Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 26.07.2014 року він уклав із ФОП [PERSON] договір, відповідно до якого замовив виготовлення виробів з ПВХ конструкції (металопластикові вікна). У день укладення договору, 26.07.2014 року працівниками відповідача в його квартирі були здійснені заміри двох віконних отворів, погоджена конфігурація вікон, колір та матеріал, з якого вікна повинні бути виготовлені - масив ПВХ кольору «золотий дуб». Всі ці дані були занесені у заявку, у якій позивач своїм підписом засвідчив погодження вартості і конфігурації вікон, та яка залишилася у виконавця для роботи. Вартість робіт відповідно до п.2.1 договору склала 10260,00 грн. Відповідно до п.2.2 договору позивач, як замовник зобов'язаний сплатити виконавцю аванс у розмірі не менше 80% вартості договору, тобто 6202,00 грн. Авансова оплата у розмірі 6200,00 грн. була здійснена позивачем одразу після підписання договору - 26.07.2014 року, про що є запис в договорі, засвідчений підписом відповідача. Згідно умов договору, термін виконання робіт складає 21 робочий день. 09.08.2014 року працівники відповідача доставили позивачу одне із замовлених ним вікон та він виявив, що воно виготовлено не з того матеріалу, який був у замовленні, тобто замість масиву ПВХ кольору «золотий дуб» був використаний масив ПВХ звичайного білого кольору і лише фасади віконних рам були заламіновані плівкою під колір «золотий дуб». Після телефонних перемовин з менеджерами відповідача та їх обіцянками перерахувати вартість договору у бік зменшення через виготовлення ними конструкції з більш дешевого матеріалу, позивач погодився на встановлення такого вікна. Того ж дня працівники відповідача демонтували одне вікно у квартирі позивача та приступили до встановлення нового вікна. Під час встановлення виробу з'ясувалось, що виготовлене відповідачем вікно майже на 18 см. менше віконного отвору, тобто замість розмірів віконного отвору 1680 мм*1360 мм, виготовлене вікно було розміру 1500 мм*1320 мм. На зауваження позивача про неспівпадіння розмірів вікна та віконного отвору працівники відповідача запропонували позивачу закласти частину віконного отвору рядком цегли, на що позивач категорично відмовився, після чого працівники відповідача покинули його квартиру. На дзвінки позивача менеджери відповідача обіцяли вирішити всі питання, однак наприкінці серпня повідомили, що позивач повинен сплатити всю суму його замовлення щоб вони могли виготовити друге вікно, а перше вікно перероблювати відповідач не має наміру. Таким чином, замовлення відповідач не виконує, а виготовлене відповідачем вікно має істотні недоліки, які роблять неможливим та недопустимим його використання відповідного до цільового призначення. Також право замовника (споживача) за наявності у роботі істотних недоліків, вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. На прохання позивача розірвати договір та відшкодувати збитки, він отримав відмову. Відповідно до п.4.2 договору встановлено, що у разі порушення виконавцем п.3.2 (термін виконання робіт) з власної вини виконавця, останній зобов'язується виплатити неустойку у розмірі 0,1 % від вартості цього договору за кожен день прострочення. Сума неустойки за цим договором складає 246,24 грн. До теперішнього часу позивач проживає у квартирі з демонтованим віконним отвором, затягнутим плівкою, що робить дискомфортним його життя через погодні умови та порушує звичайний образ життя позивача. Такими діями відповідача, позивачу була спричинена моральна шкода, яку він оцінює у 2000,00 грн. На підставі викладеного, просить суд розірвати договір без номеру від 26 липня 2014 року, укладений між ним [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON], стягнути з [PERSON] на його користь 6200,00 грн., неустойку за несвоєчасне виконання робіт у розмірі 246,24 грн., моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. Позивач в чудове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій казав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу в порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір без номеру, відповідно до якого позивач замовив виготовлення виробів з ПВХ конструкції (металопластикові вікна). Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.3.1 договору замовник зобов'язується оплатити вартість замовлення, яка складає 10260,00 грн. Відповідно до п.3.2 договору виконавець зобов'язується провести роботу упродовж 21 робочого дня. Відповідно до договору від 26 липня 2014 року позивачем був сплачений аванс в розмірі 6200 грн. Згідно з п. 4.2 договору за порушення строків поставки відповідач має сплатити неустойку в розмірі 0,1 % від вартості договору (суми замовлення) за кожен робочий день прострочення. Ст. 651 ЦК України передбачає,що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Судом встановлено, що станом на сьогоднішній день відповідач свої зобов'язання за договором не виконав: одне вікно виготовлено майже на 18 см. менше віконного отвору, тобто замість розмірів віконного отвору 1680 мм*1360 мм., виготовлене вікно було розміру 1500 мм*1320 мм., в результаті чого його встановлення у віконний отвір неможливо, а інше вікно не виготовлено та не встановлено, та не повернуті грошові кошти позивачу. Про що свідчить відсутність акту виконаних робіт за даним договором. Крім того, ПВХ конструкція (металопластикове вікно), яку виготовив відповідач не відповідала замовленню позивача, оскільки мала не той колір. Таким чином, відповідачем порушені вимоги п.3.2 договору та з нього на користь позивача підлягає стягненню неустойка в розмірі 0,1 % від вартості договору (суми замовлення) за кожен робочий день прострочення ( Період прострочення за розрахунком позивача з 26.08.2014 року по 18.09.2014 року складає 24 робочі дні. 24 дні*0,1% = 246,24 грн.). Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згіднозі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування моральної шкоди, позивач зазначив, що протиправними діями відповідача їй була завдана моральна шкода, яка полягала в тому, що він відчував моральні страждання, оскільки пережила сильний стрес через те, що його обдурили, були порушені його нормальні життєві зв'язки. До теперішнього часу віконний отвір позивача затягнутий плівкою, а через холодні погодні умови позивач зазнає великого дискомфорту. Даний факт підтверджується фототаблицею, наданою позивачем, згідно з якою вбачається, що у віконний отвір в квартирі позивача дійсно не встановлена ПВХ конструкція та отвір затягнутий плівкою. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача він зазнав моральних страждань через неналежне виконання його замовлення відповідачем, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків та оцінив моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Розглядаючи справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди у визначеному ним розмірі 2000 грн. Разом з тим, з урахуванням того, що відповідачем не прийнято заходів для повного виконання замовлення, суд вважає, що йому завдано моральну шкоду. З урахуванням обставин справи, характеру та глибини душевних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що дані обставини є підставою відшкодування завданої йому моральної шкоди, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 200 грн. У відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Оскільки позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовийзбір» звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 243, 60 грн. щодо вимог майнового характеру та 243,60 грн. щодо вимог про відшкодування моральної шкоди на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial