Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги мотивує тим, він є директором підприємства ТОВ «ЛАМАН ТРАНС-ЕКСПРЕС», в якому відповідач працював водієм до 10 червня 2014 року. В квітні місяці 2014 року відповідач [PERSON] звернувся до нього з проханням позичити йому кошти. В результаті чого, 29 квітня 2014 року він під розписку передав відповідачу гроші в сумі 11419 гривень, які останній зобов'язався повернути на першу вимогу. 05 червня 2014 року він звернувся до відповідача з проханням повернути борг в строк до 12 червня 2014 року, але [PERSON] на його прохання не відреагував. 01 липня 2014 року ним було надіслано на адресу відповідача лист з проханням повернути кошти, але до теперішнього часу гроші йому не повернуті та відповіді не отримано. Таким чином, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу. В судове засідання позивач та його представник не з'явились. В матеріалах справи є клопотання представника позивача, в якій вона підтримує свої позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутністю. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Заяви про розгляд справи за їх відсутності не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Так, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 29 квітня 2014 року позивач [PERSON] надав у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 11419 гривень, про що останнім було складено розписку, з зобов'язанням повернути гроші на першу вимогу позивача. Відповідно до наказу від 10 червня 2014 року, який міститься в матеріалах справи відповідач дійсно працював водієм в підприємстві ТОВ «ЛАМАН ТРАНС-ЕКСПРЕС», директором якого є позивач, але 02 червня 2014 року [PERSON] був звільнений від займаної посади. Також, встановлено, що 01 липня 2014 року позивачем та його представником відповідачу [PERSON] було надіслано лист з проханням повернути займані гроші, в строк до 31 липня 2014 року, в іншому випадку [PERSON] буде змушений звернутись до суду. Відповідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Згідно ст.ст. 610-611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 1046-1050 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором. Згідно оригіналу квитанції №k27/S/19 від 28 липня 2014 року позивач за подання до суду позовної заяви сплатив судовий збір. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, також те, що на теперішній час відповідачем борг позивачу не сплачений, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення боргу в повному обсязі, крім того також задоволенню підлягають вимоги про стягнення судових витрат. На підставі викладеного ст.ст. 526, 610-611, 625, 629, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved