Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 18.09.2005 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: вул. Івана Франка, 31, с. Коржова Монастириського району Тернопільської області. Позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем, проте нотаріальною конторою йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, що підлягає спадкуванню. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у судове засідання не з»явилися, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у їхній відсутності, позов підтримали. Відповідач [PERSON]сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, однак подали суду заяву, в якій просять розглядати справу за відсутності їхнього представника, проти позову не заперечили. Залучений до участі у справі в порядку ст. 33 ЦПК України співвідповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечила. Залучений до участі у справі в порядку ст. 33 ЦПК України співвідповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, про розгляд справи у її відсутності подала заяву, проти задоволення позову не заперечила. Судом встановлено такі обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ИД №013819 від 23.12.2005 року батьками позивача [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON]. Згідно даних виписки з погосподарської книги №113 за 1983 1985 роки спірний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по вул. Івана Франка, 31, с. Завадівка Монастириського району Тернопільської області, належав [PERSON] (голова домогосподарства). У даному будинковолодінні були зареєстровані та проживали: [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (внук), [PERSON] (син). Станом на 15.04.1991 року у даному житловому будинку проживали: голова двору [PERSON], дружина [PERSON], син [PERSON], невістка [PERSON], що вбачається з даних виписки з погосподарської книги №443 за 1991 1995 роки, та підтверджується довідкою №713, виданою 03.11.2016 року виконкомом [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Спірне будинковолодіння розташоване на відведеній присадибній ділянці площею 0,51 га, згідно рішення чотирнадцятої сесії [PERSON] сільської ради народних депутатів від 02.04.1994 року 21 скликання, про що [PERSON] сільською радою Монастириського району Тернопільської області 03.11.2016 року видано довідку №652. Відповідно до довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №371 від 26.10.2016 року, за адресою: вул. Івана Франка, 31 с. Коржова Монастириського району Тернопільської області розміщено одноповерховий житловий будинок загальною площею 105,2 кв.м, житловою 45,6 кв.м, під літерою «А», стайня «Б», стодола «В», сарай «Г», літня кухня «Д», комора «Е», курник «Є», ворота №1, огорожа №2. На даний житловий будинок 25.10.2016 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт (ксерокопія технічного паспорта додано до матеріалів справи). [PERSON] помер 18.09.2005 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ИД №208479 від 09.11.2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Івана Франка, 31 в с. Коржова Монастириського району Тернопільської області. На час смерті спадкодавця [PERSON] разом з ним проживали: дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою №651, виданою виконкомом [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 03.11.2016 року. Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зі змісту довідки №653, виданої 03.11.2016 року виконкомом [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, вбачається, що позивач [PERSON], [INFO], прийняв спадщину після свого батька [PERSON], який помер 18.09.2005 року. [PERSON], [PERSON] відмовились від належної їм частини у спадщині, що залишилась після смерті [PERSON], в користь позивача [PERSON], що підтверджується їхніми письмовими заявами від 17.11.2016 року. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, відмови від прийняття спадщини не заявляв, а прийняв спадщину, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння, що підлягає спадкуванню, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (інформаційний лист Монастириської державної нотаріальної контори №1383/01-16 від 18.11.2016 року). Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, що затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18.02.2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 № 112/5, а згодом аналогічними Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 під № 5-24 / 26, і Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до змісту цих Вказівок громадська група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Зі змісту виписок з погосподарських книг №113 за 1983 1985 роки, №443 за 1991 1995 роки не вбачається роду занять голови домогосподарства, розташованого за адресою: вул. Івана Франка, 31 в с. Коржова Монастириського району Тернопільської області, що не дає підстав відносити спірне будинковолодіння до суспільної групи колгоспний двір. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. У період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31.01.1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Таким чином, згідно досліджених у судовому засіданні виписок з погосподарських книг №113 за 1983 1985 роки, №443 за 1991 1995 роки, технічного паспорта будинковолодіння від 25.10.2016 року, вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Івана Франка, 31 в с. Коржова Монастириського району Тернопільської області, є приватною власністю, роками зведення якого є 1976 1989 роки, дане будинковолодіння зведене на відведеній для цього земельній ділянці. Як слідує з технічного паспорта, виданого 25.10.2016 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», житловий будинок загальною площею 105,2 кв.м, житловою 45,6 кв.м, під літерою «А», стайня «Б», стодола «В», сарай «Г», літня кухня «Д», комора «Е», курник «Є», ворота №1, огорожа №2, розташований за адресою: [PERSON], 31 в с. Коржова Монастириського району Тернопільської області, збудований у 1976 1989 роках. Відповідно до Листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №12/5-126 від 23.03.1999 року по об»єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття Урядом України документа, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №95 від 19.03.2013 року документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Ухвалюючи рішення суд приймає до уваги, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: вул. Івана Франка, 31 в с. Коржова Монастириського району Тернопільської області, зведений у 1976 1989 роках на відведеній для цього земельній ділянці та належав спадкодавцю [PERSON] Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, а прийняв спадщину. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом. Згідно інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №1572/01-16 від 12.12.2016 року за даними спадкового реєстру після смерті 18.09.2005 року [PERSON] спадкова справа не заводилась. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивачем доведено обставини, викладені у позовній заяві, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за законом після померлого 18.09.2005 року [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved