Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: - визначити йому час зустрічей з малолітнім сином [PERSON], [INFO]: - кожен вівторок тижня з 15.00 години до 18.00 години та з 10 години кожної суботи тижня до 17.00 години неділі, без присутності матері [PERSON]; - [INFO] кожного року (день народження дитини) з 10.00 години до 18.00 години, без присутності матері [PERSON] - [INFO] кожного року (його день народження) з 10.00 години до 18.00 години, без присутності матері [PERSON]; - [INFO] кожного року (день народження бабусі дитини [PERSON]), з 10.00 години до 18.00 години, без присутності матері [PERSON]; - 31 грудня кожного року з 10.00 години до 18.00 години, без присутності матері [PERSON]; - 9 травня кожного року з 10.00 години до 18.00 години, без присутності матері [PERSON]; - 28 червня кожного року з 10.00 години до 18.00 години, без присутності матері [PERSON]; - 24 серпня кожного року з 10.00 години до 18.00 години, без присутності матері [PERSON]; Після досягнення сином [PERSON], [INFO], віку трьох років, просить додатково визначити йому час побачень з дитиною - період його планової щорічної літньої відпустки з метою оздоровлення та відпочинку дитини, без присутності матері [PERSON]. Зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], а також погоджувати з ним питання лікування, духовного та фізичного розвитку дитини. На обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], з 07 серпня 2010 року. Від шлюби вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось і рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 вересня 2013 року їх шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу, син [PERSON] залишився проживати з відповідачкою [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. З нього, у встановленому законом порядку, згідно з рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 серпня 2013 року, стягуються аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його прибутку, щомісячно, до досягнення дитиною віку повноліття. У зв'язку з чиненням відповідачем перешкоду у спілкуванні та побаченні з дитиною, він був вимушений звертатись до виконкому Дніпровської районної у м. Дніпродзержинська Ради, рішенням якої 21 серпня 2013 року було встановлено час та місце зустрічі з сином [PERSON]. Проте відповідач продовжує чинити йому перешкоди у спілкуванні та побаченні з дитиною, ухиляється від виконання рішення виконкому Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради, приховує від нього стан здоров'я неповнолітнього сина. З приводу невиконання відповідачем рішення виконкому він звертався з відповідними заявами до служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради, однак прийняті заходи реагування не дали позитивного результату і відповідач продовжує перешкоджати йому у побаченнях з дитиною. Він ніколи не відмовлявся від виховання дитини, любить і позитивно впливає на сина, окрім стягуваних аліментів, постійно здійснює додаткове матеріальне забезпечення сина. Бажає приймати участь у здійсненні своїх батьківських прав щодо виховання та спілкування з сином, тому бажає, щоб йому судом був визначений час для зустрічей з дитиною, у зв'язку з чим звертається з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав свій позов, та надав пояснення аналогічні його обґрунтуванню, пояснивши також, що після припинення їх спільного проживання йому не було відоме місце проживання відповідачки з дитиною, оскільки вона не проживала за місцем своєї реєстрації. Потім він дізнався про її місце проживання, але вона не давала йому бачитися з дитиною. За його заявою органом опіки та піклування був встановлений графік спілкування з дитиною. Проте відповідачка часто не давала бачитись з сином або давала на незначний час. 07.09.2013 року вона дала йому сина на ніч, а потім звернулася в міліцію з заявою, про те що він самовільно забрав дитину. Він бажає щоб суд встановив йому час побачення з дитиною відповідно заявленого позову і наполягає щоб зустрічі були без участі відповідачки, щоб він міг брати сина до себе додому. Вказує, що платить аліменти на дитину і на відповідачку по 1/4 частині на кожного, що становить приблизно 2000 грн. на місяць. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково. Надала суду письмові заперечення проти позову та пояснила, що в період шлюбу позивач погано до неї відносився, не давав їй грошей, не повідомляв про розмір зарплати, бив її, вигнали з дому з дитиною. На теперішній час з нього стягуються аліменти. Вона не проти того, щоб позивач спілкувався з сином, але бажає, щоб це було тільки в її присутності. Вона категорично проти того, щоб позивач брав сина додому. Сину виповнився 1 рік і 9 місяців, у нього свій режим сну, відпочинку, прогулянки. Він просипається о 08.00 годині, з 10 до 12 години вона з ним гуляє, в 13.30 годин він спить протягом трьох годин, з 18 до 20 години вони гуляють. З вересня цього року син буде відвідувати дитячий садочок. 07.09.2013 року позивач, вдаривши її в присутності сина, самовільно забрав його у неї і кудись повіз, через, що в 20.30 годин того ж дня вона звернулася в міліцію. Представник третьої особи Стасенко М.С. надала суду висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради від 14 квітня 2014 року, згідно якого було вирішено визначити [PERSON] порядок побачення з малолітнім сином [PERSON], [INFO], з урахуванням віку дитину: щотижнево - вівторок, четвер, у другій половині світового дня (час та місце за погодженням матері); кожний 2-й та 4-й вихідний день місяця (час та місце за погодженням матері). Зустрічі проводити не порушуючи розпорядок для дитини, у присутності матері дитини - [PERSON] Вислухавши сторони, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що з 07 серпня 2010 року по 05.10.2013 року сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією заочного рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 вересня 2013 року по цивільній справі № 209/3709/13-ц /а.с.10/. Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 9/, Дитина проживає разом зі своєю матір'ю - відповідачкою у справі [PERSON] Відповідно рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 серпня 2013 року та ухвали того ж суду від 12.10.2013 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з 23.07.2013 року (а.с. 10, 11) 21.08.2013 року рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради № 163 позивачу було визначено наступний порядок побачення з малолітнім сином [PERSON], [INFO], з урахуванням віку дитину, а саме: - щотижнево - вівторок, четвер, у другій половині світового дня (час та місце за погодженням матері); - кожний 2-й та 4-й вихідний день місяця (час та місце за погодженням матері). Зустрічі проводити не порушуючи розпорядок для дитини, у присутності матері дитини - [PERSON] /а.с. 13/. Як встановлено в судовому засіданні із пояснень сторін, між ними склалися напружені стосунки та виникають суперечки з приводу побачень позивача з малолітнім сином [PERSON] та з приводу участі батька у виховання сина. Відповідачка не завжди виконувала рішення органу опіки та піклування, щодо встановленого порядку побачень батька з малолітнім сином, перешкоджала йому брати участь у виховання дитини, у зв'язку з чим позивач звертався з заявами до органу опіки та піклування, що підтверджується долученими до позову відповідями на ці заяви (а.с.15, 16). Статтею 157 СК України визначено: 1. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. 2. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. 3. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. 4. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. В статті 159 СК України передбачено наступне: 1. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. 2. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач [PERSON] має право брати участь у вихованні сина і має право на особисте спілкування з ним, а відповідачка [PERSON] не повинна перешкоджати йому в цьому. Як стверджує позивач в суді він любить свого сина, бажає спілкуватися з ним і брати участь у його виховання. У суду немає відомостей про якісь відхилення у стані психічного здоров'я позивача, про зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Вирішуючи питання про визначення часу спілкування позивача з малолітнім сином [PERSON], [INFO], суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради від 14.04.2014 року № 6-11/189, та з урахуванням віку дитини вважає можливим встановити позивачу спілкування з сином кожного вівторка з 15.00 години до 18.00 години і кожної суботи з 10.00 годин до 17.00 годин. З метою уникнення конфліктних ситуацій, суперечностей і сварок між сторонами при зустрічах з дитиною, суд вважає можливим дозволити побачення позивача з сином без присутності відповідачки. При вирішення справи судом прийняті до уваги заперечення відповідача про те, що син не повинен залишатися на ніч з позивачем, оскільки дитина в такому віці не має надовго розлучатися з матір'ю і не повинен значною мірою порушуватися розпорядок дня дитини та уставлений уклад її життя. З урахуванням віку дитини, суд вважає не обґрунтованими вимоги позивача щодо встановлення йому часу зустрічей з сином у святкові дні та у дні сімейних свят його родини, хоча за домовленості з відповідачкою він має можливість відвідувати дитину, і за згодою матері разом з нею і дитиною відзначати ці свята. Суд вважає за необхідне відмовити в позові в частині додаткового визначення позивачу побачень з сином після досягнення ним трирічного віку на період планової щорічної літньої відпустки, оскільки про це може бути заявлено при досягненні сином відповідного віку. Суд також вважає не обґрунтованими вимоги позивача відносно зобов'язання відповідачки погоджувати з ним питання лікування, духовного та фізичного розвитку дитини, оскільки у суду немає жодних підстав вважати, що відповідачка в цих питаннях діє всупереч інтересам дитини. Оскільки заявлений позов судом задовольняється частково, то відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у справі (343,60 грн.) необхідно присудити сторонам в рівних частинах і стягнути з відповідачки на користь позивача 121,80 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial