Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Покровського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 11.10.2017 року по 12.07.2018 року перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі. Наказом № 1329 від 13.07.2018 року був звільнений за станом здоровя відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП. 17.03.2018 року під час виконання трудових обовязків з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого встановлено діагноз: струс головного мозку, садно тімяної ділянки справа. Висновком МСЕК від 20.08.2018 року йому встановлено третю групу інвалідності, визначено 50% втрати працездатності у звязку з травмою на виробництві, та рекомендовано спостереження у невролога, стаціонарне лікування. Позивач вважає, що внаслідок нещасного випадку йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що після одержання травми, а також в подальшому він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань, внаслідок втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Позивач вважає, що діями відповідачів по незабезпеченню безпечних умов праці йому спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 100000 грн . Позивач просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, повязану з травмою на виробництві 100000 грн. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача ПАТ «ШУ «Покровське» в судове засідання не зявився, просив справу слухати без участі представника відповідача ( а. с. 39). В наданому суду відзиві на позовну заяву представник відповідача вказав, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 100000 грн., враховуючи обставини травми та ступінь втрати працездатності -50%, не відповідають вимогам розумності і справедливості, є, за їх думкою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. ( а. с. 38). Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в судове засідання не зявився, просили справу слухати без участі представника ( а. с. 42-44). В наданих суду поясненнях зазначили, що Покровським відділенням 27.08.2018 року винесено постанови № 0527/4221/4221/9, № 0527/4221/4221/10 про призначення страхових виплат [PERSON],а саме : одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності в розмірі 10953,95 грн. та щомісячної страхової виплати в розмірі 10141,70 грн. ( а. с. 27). Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 11.10.2017 року по 12.07.2018 року, де працював в якості гірничого техніка 4 розряду з підземним робочим днем ( а. с. 5-7). Наказом № 1329 від 13.07.2018 року позивача звільнено із займаної посади за станом здоровя на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України ( а. с. 6-7). 17.03.2018 року під час виконання трудових обовязків з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого встановлено діагноз: струс головного мозку, садно тімяної ділянки справа. За наслідками проведення розслідування нещасного випадку складені акти за формою Н-5 та акт № 20 за формою Н-1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом ( а. с. 10-20). Згідно висновку МСЕК за № 0044447 від 12.07.2018 року йому вперше встановлено третю групу інвалідності, визначено втрату працездатності 50%, та та рекомендовано спостереження у невролога, стаціонарне лікування. ( а. с. 8-9). Як вбачається з матеріалів справи позивачу призначено страхові виплати(а.с. 29-30). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частиною 2 цієї статті встановлено, що порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Законом України « Про охорону праці», а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Згідно пункту 27 статті 77 Закону України « Про Державний бюджет України на 2006 рік» та пункту 22 статті 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію частини третьої статті 34 Закону України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» на 2006-2007 роки було призупинено. Відповідно до змін, внесених до Закону України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, суд вважає, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.. 22 Конституції України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної ( немайнової ) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що , у звязку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 50% професійної працездатності, внаслідок чого у нього змінилися умови його життя, тобто знизилась життєва активність, систематичне нездужання, мали місце послаблення організму, переживання з приводу погіршання свого стану здоровя. Вищезазначені вимоги законодавства, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року « Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» повязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, на підставі яких суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акти про розслідування нещасного випадку, рішення МСЕК про втрату працездатності, виписки із історії хвороби. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК від 12.07.2018 року, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст.. 237-1 КЗпП України, розясненням Пленуму Верховного Суду України позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг, інтенсивність і тривалість психічних страждань, а також той факт, що позивач визнаний інвалідом третьої групи, професійна працездатність у звязку з нещасним випадком на виробництві , втрачена на 50 %. Доводи представника відповідача , викладені в наданих запереченнях про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди у зв»язку з ненаданням медичного висновку суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до п. 3.8 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. № 212, висновок МСЕК є одним із доказів, а не єдиним доказом, який розглядається в комплексі з іншими документами і наявними відомостями про потерпілого. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення позивачеві в результаті ушкодження здоровя, моральної шкоди й без висновку медичних органів. Враховуючи вищевикладене, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог , вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 27000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved