Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що він починаючи з 09 серпня 1978 року є зареєстрованим та проживає як квартиронаймач разом зі своєю сімєю [ADDRESS] в с.Дубриничі, вул.Центральна Перечинського району Закарпатської області. На даний час він продовжує проживати у вищевказаній квартирі, а також добросовісно, безперервно, відкрито користується, доглядає та постійно робить поточні та капітальні ремонти в такій, що підтверджується довідкою №1854 від 15 грудня 2016 року, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради. В 2015 році позивач вирішив оформити право власності на дану квартиру, тому звернувся до комунального підприємства «БТІ» для виготовлення технічного паспорту на таку. Отримавши технічний паспорт, [PERSON] звернувся із заявою до КП «Комунальник» про оформлення документів по передачі йому у приватну власність квартиру, яку він займав на правах найму, однак у відповідь останній отримав листа, що будинок не знаходиться на балансі КП «Комунальник», тобто у 2007 році він не був переданий ліквідаційною комісією з балансу КП «Будівельник» на баланс КП «Комунальник». Після чого, 03 листопада 2016 року позивач звернувся із заявою до [PERSON] сільської ради про надання йому дозволу на оформлення права власності на займану квартиру, однак він отримав лист про те, що на балансі [PERSON] сільської ради даний будинок також не знаходиться і йому потрібно вирішити дане питання у судовому порядку, тому просить позов задовольнити та не стягувати на його користь судові витрати з відповідача. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, при цьому позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. У судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради Перечинського району Закарпатської області сільський голова с.Дубриничі [PERSON] також не зявилася, однак подала заяву, в якій не заперечила проти задоволення позовних вимог та просить розглянути справу без їхньої участі. Крім цього, подала довідку про те, що [PERSON] дійсно з 1978 року проживав і проживає на сьогоднішній день в с.Дубриничі по вул.Центральній, 131/16 Перечинського району Закарпатської області. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 09 серпня 1978 року є зареєстрованим в [INFO] та по теперішній час постійно проживає в такому як квартиронаймач разом зі своєю сімєю. Разом з цим встановлено, що позивач добросовісно, безперервно, відкрито користується, доглядає та постійно робить поточні та капітальні ремонти у вищезазначеній квартирі, що підтверджується довідкою №1854 від 15 грудня 2016 року, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом… Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним… Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч.1 ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Згідно п.п.2,5,6 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема: 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом… Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як розяснено в п.9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема те, що володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням вищевикладеного та того, що позивач добросовісно заволодів чужим нерухомим майном і протягом останніх десяти років відкрито та безперервно користувався таким, жодних претензій чи вимог з боку інших осіб щодо оспорювання права власності на нього не має, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved