Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Барського районного суду Вінницької області суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13.10.2016 Барським районним судом Вінницької області було ухвалено заочне рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.05.2016, і до досягнення дитиною повноліття. Під час розгляду Барським районним судом Вінницької області справи про стягнення з нього аліментів він не був присутній, оскільки приймав участь у бойових діях у зоні АТО. На даний час він проходить військову службу за контрактом. Влітку 2016 року він почав проживати у цивільному шлюбі із [PERSON], яка є інвалідом третьої групи та усиновив її дитину [PERSON], [INFO]. Також його цивільна дружина [PERSON] вагітна і у них скоро народиться друга дитина. Ураховуючи, що у нього на утриманні знаходиться вагітна цивільна дружина, яка є інвалідом третьої групи, син [PERSON], [INFO], та незабаром народиться ще одна дитина, він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, що визначений рішенням суду. Крім того його мати проживає без чоловіка, та має на утриманні четверо дітей (його братів та сестер), троє з яких неповнолітні, тому він вимушений матеріально їх підтримувати. Оскільки він невзмозі сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, тому просив зменшити розмір аліментів та стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутності (а.с. 14). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, ураховуючи, що він скористався своїми процесуальними правами. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 18.11.2016 (а.с. 16-17), позов підтримав повністю з підстав, що викладені у позовній заяві, та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Додатково вказала, що позивач не сплачує аліменти взагалі. Пояснила, що позивача є і повнолітня сестра, яка працює, та може допомагати в утриманні матері та молодших братів і сестер. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі угоди про надання правової допомоги №62-к від 16.12.2016 (а.с. 30), позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Звернув увагу суду на те, що позивачем не надано доказів, що він мешкає разом з [PERSON], а відтак, що остання перебуває у нього на утриманні; не надав доказів, що його молодші брати і сестри та мама перебувають у нього на утриманні. На підставі викладеного, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяву позивача, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, суд вважає, що позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 26.05.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Барського районного управління юстиції у Вінницькій області зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис №49, що підтверджується даними копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 29.06.2016 (а.с. 7). [PERSON] проходить військову службу за контрактом, що підтверджується даними копії військового квитка серії [NUMBER] від 16.10.2007 (а.с. 8-13). [PERSON] вагітна та станом на 23.11.2016 термін її вагітності становить 34-35 тижнів, що підтверджується даними копій довідок КЗ «ЦПМСД м. Новоград-Волинського» №123 від 22.06.2016 та №228 від 23.11.2016 (а.с. 18, 32). [PERSON], [INFO], є інвалідом третьої групи, що підтверджується даними копії посвідчення серії [NUMBER] від 16.10.2007 (а.с. 33) та копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №085964 від 21.01.2015 (а.с. 34). Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 13.10.2016 вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.05.2016, і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 08.11.2016 (а.с. 20). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я когось із них. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, суд приймає те, що позивач усиновив [PERSON], [INFO], як підставу позовних вимог, оскільки дана обставина підтверджується даними копії свідоцтва про народження останнього, а також у судовому засіданні було встановлено, що дана обставина не була взята до уваги судом під час ухвалення рішення від 13.10.2016 та визначення розміру аліментів. Поряд з цим, суд приймає заперечення представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів того, що він має цивільну дружину, проживає разом з нею, утримує її, а також про те, що позивач не надав доказів того, що на його утриманні також знаходяться мати та неповнолітні брати і сестри, оскільки дані обставини не підтверджені відповідними доказами. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовна вимога про зменшення розміру аліментів підлягає задоволенню частково. Вирішуючи чи підлягає задоволенню вимога позивача про зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На виконання положень ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України суд ураховує висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України №143цс13 від 05.02.2014, та погоджується, що із системного розуміння положень ст. ст. 192, 182-184 Сімейного кодексу України слідує, що за позовом платника або одержувача аліментів суд вправі змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження. Однак, за обставин даної цивільної справи, суд дійшов висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, а саме: платник аліментів має регулярний дохід, не отримує частину доходу в натурі, та у судовому засіданні не було доведено наявності інших обставин, що мають істотне значення. Крім того, суд вважає, що визначення розміру аліментів саме у частці від доходу найбільше відповідатиме інтересам дитини, оскільки термін сплати аліментів передбачається щонайменше на 17 років. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, розмір аліментів слід визначити у розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку та доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial