Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати частки у праві спільної сумісної власності, встановивши, що [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частині у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 22,3 кв.м., житловою площею 16,8 кв. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.02.2006 року, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Свідоцтво видане на підставі наказу по органу приватизації ДП «Завод ім. В.О. Малишева» № 609 від 16.02.2006 року, та право власності на квартиру зареєстровано в КП «Харківське міське БТІ» 17.02.2006 року за № В647441. З вересня 2013 року спільне життя сторін не складалося та з вказаного часу між ними відсутні шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство. Позивач звертався до відповідача з проханням добровільно поділити їх спільну квартиру, але вона відмовилась, у зв'язку з чи він був змушений звернутися до суду з позовом. В судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог про визначення частки у праві спільної сумісної власності. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 20.09.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Комінтернівському відділі реєстрації актів громадського стану міста Харкова, що підтверджується відміткою в копії паспорту [PERSON], [NUMBER], виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 29.06.2004 року, та копії паспорту [PERSON], [NUMBER], виданий Комінтернівським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 17.06.2004 року (а.с. 7, 28). Під час шлюбу, 17.02.2006 року, на підставі положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS], загальною площею 22, 3 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17 лютого 2006 року, реєстровий № В 64741 (а.с. 4). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, придбане подружжям за час перебування у шлюбі, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що майно, придбане за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права загальної сумісної власності подружжя. Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до ч.1 ст. 61СК України, може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ч.1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі розділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна жінки та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю або законом. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved