Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до розміру 1/3 частки його доходів щомісячно. На обґрунтування позову посилається на наступні обставини: рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 січня 2019 року ухвалено стягувати з позивача у даній справі на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей сторін у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. щомісячно на кожну дитину. Вказує, що на час ухвалення вказаного рішення судом не було враховано його матеріальний стан та стан його здоров`я, оскільки під час винесення рішення судом, він перебував на роботі в Респібліці Польща, а відтак був позбавлений подати будь-які заперечення та докази на позов. Зазначає, що в нього на утриманні перебувають батьки, він працює в Республіці Польща» та його витрати за кордоном є суттєвими, а тому він не в змозі сплачувати відповідачеві на утримання кожної дитини сторін аліменти в розмірі по 1600 грн. щомісячно. За таких обставин просить змінити розмір аліментів, що стягуються на утримання неповнолітніх дітей до розміру 1/3 частки від його доходів. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача звернулася з заявою про уточнення позовних вимог, у якій прохає суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на утримання неповнолітніх дітей до розміру 1000 грн. Відповідач [PERSON] в силу вимог ст. 128 ЦПК України, була належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання; в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин; відзиву не подала. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що позов безпідставний та задоволенню не підлягає. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній.... справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що згідно рішення Ковельського міськрайоного суду від 03.01.2019 року, ухвалено збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2015 року та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та достягнення кожною дитиною повноліття. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. А виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів, але за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обґрунтовуючи позов про зменшення розміру аліментів, позивач [PERSON] посилаючись на погіршення свого матеріального становища зазначав, що його матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі, визначеному рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.01.2019 року у цивільній справі №5534/18 провадження 2/159/140/19. Так, як на доказ, позивач на обгрунтування своїх доводів посилається на довідку з агенства з тимчасового працевлаштування «Ліберта», з якої вбачається, що його місячний дохід становить 1680 злотих. Разом з тим, відповідно до ст.ст.77,78 ЦПК України ця довідка не є належним і допустимим доказом у контексті спірних правовідносин, оскільки належним чином не завірена у передбаченому законом порядку, тощо. Посилання позивача на довідки (епікриз) про погіршення його стану здоров`я, судом не може бути взято до уваги, оскільки вказані довідки датовані 2008 року та 2015 року, на теперішній час доказів про погіршення його стану здоров`я, позивачем не надано. Посилання на ту обставину, що в позивача на утриманні є батьки, судом також не може бути взято до уваги, оскільки останнім не надано доказів, що вони потребують стороннього догляду та він здійснює за ними догляд. У ході судового розгляду судом встановлено, що позивач є працездатним, інвалідом не визнаний, інших осіб, які потребують утримання згідно вимог закону (інші діти, непрацездатні чоловік, дружина, батьки, дочка, син (положення ст. 182 СК України) немає. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, будь-яких доказів, які б мали істотне значення для вирішення питання про зменшення розміру аліментів позивач не надав. Таким чином, беручи до уваги положення ст. 192 СК України та враховуючи, те що спільні діти сторін проживають разом з відповідачем і, безумовно, остання несе більші витрати на дітей, ніж той із батьків, із ким діти не проживають, а також зважаючи на ту обставину, що позивач жодними належними та допустимими доказами не довів факту неможливості сплачувати аліменти в розмірі 1600 грн. на кожну дитину, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Поряд з цим, суд також враховує положення ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, якою визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Outcome: dismissed