Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 17.06.1996 року померла його мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №233194. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на житловий будинок № 17 по вул. Карпутлаш, в с.Карповтлаш, Хустського району (колишня адреса с.Іза, вул. Карпутлаш, №16). На час відкриття спадщини позивач проживав за вказаною адресою, і на даний час доглядає за будинком, обробляє прилеглу земельну ділянку, сплачує комунальні послуги. Позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. При звернені до нотаріуса з наміром оформити свої спадкові права, позивачу було розяснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки житловий будинок зареєстровано як власність колгоспного двору, головою якого була [PERSON] Свідоцтво про право власності на житловий будинок колгоспного двору мало бути переоформлене на фізичних осіб - членів колгоспного двору, оскільки колгоспні двори припинили своє існування у звязку з прийняттям Закону УРСР «Про власність» від 07.02.1991 року. 20.07.1988 року виконавчим комітетом Хустської районної Ради народних депутатів було видано свідоцтво на право власності колгоспного двору на житловий будинок, яким посвідчено, що в цілому житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с.Іза, вул. Карпутлаш, №16, Хустського району дійсно належить колгоспному двору, головою якого являється [PERSON]. Свідоцтво зареєстровано в Хустському бюро технічної інвентаризації на праві власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON], та записане в реєстрову книгу №7, стор.196, за реєстровим №990. Просив суд постановити рішення яким визнати за ним право власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою с.Іза, вул. Карпутлаш, №16, Хустського району, Закарпатської області (зараз с.Карповтлаш, вул. Карпутлаш, №17). В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги позовної заяви підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Ізянської сільської ради в судове засідання не зявився. До суду надійшов лист за підписом сільського голови [PERSON] про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази додані до позовної заяви, суд приходить до висновку що позов [PERSON] підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 20.07.1988 року, виданого виконавчим комітетом Хустської районної ради народних депутатів, мати позивача [PERSON] являлася головою колгоспного двору, №16 в с.Іза, вул. Карпутлаш, Хустського району. Згідно довідки виданої виконкомом Ізянської сільської ради від 24.11.2017 року №3839, дворогосподарство за адресою с.Іза, вул. Карпутлаш, №16 Хустського району та с.Карповтлаш, вул. Карпутлаш, №17, Хустського району, Закарпатської області являється одним дворогосподарством. Відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про смерть серії І-ФМ №233194 а/з № 22 від 17.06.1996 року, зроблений виконавчим комітетом Ізянської сільської ради Хустського району, [PERSON] померла 17.06.1996 року. Колгоспний двір припинив своє існування 15.04.1991 р. з прийняттям ЗУ «Про власність». Оскільки право власності на житловий будинок № 149 в с.Кошелево, Залом, Хустського району було зареєстровано у встановленому порядку, відповідно до діючого на той час законодавства, як власність колгоспного двору, членом якого на момент припинення існування колгоспних дворів був чоловік позивачки, відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР позивачка мала набути право власності на будинок. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, доведений та підлягає до задоволення.

Outcome: approved