Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що згідно рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09.02.2010 року з нього стягуються аліменти на користь відповідача, на утримання їхньої неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу. В свою чергу на цей час змінилися обставини, які не існували під час винесення судового рішення 09.02.2010 року, у зв`язку з чим він вважає, що розмір аліментів які стягуються з нього за вищезазначеним рішенням суду на користь відповідача, на утримання дитини, повинний бути зменшений. На час винесення рішення у нього на утримання була тільки одна дитина, але [INFO] у нього та громадянки [PERSON] , народилася спільна дочка, [PERSON] , у зв`язку з чім у нього виник обов`язок щодо її утримання до досягнення дитиною віку повноліття, і як наслідки цього, на нього був законом покладений тягар на утримання вже не одного, а двох його дітей, що свідчить про зміну його матеріального та сімейного стану порівняно з часом винесення рішення судом в 2010 році, про стягнення з нього аліментів на користь відповідача. Крім того, вже після ухвалення рішення про стягнення аліментів, в 2014 році він захворів на остеохондроз поперекового відділу хребта, та дві грижі дисків хребта. Зазначене потребує від нього додаткових матеріальних витрат на лікування. Тому просить суд задовольнити позовні вимоги і змінити розмір аліментів з 1/4 частину на 1/6 частину. 27.05.2020 року ухвалою Вільногірського міського суд Дніпровської області позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог. Клопотання про розгляд справи в іншому провадженні сторони не заявляли. Відповідачка відзив на позов не подала. В судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача у вступній промові просив позов задовольнити, подав письмові пояснення. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що вона вважає, що позивач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу на утримання їх спільної дитини, а тому зменшувати розмір аліментів підстав немає і таке зменшення не відповідає інтересам дитини. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку адвоката, відповідачки, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09.02.2010 року у справі № 2-415/10 року стягнуто аліменти з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку(а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , року народження, серії [NUMBER] , її батьками є [PERSON] , та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , року народження, серії [NUMBER] , її батьками є [PERSON] , та [PERSON] (а.с. 8). Згідно рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 06.04.2020 року у справі № 174/118/20 року було стягнуто аліменти з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини заробітку (а.с. 9-10). Згідно до копії дослідження магнітно-резонансної томографії від 21.03.2014 року та копії виписка із історії хвороби стаціонарного хворого№ 1418/211 підтверджується стан здоров`я позивача (а.с. 11,12). До матеріалів справи долучено довідку № 988 про доходи позивача, згідно з якою за період з листопада 2019 року до квітня 2020 року він отримав заробітну плату у розмірі 94205,31 грн. та сплатив аліменти на суму 18958,83 грн. (а.с.25 ). Згідно копії постанови від 22.05.2020 року відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з позивача на користь [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 1/6 частини щомісячного доходу [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 24). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Україною 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторони, яка звернулася до суду із позовом і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. В обгрунтування позовних вимог вказано, що з часу ухвалення рішення судом у 2009 році змінився сімейний стан [PERSON] , оскільки у нього народилася ще одна дитина, а також змінився стан його здоров`я, що підтверджується випискою із історії хвороби в якій вказано, що особа хворіє близько року і стан здоров`я погіршився взимку 2014, лікування особа проходила стаціонарно в період з 04.04.2014 року по 14.04.2014 року. Виходячи з викладеного, на теперішній час наявні дві передбачені положеннями ст. 192 СК України підстави для зменшення розміру аліментів, а саме, зміна сімейного стану та погіршення здоров`я платника аліментів. Доводи відповідачки про те, що позивач має можливість працевлаштуватися на другу роботу для забезпечення своїх потреб або сплати аліментів у визначеному раніше розмірі суд вважає неспроможними. Законодавцем передбачена можливість зменшення розміру аліментів за умови наявності хоча б однієї із трьох передбачених ст. 192 СК України підстав і зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини доходу позивача суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає принципам розумності та справедливості. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 840,80 гривень На підставі викладеного і

Outcome: approved