Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення грошових коштів та зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою суду від 26.04.2021р. закрито провадження по справі в частині пред`явлених позовних вимог до Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів та зобов`язання вчинити певні дії у зв`язку із відмовою позивача від позову, на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Що стосується позовних вимог, пред`явлених до відповідача [PERSON] , то позивач мотивує їх таким чином: між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір кредиту №890-ЧД-КЛА від 03.07.2007р. Між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , [PERSON] 18.11.2011р. укладений договір поруки №890-ЧД-КЛА, відповідно до якого поручитель - [PERSON] зобов`язується перед банком відповідати в обсязі 20343 доларів США,3552грн. (1232гн. комісія + 1820грн. судово-претензійні витрати +500грн. пені) за своєчасне, повні виконання боржником зобов`язань у вказаному розмірі за кредитним договором від 03.07.2007р., укладеним між кредитором та боржником. За даними довідки №39-03/615 від 02.12.2011р., станом на 02.12.2011р. заборгованість за договором перед банком відсутня, умови кредитного договору виконано в повному обсязі. Кредит погашено поручителем [PERSON] , відповідно до договору поруки від 18.11.2011р. в сумі 20343 доларів США та 3552грн. Тобто позивачем по справі зобов`язання за договором поруки виконано в повному обсязі. Відповідно до п.п.2.6 п.2 договору, після повного виконання поручителем зобов`язань за боржника, кредитор зобов`язується передати поручителю документи, що свідчать про дійсність вимоги до боржника, протягом 3х днів, з моменту виконання зобов`язання. Отже, у зв`язку з виконанням зобов`язання, всі права кредитора перейшли до позивача та він набув статусу кредитора. Після виконання позивачем зобов`язання банком не було передано пакету документів кредитної справи. Станом на 11.09.2020р. [PERSON] не виконано зобов`язання перед позивачем в сумі 20343 доларів США та 3552грн. На письмову претензію, яка 11.08.2020р. направлялась [PERSON] щодо повернення заборгованості за несвоєчасне виконання зобов`язання, передбаченого договором поруки від 18.11.2011р. з урахуванням 3% річних (5492,61 доларів США), не виконана. Таким чином, позивач просить суд, - стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість 571121грн. 70коп. Ухвалою суду від 02.10.2020р. відкрито, прийнято до провадження справу та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.02.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на доводи, що викладені у позовній заяві. В судове засідання відповідач не з`явилась, будучи неодноразово повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомлено, відзив на позов не подано. Суд ухвалив про заочний розгляд справи, за відсутності поважності причин неявки відповідача, будучи належним чином повідомленого, відсутності відзиву та відсутності заперечень проти такого порядку розгляду справи з боку позивача та його представника. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір кредиту №890-ЧД-КЛА від 03.07.2007р. Крім того, між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , [PERSON] 18.11.2011р. укладений договір поруки №890-ЧД-КЛА, відповідно до якого поручитель - [PERSON] зобов`язується перед банком відповідати в обсязі 20343 доларів США,3552грн. (1232гн. комісія + 1820грн. судово-претензійні витрати +500грн. пені) за своєчасне, повні виконання боржником зобов`язань у вказаному розмірі за кредитним договором від 03.07.2007р., укладеним між кредитором та боржником. За даними довідки №39-03/615 від 02.12.2011р., станом на 02.12.2011р. заборгованість за договором перед банком відсутня, умови кредитного договору виконано в повному обсязі. Кредит погашено поручителем [PERSON] , відповідно до договору поруки від 18.11.2011р. в сумі 20343 доларів США та 3552грн. Тобто позивачем по справі зобов`язання за договором поруки виконано в повному обсязі. Станом на 11.09.2020р. [PERSON] не виконано зобов`язання перед позивачем в сумі 20343 доларів США та 3552грн. На письмову претензію, яка 11.08.2020р. направлялась [PERSON] щодо повернення заборгованості за несвоєчасне виконання зобов`язання, передбаченого договором поруки від 18.11.2011р. з урахуванням 3% річних (5492,61 доларів США), вона не виконана. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України, після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Таким чином, за результатами розгляду справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки позивачем доведено факт, що до нього у кредионому зобов`язанні, перешли права, що забезпечували його виконання, а саме, - права щодо виконання боржником - відповідачем по справі [PERSON] повернення кредитних коштів в розмірі 571121грн. 70коп. (20343 доларів США + 3552грн. + 5492,91 доларів США), в т.ч. і сплати 3% річних, нарахованих за період прострочення виконання зобов`язання (20343х3х365/100= 610,29 доларів США х 9 років = 5492,61 доларів США). При цьому, відповідачем не спростовані доводи позивача та розмір заборгованості. Таким чином, позовні вимоги підлягають до повного задоволення в частині необхідності стягнення з відповідача на користь позивача боргу на загальну суму 571121грн. 70коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 7511грн. 22коп., сплачений при подачі позову на підставі квитанції від 16.09.2020р. На підставі викладеного та

Outcome: approved