Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні 6/7 частками житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS], зобов'язати відповідачів надати доступ до всіх житлових та нежитлових приміщень житлового будинку, господарських споруд вказаного домоволодіння, а також зобов'язати відповідачів надати ключі від всіх житлових та нежитлових приміщень житлового будинку, господарських споруд, вхідних воріт цього домоволодіння. Вимоги позову мотивовані тим, що позивач є співвласником 6/7 частин домоволодіння, рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополя від 05.09.2012 року, був визначений порядок користування земельною ділянкою при домоволодінні, зобов'язано відповідача не чинити перешкод в користуванні домоволодінням та земельною ділянкою. Але відповідачі, до теперішнього часу не пускають його до домоволодіння, чім перешкоджають позивачу користуватися належної йому часткою нерухомого майна. Відповідачі до судового засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим суд вважає причину неявки відповідачів до судового засідання неповажною, та з врахуванням відсутності згоди представника позивача за заочний розгляд справи, а також при наявності у справі достатніх доказів, що свідчать про права та взаємовідносини сторін, вважає за можливе провадити розгляд справи у відсутність відповідачів та постановити рішення. Вислухавши думку представника позивача, свідчення свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що вимоги позову підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві часткової власності, відповідно позивачу належить 6/7 часток домоволодіння, відповідачу 1/7 частка, право власності зареєстровано в БТІ м. Севастополя. Рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополя від 05.09.2012 року, був визначений порядок користування домоволодінням та земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] - домоволодіння залишено в загальному користуванні сторін, визначений порядок користування земельної ділянкою згідно часткам сторін у праві загальної часткової власності. 10.02.2013 року позивач намагався безперешкодно попасти до належного йому домоволодіння, але відповідач [PERSON] не пустив його на територію домоволодіння, ключі надати відмовився, пояснив працівникам міліції що прибули на місце подій, що між сторонами тривають судові тяжби, та до їх закінчення відповідачі не будуть пускати позивача до домоволодіння та надавати йому ключі. Доводи позивача щодо перешкод при спробі попасти на територію домоволодіння, підтверджені наданими до справи матеріалами перевірки Нахімовського РВ УМВС України в м. Севастополі за зверненням позивача, де допитаний [PERSON] надав пояснення, підтверджуючі підстави позову [PERSON], а також поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були присутні при спробі позивача реалізувати своє право власності. Згідно зі ст. 41 Конституції України - право приватної власністі нерушимо, кожний має право володіти, користуватися та роспоряджатися своею власністю. Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: припинення дії, яка порушує право, і відновлення становища, яке існувало до порушення. Права власника житла визначені ст. 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Таким чином, проанализувавші надані по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] в частині усунення перешкод в користуванні власністю з боку відповідачів, обґрунтовані та підлягають задоволенню як засновані на законі. На підставі ст. 21,24,41 Конституції України, ст. 183, 319, 321, 358, 391 ЦК України,

Outcome: approved