Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 31.05.2021 з позовом, в якому просить суд зменшити розмір аліментів, призначений рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.05.2012, що стягуються із нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини на 1/6 частину з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що з [INFO] по 24.03.2014 сторони перебували у шлюбі та [INFO] у них народився син [PERSON] . Шлюб розірвано, а на утримання сина рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.05.2012 присуджено стягнення з позивача аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу до повноліття дитини. 26.04.2012 позивач уклав шлюб з [PERSON] , який на даний час розірвано. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , на утримання якого з позивача стягуються аліменти за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.11.2016 у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу. Таким чином, загальний розмір утримуваних з позивача аліментів становить більше ніж 1/2 частину заробітку (доходу). За даних обставин позивач вважає, що перегляд попередньо визначено розміру аліментів на утримання сина [PERSON] є необхідним та доцільним, оскільки з огляду на істотні зміни в сімейному становищі та наявність інших утриманців сплата ним аліментів в присудженому раніше розмірі ставить його в скрутне матеріальне становище Відповідачкою [PERSON] 11.08.2021 подано письмові заперечення щодо зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , оскільки він має хронічні захворювання, на його лікування та інші потреби, такі як харчування, одяг, взуття, репетитор, навчання потрібні кошти, а позивач, окрім як сплата аліментів, іншої участі у житі дитини не приймає. Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подавши через канцелярію суду заяви, кожен окремо, про розгляд справи без їх участі. Позивач пред`явлені вимоги підтримав, відповідачка проти задоволення позову заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з 20.03.2009 [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.03.2014 розірвано (а.с. 7). Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 17). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.05.2012 присуджено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у вигляді 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, [PERSON] посилався на зміни в його матеріальному та сімейному становищі, які ускладнюють сплату ним аліментів на утримання сина [PERSON] в попередньо визначеному розмірі, що ставить його в скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як слідує зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», яку кореспондує ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст.ст. 141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тобто такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни раніше визначеного судовим рішенням розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Так, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інших випадках, передбачених СК України. Аналогічне роз`яснення надане і в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3. При цього, з аналізу ст. 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 у справі №6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів), а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Разом із тим, право вимагати зміни розміру аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст.ст. 182-184 СК України, та відсутність імперативного припису на неможливість зміни їх розміру, не може обмежуватися разовим здійсненням визначення їх розміру. Отже, в разі зміни окремих обставин, які визначають доцільність перегляду попередньо визначеного розміру аліментів, той з батьків, з ким проживає дитина, вправі подати до суду позовну заяву про зміну порядку чи способу їх стягнення шляхом збільшення розміру аліментів. Оскільки спір між сторонами виник з приводу розміру аліментів, тому при визначенні їх розміру та доцільності зменшення попередньо визначеного розміру відповідно до ст. 182 СК України суд обов`язково враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших аліментних зобов`язань; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судовим розглядом встановлено, що після винесення Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , у нього змінився сімейний та відповідно фінансовий стан. Так, 26.07.2014 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] та у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.11.2016 присуджено стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.05.2016 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5, 6, 18). За даних обставин суд приходить до висновку про дійсність та істотність змін в сімейному становищі [PERSON] як платника аліментів в порівнянні з тим, що існувало на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання сина від попереднього шлюбу. Як слідує зі звітів про здійснення відрахування та виплат за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки, [PERSON] працює у АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» та з нього за виконавчими документами у виконавчих провадженнях ВП №19784 від 27.06.2013 та ВП №53325775 від 07.02.2017, утримуються аліменти у частці 33,33% за кожним виконавчим листом (а.с. 9-16). Згідно із довідками АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» №509 від 26.05.2021 та №456 від 12.05.2021, з [PERSON] на користь [PERSON] за період з червня 2013 року по лютий 2016 року утримано аліментів у розмірі 30 285,85 грн, за період з грудня 2015 року по квітень 2021 року - у розмірі 139 469,53 грн (а.с. 24, 25). На підтвердження своїх заперечень, відповідачкою надано виписку із медичної карти [PERSON] , [INFO] , із зазначенням діагнозу: розлад вегетативної нервової системи. Дитячий ідіопатичний склероз І ст. ФРБТ на фоні пережиму жовчного міхура. Рекомендовано регулярне обстеження вузькими спеціалістами, отримання амбулаторного лікування (а.с. 38). Відповідно до довідки №198 від 29.07.2021, [PERSON] працює у КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР» на посаді бухгалтера І категорії, середньомісячна заробітна плата становить 6000,00 грн (а.с. 37). Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] зареєструвала 30.08.2014 шлюб з [PERSON] , про що Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис №467. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 39) Відповідно до ст.ст. 13, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, аналіз вищенаведених правових норм та дійсних обставин справи дає підстави вважати, що здійснення відрахувань в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) [PERSON] в рахунок сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] за наявності у нього аліментних зобов`язань на утримання дитини від іншого шлюбу, що є свідченням істотних змін в його сімейному та матеріальному стані, суперечитиме зазначеним у ст. 3 ЦК України засадам розумності, справедливості і добросовісності, та з урахуванням права сторін на належне матеріальне забезпечення, рівність обох батьків в обов`язку утримувати дітей, як рівність дітей в правах, в даному випадку у суду наявні підстави для зміни розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частки до 1/6 без шкоди інтересам дитини. Згідно загальних вимог процесуального права щодо набрання рішенням суду законної сили, аліменти у зменшеному розмірі підлягають стягненню з часу набрання рішенням суду законної сили. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що позивачем не заявлялася вимога про відшкодування понесених ним витрат по сплаті судового збору та не наводився попередній розрахунок, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідачки. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved