Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання за ним права власності на спадкове майно згідно заповіту, що належало за життя його мати [PERSON], померлій [INFO] року, у вигляді житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] загальною площею 57,3 кв. м, житловою площею 40,7 кв. м з надвірними та іншими спорудами, загальною вартістю 91242 гривні. При зверненні до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності, йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Враховуючи викладене позивач просить в судовому порядку визнати за ним право власності на зазначене спадкове майно. Позивач в судове засідання не з'явився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності. На позові наполягає. Відповідач у судове засідання також не з'явився. На адресу суду від відповідача надійшла заява про згоду з позовними вимогами позивача та з проханням розглянути справу без його участі, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України). Частинами 2, 4 статті 1236 Цивільного кодексу України встановлено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (ч. 1 ст. 1248 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. Судом достовірно встановлено, що спадок відкрився в день смерті спадкодавця [PERSON], а саме з [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції 11 березня 2014 року (а.с.13). З копії погосподарської книги вбачається, що головою домогосподарства, яке розташоване в [ADDRESS] була [PERSON] (а.с.20-21). Крім того, за життя [PERSON] склала на ім'я позивача заповіт, яким заповідала йому все своє майно де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, що на день її смерті буде належати їй (а.с.12). З копії свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] вбачається, що його матір'ю є дійсно [PERSON] (а.с.8, 11). Відповідач, брат позивача [PERSON], відмовився від прийняття спадщини на користь позивача, що підтверджується заявою про відмову від спадщини (а.с.15). За таких обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно у вигляді зазначеного будинку за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved