015 року та стягнення з [PERSON] 11700,00 грн. безпідставно привласнених коштів підприємства, то слід вказати наступне. Правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 202 Цивільного кодексу України). Згідно із положеннями статті 207 ЦК України, яка встановлює вимоги до письмової форми правочину, зазначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, так зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Посилання представника позивача за зустрічним позовом стосовно того, що оспорюваний Контракт слід визнати недійсним не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, з огляду на те, що на виконання вказаного оспорюваного правочину сторонами правочину здійснювались передбачені Контрактом права та обов'язки, в тому числі і виплату заробітної плати у передбаченому оспорюваним Контрактом порядку. Не знайшли свого підтвердження і покликання сторони позивача за зустрічним позовом стосовно безпідставно привласнених коштів підприємства директором з огляду на те, що в правоохоронні органи позивач за зустрічним позовом з вказаного приводу не звертався, в матеріалах справи такі заяви відсутні. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що оспорюваний Контракт, відповідає вимогам закону і справжній волі сторін, а тому суд дійшов висновку, що підстав для визнання недійсності Контракту не має і в задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним Контракту з директором ПП «Аресконт» від 31.08.2015 року та стягнення з [PERSON] 11700,00 грн. безпідставно привласнених коштів підприємства слід відмовити. Щодо показань свідків, допитаних в судовому засіданні, то слід вказати, що судом не було встановлено об'єктивних, чітких та несуперечливих показань свідків, які необхідні для встановлення об'єктивної істини в справі при винесенні законного та обґрунтованого рішення. На переконання суду показання допитаного свідка не дають змогу встановити зв'язок між поясненнями сторін і спірними правовідносинами, та фактично є неспроможними підтвердити чи спростувати наявні у справі письмові докази та пояснення сторін, а тому оцінюються судом критично. Суд роз'яснював сторонам їх права та обов'язки, а в судовому засіданні сторони повідомили суду, що їм відомі процесуальні права та обов'язки, а також наслідки вчинення процесуальних дій. Сторонами подано докази для обґрунтування своїх доводів, а судом долучено їх до матеріалів справи, жодних не вирішених судом клопотань чи заяв, в тому числі про витребування чи долучення до матеріалів справи інших доказів не має, а відтак суд постановляє судове рішення на підставі тих доказів, що були надані сторонами і досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved