Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON],\~звернувся до\~Білгород-Дністровського\~міськрайонного суду\~Одеської області\~із позовом\~до Білгород-Дністровської\~міської ради\~Одеської області,\~про визнання\~права власності\~на спадкове\~майно,\~у відповідності\~до ст.ст.\~1216,\~1261,\~1268\~ЦК України,\~просить суд:\~визнати за\~[PERSON] право\~власності на\~спадкове майно,\~а саме\~на 1/11\~частки житлового\~домоволодіння за\~№82,\~розташованого по\~вул.\~Першотравневій в\~м.\~Білгород-Дністровському\~Одеської області,\~що складається\~у цілому\~з:\~житлового будинку\~літ.\~«А»,\~загальною площею\~190,6\~кв.м,\~житловою площею\~120,6\~кв..,\~житлового будинку\~літ.\~«Г»,\~загальною площею\~1093,15\~кв.м.,\~житловою площею\~259,87\~кв.м.,\~літньої кухні\~літ.\~«І»,\~сараїв літ.\~«Б»,\~«З»,\~«К»,\~«Л»,\~«М»,\~«Н»,\~«У»,\~споруд №\~1-2;\~ці 1/11\~частки складаються\~з:\~2-1\~житлова,\~2-2\~коридор,\~2-3\~житлова,\~2-4\~коридор,\~2-5\~санвузол,\~2-6\~кухня,\~підвал літ.\~V,\~загальною площею\~66,6\~кв.м.\~житловою площею\~31,1\~кв.м.,\~сарай літ.\~«Б». Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.06.2017 року помер його батько спадкодавець [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді: -1/11 частки житлового домоволодіння за №82, розташованого по вул. Першотравневій в м. Білгород-Дністровському Одеської області, що складається у цілому з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 190,6 кв.м, житловою площею 120,6 кв.., житлового будинку літ. «Г», загальною площею 1093,15 кв.м., житловою площею 259,87 кв.м., літньої кухні літ. «І», сараїв літ. «Б», «З», «К», «Л», «М», «Н», «У», споруд № 1-2. Інших спадкоємців на спадщину немає. Його мати, [PERSON] померла 07.08.2018 року. Маючи намір прийняти спадщину після смерті батька, він своєчасно звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, однак нотаріусом першої Одеської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку із тим, що такого правочину як Договір дарування жилого будинку на умовах довічного утримання не існує, тому він рекомендував звернутися до суду за захистом своїх прав.. На підставі вищевказаних обставин він і звернувся до суду до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву від 07.11.2018 року, згідно якого представник відповідача просить прийняти законне, обґрунтоване рішення відповідно до вимог Конституції та Законів України. Суд розглядає справу за відсутність учасників справи, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду, з урахуванням заяви та відзиву на позовні вимоги. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити , виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 12.06.2017 року помер спадкодавець [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 491362. /л.с. 5/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно у вигляді 1/11 частки житлового домоволодіння за №82, розташованого по вул. Першотравневій в м. Білгород-Дністровському Одеської області, що складається у цілому з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 190,6 кв.м, житловою площею 120,6 кв.., житлового будинку літ. «Г», загальною площею 1093,15 кв.м., житловою площею 259,87 кв.м., літньої кухні літ. «І», сараїв літ. «Б», «З», «К», «Л», «М», «Н», «У», споруд № 1-2, що належала померлому згідно договору дарування житлового будинку на умовах довічного утримання від 14.12.1976 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач є сином померлого 12.06.2017 року [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЖД № 357745. /л.с. 6/ Позивач вказує, що інших спадкоємців до майна померлого 12.06.2017 року [PERSON] немає. Так, обґрунтовуючи вищевказане, приєднав до матеріалів справи копію свідоцтва про смерть своєї матері [PERSON], що померла 07.08.2018 року. Маючи намір прийняти спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте 14.06.2018 року нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори за вих. № 1180/02-31 було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у якій зазначено, що згідно діючого законодавства, такого правочину як договір дарування жилого будинку на умовах довічного утримання не існує, тому зробити правовий аналіз вказаного договору неможливо. Тобто право власності на частку домоволодіння під № 82 по вул. Першотравневій у м. Білгород-Дністровський Одеської області належить померлому на підставі правовстановлюючого документу, який не відповідає вимогам законодавства. За таких обставин, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку домоволодіння під № 82 по вул.. Першотравневій в м. Білгород-Дністровський Одеської області, після померлого 12.06.2017 року [PERSON] на імя спадкоємця [PERSON] відмовлено. Надаючи свою позицію на позовну заяву, представником відповідача 07.11.2018 року до суду надано відзив, у якому зазначено, що Білгород-Дністровська міська рада позов не визнає, проте вважає за необхідне зазначити про наступне. З постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданої державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] вбачається, що заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з невідповідністю правовстановлюючого документу (договору дарування на умовах довічного утримання) вимогам законодавства та невірно /на думку нотаріуса/ проведеною державною реєстрацією речових прав. Представник відповідача звертає увагу суду, що державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори надано оцінку правочинам, які вчинені уповноваженими на це субєктами та ніким не оскаржені в судовому порядку. В той же час зазначено, що у відповідності до ст.. 50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія, або відмова у її вчинені, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Таким чином, позивач мав можливість скористатися своїм правом та оскаржити постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в судовому порядку, однак не зробив цього. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст..1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного, прийнявши до уваги вимоги чинного законодавства, суд вважає, що у сенсі розуміння ст. 1218 ЦК України спадкодавцеві [PERSON], який помер 13.06.2017 року дійсно належало право власності на 1/11 частки житлового домоволодіння за №82, розташованого по вул. Першотравневій в м. Білгород-Дністровському Одеської області, що складається у цілому з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 190,6 кв.м, житловою площею 120,6 кв.., житлового будинку літ. «Г», загальною площею 1093,15 кв.м., житловою площею 259,87 кв.м., літньої кухні літ. «І», сараїв літ. «Б», «З», «К», «Л», «М», «Н», «У», споруд № 1-2, згідно договору дарування житлового будинку на умовах довічного утримання від 14.12.1976 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1982519, сформованого 04.04.2013 року та технічним паспортом на садибний /індивідуальний/ житловий будинок. Суд не надає правову оцінку вказаному вище правочину, на підставі якого набув права власності [PERSON], що помер 12.06.2017 року, оскільки він дійсно був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори 14.12.1976 року і зареєстрований в реєстрі за № 2-1460. Окрім того, на підставі вказаного договору, укладеного 14.12.1976 року між [PERSON] та [PERSON], останній у встановленому законодавством порядку зареєстрував своє право приватної /спільної часткової/ власності на 1/11 частки житлового домоволодіння за № 82, розташованого по вул. Першотравневій в м. Білгород-Дністровському Одеської області. Він вільно та відкрито використовував своє право власності на придбану частку нерухомого майна з моменту реєстрації речових прав до моменту своєї смерті. Таким чином, суд погоджується з ствердженнями представника відповідача, вважає їх обґрунтованими та логічними щодо того, що державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори надано оцінку правочину, який зареєстрований уповноваженими на це субєктами та ніким не оскаржений в судовому порядку. Проте, стосовно оскарження нотаріальних дій, суд вважає за необхідне зазначити про таке. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Нотаріус або посадова особа,\~\~яка вчиняє нотаріальні дії,\~\~не приймає для вчинення нотаріальних\~\~дій\~\~документи,\~\~якщо\~\~вони\~\~не відповідають вимогам,\~\~встановленим у статті 47 цього Закону,\~\~або містять відомості,\~\~передбачені частиною третьою статті\~\~47\~\~цього Закону. Нотаріусу або\~\~посадовій\~\~особі,\~\~яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус\~\~ або\~\~ посадова\~\~особа,\~\~яка\~\~вчиняє\~\~нотаріальні\~\~дії,зобов'язані\~\~викласти\~\~причини\~\~відмови\~\~вписьмовій\~\~ формі\~\~ і роз'яснити\~\~ порядок\~\~ її\~\~ оскарження.\~\~Про\~\~відмову\~\~у\~\~вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом\~\~трьох\~\~робочих\~\~днів\~\~виносить відповідну постанову. На підставі ст. 50 Закону України «Про нотаріат»,\~\~нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Згідно п.23 Постанови Пленуму від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», наявність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. З такими вимогами особа може звернутися до суду лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про нотаріат»:\~«Про відмову\~у вчиненні\~нотаріальноїдії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову».\~\~ Таким чином, позивачем не оскаржується відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, проте постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії є істотною перешкодою у оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку Враховуючи вищевикладене, а саме те, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом до майна померлого 17.06.2017 року [PERSON], який юридично прийняв спадщину, оскільки звернувся у встановленому законом порядку до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовився від її прийняття, проте та обставина, що нотаріусом надано оцінку правочину, за яким набув право власності спадкодавець, та реєстрації його речових прав, про що видано постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, заважає йому оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, а в судовому засіданні підтверджено факт належності спадкового майна спадкодавцю, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі На підставі викладеного,

Outcome: approved