Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що 01.09.2014 року між ними укладений письмовий договір позики «Догововор о возвратной финансовой помощи», на підтвердження укладання якого відповідач написав власноручно розписку, в якій встановлювався розмір позики, засвідчувався факт отримання останнім грошової суми у розмірі 7170.00 доларів США. Відповідач зобов'язався повернути грошові кошти в строк до 31.03. 2015 року, проте, в зазначений час грошові кошти не повернув. 03.02.2016 року поштою відповідачу відправлена вимога про повернення грошових коштів за договором позики, яка ним отримана, про що свідчить повідомлення про вручення, але проігнорована. Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на 01.07.2016 року один долар США дорівнює 24.821412 українським гривням. Таким чином, заборгованість відповідача станом на 01.07.2016 року складає 177959.40 гривен. Відповідно до п.2.2.2. договору позики «Договор о возвратной финансовой помощи» від 01.09.2014 року, у випадку затримки повернення грошових коштів більше ніж на сім календарних днів позичальник, виплачує позикодавцю неустойку (пеню) у розмірі 0,1% від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів за кожен день прострочення. Сума 3% річних за користування чужими грошовими коштами становить 6699.07 гривень. Сума інфляційних витрат за користування чужими грошовими коштами становить 45000.11 гривень. Розмір неустойки (пені) становить 81505.41 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача: - суму боргу у розмірі 177\~959.40 гривень; - 3% річних у розмірі 6699.07 гривень; - індекс інфляції у розмірі 45\~000.11 гривен; - неустойку у розмірі 81\~505.41 гривен; - витрати, повязані із платою судового збору у сумі 1846.60 гривень. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] адвокати [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги визнала частково в частині стягнення суми боргу і 3% річних, в іншій частині позовних вимог просила відмовити в задоволенні. В судовому засіданні встановлено, що згідно «Договору о возвратной финансовой помощи» від 01.09.2014 року, позивач-позикодавець надав відповідачу-позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в розмірі 7170.00 доларів США з поверненням її до 31.03.2015 року. В пункті 2.2.2. договору зазначено, що у випадку затримки повернення грошових коштів більше ніж на 7 календарних днів позичальник, виплачує позикодавцю неустойку (пеню) у розмірі 0,1% від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів за кожен день прострочення. Згідно п.1.1 договору позики позика є безпроцентною (а.с.8). Відповідно розписки [PERSON] зобовязався в строк до 31.03.2015 року повернути [PERSON] взяті у борг 7170.00 доларів США (а.с.12). 03.02.2016 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повернення коштів згідно договору позики від 01.09.2014 року (а.с.13, 14). Між сторонам и виникли правовідносини, які регулюються вимогами ст.1046 ЦК України, якою передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищу є встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. А у випадку, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчу є передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначено ї кількості речей. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів вст. Оновлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст.1 Закону України від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми ч.2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає частковому, а саме в частині стягнення суми боргу, трьох відсотківрічних. Щодо стягнення суми інфляції, то в задоволені цих вимог слід відмовити, оскільки нарахування індексу інфляції застосовується до грошових зобовязань у гривнях. Щодо стягнення неустойки (пені), яка також застосовуються як і стягнення трьох відсотків річних, як відповідальність за порушення грошового зобов'язання, але ці правові норми є різними за своєю правовою природою. Оскільки позивач вимагає стягнення процентів річних за користування грошовими коштами, що були надані як відповідальності за порушення грошового зобовязання, тому не підлягає стягненню неустойка як захід цивільно-правової відповідальності.

Outcome: partial