Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ВДВС Володимир-Волинського МРУЮ, про виключення з акту опису майна та звільнення з-під арешту , визнання права власності . В позовній заяві покликається на ту обставину, що 26.11.2014 року по виконавчому листу №154/2515/14-ц , виданого Володимир-Волинським міським судом було відкрите виконавче провадження відносно відповідача [PERSON] Згідно виконавчого листа вбачається, що Володимир-Волинський міський суд виніс рішення про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] грошові кошти у якості повернення боргу та витрат повязаних із сплатою судового збору. Загальна сума заборгованості становить 76\~656.80 грн. 26.11.2014 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції [PERSON] була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження відповідно до зазначеного виконавчого листа. У квітні 2015 року він рухаючись на автомобілі марки АУДІ 100, 1991 року випуску , державний номерний знак [NUMBER], синього кольору , номер кузова [NUMBER] у смт. Маневичі , Волинської області був зупинений працівниками ДАІ. Працівники ДАІ повідомили його , що даний автомобіль знаходиться у розшуку і його необхідно вилучити, оскільки на нього ДВС Володимир-Волинського МРУЮ накладено арешт. Даний автомобіль він придбав у відповідача ще у грудні 2008 року, передавши йому особисто 6000 тисяч доларів США. і не знав про існування будь-яких обтяжень на даний автомобіль. Даний факт підтверджується розпискою наданою йому відповідачем 29 грудня 2008 року та виданим на його імя генеральним дорученням 28 січня 2015 року заступником начальника ДВС був складений акт опису й арешту майна, згідно з яким було описано та накладено арешт на автомобіль марки АУДІ 100, 1991 року випуску , державний номерний знак [NUMBER], синього кольору , номер кузова [NUMBER], який належить позивачу, оскільки він повністю розрахувався за даний автомобіль із попереднім власником і не має жодного відношення до боргових зобовязань відповідача . Пояснивши дану ситуацію державному виконавцю, йому було дозволено прийняти вилучений автомобіль на відповідальне зберігання до вияснення обставин по даному спору. Вважає, що опис та арешт майна був проведений незаконно з наступних підстав. Відповідно до постанови ДВС від 26.11.2014 року вбачається, що арешт накладено на все майно, що належить боржнику . відповідач дійсно володіє житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами та земельною ділянкою на які також накладено арешт за адресою : с. Заріччя, вул. Лобачинського, 17д , а тому вважає, що боргові зобовязання перед стягувачем є забезпеченими в повному обсязі, так як стягувач може задовольнити свої вимоги щодо повернення коштів за рахунок нерухомого майна боржника. В даному випадку нерухоме майно повністю відповідає сумі боргу і навіть перевищує її, а тому немає необхідності накладати арешт та вилучати особисте майно боржника, яке було продано добросовісному набувачу до винесення постанови про накладення арешту. Опис та арешт особистого майна, а саме автомобіля, ставить позивача в скрутне становище, так як він не працевлаштований, має на забезпеченні малолітню дитину і саме спірний автомобіль є єдиним засобом для утримання сімї. Просить виключити з опису та звільнити з під арешту автомобіль марки АУДІ 100, 1991 року випуску , державний номерний знак [NUMBER], синього кольору , номер кузова [NUMBER] та визнати право власності на нього. В судовому засіданні під час розгляду справи позивач [PERSON]І . позов підтримав, просить його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] позов визнала повністю,не заперечує щодо його задоволення . Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ВДВС Володимир-Волинського МРУЮ для участі у розгляді справи не зявився. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Судом встановлено, що 21 жовтня 2014 року Володимир-Волинським міським судом було ухвалено рішення, відповідно до якого було вирішено стягнути з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] 75\~777 грн. заборгованості за договором позики від 24.06.2014 року. 10 листопада 2014 року Володимир-Волинським міським судом відповідно до цього рішення був виданий виконавчий лист. 26 листопада 2014 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції [PERSON] була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження відповідно зазначеного виконавчого листа. Дана обставина стверджується постановою про відкриття виконавчого провадження. 28 січня 2015 року заступником начальника ДВС був складений акт опису й арешту майна, згідно з яким було описано та накладено арешт на автомобіль марки марки АУДІ 100, 1991 року випуску , державний номерний знак [NUMBER], синього кольору , номер кузова [NUMBER], що стверджується відповідною постановою та актом. Як вбачається з копії повідомлення Нововолинським МРЕВ, автомобіль марки АУДІ 100, 1991 року випуску , державний номерний знак [NUMBER], синього кольору , номер кузова [NUMBER], зареєстрований за відповідачем [PERSON] і на нього накладено арешт . Як пояснив позивач, даний автомобіль ним було придбано у відповідача ще у грудні 2008 року, передавши йому особисто 6000 тисяч доларів США. Дана обставина представником відповідача визнана повністю. Як вбачається з копії страхового полісу АЕ/3753313 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальником цивільно-правової відповідальності як власника автомобіля марки АУДІ 100, 1991 року випуску , державний номерний знак [NUMBER], синього кольору , номер кузова .WAUZZZ44 ZMN013980, є позивач [PERSON] Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. За таких обставин справи, з урахуванням визнання представником відповідача позову, суд приходить до висновку, що заплативши відповідачу [PERSON] повну вартість спірного автомобіля, маючи право на володіння та керування даним автомобілем, в результаті акту опису та арешту даного автомобіля було порушено майнові права позивача [PERSON], а тому його позовні вимоги підставні та підлягають судовому захисту шляхом задоволення позову. Позов в частині визнання права власності на даний автомобіль до задоволення не підлягає з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 29.12.2008 року відповідач [PERSON] видав [PERSON] , та [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність на право користування належним йому автомобілем марки АУДІ 100, 1991 року випуску , державний номерний знак [NUMBER], синього кольору , номер кузова [NUMBER]. Цього ж дня, за придбаний автомобіль позивач сплатив відповідачу 6 000 доларів США, що підтверджується розпискою. Разом з тим, довіреність від 29.12.2008 року була видана з правом передоручення третім особам на термін дії три роки до 29.12.2011 року. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що право власності на автомобіль перейшло до позивача, оскільки між ним та [PERSON] , як власником автомобіля, 29.12.2008 року фактично відбувся оплатний правочин, а саме купівля-продаж автомобіля. Проте, такі доводи позивача суд вважає безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.244 ЦК України\~на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідно зі ст. ст.238,\~244 ЦК України\~довіреність не є правовим оформленням переходу права власності, а тому згідно довіреності від 29.12.2008 року до позивача не перейшло право власності на автомобіль від [PERSON] , оскільки, видачу генеральної довіреності без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності на автомобіль.\~\~\~\~ Вказуючи на ту обставину, що між [PERSON] та [PERSON], як сторонами правочину, фактично укладено договір купівлі-продажу, то в даному випадку існують усі необхідні умови для визнання договору доручення удаваним правочином, що приховує договір купівлі-продажу автомобіля.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст.235 ЦК України\~удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Згідно із ч. 3\~ст.640 ЦК України\~договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Підстави набуття права власності на транспортні засоби чітко визначені цивільним законодавством. Відповідно до п. п. 2,7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388\~(далі - Правила державної реєстрації та обліку автомобілів…..) передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Відповідно до п. 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів….. до документів, що підтверджують\~\~\~\~правомірність\~\~ придбання транспортних\~\~ засобів в тому числі відносяться договори купівлі-продажу транспортних засобів, що\~\~ засвідчені\~\~ в\~\~установленому\~\~порядку,\~\~що встановлюють право власності на транспортні засоби. Факт придбання автомобіля на підставі зазначеного правочину повинен бути належним чином зареєстрований в підрозділах ДАІ з обов'зковим пред'явленням свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Отже, в даному випадку письмовий договір купівлі-продажу автомобіля підлягає обов'язковій державної реєстрації в підрозділах ДАІ. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 25 своєї\~постанови від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі\~статті 235 ЦК\~має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.. На думку суду між сторонами фактично не було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, оскільки, не була проведена державна реєстрація правочину в органах МРЕВ. За таких обставин, до позивача не перейшло право власності на спірний автомобіль, а тому він у відповідності до вимог ст.60 Закону України «Про виконавче проадження» не має права вимагати визнання права власності на цей автомобіль .

Outcome: partial