Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з неповнолітнім сином [PERSON], визначення способу участі у спілкуванні з сином [PERSON],[INFO], без присутності відповідачки щотижня з 9-00 год. суботи до 17-00 год. неділі, стягнення 1500,00 грн. матеріальних витрат та 1500,00 грн. моральної шкоди, та судових витрат. Позовні вимоги мотивує тим, що він з 2007 року перебував в шлюбі з відповідачкою [PERSON] Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20.10.2008 року шлюб розірвано, проживають окремо. Від шлюбу вони мають спільну дитину, [PERSON],[INFO], який проживає разом з відповідачкою. В зв»язку з тим, що відповідачка не надавала можливості зустрічатись з сином, приймати участь в його вихованні, він звернувся до органу опіки та піклування Придніпровської районної ради м.Черкаси з заявою про прийняття рішення про його участь у вихованні дитини. Рішенням Придніпровської районної ради м.Черкаси від 24.10.2008 року було визначено його зустрічі з сином [PERSON] щоп»ятниці з 10-00 год. до 12-00 год. в присутності відповідачки. Однак дане рішення відповідачка не виконує, чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, не повідомляє, який дошкільний заклад дитина відвідує, і він вимушений звертатися до служби у справах дітей, міліції для з»ясування цього дошкільного закладу. Завдячуючи таким діям він зазнав матеріальної шкоди в розмірі 1500,00 грн. та моральної шкоди 1500,00 грн. Просить усунути перешкоди у спілкуванні з малодітнім сином [PERSON], визначити спосіб участі його у спілкуванні з дитиною без присутності відповідачки щотижня з 9-00 год. суботи до 17-00 год. неділі, стягнути 1500,00 грн. матеріальних витрат та 1500,00 грн. моральної шкоди, та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Також пояснив, що він зазнав матеріальні витрати, коли приїздив до Черкас для з»ясування який дошкільний заклад дитина відвідує, а також для спілкування з малолітнім сином [PERSON], проживав у знайомих, купляв продукти харчування, однак відповідачка чинили йому перешкоди і не давала йому спілкуватися з сином. Матеріальні витрати складають 1500,00 грн. Вважає, що відповідачка спричинила йому також моральні страждання тим, що чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Моральну шкоду оцінює 1500,00 грн. Відповідачка [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні позову відмовити, оскільки дитина не сприймає позивача як рідну людину, і спілкування з ним негативно впливає на дитину. Аліменти на утримання дитини [PERSON] сплачує нерегулярно.На даний час вона, відповідачка, зареєструвала шлюб вдруге та народила дитину. Малолітній син [PERSON] вважає батьком вітчима. При зустрічах з колишнім чоловіком останній розмовляв з нею на підвищених тонах. Дитина його боїться. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Черкаської міської ради, за довіреністю Зубалій Н.А. просила в інтересах малолітньої дитини визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] - перша та третя субота місяця без присутності матері [PERSON] з 10-00 год. до 13-00 год. , перші три зустрічі провести в присутності фахівця з соціальної роботи Центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] відповідачки [PERSON] та її представника за довіреністю [PERSON], представника третьої особи Зубалій Н.А., дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, всебічного та об'єктивного дослідження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Право на виховання дитини - це особисте немайнове право батьків. Воно є таким, що тісно пов'язане з особою. Батьки не можуть бути позбавлені цього права не інакше як за рішенням суду. Право батьків на виховання дитини включає: право на особисте виховання; право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства; право вимагати невтручання у здійснення батьками права на виховання дитини (ст.5 СК України); право на захист порушеного права на виховання дитини (ст. ст.18, 158, 159, 162, 163 СК України). Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Закріплення права батьків та дитини на спілкування у чинному законодавстві України відповідає світовим стандартам захисту прав дитини. Стаття 9 Конвенції прав дитини передбачає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров'ю. Аналогічні положення містяться у ст. ст. 14, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно з ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, інших обставин, що мають істотне значення, у тому числі психічного здоров'я одного з них, з них, зловживання алкогольними напоями чи наркотичними засобами. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували у шлюбі, який 20.10.2008 року розірваний, мають спільну дитину, [PERSON],[INFO], який проживає разом з відповідачкою за адресою [ADDRESS]. Батько дитини - позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] у приватному домоволодінні разом з матір»ю та донькою від першого шлюбу. На даний час не працює, отримує пенсію по інвалідності 3-ої групи загального захворювання. Має позитивну характеристику з місця проживання. Рішенням Придніпровської районної ради м.Черкаси від 24.10.2008 року було визначено зустрічі позивача з сином [PERSON] щоп»ятниці з 10-00 год. до12-00 год. в присутності відповідачки. Однак дане рішення відповідачка не виконує, чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином. 27.02.2013 року за повторним зверненням [PERSON] вдруге комісією було прийнято рішення: графік спілкування батька визначений рішенням Придніпровської районної ради м.Черкаси від 24.10.2008 року № 439, залишити без змін. Згідно висновку органу опіки та піклування м.Черкаси № 514/30-02-049 від 22.11.2013 року орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні батька [PERSON] з малолітнім [PERSON] - перша та третя субота місяця без присутності матері [PERSON] з 10-00 год. до 13-00 год. , перші три зустрічі провести в присутності фахівця з соціальної роботи Центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді. Суд, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що слід погодиться з висновком органу опіки та піклування щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON]. Щодо позовних вимог щодо стягнення матеріальних витрат 1500,00 грн. та моральної шкоди 1500,00 грн. то вони не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Згідно з положеннями ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. В судовому засіданні позивачем не доведено, що матеріальні витрати, в тому числі і придбання продуктів харчування, на АЗС «Linkoil GS» бензину 25.08.2013 р. на суму 404,03 грн., проїзд в автобусах, сплата комісії за здійснення платежу , а всього в розмірі 1500,00 грн. спричинені з вини відповідачки. Щодо моральної шкоди, то закон пов»язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи (ст.ст. 32,56,62 Конституції України , ст.ст.23, 1167 ЦК України). Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди та розміру такої шкоди, підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди у суду немає. Судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 114,70 грн. та за правову допомогу - 200,00 грн.(а.с.14), яка полягає в складанні позовної заяви і підтверджується квитанціями підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial