Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби про зняття арешту. Позовні вимоги мотивує тим, що у Державному реєстрі речових прав міститься запис від 28.07.20107 року № 13 945 242 про арешт нерухомого майна [PERSON] на підставі постанови Ківерцівського ВДВС від 09.10.2001 року. 25.06.2019 року він звернувся до Ківерцівського ВДВС про зняття арешту, оскільки не є боржником і відсутні підстави для арешту його майна, однак листом від 25.06.2019 року Ківерцівський ВДВС відмовив у знятті арешту і зазначив, що арешт може бути знятий лише за рішенням суду. В Єдиному реєстрі боржників він не значиться, у Ківерцівському ВДВС відсутнє виконавче провадження щодо нього, раніше йому не було відомо про накладення арешту на його майно. Просить суд зобов`язати Ківерцівський ВДВС зняти арешт з нерухомого майна [PERSON] , який був накладений постановою Ківерцівського ВДВС від 09.10.2001 року. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 18.07.2019 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказують, що встановити чи фактично виконаний виконавчий документ, відповідно до якого та по якій справі 09.10.2001 року накладено арешт Ківерцівським ВДВС на майно [PERSON] немає можливості, оскільки частина документації ВДВС знищена під час пожежі. Крім того, ВДВС не є належним відповідачем по даній категорії справ, так як відповідачем повинен бути боржник, позивачем [PERSON] не надано документального підтвердження того, що у його власності є майно, не вказав у користуванні яким саме його майном накладеним арештом здійснюються перешкоди, отже його право нічим не порушено. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №171659647 від 25 червня 2019 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, б/н від 09.10.2001 року Ківерцівським ВДВС накладено арешт нерухомого майна, що належить [PERSON] , реєстраційний номер обтяження 13945242 (спеціальний розділ) (а.с. 2). Згідно повідомлення Ківерцівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 18 січня 2017 року №36/03-26/6, у відділі на виконанні відсутні виконавчі провадження, боржником по яких є [PERSON] . Журнали обліку виконавчих проваджень за 2001 рік та саме виконавче провадження знищене, в архіві не збереглося у зв`язку з пожежею. Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників від 21.12.2018 року - [PERSON] боржником не значиться. Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом № 2274/5 від 25.12.2008 р. Міністерства юстиції України п.9.9., строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить (один) рік (а.с.23). Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що на теперішній час на виконанні Ківерцівського районного відділу ДВС ГУ ТУЮ у Волинській області відсутнє виконавче провадження відносно позивача [PERSON] , а отже, перестали існувати підстави для арешту майна позивача, враховуючи конституційний принцип непорушності права власності особи, суд приходить до висновку, що права позивача існуванням арешту на належне йому на праві власності майно порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом зняття арешту з нерухомого майна. Посилання відповідача - Ківерцівського районного відділу ДВС ГУТУЮ у Волинській області на неможливість зняття арешту через відсутність у відділі ДВС виконавчих проваджень, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки існування самого арешту на майно позивача не оспорювалося відповідачем, а відсутність виконавчих проваджень не свідчить про відсутність порушення прав позивача накладенням такого арешту.

Outcome: approved