Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа: Кіцманський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про припинення стягнення аліментів. Вказує, що він, [PERSON] , являється батьком неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а матір`ю [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюб між ними розірвано на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16.11.2016 року. На підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.11.2018 року з нього стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, які ним сплачувалися добросовісно. Посилається на те, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.11.2019 року визначено місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , біля батька [PERSON] , [INFO] за місцем його проживання по [ADDRESS] . Також вказує, що син [PERSON] проживає разом з ним, перебуває на його утриманні, що стверджується довідкою сільської ради та актом обстеження умов проживання від 05.04.2021 року. Крім того, син відвідує навчальний заклад в населеному пункті, де проживає, що стверджується довідкою навчального закладу. Також посилається на те, що з часу ухвалення судом рішення про визначення місця проживання сина біля нього, вони із [PERSON] домовилися, що він не буде сплачувати аліменти на дітей, оскільки одна дитина залишається на його повному утриманні, а одна дитина - донька залишається проживати із матір`ю та перебувати на її утриманні, проте у виконавчій службі він дізнався, що аліменти продовжують нараховувати на двох дітей і станом на 01.04.2021 року заборгованість по аліментах становить 45148,2 грн., що стверджується довідкою-розрахунком державного виконавця, отже стягнення аліментів не припинилося. Тому оскільки відповідач [PERSON] не звернулася із заявою до державного виконавця про припинення стягнення аліментів з нього, він змушений звертатись із даним позовом до суду. Враховуючи наведене, просив позов задовольнити, а саме припинити стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою [ADDRESS] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] з часу звернення із даною заявою до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи рекомендованим повідомленням про вручення поштовго відправлення та через оголошення, яке розміщене на офіційному вебсайті Судова влада. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Відзиву на позов відповідачка не подала. Представник третьої особи: Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Манжосов М.П. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, однак скерував на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою учасників справи фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Суд дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 27.09.2016 року.(а.с.10), та неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 27.09.2016 року.(а.с.11). Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16.11.2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.11.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття (а.с.13-14). Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.11.2019 року визначено місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , біля батька [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання по [ADDRESS] (а.с.15-17). Згідно довідки виданої Мамаївською сільською радою Кіцманського району Чернівецької області № 737 від 05.04.2021 року, [PERSON] , [INFO] , не зареєстрований, але дійсно проживає з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Згідно копії акту обстеження місця проживання від 05.04.2021 року, житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] , 1974 року народження, являється приватним підприємцем. Разом з ним проживає його син [PERSON] , без реєстрації. Сім`я проживає в будинку нової побудови, будинок газифікований, умови проживання задовільні (а.с.19). Довідкою №84 від 05.04.2021 року, виданою Драчинецьким опорним закладом ЗЗСО І-ІІІ ступенів Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, стверджується те, що [PERSON] дійсно навчається в 7-Б класі Драчинецького опорного закладу ЗЗСО І-ІІІ ступенів (а.с.20). Станом на 01.04.2021 року заборгованість по аліментах [PERSON] становить 45148,2 грн., що стверджується довідкою-розрахунком державного виконавця (а.с.21). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України, має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що з 25.11.2019 року дитина (син [PERSON] , [INFO] ) не проживає з матір`ю [PERSON] , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком [PERSON] , а дочка [PERSON] , [INFO] , продовжує проживати з матір`ю [PERSON] . Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком, позивачем по справі, та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача на утримання саме сина. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.11.2018 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial