Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 6, 62 га, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та знаходиться на території [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області та на підставі Державного акту на право приватної власності серії IV-ПЛ № 033106, виданого [PERSON] сільською радою Котелевського району Полтавської області 06.04.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 425, і до дня смерті належала [PERSON], яка померла 08.06.2009 року. Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2018 року відкрито загальне провадження по даній справі та призначено підготовче засідання на 23.02.2018 року (а.с. 29-30). Позивач [PERSON] у підготовче засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. [PERSON] надав до суду заяву від 23.02.2018 року, в якій просить суд провести розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с 37). Відповідач [PERSON] сільська рада Котелевського району Полтавської області у підготовче засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. Відповідач [PERSON] сільська рада Котелевського району Полтавської області 13.02.2018 року надала до суду відзив на позов в порядку ст. 178 ЦПК України , в якому просять суд провести судове засідання без участі представника сільської ради, зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі (а.с. 36). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи (а.с.1-37), вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. [PERSON] є сином [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії II -ДК № 345265, видане Кемярською сільською радою Сиктивдінського району Комі, АРСР 17.02.1971 року (а.с. 15). [PERSON] померла 08 червня 2009 року , про що свідчить свідоцтво про смерть серії I-КЕ № 131696 , видане [PERSON] сільською радою Котелевського району Полтавської області 09.06.2009 року (а.с. 9). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області від 23.11.2017 року вбачається, що гр. [PERSON], яка померла 08.06.2009 року, була зареєстрований за адресою: [INFO]. При цьому на час відкриття спадщини з гр. [PERSON] за вищевказаною адресою був зареєстрований і проживав співмешканець [PERSON], який помер 03.05.2011 року (а.с. 19). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом. [PERSON] став єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкове майно після смерті матері складається з земельної ділянки площею 6, 62 га, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та знаходиться на території [PERSON] сільскої ради Котелевського району Полтавської області та на підставі Державного акту на право приватної власності серії IV-ПЛ № 033106, виданого [PERSON] сільською радою Котелевського району Полтавської області 06.04.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 425 (а.с. 14), і до дня смерті належала [PERSON], яка померла 08.06.2009 року. При цьому, з вказаного державного акту ( а.с. 14) вбачається, що земельна ділянка загальною площею 6, 62 га. була надана [PERSON] з цільовим призначенням для сільськогосподарського використання, тоді як на сьогодні це суперечить ст. 22 ЗК України. В свою чергу відповідно до вимог п. а ч.3 ст. 22 ЗК України ( в редакції що діє на момент розгляду справи) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність на надаються у користування громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте, державний нотаріус був позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 6, 62 га, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та знаходиться на території [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області, оскільки спадкоємцем не надано витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 4/02-14 від 10.01.2018 року (а.с. 10). Це знайшло своє підтвердження у листі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 20.11.2017 року № 822/109, відповідно якого, до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру земельна ділянка [PERSON] не занесена, кадастровий номер не визначався. ( а.с. 11-12). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до п.115 постанови КМУ « Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 року державна реєстрація земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації за заявою власників. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Відповідно до змісту повідомлення державного нотаріуса Котелевської державної нотаріальної контори № 104/01-16 від 07.02.2018 року, в провадженні знаходиться спадкова справа № 282/2009 на майно [PERSON], померлої 08.06.2009 року. В спадковій справі знаходяться заяви: про прийняття спадщини за законом, що надійшла від [PERSON], сина померлої; заява про відмову від прийняття спадщини за законом, яка надійшла від [PERSON]. Інших заяв у спадковій справі не міститься. Дані про інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Заповіти не посвідчувались. (а.с. 35). Згідно з п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовну заяву [PERSON] до [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Підсумовуючи все вище викладене суд, вважає, що [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом на майно матері [PERSON], дійсно має законне право на земельну ділянку площею 6, 62 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території [PERSON] сільської ради Котелевського району Полтавської області. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved