Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ «[PERSON] завод залізобетонних шпал» в особі виконуючого обовязки голови правління [PERSON], [PERSON] міської ради Полтавської області про визнання права власності на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Кременчук, Полтавської області, вул. Гагаріна, 23. До розгляду справи по суті позивач [PERSON] заявив клопотання про забезпечення доказів шляхом зобовязання провести інвентаризацію та виготовити технічну документацію на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Кременчук, Полтавської області, вул. Гагаріна, 23. При цьому [PERSON] подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, якою просив визнати за ним\~право власності на\~нежитлове приміщення загальною площею 12,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кременчук, Полтавської області, вул. Гагаріна, 23. Оскільки на даний момент виникла необхідність узаконення оформлених прав власності на обєкт нерухомого майна, тому просив суд визнати право власності за ним на нежитлове приміщення загальною площею 12,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кременчук, Полтавської області, вул. Гагаріна, 23. Позивач [PERSON] позов підтримав, просив винести судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При розгляді справи по суті надав клопотання про розгляд справи без участі позивача у звязку з перебуванням останнього на лікарняному. Позов підтримує в повному обсязі з урахуванням уточнення позовних вимог. Відповідач ВАТ «[PERSON] завод залізобетонних шпал» в особі виконуючого обовязки голови правління [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки не повідомив. Представник відповідача [PERSON] міської ради Полтавської області у судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки не повідомив. Представник третьої особи Реєстраційної служби [PERSON] МУЮ у судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки не повідомив. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON], з 01 січня 2006 року зареєстрований в колишньому гуртожитку ВАТ «[PERSON] завод залізобетонних шпал», в м. Кременчуці по вулиці Гагаріна, 23, в кімнаті № 4. Балансоутримувачем вказаного гуртожитку (житлового будинку) з 2012 року є [PERSON] міська рада (площа Перемоги, 2, Автозаводського району). Житлове приміщення № 4 в якому зареєстрований позивач, знаходиться на першому поверсі. Крім того, між [PERSON] та керівництвом ВАТ «[PERSON] завод залізобетонних шпал» 01.01.2006 року було досягнуто усної домовленості щодо передачі йому в безоплатне та безстрокове користування нежитлового приміщення загальною площею, що знаходиться на першому поверсі будинку № 23 по вул. Гагаріна в м. Кременчуці. По даний час, позивач відкрито й безперервно володіє та добросовісно користується вказаним нежитловим приміщенням, що підтверджується показами свідків, які тривалий час проживають у житлових кімнатах даного житлового будинку. Набувальна давність на вказане нерухоме майно не відноситься до випадків заволодіння чужим майном обманним або злочинним шляхом. У даному випадку власник майна (житлового будинку) відсутній, а його утримувач ВАТ «[PERSON] завод залізобетонних шпал» не оформивши належним чином у власність нерухоме майно передав його на баланс [PERSON] міської ради. Нежитлове приміщення загальною площею 12,8 кв.м. по вул. Гагаріна, 23 в м. Кременчуці взагалі не зареєстроване (зі слів позивача реєстрацію буде проведено в реєстраційній службі [PERSON] МУЮ по вул. Жовтневій, 27 в м. Кременчуці). Таким чином, відбулося фактичне володіння чужим майном. У [PERSON] (володільця) відсутній договір оренди, наймання, зберігання тощо, що могло б виключити застосування інституту набувальної давності. Згідно ст. 397 ЦК України, фактичне володіння вважається правомірним, якщо інше не випливає з закону або не встановлено рішенням суду. До набуття права власності на майно особа, яка володіє ним як своїм власним, має право на захист свого володіння проти третіх осіб, які не є власниками майна, а також які не мають права на володіння ним на інших передбачених законом чи іншими нормативно-правовими актами або договором підставах. Відповідно до норм ЦК України, скористатися правом власності на чуже майно на підставі набувальної давності може особа, якщо вона\~заволоділа майном добросовісно, тобто на законних підставах. Володіння майном було відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які мають можливість спостерігати за ним, та безперервним протягом визначених законом строків для нерухомого майна 10 років. Факт відкритого й безперервного володіння нежитловим приміщенням протягом 10 років підтверджується показами свідків: [PERSON] (кім. № 63) та [PERSON] Гаррієвича (кім. № 5). Пунктом 8 Прикінцевих та Перехідних положень чинного ЦК України зазначено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Кодексу. Відповідно до практики розгляду даної категорії справ, Вищий господарський суд України постановою від 21.07.2005 року №30/21-05-622, перевіряючи юридичну оцінку встановлених судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи та їх повноту, дійшов висновку, що відповідно до п. 8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 Кодексу стосовно набувальної давності поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України. Тобто, набувальна давність як підстава виникнення права власності, запроваджена ст. 344 ЦК України, застосовується з 1 січня 2004 року, а з врахуванням п. 8 Прикінцевих та Перехідних положень цього кодексу не раніше 1 січня 2001 року. Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається лише за рішенням суду. До переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на обєкти нерухомого майна віднесено, зокрема, рішення суддів про визнання права власності на обєти нерухомого майна. Технічна інвентаризація будівлі здійснюється бюро технічної інвентаризації на підставі рішення суду. Суд, перевіривши матеріали та обставини справи, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved