Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. Посилається на те, що 29 вересня 2010 року між ним та відповідачем, тобто між батьком та донькою, укладено договір дарування часток житлового будинку. Відповідно до якого дарувальник передав безоплатно у власність обдарованого 46/100 ідеальних часток житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами під № 19, розташованого по вулиці Естонській в місті Чернівці, що складаються з: літ. «А»: 2-1 кухня пл. 8,7 кв.м., 2-2 кімната пл. 16,7 кв.м., 2-3 комора пл. 8,8 кв.м., ? коридору ІІ пл. 6,5 кв.м., ? сходової клітини ІІІ пл. 1,8 кв.м. Підставою для укладення договору було те, що він вже людина похилого віку, проживає один, не працює, отримує пенсію, а отже утримувати фізично та матеріально зазначене нерухоме майно не має можливості. Він з донькою домовився про те, що він дарую їй 46/100 ідеальних часток житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами під № 19, розташованого по вулиці Естонській в місті Чернівці, а вона в свою чергу хотіла продати дане нерухоме майно і придбати щось дешевше в іншій частині міста чи в селі. Після підписання документів у нотаріуса, він продовжив проживати у вказаному нерухомому майні, де проживає до тепер. Матеріально відповідач їй не допомагає, нерухоме майно він утримує самостійно. Донька не проживає разом з ним, не користується подарованим їй майном. Він особисто, зі своїх коштів, сплачує комунальні послуги та проводить поточний ремонт. За земельною ділянкою, на якій розташований будинок, він також доглядає самостійно. Домовитись з донькою про те, щоб в добровільному порядку розірвати договір дарування він не може, тому вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Пунктом 9 договору дарування передбачено, що право власності на 46/100 ідеальних часток житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами виникає з моменту її прийняття, відповідно до ст. 722 ЦК України. Тобто, вони домовились вважати фактом прийняття дарунка отримання примірника цього договору після його нотаріального посвідчення. Отже, відповідач по справі до тепер не прийняла дарунок, а отже не набула право власності на 46/100 ідеальних часток житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами під № 19, розташованого по вулиці Естонській в місті Чернівці. Також відповідач не сплачує витрати, які стосуються нерухомого майна, а саме комунальні платежі та поточний ремонт я сплачую самостійно. Крім того, оригінал нотаріально посвідченого документу, а саме договору дарування, знаходяться у нього на руках. Оскільки договір дарування передбачає з одного боку передачу майна дарувальником, а з іншого, отримання цього майна обдаровуваним, то відповідно до ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України договір дарування, який був укладений між позивачем та відповідачем, є недійсними, оскільки факту передачі позивачем та отримання відповідачем нерухомого майна не відбулось, що в свою чергу свідчить про те, що не відбулось реальне настання правових наслідків, передбачених договором дарування. Враховуючи вищевикладене, вважає, що суд повинен визнати недійсними договір дарування 46/100 ідеальних часток житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами під № 19, розташованого по вулиці Естонській в місті Чернівці, що складаються з: літ. «А»: 2-1 кухня пл. 8,7 кв.м., 2-2 кімната пл. 16,7 кв.м., 2-3 комора пл. 8,8 кв.м., ? коридору ІІ пл. 6,5 кв.м., ? сходової клітини ІІІ пл. 1,8 кв.м.., укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки по своїй природі вони були фіктивними та під час їх укладення позивач помилявся щодо обставин, які мають істотне значення, оскільки донька обіцяла позивачу допомагати йому морально та матеріально. Просить визнати недійсним договір дарування 46/100 ідеальних часток житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами під № 19, розташованого по вулиці Естонській в місті Чернівці, що складаються з: літ. «А»: 2-1 кухня пл. 8,7 кв.м., 2-2 кімната пл. 16,7 кв.м., 2-3 комора пл. 8,8 кв.м., ? коридору ІІ пл. 6,5 кв.м., ? сходової клітини ІІІ пл. 1,8 кв.м.., який був посвідчений 29 вересня 2010 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 7992. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився та надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась повторно, будучи належним чином повідомлена судовими повістками та через засоби масової інфориації, про поважність причин неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. В матеріалах справи є достатньо доказів щодо прийняття рішення по справі у відсутності відповідача. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наведених нижче підстав, по справі можливо постановити заочне рішення. Судом встановлено, що 29 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір дарування часток житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до умов якого [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] 46/100 ідеальних часток житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами під № 19, розташованого по вулиці Естонській в місті Чернівці, що складаються з: літ. «А»: 2-1 кухня пл. 8,7 кв.м., 2-2 кімната пл. 16,7 кв.м., 2-3 комора пл. 8,8 кв.м., ? коридору II пл. 6,5 кв.м., ? сходової клітини III пл. 1,8 кв.м. (а.с.5-6). Відповідно до ст. 717 Цивільного кодексу України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Статтею 722 Цивільного кодексу України визначено, що право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. Дарувальник [PERSON] продовжує проживати у даному будинку. Відповідач не користується подарованим їй майном, не утримує майно, та відповідно дарунок не прийняла. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно частини 5 ст. 203 Цивільного кодексу України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Оскільки, обдарована не прийняла дарунок, та в супереч вимогам ст. 203 ч. 5 ЦК України, не настали правові наслідки, що були обумовлені таким правочином, що відповідно до вимог ст. 215 ЦК України є підставою для визнання такого правочину недійсним. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Таким чином, слід визнати недійсним договір дарування часток житлового будинку від 29 вересня 2010 року укладений між [PERSON] та [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved