Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь відсотки за користування грошовими коштами - 1 480,51 грн., інфляційні втраті - 2 229 грн., та 3 % річних - 230,05 грн., які нараховані за період 07 травня 2014 року по 02 грудня 2016 року на суму 3000,00 грн., що стягнута судом. Ухвалою судді від 07.12.2016 відкрито провадження у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2013 року частково задоволено позов [PERSON] та стягнуто з відповідача моральну шкоду в сумі 3000,00 грн., а також вирішено питання про судові витрати. В іншій частині позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07 травня 2014 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2013 року залишено без змін. Вказана ухвала в касаційному порядку сторонами не оскаржувалась. 03.06.2014 позивачем було отримано виконавчий лист, який предявлено на виконання до Червонозаводського ВДВС ХМУЮ. Станом на теперішній час судове рішення боржником не виконане, виконавче провадження перебуває на виконанні. Вказана обставина стала підставою для звернення позивача з цим позовом до суду, в якому ставляться вимоги про стягнення з відповідача процентів з користування неповернутою сумою, трьох процентів річних та неустойки за період з 07 травня 2014 року (моменту набрання законної сили ухвалі Апеляційного суду Харківської області) і по 02 грудня 2016 року (день звернення з цим позовом до суду). Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, викладеного в новій редакції Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII, що набрав чинності з 15.12.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому, суд за згодою позивача, наданою ним у позовній заяві, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи та надані докази, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) суд встановив наступне. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2013 року задоволено частково позов [PERSON] та стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в сумі 3000,00 грн., в іншій частині позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07 травня 2014 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2013 року залишено без змін. Вказана ухвала в касаційному порядку сторонами не оскаржувалась. 03.06.2014 позивачем було отримано виконавчий лист, який предявлено на виконання до Червонозаводського ВДВС ХМУЮ. Як убачається з відповіді Червонозаводського ВДВС ХМУЮ №13/0640 від 02.06.2016 зазначений виконавчий лист надійшов в провадження державного виконавця 05.06.2014. В ході примусового виконання державним виконавцем були здійснені заходи з розшуку майна боржника шляхом направлення листів до установ і організацій уповноважених здійснювати реєстрацію права власності на окремі види майна, органів ДФС України та УПФ України. Згідно відповідей ДПС України від 20.05.2015, 15.12.2015 та 01.06.2016 у боржника відсутні відкриті рахунки банківських та інших фінансових установах. Згідно відповідей УПФ України від 20.02.2015, 25.02.2015, 15.12.2015 та 01.06.2016 боржник не має офіційного місця працевлаштування, і отримує пенсійні виплати. Згідно інформаційної довідки з ДРРП на нерухоме майно, за боржником обєкти нерухомості не зареєстровано. 18.11.2015 державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника, за результатами якого було складено акт про відсутність боржника за місцем проживання. Станом на теперішній час судове рішення боржником не виконано, виконавче провадження перебуває на виконанні. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). За правилами статей\~526,\~1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Правилами\~ст. 10 ЦПК України визначено, що\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~ Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.\~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1\~ст. 530 ЦК України передбачає, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, позивач повинен сплатити відповідачу суму процентів за користування коштами за період з 07 травня 2014 року по 02 грудня 2016 року сума процентів становить - 1 480,51грн., яка розрахована за формулою: розмір пені = сума боргу * облікову ставку НБУ (%) / кількість днів у році (365) * на кількість днів прострочення, та складається із: 55,44 грн. - відсотки нараховані за період з 07.05.2014 по 16.07.2014 (71 день) за обліковою ставкою НБУ - 9,5%; 121,23 грн. - відсотки нараховані за період з 17.07.2014 по 12.11.2014 (118 днів) за обліковою ставкою НБУ - 12,5%; 96,66 грн. - відсотки нараховані за період з 13.11.2014 по 05.02.2015 (84 дня) за обліковою ставкою НБУ - 14%; 36,86 грн. відсотки нараховані за період з 06.02.2015 по 03.03.2015 (23 дня) за обліковою ставкою НБУ - 19,5%; 431,51 грн. - відсотки нараховані за період з 04.03.2015 по 27.08.2015 (175 днів) за обліковою ставкою НБУ - 30%; 59,92 грн. - відсотки нараховані за період з 28.08.2015 по 24.09.2015 (27 днів) за обліковою ставкою НБУ - 27%; 379,73 грн. - відсотки нараховані за період з 25.09.2015 по 21.04.2016 (210 днів) за обліковою ставкою НБУ - 22%; 54,66 грн. - відсотки нараховані за період з 22.04.2016 по 26.05.2016 (35 днів) за обліковою ставкою НБУ - 19%; 41,42грн. відсотки нараховані за період з 27.05.2016 по 23.06.2016 (28 днів) за обліковою ставкою НБУ - 18%; 47,46 грн. відсотки нараховані за період з 24.06.2016 по 28.07.2016 (35 днів) за обліковою ставкою НБУ - 16,5%; 62,42 грн. відсотки нараховані за період з 29.07.2016 по15.09.2016 (49 днів) за обліковою ставкою НБУ - 15,5%; 51,78 грн. відсотки нараховані за період з 16.09.2016 по 27.10.2016 (42 дня) за обліковою ставкою НБУ - 15%; 41,42 грн. - відсотки нараховані за період з 28.10.2016 по 02.12.2016 (36 днів) за обліковою ставкою НБУ- 14%. Інфляційні втрати, які нараховані на суму 3 000,00 грн. за період з 07 травня 2014 року по 02 грудня 2016 року, що розраховані за формулою: інфляційні збитки = (сума боргу * індекс інфляції) сума боргу, складають - 2 229,00 грн. Загальна сума 3% (відсотків) річних, яка нарахована на суму 3000 грн. за період з 07 травня 2014 року по 02 грудня 2016 року - за 933 дня, складає - 230,05 грн. Таким чином, загальна сума боргу складає - 3 939,56грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України, зокрема передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Суд визнає правильним розрахунок процентів за користування коштами в сумі 3939,56 грн., і вважає його таким, що підлягає стягненню. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд визнає, що заявлений [PERSON] позов є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», пропорційно розміру позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved