Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просив постановити рішення, яким зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на утримання дитини з 1/4 частини зі всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частини зі всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-2). Свої вимоги мотивує тим, що згідно судового наказу виданого Болградським районним судом Одеської області 02.01.2018 року справа №497/1849/17, провадження 2-н/497/1/18 з нього, позивача стягнуто аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини зі всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 01.12.2017 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Однак, з січня 2018 року він знаходиться у другому шлюбі з [PERSON] , та мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Тобто, з часу постановлення судом рішення про стягнення з нього аліментів з 02.01.2018 року значно змінилося його сімейне і матеріальне положення, а відтак є всі підстави для зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] . Позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на задоволенні позовних вимог, надав пояснення з підстав зазначених в позові. Пояснив, що станом на час постановлення судом судового наказу про стягнення аліментів на його утриманні була лише одна дитина від першого шлюбу. Починаючи з 01.12.2017 року він регулярно сплачував аліменти, оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення доньки. Заборгованості не має, станом на 19.06.2020 року державним виконавцем встановлено переплату по виплаті аліментів в розмірі 8382.70 гривень. Йому відомо про стан здоров`я доньки, і він готовий нести половину додаткових витрат на дитину у разі надання відповідачем відповідних документів. Однак, оскільки змінився його сімейний стан, він має на утриманні дитину від другого шлюбу, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та відповідно не працює і доходів не має. Будь-яких інших доходів, окрім заробітної плати він, позивач не має. Звернув увагу суду, що квартиру в якій залишились проживати колишня дружина і донька він отримав як військовослужбовець та приватизували на двох з колишньою дружиною Після розлучення, він своєю Ѕ частиною квартири не користується, в квартирі не буває, все сумісне майно подружжя залишив в квартирі яким користується відповідач з донькою, майно не ділили між собою. Наразі він проживає у будинку батьків своєї другої дружини в с.Виноградівка Болградського району Одеської області, тоді як відповідач з донькою проживають в [ADDRESS] на праві власності належить йому, позивачу. Просив суд врахувати зазначені обставини, та стверджував, що подальша сплата ним аліментів у визначеному раніше судом розмірі є неможливою. Відповідач позовні вимоги не визнала, заперечувала категорично щодо задоволення позовних вимог позивача, надала суду письмовий відзив, в якому виклала усі свої доводи, на спростування тверджень позивача (а.с.47-50). Пояснила, що вона ніяким чином не перешкоджала і не перешкоджає позивачу у спілкуванні з донькою. Той розмір аліментів, який весь час стягувався з позивача [PERSON] у розмірі 1/4 частки від його доходів є належним та достатнім для утримання доньки, яка перебуває на «Д» обліку в центрі ПМСП, потребує постійного лікування, є школяркою, а тому є необхідність в додаткових витратах, які батько також має нести на рівні з нею, відповідачем. За час карантину, вона відповідач майже нічого не заробляла, а тому досить важко утримувати дитину. З позовом про стягнення додаткових витрати на дитину, вона відповідач раніше не зверталася, оскільки вважала, що аліменти покривають витрати на дитину, в тому числі на лікування та навчання. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дівчинки серії [NUMBER] (а.с.11). Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 04.04.2017 року шлюб між сторонами розірвано, справа №497/288/17 (а.с.8). Згідно наказу виданого Болградським районним судом Одеської області 02.01.2018 року справа №497/1849/17, провадження 2-н/497/1/18 з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини зі всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 01.12.2017 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.13). Позивач [PERSON] перебуває в другому шлюбі з [PERSON] , громадянкою України з 30.01.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с.7). Від цього шлюбу у нього народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с.12). До складу сім`ї позивача окрім нього з дружиною, та їхнього сина, також входить тесть [PERSON] (а.с.38) та теща [PERSON] (а.с.39), і які проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Вказане домоволодіння на праві власності належить дружині позивача [PERSON] та її батькам у рівних частках, по 1/3 кожному (а.с.33, 40, 41). Батьки дружини позивача [PERSON] (а.с.37) - [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами та отримують мінімальний розмір пенсії відповідно: 2320.97 гривень, 2102.04 гривень(а.с.31, 32). Згідно довідки Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області від 10.06.2020 року №520 позивач [PERSON] на території Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області земельного паю та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не має (а.с.34). Позивач [PERSON] працює начальником караула 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області на отримує заробітну плату в середньому на місяць у розмірі 14654.51 гривень, з якою утримується податок 2637.81 гривень, та аліменти в розмірі 3663.63 гривень (а.с.14). Залишок коштів на утримання сім`ї з трьох осіб становить 8353.07 гривень, тобто на кожного по 2784.36 гривень. Аліменти сплачує регулярно щомісячно, та станом на 19.06.2020 року обліковувалася переплата в розмірі 8382.70 гривень, що підтверджується розрахунком державного виконавця по АСВП №55759837 (а.с.30). Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Кошти на утримання дитини присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким вона проживає. Саме суду віддані дискреційні повноваження при визначенні конкретного розміру аліментів. При цьому, закон визначив що саме суд повинен брати до уваги і враховувати при визначенні розміру аліментів. Такими обставинами можуть бути: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів або якісь інші обставини, які можуть мати важливе значення для визначення розміру аліментів. Попри таку різноманітність факторів, що впливають на визначення розміру аліментів, їх мінімальний розмір - визначається законом. Це той мінімум, який батьки зобов`язані витрачати на дитину, не залежно від доходів, можливостей, бажання, інших дітей, незалежно від всіх цих обставин. З 8 липня 2017 року цю межу було підвищено з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який визначається кожного року законом про державний бюджет. Відповідно до положень Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 років до 18 років з 01.01.2020 року становить 1109.00 гривен (2 218.00 гривен х 50%), з 01.07.2020 року становить - 1159.00 гривень (2318.00 гривень х 50%), з 01.12.2020 року - 1197.50 гривень (2395.00 гривень х 50%). Разом з цим, ст.182 ч.2 СК України врегульовано, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на зазначене, на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти з позивача у розмірі значно більшому ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Дійсно, стаття 192 Сімейного кодексу України визначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. Судом встановлено, що теперішній час дохід відповідача становить 14654.51 гривень, з якого утримується податок в розмірі 2637.81 гривень. Наразі сімейний стан позивача змінився, він перебуває у другому шлюбі, від якого має малолітню дитину, [INFO] . І дружина і син перебувають на утриманні позивача, а відтак є всі підстави для зменшення розміру аліментів, що утримуються з позивача. При визначені розміру аліментів, суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6-ти до 18-ти років згідно положень Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік, вимоги ст.182 СК України та вважає за можливе визначити аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини з частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення донькою повноліття, що буде саме тим розміром який може визнаватися необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином, 1/6 частина заробітку (доходу) платника аліментів [PERSON] становить 2442.42 гривень, тобто навіть більше прожиткового розміру на дитину віком від 6 до 18 років, який станом на 01.07.2020 року визначено в розмірі 2318.00 гривень. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності, а відтак, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. В позовній заяві позивача відсутні вимоги щодо вирішення питання про стягнення судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved