Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 4500 гривень та моральну шкоду у розмірі 5000 гривень. В обґрунтування позову наводить наступне. Відповідач є його рідним братом, який неодноразово користуючись довірою, нерозумінням ситуації, ошукував його, позивача. У жовтні 2012 року [PERSON] прийшов до нього за адресою: [ADDRESS], де він, позивач мешкав у фактичному шлюбі з [PERSON], з метою поговорить з ним, позивачем. Далі [PERSON] забрав у нього 24500 гривень, мотивуючи тим, що він, позивач, їх не збереже, а він покладе в банк на його, позивача, ім'я. З того часу відповідач не відповідав на телефонні дзвінки, уникав зустрічі, не повідомляв чи внесені гроші в банк. Він, позивач, повідомив відповідача, що звернеться в органи міліції, якщо той не поверне гроші, на що відповідач не реагував. 2 грудня 2013 року звернувся із заявою до правоохоронних органів і відносно відповідача Жовтневим районним відділом Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження за №12013040730005999 Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України. В ході досудового розслідування було встановлено, що відповідач [PERSON] у жовтні 2012 року отримав від нього, позивача, кошти в сумі 24500 гривень для відкриття на його ім'я депозитного рахунку, але відкрив депозитний рахунок на своє ім'я 23 грудня 2013 року, на який переказав грошові кошти в сумі 19500 гривень, а 3 січня 2014 року переказав на зазначений депозитний рахунок ще 500 гривень. Уникаючи кримінальної відповідальності відповідач склав на його, позивача, ім'я доручення про право отримати з депозитного рахунку гроші, які він, позивач, отримав в сумі 20000 гривень.12 травня 2014 року кримінальне провадження відносно відповідача було закрите, яке він, позивач, не оскаржував . Стосовно 4500 гривень відповідач спочатку заявив, що поверне у тому разі, якщо він, позивач, добровільно випишеться із квартири, де він мешкає з сім'єю, яка є предметом судового спору, право на яку він, позивач, має в порядку спадкування. Згодом, відповідач пояснював, що зазначена сума є розрахунком за комунальні платежі квартири, в якій, він, позивач, мешкає. Таким чином, з вини відповідача поніс матеріальну шкоду в сумі 4500 гривень. Вважає, що своїми діями відповідач наніс моральну шкоду. Внаслідок вчиненого відповідачем, переніс моральні страждання та переживання. На протязі тривалого часу відповідач не надавав ніяких документів на підтвердження знаходження грошей у банку, уникав спілкування. Будучи інвалідом 2 групи він, позивач, потребував витрат на оздоровлення, маючи вади пересування змушений був звертатися в правоохоронні органи, витрачати додатковий час на захист свого права та інтересу, був порушений звичний ритм життя. Моральну шкоду оцінює в 5000 гривень. Позивач у судовому засіданні підтримавши позовні вимоги, надав пояснення, в яких підтвердив зміст позову. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: довідка (а.с.5), постанова (а.с.6), Суд, відповідно до ст. 58 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази належними, так як ці докази містять інформацію щодо предмета доказування, а саме про стан здоров'я позивача та заволодіння відповідачем грошима позивача. Суд, відповідно до ст. 59 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом. Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. У жовтні 2012 року [PERSON] взявши у позивач 24500 гривень не повідомляв, яким чином використав ці гроші. 2 грудня 2013 року позивач звернувся із заявою до правоохоронних органів і відносно відповідача було відкрито кримінальне провадження. В ході досудового розслідування відповідач склав на ім'я позивач доручення про право отримати з депозитного рахунку гроші, які позивач, отримав в сумі 20000 грн. До даного часу відповідач не повернув позивачу 4500 грн. Позивач є інвалідом другої групи з 01.12.2010 року, якому протипоказані всі види правці. Встановленим фактам та обставинам відповідають такі правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Стаття 22 ЦК України надає право особі, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що відповідач заволодівши у жовтні 2012 року грошима позивача в сумі 24500 грн. не надавав можливості останньому розпоряджатися ними, до даного часу не повернув останньому 4500 грн. Тому позивач має право на відшкодування збитків у сумі 4500 грн. 00 коп. На підставі ст. 23 ЦК України, позивач, як власник майна, має право на відшкодування моральної шкоди, яку йому завдав відповідач. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд,

Outcome: partial