Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з вимогами в інтересах гр. [PERSON] про стягнення на користь останнього з відповідача матеріальної і моральної шкоди. На обґрунтування позову ньому було зазначено, що 30 лютого 2012 року ним, як представником гр. [PERSON], на адресу відповідача був направлений оригінал виконавчого листа № 2-23/12 від 02.03.12 p., виданий Корольовським райсудом 29.03.2012 р. щодо негайного стягнення з ТОВ «Промекс» на користь [PERSON] 108000 грн. основної заборгованості по зарплаті, 529200 грн. середнього заробітку за весь час затримки видачі кінцевого розрахунку, 10836 грн. компенсації за порушення строків видачі зарплати, 6000 грн. моральної шкоди та 6000 грн. компенсації за невикористану відпустку, а всього 660036 грн.. Однак, державний виконавець Мороз C.M. отримавши вказаний виконавчий документ суду 02.04.12 р., в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», відкрив виконавче провадження лише 09.04.12 p., надавши можливість боржнику спустошити свої банківські рахунки. 28 травня 2012 року держвиконавцем Морозом С.М. винесено постанову про повернення зазначеного виконавчого листа, оскільки ухвалою апеляційного суду від 21.05.2012 року було відкрито апеляційне провадження у справі за скаргою на рішення суду від 02.03.2012 року. 08.08.2012 року дана апеляційна скарга була залишена без задоволення, а рішення суду без змін, у зв'язку з чим позивачем вдруге подано до відповідача заяву про примусове виконання зазначеного рішення суду. Однак, 21.08.2012 року держвиконавцем Морозом С.М. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з тих підстав, що позивачем на підтвердження своїх повноважень на представництво стягувача було подано ксерокопію довіреності не посвідчену належним чином. При цьому держвиконавець повернув стягувачу не оригінал виконавчого листа, а його ксерокопію, не повернувши інші матеріали, які були залучені до заяви представника стягувача. Такими діями відповідача, на думку позивача, його довірителю гр. [PERSON], були спричинена шкода. 14.05.2013 року позивач подав до суду заяву про зміну позовних вимог, відмовившись від вимог в частині стягнення матеріальної шкоди та збільшивши вимоги в частині моральних збитків, які остаточно просив стягнути з відповідача в розмірі 20000 грн.. 03.07.2013 року у даній справі вже було постановлено рішення в порядку заочного розгляду про часткове задоволення позовних вимог, яке було скасовано ухвалою Корольовського райсуду від 01.04.2014 року. При новому розгляді справи у загальному порядку, позивач підтримав заяву від 14.05.2013 року і просив позов задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити за безпідставністю. Третя особа належно повідомлялась про час і місце розгляду справи, проте представник в судове засідання не з'явився, причин суду не повідомлено, а тому розгляду проводився у його відсутність. Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає позов, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог Основного Закону Держави Україна, - Конституції України, зокрема: ст. 56 - кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень; ст.124 ч.5 - судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування і відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ч.ч.1,2 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, зокрема обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що 19.03.2013 року апеляційним судом Житомирської області у справі № 0609/4с-57/12 постановлено ухвалу, якою визнано незаконними дії старшого державного виконавця відділу ДВС Володарсько-Волинського районного управління юстиції Житомирської області Мороза Сергія Миколайовича щодо повернення 28.05.2012 року виконавчого листа № 2-23/12 в частині негайного виконання рішення Корольовського райсуду м. Житомира від 02.03.2012 року. Доказів іншого відповідачем на час розгляду судом даної справи не надано. Посилання відповідача на те, що вказане рішення Корольовського райсуду від 02.03.2012 року скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2012 р. (а.с.245,246) у даному випадку не може слугувати підставою для відмови у позові, оскільки факт незаконності дій державного виконавця встановлений іншим судовим рішенням, а саме ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 19.03.2013 р. (а.с.247,248), яка на даний час є чинною. Відповідно до керівних роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами, внесеними згідно з постановами № 5 від 25.05.2001 р. та № 1 від 27.02.2009 р., під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку, зокрема, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Судом встановлено, що відповідач, державний орган, - державна виконавча служба без поважних підстав не виконувала рішення суду, яке було чинним на час здійснення незаконних дій - 28.05.2012 р., проявляє незаконну бездіяльність порушаючи вимоги Конституції України, законні права стягувача [PERSON], який без додання додаткових зусиль не має можливості працевлаштуватись, отримувати заробітну платню. Доказів іншого суду відповідачем не надано. З урахуванням характеру та ступеню завданих моральних страждань, суд, встановлює розмір стягнення в сумі 7000 грн., які необхідно стягувати з казначейства, оскільки, згідно п.10-1 вищевказаних керівних роз'яснень Пленуму ВСУ - при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України, при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, шкода відшкодовується державою (за рахунок держави). В решті позову необхідно відмовити.

Outcome: partial