Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що 26.11.2018 року він звернувся до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса, з заявою про оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті його батька - [PERSON] (свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] від 03.10.2018 року, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). Однак, оформити спадкове майно не вдалося, в зв`язку із накладенням на нього арешту за постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 11 червня 2019 року, на нерухоме майно [PERSON] накладено арешт (на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] ) та оголошено заборону на його відчуження на підставі постанови Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АА № 162017 від 03 лютого 2010 року. Представник позивача звернувся до Першого Малиновського відділу виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з адвокатським запитом про надання інформації щодо підстав та стану виконавчого провадження. 27.06.2019 року було отримано відповідь на адвокатський запит від Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, згідно якої, за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, на примусовому виконанні документ за реєстровим номером АА №162017 від 03 лютого 2010 року не перебуває. А також, відповідно до пункту 2 розділу 11 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» від 07.06.2017 року №1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки . І у зв`язку з завершенням строку зберігання матеріалів виконавчого провадження з виконання постанови АА№162017 знищені. Тому позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності. Поштова кореспонденція направлялась на адресу відповідача, та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення була отримана представником відповідача 28.10.2019 року. Крім того, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення. Станом на 19.11.2019 року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.11.2018 року позивач звернувся до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса, з заявою про оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті його батька - [PERSON] (свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] від 03.10.2018 року, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). Однак, оформити спадкове майно не вдалося, в зв`язку із накладенням на нього арешту за постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 11 червня 2019 року, на нерухоме майно [PERSON] накладено арешт (на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] ) та оголошено заборону на його відчуження на підставі постанови Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АА № 162017 від 03 лютого 2010 року. Представник позивача звернувся до Першого Малиновського відділу виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з адвокатським запитом про надання інформації щодо підстав та стану виконавчого провадження. 27.06.2019 року стороні позивача надано відповідь від Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, згідно якої, за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, на примусовому виконанні документ за реєстровим номером АА №162017 від 03 лютого 2010 року не перебуває. А також повідомлено, що відповідно до пункту 2 розділу 11 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» від 07.06.2017 року №1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки . І у зв`язку з завершенням строку зберігання матеріалів виконавчого провадження з виконання постанови АА№162017 знищені. Орган виконавчої служби, який накладав арешт не може вирішити питання зняття арешту, оскільки матеріали виконавчого провадження ним знищені у встановленому законом порядку. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав арешт, накладений на майно боржника знімається, скасовується інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. На підставі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. За наведених обставин, суд приходить висновку, що позов є законним і обґрунтованим, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved