Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати в порядку спадкування за ним, право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. На момент відкриття спадщини - дату смерті він та відповідачка проживали разом з батьком в одній квартирі, були в ній зареєстровані та вели спільне господарство. [PERSON] 06 лютого 1999 року склав заповіт, відповідно до якого спадкоємцями всього майна, де б воно не знаходилося і з чого б воно не склалося і взагалі все те, що належить спадкодавцеві на день смерті, є він та відповідач. До спадкового майна, яке залишилось після смерті батька, відноситься двохкімнатна квартира [ADDRESS]. Дана квартира має статус кооперативної квартири і була придбана за особисті кошти. Пайовий внесок в житлово-будівельний кооператив «Приборист» сплачено в повному обсязі, однак за час свого життя його батько не встиг оформити свідоцтво про право власності на кооперативну квартиру та зареєструвати його у БТІ м. Києва. Таким чином, відсутні правовстановлюючі документи на спірну квартиру. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини він звернувся до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Його матір [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася, про що написала заяву до нотаріальної контори. 18 грудня 2013 року державний нотаріус відмовив йому та відповідачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищезазначену квартиру. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав викладених у позові. Крім того, просив не стягувати з відповідача на його користь сплачений судовий збір. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши позивача та представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер батько сторін по справі [PERSON]. (а.с. 5-7) Довідкою ЖБК «Приборист» від 03 квітня 2013 року встановлено, що зареєстровані та проживають в [ADDRESS], відповідач та його мати [PERSON], 1942 року народження. Також, в спірній квартирі був зареєстрований, померлий [INFO], [PERSON]. (а.с. 11) В судовому засіданні встановлено, що 06 лютого 1999 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого спадкоємцями всього майна, де б воно не знаходилося і з чого б воно не склалося і взагалі все те, що належить спадкодавцеві на день смерті, є його діти - сторони у справі. (а.с. 20) Судом встановлено, що до спадкового майна, яке залишилось після смерті батька, відноситься двохкімнатна квартира [ADDRESS]. Дана квартира має статус кооперативної квартири і була придбана за особисті кошти. (а.с. 10, 12-13) 01 квітня 1971 року, на ім'я громадянина [PERSON], видано Ордер № Г 159038 на житлове приміщення на родину, яка складається з трьох осіб, на право зайняття, двох кімнат, що складають 33,04 кв. м., в окремій квартирі [ADDRESS]. Згідно листа Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори № 4234/02-04 від 18 грудня 2013 року спадкоємцям, за їх зверненням, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. (а.с. 21) Як було з'ясовано при розгляді справи, дійсно за життя батько позивача не отримував свідоцтво про право власності на квартиру, а Ордер № Г 159038 на житлове приміщення від 01 квітня 1971 року є єдиним документом, який надає право на зайняття, вказаної в ньому жилої площі. (а.с. 9) Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником. Відповідно до довідки, виданої ЖБК «Приборист» від 03.04.2013 року, сума пайового внеску за квартиру в розмірі 4 769 крб. 00 коп., сплачена в квітні 1986 року в повному обсязі, що складає суму паєнакопичення. Даний пайовий внесок за спірну квартиру був сплачений, померлим [PERSON], який був членом ЖБК «Приборист» з березня 1971 року на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних Депутатів від 22 березня 1971 року № 326. (а.с. 13) Даний пайовий внесок на спірну квартиру був сплачений під час зареєстрованого шлюбу між [PERSON] та [PERSON], 1942 року народження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). В судовому засіданні встановлено, що дружина спадкодавця [PERSON], 1942 року народження, має право на обов'язкову частку на спадщину, незалежно від змісту заповіту. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Свідок з боку позивача [PERSON] суду показала, що вона знаходилася у шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу вони мають двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначила, що вона відмовилася, від прийняття обов'язкової частки на спадщину, як спадкоємець першої черги. Крім її дітей, інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Покази даного свідка з боку позивача, суд приймає до уваги, оскільки вони в повному обсязі узгоджуються з матеріалами справи та фактично визнаються відповідачем [PERSON] Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів в суді є визнання права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, оскільки вони є доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved