Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати контракт, який укладено 16.09.2013 року між ним та Дрогобицьким коледжем нафти і газу, продовженим на новий строк; поновити його на посаді викладача загально-технічних та спеціальних дисциплін Дрогобицького коледжу нафти і газу на строк по 31.08.2015 року; стягнути з Дрогобицького коледжу нафти і газу в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позов мотивує тим, що 16.09.2013 року між ним та Дрогобицьким коледжем нафти і газу, в особі директора [PERSON], було укладено контракт, відповідно до якого він був призначений на посаду викладача загально-технічних та спеціальних дисциплін Дрогобицького коледжу нафти і газу на строк з 16.09.2013 року по 31.08.2014 року. 03.07.2014 року він отримав лист №221 від 27.06.2014 року за підписом в.о.директора Дрогобицького коледжу нафти і газу [PERSON], яким його повідомлено про те, що 31.08.2014 року закінчується термін дії вищевказаного контракту і він буде звільнений із займаної посади згідно п.2 ст.36 КЗпП України. 28.08.2014 року він звернувся до в.о.директора [PERSON] із заявою, в якій просив продовжити йому контракт від 16.09.2013 року. Крім того, циклова комісія Дрогобицького коледжу нафти і газу на попередньому розподілі годин виділила йому години попереднього навчального року, що свідчить про бажання навчального закладу продовжити з ним контракт від 16.09.2014 року. Наказом №237 від 01.09.2014 року його було звільнено у звязку із закінченням терміну дії контракту згідно п.2 ст.36 КЗпП України. У розділі 6 контракту від 16.09.2013 року між сторонами погоджено умови змін та розірвання цього контракту. Зокрема, пункт 6.2 передбачає порядок розірвання контракту у разі закінчення строку його дії, при цьому директор коледжу і працівник повинні за угодою сторін не пізніше як за два місяці визначитись у такому: контракт припиняє дію, контракт продовжується або укладається на новий термін. Якщо у цей термін сторони не визначились, то контракт продовжується на новий термін. Вважає, що сторони, у строк не пізніше як за два місяці до закінчення дії контракту, угодою між собою не визначились щодо припинення контракту, його продовження чи укладення на новий термін, то такий повинен був продовжитися на новий термін. У звязку з тим, на його думку, він повинен бути поновленим на посаді викладача загально-технічних та спеціальних дисциплін Дрогобицького коледжу нафти і газу на строк по 31.08.2015 року. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що на засіданні циклової комісії, яке відбулось 16.06.2014 року, він визначився щодо продовження контракту і чекав, що з даним питанням визначиться і керівництво. Однак, враховуючи те, що комісією йому було наділено навантаження з предметів, вважає, що тим самим відповідач визначився у продовженні контракту. Він до часу виходу у відпустку, яка йому була надана з 01.07.2014 року, постійно перебував на роботі. Однак, його жодним чином ніхто не повідомив про наміри не продовжувати контракт та звільнити його з роботи у звязку із закінченням строку дії такого. А тому, з невідомих для нього причин, йому було надіслано поштою повідомлення про закінчення терміну дії контракту та звільнення. З в.о.директора [PERSON] у нього також з даного приводу не було ніяких розмов і останній не попереджав про небажання продовжувати з ним контракт. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов та доповнив, що оскільки відповідач завчасно не повідомив позивача про небажання продовжувати дію контракту, пропустивши встановлений двомісячний строк, то звільнення останнього слід вважати незаконним. Тому просить задоволити позовні вимоги повністю та поновити [PERSON] на займаній посаді в Дрогобицькому коледжі нафти і газу. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та заперечив щодо їх задоволення з підстав, викладених у письмовому запереченні. Пояснив, що керівництво коледжу вчасно визначилося щодо припинення дії контракту і з їхньої сторони вчинялися спроби звязатися з позивачем по телефону, однак, [PERSON] не виходив на звязок. Відтак, вирішили з даного приводу направити повідомлення поштою. Таке було підготовлене вже 27.06.2014 року. Проте, у звязку із державними вихідними, зокрема, враховуючи, що [PERSON] припав на суботу і такий вихідний був перенесений на понеділок - 30.06.2014 року, відправлення листа поштою відбулося лише 01.07.2014 року. А тому, керівництво коледжу визначилося ще за два місяці до закінчення строку дії конторку, про що повідомили позивача. Останній жодним чином не реагував на такий лист, хоча отримав його ще 03.07.2014 року, не звертався з даним питанням для зясування обставин, а лише 28.08.2014 року звернувся із письмово заявою з проханням продовжити йому контракт. У цей же день в.о.директора [PERSON] було накладено резолюцію на дану заяву про відмову у вказаному, у звязку із закінченням терміну попереднього контракту. Крім цього, стороною відповідача в особі [PERSON], ще на час укладання контракту, було попереджено [PERSON] про те, що такий укладається лише на рік, без наміру його в подальшому продовжувати. Посилання позивача на рішення циклової комісії щодо виділення йому навантаження як викладачу, то вважає, що таке не слід розцінювати як згоду коледжу на продовження строку дії контракту. На засіданні комісією вирішений лише попередній розподіл навчального навантаження для викладачів, а остаточний розподіл педнавантаження на 2014-2015 роки вирішено завершити після закінчення роботи приймальної комісії. Вважає, що позивача звільнено правомірно, у звязку із закінчення строку дії контракту, оскільки сторона відповідача завчасно визначилася з приводу даного питання. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Як вбачається з наказу №237 від 01.09.2014 року, виданого в.о.директора Дрогобицького коледжу нафти і газу, позивача [PERSON] звільнено з посади викладача у звязку із закінченням терміну дії контракту, згідно п.2 ст.36 КЗпП України. Пунктом 6.2 контракту, укладеного 16.09.2013 року між Дрогобицьким коледжем нафти і газу в особі в.о.директора [PERSON] та [PERSON], визначено закінчення строку його дії. При цьому, директор коледжу і працівник повинні за угодою сторін, не пізніше як за два місяці, визначитись у такому: контракт припиняє дію, контракт продовжується або укладається на новий термін. Якщо у цей термін сторони не визначились, то контракт продовжується на новий термін. З копії листа за №221, за підписом в.о.директора Дрогобицького коледжу нафти і газу [PERSON], вбачається, що останнім повідомлено [PERSON] про те, що 31.08.2014 року закінчується термін дії його контракту на посаді викладача загально-технічних та спеціальних дисциплін і він буде звільнений із займаної посади згідно п.2 ст.36 КЗпП України. Вказаний лист датовано 27.06.2014 року. Як вбачається з копії конверта та оглянутого в судовому засіданні оригіналу такого, відправлення листа здійснено 01.07.2014 року одержувачу [PERSON] З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення видно, що [PERSON] особисто вручено листа від відправника Дрогобицького коледжу нафти і газу 03.07.2014 року, що також стверджується повідомленням Центру поштового звязку №3 Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» за №179 від 13.10.2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є закінчення строку його дії (п.п. 2, 3 ст. 23 КЗпП України), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач уже 27.06.2014 року визначився із позицією щодо припинення трудових відносин із позивачем, відповідно звільнивши останнього із займаної посади 01.09.2014 року. А в силу державних вихідних днів відправлення поштового повідомлення відбулося лише 01.07.2014 року. Тобто, у відповідності до пункту 6.2 контракту, який передбачає не пізніше як за два місяці до закінчення строку дії контракту саме визначитись сторонам щодо припинення його дії, продовження чи укладення на новий термін, відповідач вчинив своє волевиявлення з приводу даного питання. Однак, зважаючи на те, що [PERSON] лише 03.07.2014 року отримав письмове повідомлення коледжу про вимогу припинити з ним трудові відносини, з урахуванням двомісячного строку для визначення стороною строку дії контракту, однією з яких є позивач, суд вважає, що звільнення останнього із займаної посади слід вважати з 03.09.2014 року. Разом з тим, беручи до уваги наведене, суд дійшов переконання про стягнення з відповідача недоплаченої суми середнього заробітку за вищевказані дні. А тому, враховуючи, середньомісячну заробітну плату позивача, яка становить 4038,82 грн. (згідно довідки №385 від 01.12.2014 р.), суд вважає, що [PERSON] слід виплатити всього 576,96 грн. Доводи позивача щодо рішення циклової комісії, яке слід, на його думку, розцінювати як згоду Дрогобицького коледжу нафти і газу на продовження дії контракту, є безпідставними. 16.06.2014 року члени циклової комісії, враховуючи практику минулих років по розподілу навантаження, вирішили погодитись із тим, що у наступному навчальному році залишити навантаження таке, як і в цьому навчальному році; комісією вирішено, зокрема, що остаточний розподіл педнавантаження на 2014/2015 навчальні роки завершити після закінчення роботи приймальної комісії (стверджується протоколом №11 від 16.06.2014 року). Крім цього, згідно положення про циклову комісію, до повноважень такої не входить вирішення питань щодо продовження чи припинення трудових відносин коледжу із працівниками, і така не наділена повноваженнями діяти від імені закладу. Отже, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не можуть підлягати задоволенню, так як наказ про його звільнення із займаної посади винесено відповідачем правомірно, з дотриманням вимог трудового законодавства.

Outcome: approved