Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Одеська товарна біржа, про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 11 червня 1993 року між [PERSON] та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, зареєстрований Одеською товарною біржою в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний №44від 11 червня 1993 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 червня 193 року на Одеській товарній біржі придбала у [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, квартиру [ADDRESS] (колишня Воровського) в м.Одесі на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно до умов договору він, позивач, передав [PERSON] грошові кошти зазначені у договорі у розмірі 1\~000\~000,00 карбованців, а відповідач передав квартиру у власність позивача. Позивач у судове засідання зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд слухати справу без фіксації технічними засобами. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, місце проживання яких у встановленому законом порядку не зареєстровано, були викликані до суду через оголошення у пресі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна №44 від 11 червня 1993 року відповідач [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, продав квартиру №6, яка знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.Мала Арнаутська (Воровського), 96, яка складається з 2-х кімнат житловою площею 35,9 кв.м, загальною корисною площею 53,9 кв.м, позивачу [PERSON] Договір був укладений згідно вимог ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» та зареєстрований на Одеській товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №44 від 11 червня 1993 року. Як вбачається із договору, квартира належала [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу №1-7076 від 13 липня 1992 року, зареєстрованого Пятою Одеською державною нотаріальною конторою. Під час укладення договору сторонам пояснили, що відповідно до ч.2 ст.15 ЗУ «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Умови укладеного Договору купівлі-продажу були повністю виконані покупцем, позивачем по справі, та продавцем, 27 липня 1993 року цей договір був зареєстрований зареєстрований в МБТІ та РОН за №42 доп стр.154 р 1348 На даний час позивач має намір розпорядитися своїм майном, однак у посвідченні будь-яких правочинів щодо цієї квартири йому було відмовлено, оскільки договори купівлі-продажу підлягають нотаріальному посвідченню, у звязку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ст.224 ЦК України, покупець і продавець повністю виконали умови договору купівлі-продажу. Позивач сплатив в повному обсязі вартість квартири відповідачам, останні передали позивачу квартиру, ключі тощо. Будь-яких суперечок між сторонами немає, протизаконних умов угода не містить, проте порушена форма угоди, оскільки при оформлені її не була дотримана нотаріальна форма договору, яка передбачена ст.227 ЦК України. Письмовим доказом є договір купівлі-продажу нерухомого майна №44 від 11 червня 1993 року, який був укладений на Одеській товарній біржі, яка перебуває в стані припинення. Оскільки вказана угода виконана повністю сторонами, але порушена її форма, а одна із сторін ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК України на вимогу сторони, що виконала угоду має право признати її дійсною. У відповідності з ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Задовольняючи даний позов, суд також виходить з того, що в силу ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права, а задоволення даного позову, крім відповідності вищенаведеним нормам діючого цивільного законодавства, поряд з цим узгоджується з його загальними засадами, зокрема неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України). Проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що позивачем представлені докази виконання умов договору купівлі-продажу спірної квартири, у звязку з чим, угоду необхідно визнати дійсною. На підставі викладеного і

Outcome: approved