Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд визнати за [PERSON] право власносфті на квартиру [ADDRESS] .; Визнати протиправною та скасувати постанову ВДВС Дніпровського району м. Києва серії АК № 425655 від 21.11.2007 року; зняти арешт з квартири [ADDRESS] , накладений 22.01.2008 року Десятою державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 6438360 на підставі постанови ВДВС Дніпровського району м. Києва серії АК № 425655 від 21.11.2007 року. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] ., що підтверджується записом в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер 6214224, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Ковальчук С.П. Даний запис був зроблений у тому зв`язку, що квартира передавалась Позивачем для отримання кредитних коштів в якості забезпечення в іпотеку на користь ЗАТ «МІЖНАРОДНИЙ ІПОТЕЧНИЙ БАНК» на підставі договору № 7106 від 12.12.2007 року. Фактично ж право власності на Квартиру виникло на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.10.2005 року, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Шевельовою В.М. за реєстровим номером 2-1-3251. В червні 2020 року Позивач намагався передати Квартиру в іпотеку по договору позики, який він уклав з [PERSON] . Проте не зміг цього зробити, так як, як виявилось, після отримання 12.06.2020 року адвокатом Андрощуком С.В. Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, то на квартиру був накладений арешт. Арешт був накладений 22.01.2008 року за № 6438360, Десятою київською державною нотаріальною конторою. Разом з цим, у інформації зазначено, що підставою для накладання арешту стала постанова ВДВС Дніпровського району міста Києва серії АК №425655 від 21.11.2007. При чому, власником квартири, чомусь, вказаний [PERSON] . В свою чергу, позивач ніколи не виступав в майновим поручителем по будь-якому договору, де відповідач виступав стороною. Якщо позивача і відповідача ніщо не пов`язувало, то в інтересах відповідача не міг виникнути арешт на квартиру. і, відповідно, постанова державного виконавця серії АК № 425655 від 22.01.2008 року є незаконною. З боку державного виконавця, контори і відповідача не визнається право власності позивача на квартиру, і таке невизнання відбулось не дивлячись на те, що власником Квартири виступав саме позивач на момент накладання арешту. Якщо право позивача не визнається, то це є підставою для захисту порушеного права позивача шляхом вирішення в судовому порядку вимоги про визнання за позивачем права власності на квартиру. І, у цьому зв`язку, є підстава для зняття арешту з квартири, так як квартира ніколи не належала відповідачу і в його інтересах така квартира не передавалась в якості забезпечення тощо. Обтяження у вигляді арешту обмежує позивача в здійснені останнім права власності. А, зважаючи на те, що позивач і є власником, як вказувалось вище, то не є правомірним його обмежувати у реалізації прав на квартиру. 11 серпня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в цивільній справі за даним позовом та розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження. 27 жовтня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, Зобов`язано Десяту київську держану нотаріальну контору ( м.Київ, вул.Бажова, буд.13/9) надати на адресу суду належним чином завірену копію постанови ВДВС Дніпровського РУЮ в м.Києві серії АК №425655 від 21.11.2007 року та матеріали нотаріальної справи на підставі якої було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , нотаріальна дія від 22.01.2008 р. за №6438360. 03 грудня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження у даній справі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у змісті позовної заяви, письмових поясненнях, щодо предмету спору та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки в судове засідання не повідомив. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки в судове засідання не повідомили. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial