Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 112 в будинку № 13 на вул. Лисеницькій у м. Львові. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є власником зазначеної квартири, в якій відповідач числиться зареєстрованою. Через таку обставину позбавлений можливості повноцінно користуватись та розпоряджатись належним йому майном. Відповідач у вказаній квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла. Наявність реєстрацій відповідача створює перешкоди у можливості вільно користуватись та розпоряджатись майном. Тому просить в судовому порядку визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді від 10.01.2019р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 27.02.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, дав пояснення аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та підтвердила, що не проживає у вказаній квартирі з 2007р., оскільки з позивачем існують неприязні відносини. Не заперечує проти зняття її з реєстрації та просить позов задовольнити. Дослідивши матеріли справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до копії довідки з місця проживання про склад сімї і прописки (а.с.4), позивач є власником квартири № 112 на вул. Лисеницька, 13 у м. Львові. Окрім позивача у вказаній квартирі також зареєстрована відповідач, яка є його дочкою. Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України. Згідно із ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із частиною 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За правилами\~ч.\~2\~ст.\~405\~ЦК України,\~член сімї\~власника житла\~втрачає право\~на користування\~цим житлом\~у разі\~відсутності члена\~сімї без\~поважних причин\~понад один\~рік,\~якщоінше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вказане свідчить про те, що член сімї власника в тому числі втрачає право користування житловим приміщенням у випадку його відсутності понад один рік. Згідно актів ЛКП «Дім» від 13.06.2018р. (а.с.6), від 04.07.2018р. (а.с.7), від 10.08.2018р. (а.с.8), від 24.09.2018р. (а.с.9), від 03.10.2018р. (а.с.10), від 01.11.2018р. (а.с.11), відповідач зі слів сусідів не проживає за адресою [INFO] з 2012 року, що також підтвердила в судовому засідання відповідач. Беручи до уваги наведені вище обставини, оскільки протилежного в судовому засіданні не встановлено, суд приходить до висновку, що вимога про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням ґрунтується на законі та підлягає до задоволення, оскільки обовязкові для цього підстави, які визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме відсутність члена сімї власника без поважних причин понад один рік встановлені та доведені зібраними в справі доказами. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.13). На підставі наведеного та

Outcome: approved