Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до [PERSON], [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, мотивуючи його наступним. [PERSON] та [PERSON] є його, відповідно, кумом і кумою. На початку квітня 2008 року [PERSON] попросив надати їм у користування належний йому автомобіль марки ВАЗ 21043 1986 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], пообіцявши згодом укласти договір купівлі- продажу на автомобіль. При цьому, про дату укладання договору купівлі-продажу та суму коштів за автомобіль не домовлялися. Приймаючи до уваги, що відповідачі не чужі люди, розмова проходила за столом, у нього був добрий настрій, та він погодився на пропозицію [PERSON] 07 квітня 2008 року видав їм довіреність на автомобіль, яка була посвідчена в той же день приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 1616 та передав автомобіль відповідачам, яким вони продовжують користуватися до цього часу. З недавнього часу йому стали потрібні кошти для розрахунку з кредиторами, в тому числі з тими, які надавали кошти на будівництво будинку по [ADDRESS], де він на цей час зареєстрований та проживає, і, відтак в листопаді 2013 року він усно звернувся до [PERSON] з проханням повернути автомобіль. Але останній від надання відповіді про повернення автомобіля ухилився. 15 листопада 2013 року він направив [PERSON] письмову вимогу про повернення автомобіля. Однак, поштове відправлення [PERSON] отримати відмовився. 26 листопада 2013 року він скасував вищевказану довіреність, що підтверджується витягом із Єдиного реєстру довіреностей № 25836547 від 26.11.2013 і цього ж дня направив відповідачам повторну вимогу про повернення автомобіля, попередивши про скасування довіреності. Від отримання поштового відправлення відповідачі відмовилися. В зв»язку з цим, змушений звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач, [PERSON] та його представник позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним в позовій заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], позов не визнали в повному обсязі, просили в задоволенні відмовити та пояснили, що у квітні 2008 року між їх родиною та родиною [PERSON] було досягнуто домовленості про купівлю-продаж автомобіля марки ВАЗ 21043 1986 року випуску, державний номер [NUMBER]. На виконання домовленості з їх боку було передано грошові кошти в сумі 2000 доларів США, а з боку [PERSON] було видано довіреність, згідно з якою вони, мали право розпоряджатися автомобілем на власний розсуд та навіть продати його. З 2008 року вони фактично користувалися автомобілем, як своєю власністю. В жовтні 2011 року подружжя [PERSON] розлучилося і провело поділ спільного майна. Поділ майна відбувався у судовому порядку. Матеріалами справи № 2-2878/12, що розглядалася Соснівським районним судом м. Черкаси доведено той факт, що [PERSON] та [PERSON] продали їм автомобіль і, хоча за даними ДАІ він зареєстрований за позивачем, він не підлягає поділу, оскільки кошти від його продажу витрачені подружжям спільно. На їх думку, саме факт розлучення подружжя [PERSON] і свідчення [PERSON] в суді щодо поділу майна на користь [PERSON] стали приводом для подання даного позову. Вислухавши позивача, [PERSON], його представника [PERSON], відповідачів [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як передбачено ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). В судовому засіданні встановлено, що 07 квітня 2008 року [PERSON] уповноважив [PERSON], [PERSON] розпоряджатись належним йому автомобілем марки ВАЗ 21043, 1986 року випуску номер кузова [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER], про що надано довіреність посвідчену приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в реєстрі №1616. Цього ж дня, автомобіль та правовстановлюючі документи були передані відповідачам по справі [PERSON] та [PERSON], дану обставину сторони по справі визнали. Відповідно до довідки Черкаського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи від 10.12.2013 року №13/11-1831, автомобіль марки ВАЗ 21043, 1986 року випуску номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], згідно АІС «Автомобіль» Черкаського Центру ДАІ та НАІС ДДАІ, зареєстрований за [PERSON]. 15.11.2013 року [PERSON] направив рекомендованим листом вимогу [PERSON], [PERSON], про негайне повернення вищезазначеного автомобіля, але відповідач [PERSON] від отримання листа відмовився, що підтверджується копією накладної «EXPRESS MAIL». 26.11.2013 року [PERSON] припинив дію довіреності, про що внесенні відомості в Єдиному реєстрі довіреностей, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 26.11.2013 року [PERSON] направив рекомендованим листом вимогу [PERSON], [PERSON], про негайне повернення вищезазначеного автомобіля з повідомленням про скасування довіреності, але відповідачі від отримання листа відмовились, що підтверджується копією накладної «EXPRESS MAIL». Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні визнали факт, що в даний час автомобіль знаходить в їх користуванні. Не знайшло підтвердження в судовому засіданні твердження відповідачів [PERSON] та [PERSON], про фактичне укладення договору купівлі-продажу спірного автомобіля з [PERSON] та сплати йому коштів в сумі 2000 грн. Оскільки факт не підтвердився жодним належним письмовим доказом. На підставі виданої довіреності у відповідачів виникли права і обов'язки, що випливали саме із змісту довіреності, а саме: керування транспортним засобом, експлуатація, продаж,і т.д., а не придбання спірного автомобіля, оскільки за договором на представництво сторона, якій передано майно, права власності на нього не набуває і діє від імені власника цього майна. За змістом глави 17 ЦК України довіреність не є правочином, що породжує право власності у повіреної особи. Визнання факту укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу за наявності не скасованої довіреності на право керування спірним автомобілем суперечить змісту закону, що регулює спірні правовідносини. За змістом ст. ст. 208, 210 ЦК України та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1338 (далі - Порядок), договір купівлі-продажу автомобіля повинен укладатися в письмовій формі і вважається вчиненим з моменту його державної реєстрації в органах ДАІ. Цим Порядком встановлена процедура державної реєстрації усіх транспортних засобів та зняття їх з обліку, яка є обов'язковою для усіх фізичних та юридичних осіб, що є власниками транспортних засобів. Правомірність придбання транспортних засобів підтверджуються документами, скріпленими підписами відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами - виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами укладеними на товарних біржах. Перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Якщо транспортний засіб знімається з обліку в зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті), робиться відмітка про зняття з обліку транспортного засобу для реалізації в межах України. Власники транспортних засобів зобов'язані зареєструвати їх протягом десяти діб після придбання. Відповідачі не надали суду та відсутній в матеріалах справи договір купівлі-продажу автомобіля, вчинений у письмовій формі, підписаний обома сторонами продавцем і покупцем, засвідчений підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, який би містив всі істотні умови, необхідні для чинності такого договору купівлі-продажу, як того вимагають норми статей 202, 203, 207, п. 3 ст.208, ст.ст. 328, 626, 638, глави 54 ЦК України, п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388 (далі-Порядок). Вбачається, що спірний автомобіль згідно п.п.7, 8, 41, 43 вищезазначеного Порядку не знятий з обліку в органах ДАІ, залишається зареєстрованим за позивачем, заява від останнього про зняття з обліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався. Така заява не надходила і від відповідачів, які згідно з довіреності мали на те повноваження. Сторони не вжили усіх заходів, передбачених актами цивільного законодавства щодо купівлі-продажу спірного автомобіля, а тому відповідачі не набули на нього права власності. Таким чином, законодавець пов*язує набуття права власності на автомобіль з певною процедурою, чого не було зроблено у даному випадку. Відповідно до частини 3 статті 244 ЦК України довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Статтею 249 ЦК України передбачено, що особа, яка видала довіреність, може в будь-який час її скасувати. Припинення повноважень представника відбувається внаслідок одностороннього волевиявлення особи, яку він представляє. Таким чином, за своїм юридичним змістом доручення є договором про представництво, який є одностороннім і згідно якого повірений зобов'язується діяти від імені довірителя та не вправі вчиняти дії щодо майна на власну користь. Отже, відсутні підстави вважати, що між позивачем з однієї сторони, та відповідачами при оформленні довіреності на спірний автомобіль мало місце укладення правочину. Відповідно до статті 1212 ЦК України, особа зобов'язана повернути майно, якщо підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно із статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Видачу генеральної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб. Вищевказаний правовий висновок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ наведений в ухвалах вказаного суду від 19 вересня 2012 року, та від 03 квітня 2013 р. копія якої надається. На підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог,а саме про витребування від [PERSON] та [PERSON], автомобіля марки ВАЗ 21043, 1986 року випуску номер кузова [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER], та передачі його [PERSON]. У відповідності до вимог ст..88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідачів підлягає до стягнення на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 172 грн. 05 коп. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved