Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, на обґрунтування вказавши, що 10.01.2017 року він уклав договір позики з відповідачем [PERSON], згідно якого він надав останньому грошові кошти в сумі 3000 доларів США на строк до 10.05.2017 року. Проте, на даний час своє зобов'язання щодо повернення позики відповідач не виконав, чим порушив умови договору. Зазначає, що у добровільному порядку [PERSON] не бажає повернути суму боргу, а усі вимоги до нього щодо належного та своєчасного виконання зобов'язання відповідачем проігноровані. На підставі наведеного просить суд, стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу позики в розмірі 3000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на день подачі позову до суду становить 76710 грн. Позивач до судового засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовну заяву підтримав повністю. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позов не надав. За погодженням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. За змістом ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 10 січня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого, позикодавець (позивач) передає позичальнику (відповідачу) безвідсоткову позику в сумі 3000 доларів США готівкою, а позичальник зобов'язується повернути отриману суму до 10.05.2017 року ( а.с. 4). Відповідно до п. 2.2. факт передачі позикодавцем зазначеної суми засвідчується підписами в даному Договорі. Згідно із ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Однак, зобов'язання за вказаним договором відповідач [PERSON] не виконав, грошові кошти до теперішнього часу не повернув. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Таким чином, з відповідача слід стягнути в користь позивача борг за договором позики в сумі 3000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на день подачі позову до суду становить 76710 грн. грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 530, 610, 625, 1046, 1047 ЦК України,

Outcome: approved