Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про визначення розміру часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку, мотивуючи позовні вимоги тим, що йому належить та його матері [PERSON] належала квартира [ADDRESS] в двохквартирному житловому будинку. Власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] Будинок по вул.Зарожанській, 3 в м.Чернівці розташований на земельній ділянці площею 0,100 га, кадастровий номер 7310136300:19:002:0183, з ціловим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд належить на праві спільної сумісної власності йому, відповідачу та належала його матері. 13.07.2017 року його мати [PERSON] померла, внаслідок чого відкрилася спадщина за законом, до складу якої входить майно, що перебуває у спільній сумісній власності. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є він її син. 27.11.2017 року він звернувся до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 10.09.2018 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку квартири [ADDRESS]. Постановою нотаріуса від 10.09.2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що не визначена (не виділена) частка земельної ділянки. Просить позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст.19 ч.4 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до\~ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.11.2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Від позивача [PERSON] та в його інтересах представника [PERSON] заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження не поступило, просили справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Від відповідача [PERSON], у встановлений судом строк, відзив на позовну заяву не надала, від останньої до суду поступила письмова заява, відповідно до якої позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом належними доказами по справі встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження позивача [PERSON], [INFO], його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). У відповідності до договору обміну квартир від 13.09.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON], відповідач [PERSON]\~ є власником квартири [ADDRESS] (а.с.18). Будинок по вул.Зарожанській, 3 в м.Чернівці розташований на земельній ділянці площею 0,100 га, кадастровий номер 7310136300:19:002:0183, з ціловим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.Зарожанській, 3 в м.Чернівці належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON], відповідачу [PERSON]\~ та належала матері [PERSON], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.9) та Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.10-11). У відповідності до Витягу №1064 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,100 га, кадастровий номер 7310136300:19:002:0183, з ціловим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.Зарожанській, 3 в м.Чернівці, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 598070,00 грн. (а.с.14). 13.07.2017 року мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що зареєстровано спадкову справу №61630974 спадкодавця [PERSON], померлої 13.07.2017 року (а.с.12). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.09.2018 року, спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її син позивач [PERSON], спадщина, на яку видано свідоцтво складаєтсья з ? частки квартири №1, яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 48,50 кв.м., в тому числі житловою площею 34,20 кв.м., по вул.Зарожанській, 3 в м.Чернівці (а.с.15), що також підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідно до якого позивач 10.09.2018 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку квартири [ADDRESS] (а.с.16). Крім того, позивач [PERSON] звертався із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,100 га, кадастровий номер 7310136300:19:002:0183, з ціловим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.Зарожанській, 3 в м.Чернівці, проте постановою державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON] від 10.09.2018 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що не визначена (не виділена) частка земельної ділянки (а.с.17). Відповідно до п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 (зі змінами), нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного учасників спільної сумісної власності, після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) у відповідності до ст. 1216 ЦК України. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину або відповідно до ст. 1269 ЦК України подали до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо протягом строку, встановленою ст. 1270 ЦК України, не заявили про відмову від неї. Перешкодою в одержанні свідоцтва про спадщину за законом стало те, що спадкове майно знаходиться у спільній сумісній власності без визначення часток кожного із співвласників. У звязку зі смертю одного зі співвласників, укласти договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності не можливо, оскільки за життя [PERSON], як співвласником майна не визначено були їхні частки в спільній сумісній власності. Згідно ст.319 ч.1 ЦК України,\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, є спільною сумісною власністю. Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ст.370 ч.ч.1-2 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками. Вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved