Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що позивачу [PERSON] на підставі права власності належить квартира [ADDRESS] . В належній йому квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Проте, відповідачі з липня 2015 року не проживають у вказаній квартирі, їх особисті речі в квартирі відсутні. Реєстрація місця проживання відповідачів у вказаній квартирі призводить до порушення прав позивача, як власника. Вищевикладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки про виклик за зареєстрованою адресою його місця проживання: [ADDRESS] , . Проте до суду повернувся конверт з відміткою поштового відправлення про неможливість вручення «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки про виклик за зареєстрованою адресою його місця проживання: [ADDRESS] . Проте до суду повернувся конверт з відміткою поштового відправлення про неможливість вручення «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подала, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. Тому суд вважає, що відповідачка [PERSON] була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, визнає її неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,суд захищає права,свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 24.12.2013 між [PERSON] та [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] в іпотеку нерухоме майно, а сааме: квартиру [ADDRESS] . Згідно копії договору купівлі-продажу від 12.01.2015 посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Тимченко М.Г. та зареєстрований в реєстрі № 139, [PERSON] продав іпотечну квартиру [ADDRESS] своїй матері - [PERSON] /а.с.14-15/. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.07.2016 вказаний договір купівлі-продажу квартири від 12.01.2015 було визнано недійсним та за [PERSON] було визнано право власності на квартиру [ADDRESS] /а.с.16-18/. Отже, право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачем [PERSON] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження/а.с.8/. Згідно довідки від 21.06.2020, виданої уповноваженою особою по будинку [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] , з липня 2015 року ніхто не проживає/а.с.13/. Відповідно до інформації про реєстрацію місця проживання № 6360 від 03.11.2020, виданої відділом реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру громадян Департаменту реєстраційних послуг Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] /а.с.30/. Згідно до інформації про реєстрацію місця проживання № 6383 від 03.11.2020, виданої відділом реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру громадян Департаменту реєстраційних послуг Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] /а.с.29/. В силу ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. (Правова позиція ВСУ у справі № 6-709цс16). Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. В силу того, що відповідачка [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі [ADDRESS] більше шести місяців, не являються членом сім`ї власника спірної квартирі, та не ведуть з ним спільного господарства. Отже, відповідно до положень статті 391 ЦК України позивач як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, оскільки відповідачки добровільно відмовилися від користування чужою власністю, що у свою чергу приводить до порушення прав позивача і перешкоджає йому належним чином користуватися та розпоряджатися власністю. Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved