Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів та визначення способу участі матері у виховані дітей та спілкуванні з ними. В подальшому Позивач збільшив позовні вимоги та просив суд розірвати договір про участь у вихованні та утримання дитини. Свій позов мотивує тим, що 28 жовтня 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу позивач та відповідач мають двох синів - [PERSON] [PERSON] Дмитровича, 03.03.2006 р. н. та [PERSON] [INFO] Шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано. 22.07.2013 року між Позивачем та Відповідачем був укладений договір про участь у вихованні та утриманні дітей. Згідно мирової угоди, затвердженої ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.07.2013 року було визначено місце проживання неповнолітні дітей разом із батьком - [PERSON] за адресою: м. Київ, вул. Яблунева, буд.167, мікрорайон «Дідовиця» в м. Вишгород, Вишгородського району Київської області. Позивач посилається на те, що восени 2014 року відповідач стала в односторонньому порядку порушувати умови укладеного договору про участь у вихованні та утриманні дітей від 22.07.213 року, перестала дотримуватись порядку зустрічей з дітьми та своєю поведінкою почала надавати дітям негативний приклад спілкування з навколишнім оточенням, могла вживати у їх присутності алкогольні напої, виражатися нецензурною лайкою. У зв`язку з чим просить розірвати укладений сімейно-правовий договір. Позивач зазначає також про те, що дітей він утримує самостійно, відповідач участі у їх матеріальному забезпеченні та вихованні не приймає, у зв`язку з чим просить суд стягнути на користь позивача аліменти на утриманні дітей у твердій грошовій сумі також просить визначити порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми встановивши періодичні побачення. \~ Відповідачка, [PERSON], звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа - органу опіки та піклування Вишгородська міська РАДА Київської області\~\~про зміну місця проживання дітей. \~\~В обґрунтування своїх позовних вимог відповідач [PERSON] в зустрічному позові вказала, що з 28.10.2005 по липень 2013 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має двох малолітніх дітей - сина [PERSON], 03.03.2006 р. н. та сина [PERSON], [INFO]Після розірвання шлюбу діти, залишились проживати з відповідачем у будинку № 167 по вул. Яблуневій, мікрорайон «Дідовиця» в м. Вишгород Вишгородського району Київської області. Позивач по зустрічному позову зазначає, що 22 липня 2013 року між нами був укладений договір про участь у вихованні та утриманні дітей, умови якого постійно порушуються відповідачем, який перешкоджає їй спілкуватися з дітьми та бачитися з ними, до будинку відповідача її не пускають, забирати дітей до себе додому забороняють, ні відповідач ні старший син на телефонні дзвінки не відповідають, а [PERSON] ухиляється від виконання мирової угоди та чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми. Позивачка по зустрічному позову просить суд постановити рішення, яким змінити місце проживання дітей: [PERSON] [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та визначити їх місце проживання разом із матір`ю - [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві, просив їх задовольнити. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів просив залишити позовну вимогу без розгляду. Проти зустрічного позову відповідача заперечував в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представники відповідачки [PERSON] та відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнали, просили відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях, а зустрічний позов просять задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~Представник 3-ї особи - Відділу опіки та піклування Вишгородської міської ради Київської області поклалась на розсуд суду у вирішенні спору. \~\~\~\~\~\~ Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані сторонами докази та матеріали справи, суд вважає, що позов позивача підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ч.1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є\~\~рішення,\~\~яким\~\~суд,\~\~виконавши\~\~всі\~\~вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим\~\~є\~\~рішення,\~\~ухвалене\~\~на\~\~основі\~\~повно\~\~і всебічно\~\~з'ясованих\~\~обставин,\~\~на\~\~які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,\~\~підтверджених\~\~тими\~\~доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 629\~ЦПК України\~встановлено, що договір є обов'язковим до виконання. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України,\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 2\~ст.651 ЦК України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень - ч. 1ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З наданих суду пояснень та документів встановлено, що 28 жовтня 2005 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва було зроблено відповідний актовий запис за №1355. У цьому шлюбі народилося двоє синів - [PERSON] [PERSON] Дмитрович, 03.03.2006 р. н. та [PERSON] [INFO] (ас.93-94). 22 липня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про участь у вихованні та утриманні дітей, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №1798.(ас.105-106). 23 липня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Вишгородського районного суду Київської області у справі №363/2183/13-ц.(ас.8). Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23 липня 2013 року було затверджено мирову угоду, якою визначено місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] [PERSON] Дмитровича [INFO] та [PERSON] Дмитровача [INFO] разом з батьком [PERSON] в будинку №167 по вул. Яблуневій мікрорайон Дідовиця в м. Вишгород, Вишгородського району Київської області (ас.6). В судовому засіданні було доведено, що відповідачка [PERSON] порушує умови договору про участь у вихованні та утриманні дітей. Згідно висновку № 185 від 19.01.2015 року, наданого ст. о/у СКМСД Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області, майором міліції [PERSON], вбачається, що гр. [PERSON] порушує встановлені їй дні та години зустрічей з дітьми та при цьому через малолітніх дітей продовжує говорити дітям різні неприємні слова про їхнього батька. Згідно висновку від 09.02.2015 року, наданого в.о. начальника ВКМСД Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області, майором міліції [PERSON], встановлено, що гр. [PERSON] робить все для того, щоб менший син [PERSON] порушував розпорядок дня, а головне години, коли йому треба вживати їжу. Згідно висновку професійного психолога від 23.06.2015 р. було встановлено, що відповідно до результатів дослідження можна стверджувати, що дитина - [PERSON] Галмбілліон (9 р.) зазнав психологічне та фізичне насильство з боку матері п. Ольги Галбмілліон (ас.5,24-27,) . Свідок [PERSON] у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] протягом часу від народження дітей та до сьогодні не піклується про їх здоров`я, не бере участь в їх вихованні, не спілкується з дітьми регулярно, постійно порушує їх режим навчання, прийому їжі та сну, застосовувала до них фізичне та психологічне насильство,мати налаштовує дитину проти батька, висловлюється несхвально про дії батька в присутності дітей, позивач перешкод у спілкуванні матері з дітьми не чинить, а навпаки створює необхідні для цього умови. Представником позивача наданий також лист Служби у справах сім`ї та дітей Вишгородської РДА, відповідно до якого вбачається, що позивач не чинить перешкод у спілкування з дітьми та Акт про відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми, складений представниками Вишгородської міської ради від 22.09.2015 р. Суд ставиться критично до наданих відповідачем пояснень та копій заяв адресованих Міністерству Внутрішніх Справ України реєстр. інд. Г-1643 від 01.04.05, Начальнику Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області №Г-78 від 11.02.2015 р., Скарги на невиконання рішення органу опіки та піклування №273 від 14.04.2015, 10.04.2015, 11.04.05 р., заяву адресовану Генеральному Прокурору України вх№42 від 01.04.2015 р., Прокурору Київської області №360 від 17.02.2015 р.,Голові Київської обласної ради ІV скликання вх..№11-02/г від 17.02.2015 р,Начальнику Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області № г-90 від 16.02.2015 р., Директору Kyiv International School, Прокурору Вишгородського району Київської області від 16.06.2015 р, у зв`язку з тим, що з зазначених звернень не можливо встановити дійсну наявність або відсутність обставин викладених в них. В ході судового засідання було допитано в якості свідків також [PERSON], [PERSON]. [PERSON] надала суду пояснення, що позивач [PERSON] чинить відповідачці [PERSON] перешкоди у спілкуванні з дітьми. В той же час, як встановлено з листа Служби у справах сім`ї та дітей Вишгородської РДА від 25.08.2015 р., №525, позивач не чинить перешкод у спілкуванні Відповідача з дітьми. Свідок [PERSON] надала суду пояснення, що бачила дітей відповідача три рази, два з яких мати зустрічалася з дітьми, третій раз дитину бачила через вікно. Як було встановлено судом на підставі пояснень, наданих свідком [PERSON] на той момент дитина хворіла. Таким чином, свідок [PERSON] підтвердила суду, що перешкод з боку Позивача у спілкуванні з дітьми останній не чинить. Оскільки відповідачка [PERSON] проживає окремо від синів і користується правом на їх виховання, суд, вважає, доцільним встановити порядок такого спілкування, враховуючи, що при спілкуванні з дітьми необхідно враховувати їх режим навчання, стан здоров`я, відвідування позашкільних секцій, необхідність відпочинку дітей, а крім того спілкування з батьком, бабусею та дідусем. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Вирішення батьками питання про виховання дитини регулюється ст. 157 СК України. Так, відповідно до норми зазначеної статті той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь в її вихованні та має право та особисте спілкування з нею. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про розірвання договору про участь у вихованні та утриманні дітей та визначення способу участі матері у вихованні дітей доведеними, позов підлягає задоволенню. Щодо вимог зустрічного позову [PERSON], то суд не вбачає підстав для його задоволення.

Outcome: approved