Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, в обґрунтування якого вказав, що 24 липня 2008 року о 10.30 годині відповідач, керуючи належним йому на праві власності автомобілем ГАЗ 24, номерний знак [NUMBER], рухаючись на автодорозі, розташованій біля м-ну «Молодіжний» м.Димитров Донецької області у бік вул.Пугачова, при виконанні маневру поворот ліворуч на перехресті вказаних доріг скоїв зіткнення з належним йому мопедом під його керуванням, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода (далі за текстом ДТП). За вироком Димитровського міського суду від 08 квітня 2009 року відповідача визнано винним у скоєнні злочину за ст.286 ч.2 КК України. У зв'язку з ДТП йому було завдано тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя, та після отримання ним необхідного лікування йому було встановлено третю групу інвалідності та протипоказана важка фізична робота. За висновком судово-медичної експертизи № 332 від 14 травня 2010 року йому було встановлено 55% втрати професійної працездатності. За таких медичних протипоказань йому довелося звільнитися з роботи за п.2 ст.40 КЗпП України відповідно до наказу від 28.09.2009 року, у зв'язку з чим ним було втрачено заробіток, який він отримував раніше. За рішенням Димитровсього міського суду Донецької області від 27 грудня 2010 року його вимоги стосовно стягнення з відповідача на його користь відшкодування втраченого заробітку внаслідок ушкодження здоров'я були задоволені, з відповідача було стягнуто щомісячно по 1436 грн. 73 коп. з 01.01.2011 року до 01.09.2012 року, а саме: до дати наступного огляду МСЕК. Втрачений заробіток було розраховано із середнього заробітку за останні три місяці ((2260,79 + 2804,74 + 2770,20)), помножений на відсоток втрати професійної працездатності - 55%. У вересні 2012 року він пройшов наступний огляд, та йому було залишено третю групу інвалідності на тих же умовах до 01.10.2014 року. За рішенням Димитровсього міського суду Донецької області від 28.01.2013 року на його користь було стягнуто з відповідача у якості відшкодування втраченого заробітку внаслідок ушкодження здоров'я щомісячно по 1436,73 грн. з 01.09.2012 року до 01.10.2014 року, а саме: до дати наступного огляду МСЕК. У жовтні 2014 року він пройшов наступний огляд, і йому залишено третю групу інвалідності на тих же умовах до 06.10.2016 року. Таким чином, у зв'язку з тим, що його група інвалідності була продовжена до 06.10.2016 року на тих же умовах та його відсоток працездатності залишився 55%, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь щомісячно втрачений ним внаслідок ушкодження здоров'я заробіток, починаючи з 06.10.2014 року у розмірі 1436,73 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] двічі уточнював свої позовні вимоги у зв'язку з проведенням судово-медичної експертизи в м.Дніпропетровськ, за висновком № 21 від 09.02.2015 року якої процент втрати професійної працездатності зменшився до 35 %. Крім того, за проведення експертизи ним було сплачено грошову суму у розмірі 3008 грн. 88 коп., було зроблено рентгенівський знімок, на що ним також були витрачені кошти у розмірі 50 грн., та сплачено за проїзд до експертної установи і у зворотному напрямку згідно проїзних документів у розмірі 110 грн. за напрямком Димитров-Дніпропетровськ та 64 грн. 57 коп. за напрямком Дніпропетровськ-Димитров. Всього у зв'язку з проведенням експертизи ним було витрачено 3233 грн. 45 коп. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь щомісячно втрачений ним заробіток у зв'язку з ушкодженням здоров'я у розмірі 914 грн. 28 коп. із розрахунку: 1436 грн. 73 коп. х 35%, та понесені ним витрати на проведення судово-медичної експертизи у загальній сумі 3233 грн. 45 коп. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не погоджуючись зі стягненнями з нього понесених позивачем витрат на проведення судово-медичної експертизи, оскільки [PERSON] їздив до м.Дніпропетровськ відстоювати свої права та доводити відсотки втрати своєї працездатності. Решту позовних вимог він визнає. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за вироком Димитровського міського суду Донецької області від 08.04.2009 року відповідача [PERSON] притягнуто до кримінальної відповідальності за ст.286 ч.2 КК України за фактом ДТП, що сталося 24.07.2008 року о 10.30 годині між ним та позивачем [PERSON] під час керування сторонами транспортними засобами: [PERSON] - автомобілем ГАЗ 24, номерний знак [NUMBER], [PERSON] - мопедом «Віпер»; внаслідок ДТП позивачем було отримано тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя, у вигляді відкритого перелому правого плеча, подряпини живота зліва, що підтверджується відповідним вироком суду (а.с.9-10). З 01.06.2007 року по 28.09.2009 року [PERSON] працював прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті ТОВ «Донуглепоставка», був звільнений з роботи за станом здоров,я за п.2 ст.40 КЗпП України, що встановлено на підставі записів з трудової книжки, наказу від 28.09.2009 року (а.с.7-8, 11). Відповідно до довідки до акту огляду міжрайонної травматологічної МСЕК м.Красноармійськ від 06.10.2014 року [PERSON] вдруге встановлена третя група інвалідності за загальним захворюванням зі строком чергового переогляду - 06.10.2016 року, з урахуванням строку з 01.10.2014 року. Позивачу протипоказана тяжка фізична праця, робота у підземних умовах (а.с.27). За рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 27.12.2010 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто у відшкодування втраченого внаслідок ушкодження здоров'я заробітку щомісячно по 1436,73 грн., починаючи з 01.01.2011 року по 01.09.2012 року. Згідно даного рішення середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до пошкодження здоров'я, розраховано відповідно до ч.1 ст.1197 ЦК України за три останні місяці його роботи, що перебували ушкодженню здоров'я, а саме: за квітень, травень та червень 2008 року ((2261,79 грн. + 2804,74 грн. + 2770,20 грн.) : 3) і складає 2612 грн. 24 коп. (а.с.12-17). Розмір вказаного середньомісячного заробітку позивача також підтверджується довідкою ТОВ «Донуглепоставка» від 19.11.2014 року (а.с.28). За рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 28.01.2013 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто у відшкодування втраченого внаслідок ушкодження здоров'я заробітку щомісячно по 1436,73 грн., починаючи з 01.09.2012 року по 01.10.2014 року (а.с.25-26). Згідно висновку судово-медичної експертизи № 21 від 09.02.2015 року, проведеної експертами комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», у [PERSON] по травмі, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 24.07.2008 року встановлено: консолідований зі зміщенням багатоуламковий перелом правої плечової кістки з після травматичною контракуторою правого ліктьового та променево-зап'ястного суглобів, з відсутністю просупінаційних рухів та установкою правої кісті в положенні супінації, що призвело до вираженого порушення функції правої верхньої кінцівки і призводить до 35 % стійкої втрати професійної працездатності. Відповідно до договору про надання послуг № 15 від 30.01.2015 року, укладеному між КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» та [PERSON], вартість проведення комісійної судово-медичної експертизи становить 3008 грн. 88 коп. Згідно квитанції від 30.01.2015 року позивач сплатив вказану суму. Відповідно до товарного чеку № 1 від 25.12.2014 року позивач [PERSON] сплатив за придбання рентгенівської плівки для виготовлення знімків травмованого плеча 50 грн., які згідно листу КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» від 09.01.2015 року необхідно було надати для проведення призначеної експертизи. Згідно квитків на автобус від 30.01.2015 року у напрямку Димитров-Дніпропетровськ та Дніпропетровськ-Димитров позивач сплатив грошові кошти в розмірі 110 грн. та 64 грн. 57 коп. відповідно. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренді тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно за ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. Оскільки вироком суду від 08.04.2008 року доведено вину відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП, що сталася між сторонами 24.07.2008 року, суд вважає, що між неправомірними діями відповідача, який на правовій підставі користувався джерелом підвищеної небезпеки, та спричиненою потерпілому [PERSON] шкодою, наведеною у позові, є причинний зв,язок, а тому відповідач [PERSON] повинен нести відповідальність перед позивачем за спричинену шкоду. Частиною першою ст.1195 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодження здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. Відповідно до ч.1 ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності -загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. За приписами ст.ст.1193, 1195 ЦК України пенсія, призначена у зв,язку з втратою здоров,я потерпілого, і матеріальне становище винної особи, коли шкоди завдано вчиненням злочину, не враховуються. За змістом ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено вище, за рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 27.12.2010 року та згідно довідки підприємства від 19.11.2014 року середньомісячний заробіток позивача до ушкодження здоров'я складав 2612 грн. 24 коп. Суд вважає, що розмір втраченого заробітку позивача складає: 2612 грн. 24 коп. х 35% = 914 грн. 28 коп. При цьому суд вважає, що вказана сума підлягає стягненню у період з 06.10.2014 до 01.10.2016 року, тобто на час встановлення інвалідності. Вимоги позивача про стягнення вказаної суми без строку не ґрунтуються на законі, а тому у стягнення втраченого заробітку безстроково суд вважає за необхідне відмовити. Що стосується вимог позивача про відшкодування йому 3233 грн. 45 коп., суд находить їх такими, що підлягають задоволенню, а позицію відповідача такою, що не ґрунтується на законі, з наступних підстав. У відповідності до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз. Згідно за ч.ч.1, 2 ст.86 ЦПК України витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи. Кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. Відповідно до ухвали Димитровського міського суду від 16.12.2014 року судово-медична експертиза по справі була призначена за клопотанням відповідача. Як зазначено вище, кошти на оплату судової експертизи були внесені позивачем. З огляду на приведені норми закону та ст.88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з відповідача, пропорційно задоволених вимог, підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави та понесені позивачем витрати, пов'язані із проведенням судової експертизи, у сумі 3233 грн. 45 коп. На підставі ст.ст.1187, 1193, 1195, 1197 ЦК України,

Outcome: partial