Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , згідно судового наказу Монастириського районного суду Тернопільської області від 07.04.2020 року, просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини від заробітку (доходу) щомісячно на двох дітей, починаючи стягувати з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Даний розмір аліментів становитиме 800 грн на кожну дитину, виходячи із середньої заробітної плати працівника для Івано-Франківської області, розмір якої понад 9000 грн. У обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що згідно судового наказу Монастириського районного суду Тернопільської області від 07.04.2020 року вирішено стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягувати з 14.03.2020 року. На даний час він не працевлаштований, є інвалідом ІІ групи з дитинства і може працювати тільки в спеціально створених умовах, перебуває у зареєстрованому шлюбі, на його утриманні знаходиться дружина, яка важко хворіє, та малолітній син [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що перебуває в скрутному матеріальному становищі, у зв`язку з чим просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у її відсутності. У відзиві на позовну заяву зазначає, що діти перебувають на її утриманні, позивач матеріальної допомоги не надає, просить у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки запропонований позивачем розмір аліментів є меншим від визначеного мінімального розміру на дитину відповідного віку. Судом встановлено такі обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 05.08.2014 року розірвано. За час перебування у шлюбі у сторін народилися: син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18.07.2007 року), син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14.06.2013 року). 07.04.2020 року за заявою [PERSON] Монастириським районним судом Тернопільської області винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на її ім`я аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (однієї третьої) від заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 13.03.2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. [INFO] позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.08.2016 року. У даному шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 28.09.2016 року). Згідно посвідчення серії [NUMBER] , виданого Управлінням праці та соціального захисту населення 04.05.2012 року, [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства, у зв`язку з чим йому призначено допомогу. У довідці до акта огляду МСЕК від 17.07.2009 року міститься висновок про рекомендовані умови та характер праці - робота в спеціально створених умовах. Як слідує з наданих позивачем копій документів, його дружина [PERSON] у період з 01 до 6 серпня 2018 року перебувала на лікуванні у медичному закладі. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Пунктом 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Частиною 7 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. У силу ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положенням п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що він не працює, є інвалідом ІІ групи з дитинства довічно, може працювати тільки в спеціально створених умовах, у зв`язку з чим не спроможний сплачувати аліменти у присудженому судом розмірі, на його утриманні перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу та дружина, яка також хворіє. Дані обставини не були відомі суду при винесенні судового наказу. При цьому, за змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідач скористалася своїм правом на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача аліментів у розмірі, що встановлений Законом. Тоді як позивач, посилаючись на обставини, що не були відомі суду на момент винесення судового наказу, звернувся до суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, що регламентує право боржника звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Поряд з іншим, позивач посилається також на те, що, так як він з об`єктивних причин не працює, стягнення аліментів відбуватиметься, виходячи з середньої заробітної плати працівника у Івано-Франківській області, розмір якої становить понад 9000 грн, а тому просить зменшити розмір аліментів до 1/6 частини від заробітку (доходу), що становитиме приблизно 800 грн. на кожну дитину. На вказане суд зазначає, що у силу ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. На підставі вищенаведеного, дослідивши матеріали справи, наведені вимоги закону, враховуючи те, у позивача є малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , народжена від другого шлюбу, матеріальний стан відповідача і позивача, а також стан його здоров`я, те, що він є особою з інвалідністю ІІ групи довічно, суд приходить висновку про часткове задоволення позову, та вважає за можливе зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх двох дітей з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що відповідатиме вимогам сімейного законодавства України.

Outcome: partial