Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно позовної заяви позивач з відповідачем по справі знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Куп'янського міськвиконкому Харківської області про що був складений відповідний актовий запис № 122 від 20 серпня 1999 року. Мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені, у зв'язку з відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного. Примирення не можливе. Домовленість про місце проживання та утримання неповнолітньої дитини між сторонами, досягнута. Майновий спір, відсутній. Ухвалою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 18 лютого 2019 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до підготовчого судового засідання. У підготовче судове засідання учасники справи не з'явилися, позивач надав до суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, підтримує позовні вимоги, які просить суд задовольнити. Після розірвання шлюбу, просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON]». Відповідач надав заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З'ясувавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази судом встановлено наступне. Так, сторони з 20 серпня 1999 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Куп'янського міськвиконкому Харківської області про що був складений відповідний актовий запис № 122. Учасники справи мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між учасниками справи припинилися у зв'язку з відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного. Домовленість про місце проживання та утримання неповнолітньої дитини між сторонами, досягнута. Спору про поділ майна на теперішній час також не мають, що підтверджується письмовими заявами учасників справи (а.с. 3-7). При зазначених обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та порушує його права і свободи, що має на думку суду істотне значення. Закон який регулює спірні правовідносини є Сімейний Кодекс України. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Стаття 21 Сімейного Кодексу України регламентує, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини між учасниками справи припинені по причині відсутності взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного, примирення не можливе, спору про місце проживання неповнолітньої дитини між сторонами немає, майновий спір відсутній, позов підлягає задоволенню насамперед як спосіб захисту прав та інтересів позивача та неповнолітньої дитини. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси позивача та інших осіб.

Outcome: approved