Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом, який підтримала в судовому засіданні його представник [PERSON] і пояснила, що 09 січня 2015 року, вранці, позивач йшов по вулиці Корольова і на нього накинулись собаки, які належать відповідачу [PERSON] Німецькі вівчарки, які напали на позивача, знаходилися не у вольєрі, а просто вибігли з двору власника. Собаки напали на позивача та стали шматувати його тіло зубами, розірвали одяг, позивач був увесь закривавлений та майже без одягу лежав в мороз на снігу, ледь маючи силу звати на допомогу. Напад собак побачили сусіди та люди, що проходили поруч, які стали відганяти собак, щоб врятувати позивачеві життя. Люди викликали міліцію та швидку допомогу. З численними ранами в області верхніх та нижніх кінцівок від 0,5 см. до 8 см в діаметрі позивач був доставлений в травматологічне відділення Шполянської ЦРЛ. З 09 по 30 січня 2015 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні. Після того, як позивача виписали з лікарні, він постійно відчував нестерпний біль, який не давав йому забути про кошмар, який йому довелося пережити. Через погане самопочуття, позивач звернувся в лікарню, після чого його знову направили на стаціонарне лікування в опікове відділення КНП «Перша Черкаська міська лікарня» Черкаської міської ради, де позивач проходив курс лікування з 09.02.2015 по 13.03.2015. Щоб дістатися з м.Шпола в м. Черкаси в лікарню позивач замовляв автомобіль «Таксі». Доставлення його в лікарню коштувало 1000 грн. В той день, коли позивача покусали собаки, його дружина теж викликала «Таксі», щоб поїхати в лікарню і завезти чоловікові кошти на лікування та продукти харчування. Витрати на лікування позивача, що включають медичні препарати та засоби харчування, транспортні витрати, складають 3210,09 грн., що підтверджується копіями чеків. Крім того, дружина купувала позивачу продукти харчування на базарі, без отримання чеків, вартість яких склала 542,80 грн. В день нападу позивач був одягнений в двох спортивних штанах, майці, куртці, валянках з галошами, однак дані речі були розірвані собаками, також його вкривали ковдрою, яка була зіпсована кровю, тому вартість вказаних речей становить 2490 грн. В цілому всі матеріальні збитки становлять 6800,09 грн. Відповідач відшкодував позивачу 3900 грн., тому витрати, які підлягають відшкодуванню, становлять 2900,09 грн. Позивач є людиною похилого віку, тому мав і до події не міцне здоровя. Однак, через бездіяльність відповідача по відношенню до утримання собак, позивачу довелося витерпіти неймовірний фізичний біль. Позивачу постійно снилися сни з нападом собак. На даний час позивач, проходячи по вулиці, постійно відчуває страх нападу собак, боїться гавкання собак та гучних звуків. Внаслідок нападу собак, позивач отримав тяжкі фізичні страждання, він і на даний час продовжує відчувати фізичні та моральні переживання внаслідок отриманих травм, які суттєво позначилися на загальному стані здоровя позивача. З вини відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, яку позивач оцінює в 300000 грн. Постановою Шполянського районного суду Черкаської області відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП. Враховуючи вказані обставини, позивачу з вини відповідача завдано матеріальну та моральну шкоду, в звязку з чим представник позивача просить стягнути з відповідача 2900,09 грн. матеріальної шкоди, 300000 грн. моральної шкоди та 4000 грн. витрат за надану правову допомогу. Представник відповідача позов не визнав і пояснив, що стороною позивача не надано жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування заподіяння відповідачем моральної та матеріальної шкоди позивачу. Моральна шкода обґрунтовується виключно словами без надання доказів на підтвердження її заподіяння відповідачем. Крім того, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, сторона позивача зазначає, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в опіковому відділенні «Першої Черкаської міської лікарні», під час якого ним були витрачені кошти на лікування, придбання ліків та відновлення здоровя після отриманих травм. Однак, з виписки вбачається, що позивач лікував серце, сосуди і лише в кінці рану, отриману від укусу тварини. Позивачем не надано рецепту лікаря, тому невідомо які ліки необхідні були позивачу для лікування завданих тваринами травм. З наданих позивачем чеків на купівлю лікарських препаратів неможливо визначити для кого вони купувалися та для лікування чого вони використовувалися. Надані стороною позивача документи жодним чином не підтверджують розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу. Слід також зазначити, що витрати позивача за надання правової допомоги теж нічим не підтверджуються, тому стягненню з відповідача не підлягають. Враховуючи вказані обставини, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вислухавши доводи представників сторін, пояснення свідків, вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що вранці 09 січня 2015 року, в м. Шпола на вулиці Корольова на позивача [PERSON] накинулися дві німецькі вівчарки, які вибігли з подвіря будинковолодіння відповідача, що належать відповідачу [PERSON] Собаки напали на позивача та стали шматувати його тіло зубами, розірвали одяг, позивач був увесь закривавлений та майже без одягу лежав в мороз на снігу, ледь маючи силу звати на допомогу. З допомогою людей, позивач залишився живим, так як напад собак тривалий час не могли відсторонити сусіди та люди, які були очевидцями події. З численними ранами в області верхніх та нижніх кінцівок позивач був доставлений в травматологічне відділення Шполянської ЦРЛ. З 09 по 30 січня 2015 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Шполянській ЦРЛ. Внаслідок отриманих від укусів собак поранень, позивач, маючи похилий вік, переніс фізичні та моральні страждання. Із виписки історії хвороби №11 від 30.01.2015 вбачається, що позивач [PERSON] мав діагноз множинні обширні вкушені рани верхніх і нижніх кінцівок. Поскільки позивач є особою похилого віку, внаслідок завданих тваринами ран, в нього погіршився загальний стан здоровя. Позивач став страждати на серцево-судинні захворювання, внаслідок пережитих хвилювань і потрясінь. Позивач переніс великий стрес, душевні хвилювання за своє життя, так як тривала допомога зі сторони людей врешті решт дала позитивний результат і життя позивача було врятоване. Внаслідок бездіяльності відповідача по відношенню до утримання собак позивачу довелося терпіти неймовірний фізичний біль. Позивачу постійно сняться жахливі сни з нападом собак, проходячи по вулиці позивач постійно відчуває страх нападу собак, переживає страх від гавкання собак та гучних звуків. Факт нападу двох німецьких вівчарок на позивача [PERSON] на вулиці Корольова, які належать відповідачу, підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які вказали, що собаки звалили позивача на землю, стягнули з нього взуття та одяг, шматували його тіло, кусали за руки і ноги, позивач був закривавлений, руками прикривав обличчя від укусів собак, в нього був шоковий стан, на людські крики і намагання відігнати від потерпілого собаки не реагували, не підпускали близько людей. Людей було багато, але ніхто не міг підійти, лише автомобілями вдалося відігнати собак від потерпілого [PERSON] Доказом нападу на позивача двох німецьких вівчарок являється стаття в газеті «Шполянській вісті» - «Вівчарки ледь не загризли пенсіонера». Позивач лікувався в Шполянській ЦРЛ на стаціонарному лікуванні 21 день, а потім його направили в опікове відділення КНП «Перша Черкаська міська лікарня», так як не заживила рани від укусів собак. Відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 154 КУпАП, а саме: за порушення правил тримання собак, що спричинило заподіяння шкоди здоровю людини. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктами 4 та 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обовязковому зясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Таким чином, за загальним правилом, відшкодування моральної шкоди можливо лише при наявності вини особи в її заподіянні. З матеріалів справи та пояснень позивача, його представника і свідків вбачається наявність вини відповідача в заподіянні позивачу моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Людське життя та здоровя є безцінним скарбом і його не можуть замінити жодні гроші. Знаходження позивача в безпорадному стані він нападу собак, отримання ним численних ран від укусів тварин, перебування в шоковому стані, душевні страждання від отриманих ран свідчать про заподіяння позивачу моральної шкоди з вини відповідача. Розмір заявленої позивачем моральної шкоди в сумі 300000 грн., є надто завищеним, однак враховуючи, що від нападу потерпів громадянин похилого віку, напад собак загрожував життю позивача, відсутність сторонніх осіб могла призвести до загибелі людини, отримання потерпілим травматичного та психологічного шоку, глибину душевних страждань потерпілого від отриманих ран, тривалий розлад здоровя, порушення нормальних умов життєдіяльності, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає сума в розмірі 250000 грн. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем долучено до матеріалів справи копії фіскальних чеків на купівлю лікарських препаратів та автобусних квитків. Однак, слід зазначити, що довідки лікаря про призначення тих чи інших лікарських препаратів, які являються належним та допустимим доказом на підтвердження понесення позивачем витрат на лікування та придбання ліків на лікування травм, отриманих від пошкодження тваринами, позивачем не були надані. Крім того, позивачем не надано рецепту від лікаря, в якому було б зазначено, що ліки, які купувалися, необхідні позивачу саме для лікування від наслідків укусу твариною. На підтвердження факту пошкодження одягу та взуття, яке було на позивачу, не надано будь-яких документів про ринкову вартість даних речей. Зазначені в позові суми нічим не підтверджені. Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження розміру матеріальної шкоди, заявленої позивачем в розмірі 2900,09 грн., позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно п. 48 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З приводу заявлення позивачем вимог про стягнення на його користь витрат за надання юридичної допомоги, слід зазначити, що позивачем не наданий обґрунтований розрахунок витрат за надання йому юридичної допомоги [PERSON] під час розгляду справи в суді. Відсутній будь-який фінансовий документ, який би підтверджував сплату позивачем коштів в сумі 4000 грн. представнику [PERSON] за надання юридичної допомоги. Розмір витрат за надання юридичної допомоги в розмірі 4000 грн. є недоведеним позивачем, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вказані норми чинного законодавства, стягненню з відповідача підлягає на користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 2500 грн. Заслухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, дослідивши обставини справи та надані докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, враховуючи, що факт нападу на позивача вівчарок, які належать відповідачу, доведений, встановлена наявність вини відповідача в неналежному утриманні собак, що спричинило заподіяння шкоди позивачу, отримання позивачем численних ран на верхніх та нижніх кінцівках від укусів собак підтверджується випискою з історії хвороби, внаслідок нападу собак позивач зазнав фізичного та психологічного болю, що призвело до завдання йому моральних страждань, порушення нормальних умов життєдіяльності та життєвих звязків, погіршення сну, відчуття страху від гавкання собак, відмова відповідача від добровільного відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає моральна шкода в розмірі 250000 грн., та на користь держави судовий збір в розмірі 2500 грн. В іншій частині позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, ст. 3 Конституції України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10,

Outcome: approved