Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дитини за рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 05.05.2010 року з 1/3 частини заробітку на тверду грошову суму щомісячно в розмірі 1 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 5.05.2010 року Бершадським районним судом по справі № 2-461\\2010р. було винесено рішення, згідно якого із нього на користь колишньої дружини [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1\\3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Дитина проживає з матір`ю, а позивач приймає участь у його вихованні та утриманні, інколи проводить час із сином, по мірі своїх можливостей купує йому одяг та продукти. На даний час він не має постійного джерела доходу, перебивається тимчасовими заробітками у людей, так як має у власності бензопилку. Протягом 2017 ріку Тростянецьким районним відділом ДВС щомісячно нараховувались аліменти в сумі 1391,52 грн. з яких він щомісячно, намагаючись не створювати заборгованості, сплачував 1000 гривень. Починаючи з березня 2018 року Тростянецький районний відділ ДВС щомісячно почав нараховувати аліменти у розмірі 2024,13 грн., що ставить позивача на даний час у скрутне матеріальне становище, і тягне як наслідок, неможливість в повному обсязі та вчасно виконувати рішення суду. На сьогоднішній день він не має постійного місця роботи, має матір, яка хворіє і потребує матеріальної підтримки з його боку, має на утримані двох малолітніх дітей народжених від теперішньої дружини [PERSON] , що перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною та не має постійного місця роботи. Ні він, ні його дружина не мають ні у власності ні в користуванні земельних ділянок. Його синові [PERSON] 9 років, прожитковий мінімум з 01.01.2018 року складає 1860 гривен, і тому вважає, що в даній ситуації аліменти в розмірі 1000 грн. є оптимальними, і відповідають вимогам вищезазначеного закону. Дана позовна заява надійшла до Тростянецького районного суду Вінницької області 14.05.2018 року, ухвалою судді від 01.06.2018 року, після уточнення місця реєстрації відповідача, справу було передано за підсудністю до Бершадського районного суду Вінницької області. Ухвалою судді Бершадського районного суду від 03.07.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Ухвалою суду від 12.10.2018 року за клопотанням відповідача дану справу було передано за підсудністю до Оболонського районного суду м. Київ. Ухвалою судді Оболонського районного суду від 07.11.2019 року прийнято у провадження дану справу та ухвалою від 14.02.2019 року за клопотанням позивача передано за підсудністю до Бершадського районного суду Вінницької області. Ухвалою судді Бершадського районного суду від 11.07.2019 року дану справу прийнято до провадження, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. 04.09.2018 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому [PERSON] позовні вимоги не визнала з наступних підстав. Рішенням Бершадського суду Вінницької області було стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання їх сина у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Дане рішення позивач виконував на свій розсуд, не завжди виплачував аліменти, за що був притягнутий до відповідальності. На звернення до батька дитини, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, позивач не реагував. Останні 3 роки [PERSON] не вітає сина зі святами та взагалі не цікавиться його життям. На даний час позивач працює у Польщі та заробляє достатні кошти, що вбачається і з фото в соціальних мережах його та його дружини. Разом із своєю дружиною він збудував великий приватний будинок, має фінансову змогу сплачувати комунальні послуги, годувати та повністю утримувати двох малолітніх дітей. На сьогоднішній день мати одноособово утримує сина [PERSON] , з яким проживає у м. Київ, оскільки для всебічного та гармонійного розвитку дитини необхідні умови, які у селі, на жаль, відсутні. [PERSON] відвідує додаткові заняття з англійської мови, спортивний гурток, активно та швидко росте, тому потребує гарного збалансованого харчування, вітамінів, придбання одягу, канцтоварів тощо. Крім того, [PERSON] інколи хворіє, і звісно ж потребує ліків. Сімейний стан відповідачки також змінився, вона вийшла заміж за [PERSON] , який також має доньку від попереднього шлюбу та виплачує на її утримання аліменти. Грошей їхній родині не вистачає, хоч вони з чоловіком обоє офіційно працюють, утримують двох неповнолітніх дітей, сплачують комунальні послуги, винаймають житло у м. Київ. Аліменти, які має намір виплачувати позивач по справі - є мізерними на сьогоднішній день, це практично 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Цих коштів навіть не вистачить на харчування та вітаміни для сина. 04.09.2018 року позивачем було надано відповідь на відзив, де вказано, що на даний час він з дружиною та двома малолітніми дітьми проживає в будинку [ADDRESS] , який належить батькам дружини. В зв`язку з відсутністю коштів вони змушені були звернутись за субсидією в УПСЗН на 2018 рік та отримали субсидію на газ та електроенергію на зазначений будинок з опалювальною площею 23.00 кв.м., що свідчить про величину їх статків. Щодо несплати ним аліментів на користь відповідачки на утримання їх сина, то згідно розрахунку заборгованості з Тростянецького РВ ДВС прослідковується періодичність оплат та заборгованість. яка пов`язана з неможливістю влаштуватись на офіційну роботу в межах району перебиваючись тимчасовими сезонними заробітками у людей. При цьому, Тростянецький РВ ДВС стягує з нього аліменти в розмірі 1\\3 частини заробітку (доходу), виходячи з середньостатистичної зарплати по району, яка станом на 2018 рік складає більше 6,5 тис. грн. За таких умов він змушений був звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, так, як за відсутності постійної роботи не в змозі буде хоч якось забезпечити існування своїх дітей і в тому числі спільного з відповідачкою сина. 03.12.2018 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, просив ухвалити рішення суду яким стягувати з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання їх сина в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того вказує, що ні він, ні його дружина не мають на праві власності нерухомого майна чи транспортних засобів та утримують двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а тому сплачувати аліменти за відсутності стабільного доходу, у попередньо визначеному обсязі він не має змоги. При цьому відповідач має постійне джерело доходу, після розірвання шлюбу з ним набула у власність транспортний засіб, що свідчить про покращення її матеріального становища. 18.12.2018 року [PERSON] надала до суду заперечення на відповідь на відзив, в якій вказала, що з наданих органами ДВС документів вбачається, що розмір заборгованості позивача складає суму платежів, що перевищує 3 місяці та надає їй право звернутись до органів досудового розслідування із заявою про вчинення боржником правопорушення. Заперечила посилання позивача на недостатність заробітку, оскільки останній отримує неофіційний дохід, а достатній рівень його життя прослідковується із соціальних мереж, активним учасником яких є він та його дружина. Крім того, вказала, що наявність у неї автомобіля не впливає на її участь в утриманні сина. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, однак надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав частково, просив ухвалити рішення суду, яким щомісячно стягувати з нього на користь відповідачки аліменти на утримання їх сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] , також в судове засідання не з`явилась, надавши письмову заяву, в якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог, призначивши розмір аліментів у сумі 2 000 грн. та розгляд справи проводити без її участі. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 26.10.2008року по 09.07.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано між ними відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 11). Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 05.05.2010 року в справі №2-461/2010р. стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1\\3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття (а.с.10). Вказане рішення суду пред`явлено до виконання та виконавче провадження перебуває у Тростянецькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Згідно розрахунків заборгованості начальника вказаного ВДВС від 27.04.2018 року та від 28.02.2018 року (а.с.12-13), станом на 30.04.2018 року за [PERSON] рахується борг зі сплати аліментів на суму 5485, 23 грн. та в середньому, щомісячно ним сплачуються аліменти в сумі 1000 грн. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.16) з 20.09.2010 року [PERSON] перебуває у шлюбу з [PERSON] [INFO] у них народився син - [PERSON] ( копія свідоцтва про народження а.с.14), а [INFO] - син [PERSON] ( копія свідоцтва про народження а.с.15). Відповідно до довідки Тростянчикської сільської ради №333 від 07.05.2018 року (а.с.22), [PERSON] із дружиною та дітьми проживають в с. Тростянчик Тростянецького району Вінницької області. З наявних в матеріалах справи доказів : копії трудової книжки [PERSON] (а.с.7-9), копії трудової книжки [PERSON] (а.с.17), довідки Тростянчикської сільської ради №334 від 07.05.2018 року (а.с.19) та довідки Управління праці та соціального захисту населення Тростянецької РДА №566 від 10.05.2018 року, - вбачається, що позивач та його дружина станом на травень 2018 року не працюють, [PERSON] до [INFO] року отримувала допомогу при народженні дитини. Згідно довідки Тростянчикської сільської ради №337 від 10.05.2018 року (а.с.20), довідки Гордіївської сільської ради №62 від 08.05.2018 року (а.с.21) та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.112-116), у власності [PERSON] перебуває 1/4 частки житлового будинку в с. Гордіївка Тростянецького району Вінницької області, іншим нерухомим майном [PERSON] та [PERSON] не володіють. З грудня 2017 року по квітень 2018 року отримували субсидію на житлово - комунальні послуги (копія повідомлення а.с.59) Сторонами не оспорюється, що після розірвання шлюбу між сторонами, їх син - [PERSON] [INFO] , проживає з матір`ю та її чоловіком (свідоцтво про шлюб (а.с.46). Відповідачка та її чоловік - [PERSON] станом на 2018 рік працевлаштовані та отримують заробітну плату згідно довідок з місця роботи (а.с.43,44, 63). При цьому, за рішенням Борояднського районного суду Київської області від 28.11.2016 року (а.с.45), [PERSON] сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 2000 грн. щомісячно. Крім того, згідно договору оренди квартири від 17.07.2018 року (а.с.64-66), [PERSON] орендує житлову квартиру в м. Києві за що щомісячно сплачує орендну плату. Судом також прийнято до уваги копію з трудової книжки (а.с.98), з якої вбачається, що з 31.10.2018 року відповідачка не працює. Станом на 31.07.2018 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] у розмірі 8557,62 грн. ( розрахунок а.с.96). За таких обставин суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину і його виконання. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Аналізуючи вказане, суд вважає за можливе не обґрунтовувати та не ставити в мотиви рішення докази, надані сторонами, які містять їх переписку та фото із соціальних мереж, оскільки з точки зору їх належності, допустимості та достатності вони не можуть підтвердити чи спростувати дані про рівень життя та доходу сторін. Судом не прийнято до уваги довідку Гордіївської сільської ради про те, що позивач надає допомогу своїй матері - [PERSON] , оскільки зі змісту даної довідки вбачається, що вона написана зі слів самої [PERSON] . На думку суду, критичній оцінці підлягають надані відповідачкою копії абонемента у фітнес клуб, копії відомостей про вартість абонемента, копії довідки лікаря та декларації про вибір лікаря. даного висновку суді дійшов з урахуванням того, що купівля ліків для дитини та відвідування нею спортивної секції є підставами для звернення з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, оскільки дані документи не дають можливість встановити понесення матір`ю періодичних платежів на лікування та відвідування спортивної секції. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» визначено, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України). У зв`язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров`я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов`язання змінюватися, законом передбачено, що за позовом якоїсь із цих осіб суд вправі змінити раніше встановлений розмір аліментів як в сторону їх зменшення, так і в сторону їх збільшення. Крім того, зменшення розміру аліментів за наявності передбачених законом причин не виключає можливості взагалі звільнення від їх сплати. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. В статті 3 Конвенції ООН про права дитини говориться: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей». Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні неповнолітніх дітей, взаємний обов`язок батьків по їх утриманню, встановлені обставини що мають значення в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено належними доказами погіршення його майнового стану ( наявність на утриманні дружини та двох неповнолітніх дітей). Тому суд дійшов висновку про задоволення позову (з урахуванням змінених позовних вимог) і необхідність зменшити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання дитини за рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 05.05.2010 року та ухвалення рішення про стягнення щомісячно аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання даним рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Судом враховані всі обставини, визначені ст. 182 СК України, а також враховано сімейний і матеріальний стан платника та одержувача аліментів, інтереси неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .

Outcome: approved