Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 06 грудня 2017 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Каракуловим І.Л. та зареєстровано в реєстрі за № 2068, договір підписано сторонами, а отже досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, що свідчить про укладення такого договору відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. За наведеним договором відповідач отримав у власність від позивача грошові кошти в розмірі 168420 грн., що на дату укладення договору було еквівалентно 6200 доларів США за курсом НБУ. Відповідно до п. 2.1 договору позики вказані кошти позичальник (відповідач) зобов`язувався повернути в термін не пізніше 06 червня 2018 року, з урахуванням вимог, наведених у п. 2 ст. 533 ЦК України. Просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики від 06 грудня 2017 року в розмірі 187990,29 грн., з яких: 174485,63 грн. - основний борг + 13504, 66 грн. - двадцять п`ять відсотки річних від простроченої суми за період з 07 червня 2018 року по 27 вересня 2018 року. Стягнути з [PERSON] судові витрати в розмірі 5879 грн. 90 коп., з них 1879 грн. 90 коп. - судовий збір та 4000 грн. - послуги на правничу допомогу. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовні й заяві. Крім того, представник позивача адвокат Дон В.О. заявив про стягнення з відповідача на користь позивача вартість послуг на правничу допомогу у сумі 4000 грн., при цьому зазначив, що докази про понесені витрати на правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник - [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині стягнення боргу за основним боргом та 25 % річних від простроченої суми у заявленому розмірі. Заперечувала проти задоволення вимог щодо стягнення коштів з правничої допомоги у розмірі 4000 грн. Суд, приймаючи до уваги пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку про наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 06 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Каракуловим І.Л. та зареєстровано в реєстрі за № 2068, договір підписано сторонами, тобто між ними було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, що свідчить про укладення такого договору відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України (а.с.8,9). На підставі вказаного вище договору відповідач отримав у власність від позивача грошові кошти в розмірі 168420 грн., що на дату укладення договору було еквівалентно 6200 доларів США за курсом НБУ. Відповідно до п. 2.1 договору позики вказані кошти відповідач зобов`язувався повернути в термін не пізніше 06 червня 2018 року, з урахуванням вимог, наведених у п. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, а саме: «сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу». За домовленістю сторін відсотки за користування грошима не встановлювалися, проте, відповідно до п. 2.2. Договору позики при простроченні виконання цього грошового зобов`язання позичальник на вимогу позикодавця зобов`язаний сплатити 25% річних від простроченої суми, за весь час прострочення, тобто за кожен календарний день, починаючи з наступного дня після настання терміну повернення позики, зазначеного в пункті 2.1 договору. Так судом встановлено, що відповідач в обумовлені терміни грошові кошти не повернув. Відповідно до даних з офіційного сайту НБУ офіційний курс гривні щодо іноземних валют станом на 27 вересня 2018 року становить вартість 100 доларів США - 2814,2843 грн. (а.с.10). Таким чином сума основного боргу за договором позики від 06 грудня 2017 року становить 174485,63 грн. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики (розпискою) одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку розписки позичальника. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. ч. 2-3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргових документів у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Отже факт знаходження боргових документів - оригіналів розписки та договору позики грошових коштів у Позивача, свідчить про невиконання із сторони Відповідача своїх боргових зобов`язань. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Такий висновок Верховного Суду України міститься у його постановах №6-бЗцсІЗ від 18 вересня 2013 року і №6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З 07 червня 2018 року відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, що є підставою для застосування відповідальності, передбаченої договором та законом. Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 2.2. Договору позики встановлено, що при простроченні виконання цього грошового зобов`язання Позичальник (Відповідач) на вимогу Позикодавця (Позивача) зобов`язаний сплатити 25% річних від простроченої суми, за весь час прострочення, тобто за кожен календарний день, починаючи з наступного дня після настання терміну повернення позики, зазначеного вище в цьому пункті договору. Так, сума заборгованості за договором позики від 06 грудня 2017 року становить 174,485 63 грн., тобто 6 200 доларів США. За офіційним курсом НБУ на 27.09.2018 року і долар США = 28,142843 грн., що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту НБУ від 27 вересня 2018 р. Час прострочення з 07 червня 2018 року по 27 вересня 2018 року складає 113 днів. Розрахунок 25 відсотків річних: 174 485. 00 х 25% : 365 х 113 = 13 504, 66 грн. Отже, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню 25 відсотків річних від простроченої суми в розмірі 3504,66 грн. Виходячи з викладеного, загальна сума заборгованості відповідача за договором позики від 06 грудня 2017 року, становить 187990,29 грн. з них - 174485,63 (основний борг) + 13504,66 (двадцять п`ять відсотки річних від простроченої суми за період з 07 червня 2018 року по 27 вересня 2018 року). Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи намір позивача та його представника подати докази понесених витрат на правничу допомогу у поряду ч.8 ст. 141 ЦПК України, питання про стягнення послуг на правничу допомогу буде вирішено у разі подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду шляхом ухвалення додаткового рішення. Суд, виходячи з вищенаведеного вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1879,90 грн.

Outcome: approved