Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 28 000,00 доларів США, що по курсу НБУ станом на 23.03.2017 року становить 753 200,00 грн., 53 797,05 грн. - 3% річних, 818 119,65 - пеня, 385 638,40 - інфляційні витрати, що становить загальну суму у розмірі - 2 064 552,15 грн., посилаючись на те, що 05 вересня 2014 року, 23 вересня 2014 року та 04 листопада 2014 року він позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000,00 доларів США, 10 000 доларів США та 8 000,00 доларів США, про що свідчать відповідні власноруч підписані розписки. Грошові кошти позивачем були надані зі строком повернення до 10 жовтня 2014 року та 03 грудня 2014 року відповідно. Станом на 23 березня 2017 року отримані Відповідачем кошти не повернуто. В протиріччя умов складених розписок відповідач від взятих на себе зобов`язань ухиляється, у зв`язку з чим, позивач вважає, що його право порушене та, відповідно до положень ст.16 ЦК України, потребує захисту в судовому порядку. Справа перебувала в провадженні судді Кравчук Т.С. та в результаті розгляду справи заочним рішенням від14.09.2017 року позовні вимоги [PERSON] були частково задоволені. 27.04.2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду. Справа надійшла до провадження судді Кравчук Т.С., втім 03.05.2018 року по справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, в результаті якого справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я. Ухвалою суду від 29.05.2018 року було задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.09.2017 року було скасовано, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 27.07.2018 року. У зв`язку з отриманням повідомлення про замінування будівлі суду та терміновою евакуацією співробітників та відвідувачів суду, підготовче засідання призначене на 27.07.2018 року не відбулося, наступне засідання призначено на 23.10.2018 року. Підготовче засідання 23.10.2018 року не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Бондаря В.Я. в колегії по кримінальній справі №522/7641/18, наступне підготовче засідання призначено на 22.01.2019 року. [PERSON] подав до суду 14.01.2019 року апеляційну скаргу на ухвалу суду від 24.03.2017 року про відкриття провадження у справі. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.08.2019 року було відмовлено [PERSON] у відкритті апеляційного провадження. Справа повернулася 06.08.2019 року до Приморського районного суду м. Одеси та була призначено до розгляду на 03.09.2019 року. Ухвалою суду від 03.09.2019 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 15.10.2019 року. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання 15.10.2019 року, розгляд справи було відкладено на 04.11.2019 року. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 05.09.2014 року та [INFO] 2014 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі 20 000,00 доларів США зі строком повернення 10.10.2014 року, та 04.11.2014 року грошові кошти у розмірі 8 000,00 доларів США зі строком повернення 03.12.2014 року, про що свідчать відповідні розписки (а.с.8, 9). Станом на час розгляду справи, доказів повернення боргу відповідачем не представлено. Згідно ч.1 ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною 2 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 3 ст.208 ЦК України визначено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більш разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу. Позивач вважає, що розписки про отримання у борг є належним чином укладеним правочином між ним та відповідачем. Відповідно до ст.216 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов`язання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ, а при неможливості повернення зазначити про це у розписці, що ним видається. Факт знаходження боргового документа у боржника посвідчує припинення зобов`язання, поки не доведено інше. В даному випадку борговий документ знаходиться у позивача, що підтверджує наявність боргу на його користь. Твердження відповідача, про передачу коштів з метою придбання квартири підтверджена не була, оскільки розписки про отримання коштів у борг від позивача складені на загальну суму 28 000 доларів США, в той час як [PERSON] передав [PERSON] кошти у розмірі 78 835 доларів США(а.с.63), а квартиру за адресою: [ADDRESS] придбав [PERSON] та [PERSON] у розмірі 149 464 грн. Крім того, у договорі купівлі-продажу (а.с.61) покупцем виступає [PERSON] , в той час як позивачем є [PERSON] . Реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача є [NUMBER] , в той час як договорі реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] є [NUMBER] . За нормами ст.ст.11, 509 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ст.524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. За положеннями ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Загальна сума трьох відсотків річних за розписками від 05.09.2014 року та 23.09.2014 року складає 38 363,00 гривні (з 10.10.2014 року по 23.03.2017 року). Загальна сума трьох відсотків річних за розпискою від 04.11.2014 року складає 14 422,00 гривні (з 03.12.2014 року по 23.03.2017 року). Загальна сума пені за розписками від 05.09.2014 року та 23.09.2014 року складає 512 532,01 гривні (з 10.10.2014 року по 23.03.2017 року). Загальна сума пені за розпискою від 04.11.2014 року складає 196 953,32 гривні (з 03.12.2014 року по 23.03.2017 року). Суд відмовляє у задоволенні вимог щодо стягнення індексу інфляції, так як індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Офіційний індекс інфляції розраховується Державним комітетом статистики України і визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 3 ст.1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. У відповідності ч.1 ст. 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Згідно ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Оскільки, грошовий еквівалент вищевказаних грошових зобов`язань був визначений у іноземній валюті у відповідності до ч.1 ст.524 Цивільного кодексу України, суд має розрахувати суму боргу за курсом НБУ на день постановлення рішення. Таким чином, сума боргу за розписками становить 28 000,00 х 24.73814400 = 692 668,032 гривень. Враховуючи вищевикладене, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача складає 1 454 938,36 гривень (три відсотки річних та пеня в цілому становить 762 270,33 грн.). Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від спати судового збору як інвалід ІІ групи (а.с.10), тому суму судового збору у розмірі 9 605 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial