Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що в ході збирання документів для продажу гаража №34, який належить позивачу на праві приватної власності та знаходиться в ТІВГ «Київський», що по вул. Гонти, 36 в м. Вінниці, було встановлено, що 19 червня 2007 року відділом державної виконавчої служби в Староміському районі була винесена постанова про накладення арешту на все майно позивача. На звернення уповноваженої позивачем особи [PERSON] до Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці щодо отримання інформації про накладення арешту на майно позивача було надано офіційну відповідь за №9442/10-35 від 14 червня 2016 року, що згідно з ЄДРВП станом на 13 червня 2016 року відносно позивача у відділі відкритих виконавчих проваджень за рішеннями судів та інших органів щодо стягнень майна та грошових коштів за позовами фізичних та юридичних осіб не перебуває. Оскільки накладення арешту на гараж перешкоджає позивачу розпоряджатися власним майном, він вимушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо зняття арешту з майна позивача. Заінтересована особа [PERSON] не заперечував проти задоволення позову. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору представник Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо задоволення позову поклалась на розсуд суду. Відповідно до ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна власником гаража, загальною площею 20,8 кв. м, який знаходиться в Товаристві індивідуальних власників гаражів, гараж 1-34, який знаходиться по вул. Гонти, 36 в м. Вінниці, є [PERSON] (а.с. 7-8). Згідно з постановою від 19 червня 2007 року державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції [PERSON], в зв»язку із стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості по аліментам, було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до повідомлення Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, адресованому представнику позивача за довіреністю [PERSON], згідно ЄДРВП станом на 13 червня 2016 року відносно [PERSON] у відділі відкритих виконавчих проваджень за рішеннями судів та інших органів щодо стягнень майна та грошових коштів за позовами фізичних та юридичних осіб не перебуває (а.с. 9). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визначення права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, існування на даний час арешту на майно позивача, з метою забезпечення виконання ним рішення щодо стягнення заборгованості по аліментам на користь [PERSON], на даний час є безпідставним та таким, що порушує права позивача, як власника рухомого та нерухомого майна, тому позов [PERSON] слід задовольнити. Судові витрати залишити за позивачем, як на тому наполягав останній. На підставі викладеного,

Outcome: approved