Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики і свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.12.2014 року між ним та [PERSON] було укладено письмовий договір позики, відповідно до якого він передав [PERSON] кошти у сумі 11200 доларів США на строк до 24.03.2015 року. На підтвердження укладення договору позики відповідач власноручно написав розписку. На даний час грошові кошти відповідачем не повернуті. Просить стягнути з відповідача суму неповернутої позики 11200 доларів США (еквівалентно 294336 грн.) з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання - 551880 грн., 3% річних від простроченої суми - 26780 грн. та штраф в розмірі 25% від суми боргу 73584 грн., а всього 652244 грн.. Позивач [PERSON] , його представник адвокат Сапіч В.М. в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, просять суд його задоволити. Відповідач [PERSON] , його представник адвокат Стандик С.В. в судовому засідання позов не визнали повністю. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що ніяких грошей [PERSON] йому не давав, ніяких грошових коштів він від [PERSON] не отримував, а розписку написав сам, але гроші йому так [PERSON] так і не привіз, а тому просить суд в позові відмовити. Ухвалою від 27.04.2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 04.06.2018 року. Судові засідання відкладалися з різних причин. Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 24.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики та написана розписка (т.1а.с.6-8, оригінал договору та оригінал розписки (т.3 а.с.94-96). Відповідно до умов вказаного договору позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 11200 доларів США з кінцевою датою повернення 24.03.2015 року. На підтвердження факту передачі коштів відповідачем [PERSON] було написано розписку. У порушення умов договору позики, та в порушення взятих на себе зобов`язань, до даного часу відповідач не повернув позивачу суму боргу за договором позики. Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором позики (а.с.12), відповідно до якого загальна сума заборгованості складає 652 244 грн., з них: 1)заборгованість за позикою з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання 551\~880 грн.; 2)26780 грн. 3% річних від простроченої суми; 3)73584 грн. штраф за порушення умов договору у розмірі 25% від суми боргу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. У відповідності до частин першої і третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до позиції Верховного Суду від 04.04.2018 року по справі №750/4854/15-ц за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але і факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Предметом договору позики є іноземна валюта. Відповідно до ч. 2 ст. 192 УК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідач взяті на себе зобов`язання, на неодноразові вимоги позивача грошові кошти отримані по розписці та відсотки за користування не повертає. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалися, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Пунктом 4.2 договору позики від 24.12.2014 року передбачено, що додатково, у разі порушення позичальником своїх обов`язків по поверненню позичених коштів останній сплачує позикодавцю штраф у розмірі 25%. Крім того, згідно із частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першою ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином,\~враховуючи вище\~викладене та\~умови договору\~позики,\~суд приходить\~до висновку,\~що вимоги\~позивача про\~стягнення з\~відповідача \~суми боргу\~за договором\~позики 652\~244\~грн.,\~з них: 551880 грн. - заборгованість за позикою з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; \~ \~ \~ \~26780 грн. 3% річних від простроченої суми; 73584 грн. штраф за порушення умов договору у розмірі 25% від суми боргу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 6522,44 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved