Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом, уточнивши позовні вимоги, зобовязати [PERSON] спростувати відомості, що не відповідають дійсності і порочать його честь, гідність та ділову репутацію, шляхом подання на адресу голови обласної державної адміністрації Львівської області [PERSON] (79008, м. Львів, вул. Винниченка. 18) офіційного спростування щодо направленого листа від 08 вересня 2016 року відносно [PERSON] та спростувати відомості, що не відповідають дійсності і порочать його честь, гідність та ділову репутацію, шляхом подання на адресу начальника відділу освіту Яворівської державної адміністрації [PERSON] (81000, м. Яворів, вул. Львівська. 23) офіційного спростування щодо направленого листа від 05 жовтня 2016 року відносно [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що знайомий з відповідачкою з 01.09.2011, оскільки з цього часу вона працює вчителем фізики Чернилявської [PERSON] ступенів імені [PERSON]. На зауваження, що стосуються її роботи реагує агресивно, кричить, створює конфліктні ситуації, до порад колег не прислухається. Останнім часом звинувачує у всіх життєвих невдачах, які виникли у процесі трудової діяльності та в особистому житті. Порушуючи норми трудових відносин, пише скарги у різні інстанції. У яких свідомо принижує його честь та гідність, ділову репутацію, поширює завідомо неправдиві відомості, приписує неіснуючу хворобу в присутності працівників відділу Яворівської РДА, школи, учнів висловлювала завідомо неправдиві образливі і грубі слова, що принижують його, ганьблять честь та гідність та ставлять під сумнів професійні і ділові якості. Так як працює директором школи. Через відповідачку змушений відповідати на безліч безглуздих питань, які вона описує у своїх скаргах: від 08.09.2016 на адресу голови обласної державної адміністрації Львівської області [PERSON] вихідний номер 02-17/244, 05.10.2016 на адресу начальника відділу освіти Яворівської державної адміністрації Львівської області [PERSON] вихідний номер 02-13/46. Крім того, звернення на адресу Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, Городоцької місцевої прокуратури, департамент освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації. Крім цього, 26.09.2016 у приміщенні Чернилявської [PERSON] ступенів імені [PERSON], [PERSON] у присутності працівників відділу освіти, а саме: [PERSON], головного спеціаліста відділу освіти, [PERSON], методиста методичного кабінету відділу освіти: [PERSON], юриста консультанта кадрів відділу освіти поширила негативну інформацію, „що він ДЦПешник, хвора людина, яка не може вживатися в соціумі, має психічні розлади і неадекватно поводиться у школі, біг по сходах і чуть мене не вбив. Крім цього, 09.12.2016 у приміщенні Чернилявської [PERSON] ступенів імені [PERSON] у присутності працівників відділу освіти, а саме: [PERSON], головного спеціаліста відділу освіти, [PERSON], методиста методичного кабінету відділу освіти поширила негативну інформацію наступного змісту „що він хвора і психічно неврівноважена людина, яка не може керувати школою. Зазначає, що інформація, яка була розповсюджена відповідачкою містить загальну негативну оцінку його професійної діяльності з точки зору додержання законів, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному житті. В результаті безпідставних звинувачень, що були викладені в листах зазнав душевних страждань, що призвело до тимчасової втрати працездатності, у звязку з тим, що повинен був виправдовуватися при проведенні службового розслідування, відповідати на різні питання щодо своєї невинуватості. Разом з тим, після направлення листів відповідачкою на адресу голови обласної державної адміністрації Львівської області [PERSON] та на адресу начальника відділу освіту Яворівської державної адміністрації [PERSON] з немотивованими звинуваченнями, постраждала його репутація як директора школи, що ставить під сумнів рівень професійних знань і спроможність займатися навчальною діяльністю. Таким чином, вважає, що йому було заподіяно моральну шкоду, однак вважає, що недоцільно її стягувати з відповідачки, оскільки з її слів „ на утриманні є мама інвалід і без її допомоги не обходиться. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті надіслала заперечення на повну заяву [PERSON] У судовому засіданні від 11.05.2017 заявила, що на примирення з позивачем йти не бажає, попередньо та звернулась до суду з клопотанням щодо виклику свідків. Позивач щодо вирішення питання виклику свідків поклався на думку суду. Відтак, суд ухвалив викликати у наступне судове засідання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Однак, у судове засідання від 29.05.2017 свідки не зявились. Від [PERSON] надійшла заява, з проханням розглядати справу без її участі, оскільки вона не має можливості зявитись у судове засідання за станом здоровя, а також у неї відсутні відомості щодо даної справи, які можуть мати доказове значення. Відтак, суд вважає, що справу слід розглянути на підставі наявних доказів у матеріалах справи. Вислухавши пояснення позивача, беручи до уваги вищенаведене, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 3 Конституції України\~встановлено, що людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ст. 28 Конституції України, а також статті 297 і 299 Цивільного кодексу України надають кожному право на повагу до його гідності і честі, недоторканність ділової репутації, які ч. 1 ст.201 ЦК відносяться до „особистих немайнових благ. Відповідно до ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе та членів своєї сімї та права вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної збором, зберіганням, використанням та поширенням недостовірної інформації. Конституцією України, а саме ст. 34 кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьблять її гідність, честь чи ділову репутацію. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Позивачі мають право звернутися до суду із позовом до суду про захист честі та гідності. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі згідно розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27.02.2009 № 1. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням (п. 19 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 № 1). Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 47-1 Закону України „Про інформацію ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень, тобто висловлювань (крім образи чи наклепу), які не містять фактичних даних, зокрема критики, оцінки дій, а також висловлювань, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання масових засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Право висловлювати судження, оцінки, думки гарантовано ст. 34 Конституції України. Це право закріплене і у ст.10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частини національного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] 08.09.2016 подала на адресу голови обласної державної адміністрації Львівської області [PERSON] (79008, м. Львів, вул. Винниченка. 18) листа, вхідний номер 02-17/244 щодо прийняття міри відносно директора Чернилявської [PERSON] ступенів імені [PERSON] [PERSON] Крім цього, надіслала 05 жовтня 2016 року листа на адресу начальника відділу освіти Яворівської державної адміністрації [PERSON] (81000, м. Яворів, вул. Львівська. 23) з приводу , того, що немає змоги поїхати на курси підвищення кваліфікації з фізики до м. Львова з 10 по 13 жовтня 2016 року, оскільки склалась складна ситуація на роботі, а саме директор школи [PERSON], не маючи страху перед законом може дозволити фізичну розправу над нею. Тому просить начальника відділу освіти Яворівської державної адміністрації [PERSON] відтермінувати дані курси на наступний навчальний 2017-2018 рік. Слід зазначити, що з Висновку ДОП СППП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції [PERSON] вбачається, що 15.10.2016 в Яворівський ВП ГУНП у Львівській області надійшло письмове звернення від [PERSON] у якому він просить вжити заходів та забезпечити захист його прав і законних інтересів та запобігти правопорушенням з боку вчителя щодо безпідставного звинувачення його у діях яких не здійснював. Опитаний пояснив, що у звязку із зверненням [PERSON] відносно нього, змушений звернутися Яворівський ВП для захисту своїх прав, ділової репутації, честі та гідності. Після проведення перевірки лейтенант поліції [PERSON] вважав би: перевірку по зверненні [PERSON] припинити, оскільки дані наведені у зверненні [PERSON], зокрема щодо організації на неї нападу, непристойних пропозицій з боку [PERSON] відносно неї, розмови до учнів у школі, що фізику не обовязково вчити, намовляння батьків писати заяви на [PERSON], а також те, що [PERSON] не може бути директором школи бо хворий на ДЦП і не може вжитися в соціумі не знайшли свого реального підтвердження та є надуманими. Вважав би скерувати листа у відділ освіти Яворівської РДА, для проведення перевірки у межах компетенції та зясування вчиненням [PERSON] аморального поступку, що порушує основні моральні норми суспільства та суперечать змісту і дискредитує службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Відповідно до п. 2 ч. 4. Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27.02.2009 № 1, зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків. Згідно з ч. 3 статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Таким чином, згідно з положеннями вказаної статті та статті 10 ЦПК України обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Проте, позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Як зазначено в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27.02.2009 № 1 при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. У судовому засіданні встановлено, що відповідачем не надано суду жодних доводів достовірності інформації, яка була розповсюджена у листах: від 08.09.2016 на адресу голови обласної державної адміністрації Львівської області [PERSON] вихідний номер 02-17/244, та на адресу начальника відділу освіти Яворівської державної адміністрації Львівської області [PERSON] від 05.10.2016, вихідний номер 02-13/46 щодо позивача, а останнім, в свою чергу, доведено факт поширення такої інформації відповідачкою та її субєктивне ставлення до неї, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права, для визначеного кола осіб і в ній містяться відомості про події, які не відповідають дійсності чи перекручені. Таким чином, суд дійшов до переконання, що вищевказана інформація є недостовірною і такою, що порушує честь та гідність і ділову репутацію особи. Відтак, судом встановлений юридичний склад правопорушення, наявність якого є підставою для задоволення позову, а саме сукупність таких обставин: поширення недостовірної інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Слід зазначити, що спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Оскільки спростування поширеної недостовірної інформації не є способом цивільно-правової відповідальності, бо не має компенсаційного та майнового характеру, то обовязок спростування слід покласти на відповідача [PERSON] Враховуючи наведене,

Outcome: approved