overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суд із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який зареєстровано 05.08.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що в книзі реєстрації шлюбів 05.08.2008 року зроблено відповідний актовий запис №1630. Позовна заява мотивована тим, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя. На час звернення до суду шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені. Сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство останні 6 місяців. Подальше спільне життя позивача та відповідача неможливе, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Примирення між сторонами неможливе. За час шлюбу у сторін народилися діти - донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачем та проживатимуть з нею після розірвання шлюбу за згодою сторін. Між позивачем та відповідачем досягнуто згоди стосовно способу виконання ними обов'язку утримувати та виховувати дітей. Майнових спорів між сторонами немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить суд розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить позов задовольнити та розірвати шлюб між нею та позивачем. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, беручи до уваги зміст заяв позивача та відповідача, приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України з'ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача та відповідача, їх бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Так, судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, ведення спільного господарства фактично припинено в липні 2014 року, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам сторін, тому шлюб між сторонами слід розірвати, а позов - задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суді із позовом до Самбірської міської ради Львівської області в якому просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на гараж [ADDRESS]. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, влітку 1960 року за житловим будинком [ADDRESS] було самочинно збудовано гараж розміром 4,51 х 3,75 м. та видано рішення про погодження місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на складання проектів землеустрою, щодо відведення земельних ділянок для будівництва гаражів та надання у власність. Цей гараж було збудовано попередніми власниками квартири [ADDRESS], у якій на даний час позивач прописаний та проживає разом із сім'єю і користується даним гаражем. На місці де побудовано гараж попередні власники квартири за власні кошти придбала та завезла 20 машин грунту та 10 машин щеня та вирівняли площадку для забудови. Біля його гаража також побудовано ще декілька гаражів. Даним гаражем він користується 15 років і претензій з боку сусідів не має. У 2011 та у 2013 роках позивач звернувся із заявою до Самбірської міської ради Львівської області про узаконення гаражу та надання земельної ділянки, однак йому у цьому відмовлено, тому змушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримав, посилався на обставини вказані у ній, просив позов задовольнити. Представник відповідача Самбірської міської ради Львівської області у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] проживає [ADDRESS] разом із сім'єю. Із наявного в матеріалах справи технічного паспорта від листопада 2013 року, вбачається, що гараж розміром 4,51 х 3,75 м. та тамбур розміром 1,60 х 3,40 м. розташований у [ADDRESS], і має присвоєний № 3, загальною вартістю 13,437,00 грн. Згідно висновку про проведення обстеження технічного стану та доданих до нього необхідних документів вбачається, що за результатами проведення обстеження а саме: гаража [ADDRESS] визначено технічний стан - добрий і відповідає чинним будівельним нормам і правилам, а також відповідає протипожежним, санітарно - епідеміологічних нормам, придатний до подальшої експлуатації. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема у правочинів. У відповідності до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду 01.02.2018 року з вказаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 03.09.2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1457. В обґрунтування позов зазначав, що вони зареєстрували шлюб під час його навчання в Україні. Від шлюбу мають двох дітей. В 2012 році він виїхав з України до Лівії по роботі, а з 2016 року став постійно проживати в Йорданії, де працює за фахом. Відповідач разом з дітьми приїздила до Йорданії в 2015 році, але в липні 2017 року разом з дітьми повернулась до України. Відповідачка проти переїзду з дітьми до Йорданії, досягнути згоди з цього питання не вдалось. На теперішній час шлюбні відносини з дружиною припинені та носять формальний характер, сім'я розпалася через різні погляди на сім`ю та виховання дітей. Шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства припинено в липні 2017 році. Збереження сім'ї, на думку позивача, неможливе оскільки суперечить його інтересам. Спору про поділ майна з відповідачем не має. Діти будуть проживати із відповідачем, на їх утримання він буде надавати матеріальну допомогу добровільно. Позивач, [PERSON], у судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву 05.02.2018 року про розгляд справи за його відсутності, вказував, що позов підтримує. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву, в якій з позовом погодилась та просила справу розглянути за її відсутності. Не заперечувала проти того, що фактично шлюбні стосунки припинені з липня 2017 року, спору про поділ майна немає, діти залишаються проживати із нею.\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 03.09.2004 року відділом ДРАЦС по м. Харків реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис № 1457. Дошлюбне прізвище відповідача «Пилипенко» . /оригінал свідоцтва про укладання шлюбу а.с.4/. Сторонами не заперечувалось, що сімейно-шлюбні відносини між ними припинились та носять формальний характер через різні погляди на виконання сімейних обов'язків, вирішення поточних питань. Сторони спільне господарство не ведуть. На примирення не згодні. Від шлюбу у сторін є діти: дочка [PERSON] Таріна Тареківна [INFO], та син [PERSON] [INFO]./а.с.5,6/. Згідно ч.1\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, згідно ч.2\~ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спору про майно між сторонами немає, Відповідно до вимог\~ст.113 СК України\~позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище - «Біштаві».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 01.09.2014 року із вказаним позовом, в якому зазначив, що на підставі рішення Довгинцівської районної в місті ради № 192 від 15.04.2009 року він є опікуном неповнолітнього онука [PERSON], [INFO]. Мати дитини - [PERSON] є інвалідом першої групи загального захворювання безстроково. Вона має пенсію у розмірі 1264 гривні. Онук не має батька, свідчення про нього внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Онук проживає разом з позивачем, повністю знаходиться на його утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше встановленого законом мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, згідно до якої позов підтримує, просить розглянути справу у його відсутність. (а.с.11 - заява) Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно до якої проти позову не заперечує, просить розглянути справу у його відсутність. (а.с.9 - заява) Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON] народився [INFO] (а.с.6 - копія свідоцтва). Згідно рішення від 15.04.2009 року № 192 [PERSON] визнаний опікуном малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.3- копія рішення). [PERSON] проживає разом з малолітнім [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. (а.с.8 - копія довідки). Згідно довідки МСЕК [PERSON] є інвалідом першої групи загального захворювання безстроково (а.с.5 - копія довідки). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання однієї дитини визначається судом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 07.11.2016 року з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої позовні вимоги зазначив, що зареєстрували шлюб 25 липня 2009р. Від подружнього життя у них народилась донька [PERSON], [INFO]. В сімї виникали непорозуміння, він з дружиною проживають окремо тривалий час, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують, примирення заперечує. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, давши аналогічні пояснення, примирення заперечив, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, примирення заперечила. Заслухавши пояснення сторін,дослідивши докази по справі , суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 липня 2009 р. у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, а.з.280. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, судом безспірно встановлено, що сімя розпалась, оскільки сторони тривалий час не підтримують подружні стосунки, проживають окремо тривалий час, спільного господарства не ведуть, примирення сторони заперечують, а тому, шлюб існує лише формально та його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 07.11.2016 року з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої позовні вимоги зазначив, що сторони зареєстрували шлюб 15 лютого 2008 року. Від подружнього життя у них народилась донька [PERSON], [INFO]. В сімї виникали непорозуміння, він з дружиною проживають окремо тривалий час, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують, примирення заперечує. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, давши аналогічні пояснення, примирення заперечив, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, примирення заперечила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 лютого 2008 р. у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, а.з.167. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, судом безспірно встановлено, що сімя розпалась, оскільки сторони тривалий час не підтримують подружні стосунки, проживають окремо тривалий час, спільного господарства не ведуть, примирення сторони заперечують,а тому, шлюб існує лише формально та його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 15.11.2010 року з позовною заявою до [PERSON] міської ради, з участю третьої особи Третьої [PERSON] нотаріальної контори про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 02.11.2009 року померла його мати [PERSON], яка постійно проживала за адресою [INFO]. Факт смерті матері підтверджується свідоцтвом про смерть. Той факт, що [PERSON] є його матірю стверджується свідоцтвом про його народження. Увесь час від моменту свого народження і до дня смерті матері, а також упродовж строку, який наданий законом для прийняття спадщини, він (позивач) проживав в квартирі, яка належить йому та його матері. 07.07.2009 року у нього та його дружини народилась донька. Після народження у доньки проявились різні хвороби, внаслідок чого, протягом всього часу з моменту її народження йому та його дружині доводилось доглядати за дитиною, лікувати її. Зважаючи на те, що дружина його перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною, він .позивач, був змушений працювати на декілької роботах. У звязку з наведеним вище пропустив термін звернення до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та йому було відмовлено у задоволенні його звернення. Після смерті спадкодавця - його матері [PERSON] спадкоємцем за законом є лише він, а особи, які претендують на частку у спадщині, відсутні. Відповідно до вимог ст.1272 ч.З ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Просить суд постановити рішення, яким визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини,5 після смерті [PERSON], померлої 02 листопада 2009 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, надавши аналогічні пояснення, зазначені в позові. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні при прийнятті рішення поклалась на розсуд суду.? Відповідно до вимог ст.1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач, як вбачається з його показів, пропустив термін звернення до нотаріальної контори з поважних причин, які суд приймає до уваги. Отже, на підставі наведеного вище, згідно вимог ст.1272 ч.З ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що такий строк пропустив позивач з поважних причин, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 22.06.2017р. з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої позовні вимоги зазначив, що зареєстрували шлюб 10 січня 2012 р. Від подружнього життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. В сімї виникали непорозуміння, він з дружиною проживають окремо близько одного року, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують, дитина проживає разом з дружиною, він сплачує аліменти на дитину, примирення заперечує. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки примирення між сторонами є неможливе. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 січня 2012 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області,а.з.2. Від подружнього життя мають одну малолітню дитину. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, судом безспірно встановлено, що сімя розпалась, оскільки сторони тривалий час не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення заперечують, а тому, шлюб існує лише формально та його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 23.04.2014 року з позовом про зміну розміру аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітніх дітей доньки - [PERSON], [INFO], та сина [PERSON] [INFO], з 13 частини свого заробітку на тверду грошову суму - по 200 грн. щомісячно на кожну дитину, посилаючись на те, що він не має постійної роботи і не є підприємцем. В судовому засіданні позивач позов підтримав суду він пояснив, що за своїм матеріальним станом і з урахуванням його обов'язків по утриманню двох неповнолітніх дітей, які знаходяться на його утриманні, не може надавати матеріальну допомогу на сина в раніше визначеному розмірі. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачка позов не визнає, відмова у зменшенні розміру аліментів не призведе до погіршення майнового стану позивача, не стане меншим від отримання ним мінімального прожиткового мінімуму, передбаченого Законом. А тому вважає позов безпідставним, який не підлягає до задоволення. Судовим розглядом справи встановлено. Від спільного життя з відповідачкою [PERSON] (позивач) має двох неповнолітніх дітей доньку - [PERSON], [INFO], та сина [PERSON] [INFO], на яких за рішенням суду він зобов'язаний сплачувати аліменти у розмірі 13 частини свого заробітку (доходу). Позивач в іншому зареєстрованому шлюбі не перебуває, інших утриманців у нього більше не стало, майнових стан не помінявся. Отже, суд врахуванням вище наведеного, вважає, що за таких обставин, не вбачається підстав для зміну розміру аліментів, а права дітей на забезпечення їх матеріальною допомогою від батька є врівноваженими. Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів по суті, суд керується положеннями ст.ст. 182, 183, 192 СК України, і, зокрема враховує: - стан і матеріальне становище дітей, - матеріальне становище платника аліментів, - відсутність у позивача інших утриманців. Тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 25.02. 2015 року з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що за рішенням Іршавського районного суду від 10.10. 2014 року сплачує на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 1000,00 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Оскільки його матеріальний стан суттєво змінився - при заробітній платі 2350,00 гривень він сплачує кредит за двома кредитними договорами, що ставить його в важке матеріальне становище, а тому просить зменшити розмір аліментів та стягати з нього 500 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] подала заперечення на позовну заяву, в якій просить відмовити позивачу [PERSON] в зменшенні розміру аліментів, з тих підстав, що кредитні кошти ним були витрачені на власні потреби позивача, а не для будівництва добудови до будинку для сім'ї, як вказує позивач. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що кредитні кошти позивач витратив на власні потреби, а саме на оплату свого навчання , а тому просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково . В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Іршавського районного суду Закарпатської області [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно на утримання сина [PERSON]. Відповідно до кредитного договору №500486819 від 22.05. 2014 року, щомісячна плата позичальника [PERSON] становить 1042,82 грн. Крім цього, згідно довідки ПАТ КБ «Приват Банк» від 20.02. 2015 року заборгованість по кредитній карті [PERSON] становить 14 131,82 грн. Розмір заробітної плати позивача складає 2350,00 гривень на місяць. Відповідно до ст. 192 ч. 1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що у позивача змінився матеріальний стан, що дає підстави для зменшення розміру аліментів. При визначенні зменшення розміру аліментів суд враховує матеріальний стан позивача, його заробітну плату, зобов'язання за договорами кредиту, те, що у його власності не перебуває рухомого чи нерухомого майна, автомобіля, квартири, будинку чи земельної ділянки та матеріальне становище дитини та відповідача.

Outcome: approved