Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 6.18 умовних гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області. Він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, оскільки його сестра [PERSON] не бажає отримувати спадщину. Для прийняття спадщини він звернувся із заявою до Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), а саме сертифікату. Тому він був вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце проведення якого була сповіщена своєчасно, належним чином, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.78). В судове засідання, представник відповідача Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак представник за довіреністю Мєлков О . С. надав заяву, згідно якої сільська рада не заперечує проти задоволення вимог і просить розглянути справу за відсутності представника (а.с.99). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши зібрані у справі докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.25). Позивач [PERSON] , [INFO] , приходиться сином [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження, виданого повторно від 27.07.2010р., серія [NUMBER] (а.с.24). 29.08.2017р. [PERSON] звернувся до Лиманської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с.46). Листом №2054/02-14 від 29.08.2017р. позивачу повідомлено про необхідність встановлення додаткового строку для прийняття спадщини в судовому порядку (а.с.53). Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.10.2017р. [PERSON] встановлено додатковий тримісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 05.12.2017р. [PERSON] повторно надав до Лиманської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с.54 зворот). На запит нотаріуса стосовно того, чи отримувала [PERSON] , померла [INFO] , сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КВС «Одеське», розташованого на території Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області, відділ у Лиманському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області листом за №29-15.0220-566/110-18 від 23.02.2018р повідомив, що у відділені наявний сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] на ім`я [PERSON] , зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER] (а.с.64). З довідки ТОВ «Одеське» №011 від 10.10.2010р., вбачається, що внаслідок жеребкування, згідну протоколу загальних зборів КСП «Одеське» від 16.06.1997р. виділений земельний пай [PERSON] по списках громадян-членів КСП «Одеське» - пенсіонерів, які прикладені до протоколу під номером 190 (а.с.8). Відповідно до копії Розпорядження №165 від 02.03.1998р. «Про затвердження вартості та розміру земельної частки/паю в КСП «Одеське», затверджено розмір земельної частки/паю в розмірі 6,18 умовних кадастрових гектарів на території Красносільської та Олександрівських сільських рад., відділу земельних ресурсів доручено провести відповідну роботу по оформленню, реєстрації та видачі сертифікатів на право на земельну частку/пай членам КП «Одеське» (а.с.11). З довідки Відділу у Лиманському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області № П-137/140-19 від 23.07.2019р. вбачається, що відповідно до запису в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [PERSON] площа земельної частки (паю) в КСП «Одеське» становить 6, 18 умовних кадастрових гектарів (а.с.105). У відповідності зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України, передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Так, згідно ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Частиною 1 ст. 529 ЦК Української РСР передбачено, що спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Позивач є сином померлої, а тому відноситься до спадкоємців першої черги. Відповідно до п.15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Статтею 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Глави 10 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки) нотаріус вимагає, крім правовстановлюючих документів, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Таким чином, позивач не може реалізувати своє право на спадкування майна спадкодавця та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказану земельну частку (пай), але, суд може, на підставі ст. 16 ЦК України, захистити цивільне право особи шляхом винесення рішення про визнання за нею права на земельну частку (пай), тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved