Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він перебував у шлюбі з відповідачкою по справі з 22.11.2003 року. Від сумісного проживання мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Фактично з квітня 2019 року сторони проживають окремо. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 31.07.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до судового наказу від 20.05.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей- сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 17.05.2019 року. Ним своєчасно сплачуються аліменти на користь відповідача. З липня 2019 року неповнолітній [PERSON] до теперішнього часу постійно мешкає з позивачем та перебуває на його утриманні, проте відповідач продовжує стягувати аліменти на його користь. Оскільки змінились обставини платника та одержувача аліментів після набрання законної сили судовим наказом про стягнення аліментів у зв`язку з проживанням неповнолітнього сина за місцем мешкання позивача, вважає, що є підстави для припинення стягнення аліментів та стягнення, в свою чергу з відповідача на свою користь на утримання [PERSON] в розмірі ј частки її заробітку, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини. Позивач просить припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] за судовим наказом Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2019 року з моменту набрання рішення законної сили; відкликати з Покровського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області судовий наказ № 235/3372/19, виданий 12.06.2019 р. Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що форма і зміст заяви про скасування судового наказу та строки її подання передбачені ст. 170 ЦПК України, яка не передбачає припинення стягнення аліментів з моменту набрання рішення законної сили, відкликання судового наказу з органу, який здійснює примусове виконання судових рішень. Відкликання судового наказу буде, в даному випадку, порушувати права неповнолітнього [PERSON] , на користь якого також стягуються аліменти. Акт обстеження матеріально-побутових умов неповнолітнього [PERSON] складено на підставі її повідомлення про вчинення насильства в сім`ї, оскільки позивач шляхом психологічних маніпуляцій вмовив дитину проживати з ним. Позивач не працює, не має самостійного доходу, на теперішній час в провадженні суду знаходиться справа про поділ майна , предметом якого є будинок, в якому проживає він з неповнолітнім [PERSON] . Доводи позивача про те, що аліменти стягнуті на її користь на утримання [PERSON] , використовуються нею на власні потреби, не підтверджені жодним доказом. Відповідачка просить відмовити в задоволенні позовних вимог, судові витрати покласти на відповідача по справі. Позивач [PERSON] надав відповідь на відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позивачем не оскаржується судовий наказ від 20.05.2019 р. Обстеження матеріально -побутових умов проживання було здійснено працівниками служби у справах дітей шляхом , у тому числі бесіди з дитиною. Тому доводи відповідача про те, що в акті обстеження від 18.07.2019 р. інформація наведена виключно зі слів [PERSON] , не відповідає дійсності. Право користування будинком, в якому він проживає разом з дитиною, випливає з права сумісної власності ( його та дружини) на будинок. Надана до суду довідка-розрахунок свідчить про регулярну сплату аліментів згідно судового наказу, враховуючи той факт, що з липня 2019 р. [PERSON] постійно мешкає з батьком та перебуває на його повному забезпеченні. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримала наданий відзив на позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 9,10). Судовим наказом, виданим Красноармійським міськрайонним судом 20.05.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 17.05.2019 року.( а.с. 10). Постановою державного виконавця від 14.06.2019 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 235/3372/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , аліментів , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 17.05.2019 року. ( а.с. 11). Згідно довідки-розрахунку від 25.10.2019 року за № 1518-31/33394 станом на 24.10.2019 року аліменти сплачені [PERSON] у повному обсязі. Згідно довідки з місця проживання [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 13). Згідно актів обстеження умов проживання від 18.07.2019 року, від 16.09.2019 року, від 09.12.2019 року за місцем проживання позивача за адресою: [ADDRESS] , створені належні умови для проживання малолітньої дитини ( а. с. 14-16,27,28,56). Згідно актів обстеження умов проживання від 02.12.2019 року за місцем проживання відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] створені належні умови для проживання малолітньої дитини ( а.с. 55). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що сторони припинили сімейно- шлюбні відносини в квітні 2019 року, в травні 2019 року шлюб розірвано, що підтверджено поясненнями сторін по справі. На момент розгляду справи в провадженні Красноармійського міськрайонного суду перебувають справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, а також справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна. В судовому засіданні як позивачем, так і представником відповідача по справі підтверджено той факт, що з липня 2019 року малолітній [PERSON] проживає за місце проживання батька, позивача по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2\~ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до вимог\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у ст.ст. 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені норми права, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про про припинення стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , стягнутих на підставі судового наказу 20.05.2019 року, оскільки з липня 2019 року неповнолітній [PERSON] з липня 2019 року проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Доводи представника відповідача стосовно того, що на момент розгляду справи в провадженні Красноармійського міськрайонного суду перебуває справа про встановлення місця проживання дитини та про поділ майна, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог по даній справі, є безпідставними. Посилання на повідомлення про вчинення позивачем насильства в сім`ї, на яке посилається відповідачка як на підставу для відмови в задоволенні позову, суд не приймає до уваги, оскільки сам факт вчинення позивачем такого насильства не підтверджено належними доказами. Що стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів доходів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу зазначених норм\~Сімейного кодексу України\~вбачається, що той з батьків, з ким саме проживає дитина, має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з другого з батьків. Аліменти стягуються з того з батьків, хто проживає окремо від дитини, на користь другого з батьків, із ким дитина проживає на відповідній правові підставі ( за домовленістю між самими батьками, рішенням органу опіки та піклування, рішенням суду). З матеріалів справи вбачається, що між батьками не досягнуто домовленості про місце проживання дитини. Сторони в судовому засіданні підтвердили той факт, що в провадженні Красноармійського міськрайонного суду перебуває справа за позовом [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Таким чином, проживання дитини у батька на даний час носить тимчасовий характер, а саме до прийняття судом рішення про визначення місця проживання дитини. Отже, наразі є судове рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на час видання судового наказу 20.05.2019 року діти проживали з матір`ю, син [PERSON] проживає з батьком лише з липня 2019 року. Проте, проживання сина з батьком не є безумовною підставою для стягнення з матері на користь батька аліментів на утримання сина за наявності судового рішення про стягнення з батька на користь матері аліментів на утримання цього ж сина, так як наразі є невирішеним спір між батьками дитини щодо визначення місця проживання сина [PERSON] . За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, задоволенню не підлягають. Доводи представника відповідача про неправильно обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, суд не приймає до уваги за наступними підставами. Відповідно до ч.1.ст. 192 СК України , розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених ним Кодексом. Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.З ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. В сімейному законодавстві відсутня імперативна заборона на припинення виплати аліментів, стягнутих за рішенням суду. За аналогією права для врегулювання правовідносин щодо припинення стягнення аліментів за рішенням суду, яке набрало законної сили, можуть бути застосовані норми ч. 4 ст. 273 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Так,\~за правилами\~ч.\~4\~ст.\~273\~ЦПК України,\~якщо після\~набрання рішенням\~суду законної\~сили,\~яким з\~відповідача присуджені\~періодичні платежі,\~зміняться обставини,\~що впливають\~на визначені\~розміри платежів,\~їх тривалість\~чи припинення,\~кожна сторона\~має право\~шляхом пред`явлення\~нового позову\~вимагати зміни\~розміру,\~строків \~ платежів\~або звільнення\~від них.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За своєю суттю норма ч.4 ст. 273 ЦПК України є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду за умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі сутті цієї норми не змінює. Отже за змістом цієї норми права, особа, з якої за рішенням суду, у тому числі судовим наказом, стягнуто періодичні платежі, то у випадку зміни будь-яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів або припинення , має право пред`явити позов про припинення стягнення аліментів. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав в частині припинення стягнення аліментів на підставі ч.4 ст. 273 ЦПК України є ефективним. Окрім того, суд зауважує, що, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17 саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів установлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/ або обраного позивачем способу захисту. Що стосується позовних вимог в частині відкликання виконавчого листа, то суд виходить з наступного. Вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, регламентовано ст.ст. 430-446 України. Жодною нормою Закону не передбачено такої процесуальної дії як відкликання судом виконавчого листа, а виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення аліментів підлягає виконанню до набрання законної сили рішенням суду про зміну розміру або способу стягнення аліментів і закінченню в порядку, установленому Законом України « Про виконавче провадження». Вирішення позовних вимог про відкликання виконавчого листа № 235/3372/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, в даному випадку, є неможливим, оскільки вирішення цього питання пов`язано з виконанням судового рішення в іншій справі, зокрема буде зачіпати інтереси неповнолітнього [PERSON] , на утримання якого з позивача стягуються аліменти, Отже, рішення суду про припинення стягнення з позивача аліментів на утримання малолітнього [PERSON] є підставою для зміни розміру аліментів, стягнутих судовим наказом від 20.05.2019 року , що, в свою чергу, може бути підставою визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відповідно до ст. 432 ЦПК України або його повернення стягувачу в порядку п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України « Про виконавче провадження». За таких підстав, позовні вимоги в частині відкликання виконавчого листа задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом\~№ 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Отже, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 384,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved