Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача проценти за користування коштами за період з 16.07.2015р. по 21.03.2016р. в сумі еквівалентній 1698 дол. США за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення, три проценти річних в сумі еквівалентній 213 дол. США за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення та неустойку еквівалентну 77688 дол. США за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 16.12.2010 року [PERSON] та відповідачка [PERSON] позичили у позивача грошові кошти у розмірі 5300 доларів США, про що було укладено між ними договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], згідно умов якого позичені кошти слід повернути не пізніше 16.12.2015 року в порядку та строки, що передбачені п.1 цього договору. 01.04.2011 року на прохання [PERSON] та відповідача [PERSON] позивач додатково позичив їм 5110 доларів США, про що було укладено додатковий договір № 1 по договору позики від 16.12.2010 року. В забезпечення виконання [PERSON] та відповідачем [PERSON] їх зобов'язань за додатковим договором № 1 до договору позики від 16 грудня 2010 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] 01 квітня 2011 року був укладений договір поруки, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] поручився перед позивачем за повернення [PERSON] та відповідачем [PERSON] позичених коштів і став солідарним із ними боржником за зобов'язанням повернути позивачеві ці кошти, а також сплатити на користь позивача проценти за користування ними, три проценти річних та неустойку, компенсувати збитки і відшкодувати моральну шкоду. Свої зобов'язання з часткового повернення позики [PERSON] І та відповідач [PERSON] порушили та станом на 15 серпня 2012 року ними не виконувалося повернення позичених коштів. Позивачем на імя [PERSON] та долі В.В. були направлені листи з вимогою повернення боргу, однак, вони їх не отримали та були повернуті оператором поштового зв'язку позивачеві із посиланням на закінчення терміну зберігання, як на причину невручення їх адресатам 18 серпня 2012 року. Позивач 29.05.2014 року звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. 13 листопада 2014 року Московський районний суд м. Харкова ухвалою закрив провадження у справі за позовом [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у зв'язку з його смертю. 13 листопада 2014 року Московським районним судом м. Харкова ухвалено заочне рішення стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача суму боргу за договором позики від 16.12.2010 року та додатковим договором № 1 від 01.04.2011 року, яка складається з наступного: сума боргу за договором 10 410 доларів США відсотки за користування позикою за ставкою НБУ 2 557 доларів США, три відсотки річних 568 доларів США а всього 13 535 доларів США, що становило за курсом НБУ 1 556,0000 за 100 доларів США на день ухвалення рішення на 13.11.2014 року 210 604,60 грн., пеню у розмірі 13 535 доларів США, що становило за курсом НБУ 1 556,0000 за 100 доларів США на день ухвалення рішення на 13.11.2014 року 210 604,6 грн., а всього 421 209,20 гривень; а також стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 3 654 грн. Рішення суду набрало законної сили та 22 грудня 2015 року судом були видані два виконавчих листи по даному рішенню. 27.01.2015 року виконавчі листи були подані на виконання до Московського ВДВС ХМУЮ. 03 лютого 2015 року державним виконавцем Московського ВДВС Харківського МУЮ [PERSON] винесені дві постанови про відкриття виконавчих проваджень.10 листопада 2015 року позивач [PERSON] через свого представника подав в Міністерство юстиції України, Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області та Московському ВДВС ХМУЮ скаргу на незаконні дії та неправомірну бездіяльність державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] На скаргу надійшов лист заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області [PERSON] від 07.12.2015 за № К-578/2/07-13 (на № К-23308/20.5 від 16.11.2015) в якому зазначено, що на час складення даного листа державним виконавцем вирішуються питання щодо примусового проникнення до квартири боржника. За порушення вимог ст.ст. 11, 30 Закону України «Про виконавче провадження», притягнути державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ [PERSON] до відповідальності не вбачається можливим, у зв'язку з її звільненням із займаної посади. Таким чином, незважаючи на вжиті позивачем заходи щодо стягнення з відповідачів на його користь сум боргу, відповідачі свої зобов'язання за договором позики від 16.12.2010 року та додатковим договором № 1 від 01.04.2011 року не виконали і позику не повернули. Тому, позивач змушений знову звернутися в суд за захистом своїх порушених відповідачами прав з вимогами про стягнення з них процентів за користування позиченими у нього коштами, трьох процентів річних і передбаченої договором позики неустойки за час порушення ними своїх зобов'язань за період з 16 липня 2015 року по день складення даної позовної заяви. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені у встановленому порядку. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутність відповідачів [PERSON], [PERSON] відповідно до ст. 169 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 16 грудня 2010 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] укладено договір позики, згідно умов якого відповідачі отримали грошові кошти в сумі 5300 доларів США зі строком повернення боргу до 16 грудня 2015 року. 01 квітня 2011 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] укладено додатковий договір № 1 до договору позики, згідно умов якого відповідачі отримали грошові кошти в сумі 5110 доларів США зі строком повернення боргу до 16 грудня 2015 року. 01 квітня 2011 року в забезпечення виконання відповідачами [PERSON] та [PERSON] зобовязань за додатковим договором № 1 до договору позики від 16.12.2010р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки, згідно умов якого [PERSON] поручився перед [PERSON] за повернення [PERSON] та [PERSON] позичених коштів, сплатити проценти за користування ними, три проценти річних, неустойку, компенсувати збитки і відшкодувати моральну шкоду. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч.\~ 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк( термін). 13 листопада 2014 року заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача суму боргу за договором позики від 16.12.2010 року та додатковим договором № 1 від 01.04.2011 року, яка складається з наступного: сума боргу за договором 10 410 доларів США відсотки за користування позикою за ставкою НБУ 2 557 доларів США, три відсотки річних 568 доларів США а всього 13 535 доларів США, що становило за курсом НБУ 1 556,0000 за 100 доларів США на день ухвалення рішення на 13.11.2014 року 210 604,60 грн., пеню у розмірі 13 535 доларів США, що становило за курсом НБУ 1 556,0000 за 100 доларів США на день ухвалення рішення на 13.11.2014 року 210 604,6 грн., а всього 421 209,20 гривень; а також стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 3 654 грн. Рішення набуло чинності. 13 листопада 2014 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова закрито провадження у справі за позовом [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у зв'язку з його смертю. 22.12.2014р. Московським районним судом м. Харкова на виконання рішення суду видані виконавчі листи. 27.01.2015р. виконавчі листа для виконання були подані до Московського ВДВС ХМУЮ. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звернення кредитора в суд, ухвалення судом рішення про стягнення з боржників боргу не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржників від відповідальності за невиконання ними грошових зобов'язань та не позбавляє кредитора прав на подальше нарахування, вимогу і стягнення з боржників процентів за користування його коштами, трьох процентів річних і неустойки. Згідно ст. 536 ЦК України\~ за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором позики між фізичними особами. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений процент, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно розрахунку сума процентів за користування відповідачами коштів\~ за період з 16 липня 2015 року по день складання позовної заяви 21 березня 2016 року складає 1698,00 доларів США. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу\~ інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних. Згідно розрахунку три проценти річних від простроченої поверненням суми заборгованості за договором позики від 16.12.2010 року та додатковим договором № 1 від 01.04.2011р. за час прострочення в період з 16 липня 2015 року по день складання позовної заяви 21 березня 2016 року складає 213,00 доларів США. Згідно п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно п. 7 Договору позики від 31.03.2011 року сторони домовилися, що за прострочення виконання по поверненню позики «Позичальники» повинні сплатити на користь «Позикодавця»\~ неустойку в розмірі 3% від суми недоплати за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки. Розмір неустойки за порушення відповідачами їхніх зобов'язань з повернення позивачеві боргу за 365 днів прострочення в період з 16.07.2015 року по 21.03.2016 року складає: 77688,00 доларів США. Однак, згідно ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає за необхідне застосувати положення норми ч.3 ст. 551 ЦК України до нарахованої позивачем неустойки і зменшує її до розміру суми процентів за користування коштами позивача за період з 16.07.2015 р. по 21.03.2016 р., що складає 1698,00 доларів США. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що слід стягнути з солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача проценти за користування коштами за договором позики від 16.12.2010 р. та додаткового договору №1 від 01.04.2011 р. за період з 16 липня 2015 року по 21 березня 2016 року в розмірі 42137 грн. 27 коп., що еквівалентно 1698 доларів США за офіційним курсом НБУ на день вирішення справи, три проценти річних за період з 16 липня 2015 року по 21 березня 2016 року в розмірі 5285 грн. 77 коп., що еквівалентно 213 доларам США за офіційним курсом НБУ на день вирішення справи, а також неустойку за період з 16 липня 2015 року по 21 березня 2016 року в розмірі 42137 грн. 27 коп., що еквівалентно 1698 доларам США за офіційним курсом НБУ на день вирішення справи, а всього стягнути 89560 грн. 31 коп. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір.

Outcome: partial