Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою «про розірвання шлюбу» із [PERSON], в обґрунтування якої зазначив, що вони за обоюдною згодою з відповідачем припинили спільне проживання, спільне господарство не ведуть, не мають спільного сімейного бюджету та не піклуються один про одного, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], місцем постійного проживання яких є місце проживання матері - до [PERSON], спору про місце проживання дітей не має. Також не має майнового спору. Питання щодо утримання дітей вирішено між сторонами самостійно. Враховуючи що збереження сім'ї не є можливим, подружні стосунки припинені за обоюдною згодою, просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між ним та [PERSON], 30.07.2005 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №498. В судове засідання сторони подали заяви про обоюдну згоду щодо розірвання шлюбу, та проведення судового розгляду на підставі наявних доказів, підтвердили факт припинення спільного проживання, відсутність спору щодо місця мешкання дітей, та відсутності майнового спору. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, згідно вимог ч.3 ст. 211 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до наступного: Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 30.07.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №498. (а.с.4). Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №622 (а.с.6), [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №435.(а.с.5), місцем постійного проживання яких є місце проживання матері - до [PERSON], спору про місце проживання дітей не має. Також не має майнового спору. Питання щодо утримання дітей вирішено між сторонами самостійно. Як встановлено, сторони припинили подружні стосунки та спільне проживання, не ведуть спільного господарства, не можуть дійти до згоди стосовно розподілу обов'язків. Самі найважливіші питання не можуть вирішувати безконфліктно. Втратили один до одного почуття кохання та поваги. Майнового спору сторони не мають. Суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, інтересам їх дітей, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі наведеного, ст.ст.110, 112,114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved