Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою донькою та встановлення способів участі батька у вихованні дитини. Обгрунтовує позовні вимоги тим, з червня 2011 р. до липня 2012 р. з відповідачем проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу, мають спільну малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Протягом часу спільного проживання з відповідачем виконував свій обов'язок по забезпеченню сім'ї в повному обсязі, приймав активну участь у догляді, розвитку та вихованні їхньої доньки, [PERSON]. Після припинення спільного проживання продовжував утримувати свою дитину, добровільно сплачував аліменти, часто бачився з нею в присутності відповідача, брав на зустрічі свою старшу доньку від першого шлюбу, [PERSON], [INFO], яка прихильно ставиться до молодшої сестри. З вересня 2012 р. відновив подружні відносини першою дружиною, [PERSON], матір'ю старшої доньки, [PERSON]. З жовтня - листопада 2012 р. відповідач почала висловлювати невдоволення з приводу його побачень донькою, [PERSON], з грудня 2012 р. - настійливо вимагати від нього аліменти у більшому розмірі, оплату всіх витрат по квартирі та послуг персонального сімейного лікаря, це притому, що щомісячно сплачував близько 2000 грн.. У березні 2013 р., після того як він повідомив, що не можу профінансувати збільшені вимоги, відповідач категорично заборонила зустрічатись з донькою. Домовитись не вдалося, телефонував відповідачу, приходив під двері квартири, але безуспішно, щоразу, як намагався зустрітись з донькою під час їх прогулянок, телефонували їхні спільні знайомі та просили припинити переслідування, надати їй час самій змінити негативне налаштування проти нього і його візитів. Спочатку з розумінням віднісся, мав надію, що відповідачу вистачить двох - трьох місяців для того, щоб зрозуміти, що в житті доньки крім матері повинен бути і батько, який має почуття до неї та бажає приймати участь в її житті. Відповідача повністю влаштовує ситуація, що він сплачує щомісячно аліменти, і не перенавантажує своїми візитами на побачення з донькою. Спроможний і має бажання приймати участь в житті своєї доньки, спілкуватись з нею, приймати участь в її навчанні, вихованні, ходити з нею в дитячі розвиваючі заклади, розважати в дитячих розважальних центрах, у вихідні дні вивозити на відпочинок на дачу, оздоровлювати біля моря та в горах, відповідно до сезону. Матеріально та житлом забезпечений, проживає в квартирі, де створені умови для проживання (перебування) малолітньої доньки. Відповідач усупереч інтересам доньки чинить йому перешкоди навіть у короткостроковому спілкуванні, дитина через певний час може просто забути про нього. Вважає, що запропонований ним поетапний графік побачень відповідатиме віку дитини, звиканню до нього і встановленню між ними тісного психологічного зв»язку, а саме: з 01.05.2014 р. до 01.05.2016 р. - щовівторка, щочетверга та щосуботи - з 10.00 год. до 12.00 год.; з 01.05.2016 р. до 01.09.2018 р. - щовівторка, щочетверга - з 10.00 год. до 12.00 год., та щосуботи - з 10.00 год. до 18.00 год.; з 01.09.2018 р. - щовівторка, щочетверга з 17.00 год. до 19.00 год., та з 17.00 год. щоп»ятниці - до 20.00 год. щосуботи; один місяць влітку для оздоровлення дитини; щорічно 28 жовтня - 16.00 год. до 20.00 год.. Позивач просив позов задовольнити. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з наведених у заяві підстав, просить задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнала, у задоволенні просить відмовити, пояснила, що спільне проживання з позивачем було налаштоване на брехні, він перебував у офіційному шлюбі та мав доньку, з липня 2012 р. знову став проживати зі своєю родиною після їх повернення із-за кордону. Вона залишилась без засобів на існування, в найманій квартирі, не працювала по догляду за маленькою донькою, та мала на утриманні старшу доньку від першого шлюбу, стала кошти від нього отримувати незначні - 514-517 грн. на місяць, лише з жовтня минулого року почав платити по 1200 грн.. Справилась зі своїми проблемами самотужки, зараз працює, молодша донька відвідує дитячий садок, старша - навчається. Спроможна забезпечувати дітей всім необхідним. Тривалий час позивач дитину не навідував, не допомагав ростити, не погодився зареєструвати у власній квартирі, не дбав про неї, не цікавився ні її станом здоров»я, ні їхніми статками. Крім того, позивач емоційно нестабільний, психічно неврівноважений, має схильність до зловживання спиртними напоями, тому вважає, що спілкування з малолітньою донькою, а також знаходження дитини на його території без її присутності небезпечне для її життя. Представник органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації на підставі довіреності, Бойко М.В., позовні вимоги підтримала частково, пояснила, що члени комісії після ретельного вивчення конкретної ситуації дійшли висновку про доцільність спілкування батька з малолітньою донькою кожної суботи з 10.00 год. до 13.00 год. у присутності матері без сторонніх осіб. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Суд установив, що з червня 2011 р. до липня 2012 р. сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, [INFO]. у них народилась спільна донька, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 02.12.2011 р. по відділу РАЦС Солом»янського районного управління юстиції м. Києва серії [NUMBER], запис акту №3548 ( а. с. 5). З липня 2012 р. сторони припинили спільне проживання, позивач повернувся до дружини, з якою перебував у зареєстрованому шлюбі та має старшу доньку, [PERSON], [INFO].. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідач не працювала, перебувала у відпустці по догляду за спільною донькою сторін, і мала на утриманні старшу доньку від першого шлюбу, проживали у найманій квартирі, тобто, родина переживала значні матеріальні труднощі. Відповідач практично самотужки справилась з проблемами власної родини, вийшла на роботу, та стала спроможною самостійно забезпечувати своїх дітей всім необхідним, влаштувала молодшу доньку в дитячий садок, старша - навчається у вищому учбовому закладі. Після припинення спільного проживання позивач визначив розмір матеріального утримання малолітньої доньки на власний розсуд, платив щомісячно по 514-517 грн., а з жовтня минулого року збільшив розмір матеріального утриманні до 1200 грн.. Образа на позивача, який не забезпечив відповідачу належну підтримку та допомогу в тяжкі часи, негативно її налаштувала проти нього та його візитів з метою побачень з малолітньою донькою. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 28.03.2014 р., складеного начальником і спеціалістами відділу служби у справах дітей Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації, [PERSON] в розпорядженні має дві належно облаштовані квартири [ADDRESS], в одній мешкає з дружиною та донькою, а друга - обладнана для малолітньої дитини, у тому числі куточком для ігор ( а. с. 28). Отже, позивач матеріально і житлом забезпечений, прагне приймати участь у вихованні своєї малолітньої доньки, спілкуватись з нею. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Подільська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, розглянувши питання, дійшла висновку від 30.09.2014 р. № 106-5993 про доцільність встановити [PERSON] час спілкування малолітньою донькою, [PERSON], 2011 р. народження кожної суботи з 10.00 год. до 13.00 год. у присутності матері без сторонніх осіб ( а. с. 64). При вирішенні спору суд ураховує висновок органу опіки та піклування від 30.09.2014 р., та ті обставини, що позивач не позбавлений батьківських прав відносно своєї малолітньої доньки, добровільно приймав участь в її матеріальному утриманні, відповідач у встановленому законом порядку на аліменти не подавала, чинить перешкоди батькові у спілкуванні з дитиною, продиктовані особистими образами, які мають бути усунуті. Щодо негативно впливу на розвиток дитини особистих рис характеру позивача (емоційна нестабільність, психічна неврівноваженість, схильність до зловживання спиртними напоями), то ці доводи відповідача доказово не підтверджені, протипоказань медичного характеру немає. З огляду на вік дитини, фактичні обставини справи і взаємовідносини сторін, суд вважає за необхідне визначити способи участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у виді систематичних побачень в присутності матері у періоди: І, ІІІ неділю місяця з 10.00 години до 13.00 години; 2) ІІ, IV субота місяця з 14.00 години до 17.00 години; 3) у святкові дні - за попередньою домовленістю між батьками; 4) щорічно 27 жовтня ( в день народження дитини) - з 11.00 години до 15 години. Відтак, позовні вимоги позивача доведені та підлягають задоволенню частково. На підставі наведеного, ст. ст. 19, 141, 153, 157, 159 СК України,

Outcome: partial