Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 29.05.1995 року, виданого виконкомом [PERSON] міської ради народних депутатів він, позивач, та треті особи [PERSON], [PERSON] є співвласниками житлової квартири №32, що в будинку №47 по вул.Трускавецькій в м.Бориславі Львівської області. У даній квартирі зареєстрований та фактично проживає лише він один. Крім нього, у квартирі зареєстрований його малолітній син [PERSON], 22.09.2007р.н., який тимчасово у звязку з навчанням проживає в [PERSON], однак на період літніх канікул проживає разом з позивачем у даній квартирі, та відповідач [PERSON], яка є колишньою дружиною позивача. Відповідач починаючи з 2016 року і по даний час у квартирі не проживає, оскільки забравши всі свої речі, вона добровільно виїхала за кордон - в [PERSON], де постійно проживає до сьогоднішнього часу з іншим чоловіком, що свідчить про втрату нею права на користування зазначеним житловим приміщенням. Позивач [PERSON]\~ у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги просить задоволити. Треті особи [PERSON]\~та [PERSON]\~у судове засідання не зявилися, подали заяви, в яких просить справу розглянути у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують та просять позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Крім того, відповідач повідомлялася про день та час розгляду справи в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Таким чином, відповідно до вищевказаних положень ЦПК України, відповідач вважається\~належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не прибула до суду без поважних причин, відзиву на позовну заяву на пропозицію суду, що викладена в ухвалі про відкриття провадження у справі не подавала. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ч.4 ст.19\~ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно світлокопії свідоцтва про право власності на квартиру від 29.05.1995 року, виданого виконкомом [PERSON] міської ради народних депутатів, позивач [PERSON] та треті особи [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлової квартири №32, що в будинку №47 по вул.Трускавецькій в м.Бориславі Львівської області. Згідно світлокопії будинкової книги на даний час у квартирі №32, що в будинку №47 по вул.Трускавецькій в м.Бориславі Львівської області зареєстровані: позивач [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] Відповідно до акту комісії МПП\~«Бескид» від\~02.07.2018рокувбачається, що відповідач [PERSON], колишня дружина позивача, не проживає у квартирі №32, що в будинку №47 по вул.Трускавецькій в м.Бориславі Львівської області. Зі слів [PERSON] відповідач з 2016 року проживає в [PERSON], про що підтверджують сусіди: [PERSON] та [PERSON] \~ \~ \~ \~Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ст. 156 ЖК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Стаття 405\~ЦК України передбачає,\~щочлени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином, відповідач [PERSON], будучи зареєстрована в належній позивачу, як співвласнику, квартирі, порушує права та законні інтереси власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, в спірній жилій квартирі з 2016 року не проживає, не маючи перешкод в користуванні нею, своїх речей там\~\~не зберігає, жилою площею не цікавиться, витрат по її утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчиняла. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі №32, що в будинку №47 по вул.Трускавецькій в м.Бориславі Львівської області більше одного року без поважних причин,\~\~добровільно залишивши спірне жиле приміщення, а тому її слід\~\~визнати такою, що втратила право користування житловим\~\~приміщенням на підставі ст.405 ЦК України. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 гривень судового збору.

Outcome: approved