Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання недійсним договору фінансового лізингу № 004438 з додатками від 06 квітня 2016 року та стягнення 15000 гривень сплаченого адміністративного платежу за вказаним договором. Посилається на те, що 06.04.2016 року між ним та відповідачем [PERSON] «Лізингова компанія «Ваш Авто» укладений договір фінансового лізингу № 004438 з додатками, відповідно до умов якого, лізингодавець зобов'язався придбати та передати у користування предмет лізингу, яким є трактор марки «Xingtai ХТ 244». Згідно із додатком №1 до договору вартість предмета лізингу визначена в сумі 5725,19 доларів США, що еквівалентно 150000,00 грн. на дату підписання договору, що складає: авансовий платіж визначений у розмірі - 50% від вартості предмету лізингу в сумі 2862, 60 долари США, щомісячний авансовий платіж в розмірі 238, 55 доларів США, адміністративний платіж в розмірі - 10% від вартості предмета лізингу, а саме 572,52 долари США, комісійна винагорода лізингодавця за передачу предмета лізингу 3 % (171, 76 долар США). Відповідно до додатку № 2 до договору вартість предмета лізингу становить 5725,19 доларів США. На виконання правочину позивачем було сплачено відповідачу 15000 грн. 00 коп. Вважає укладений правочин недійсним через наявність у ньому несправедливих умов, зокрема, виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця; встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді, як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору. Відповідно до умов договору Лізингодавець бере на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність та передати його у користування лізингоодержувачу в термін та на умовах, передбачених цим договором. Лізингодавець разом із продавцем солідарно відповідають перед лізингоодержувачем виключно за зобовязаннями щодо продажу предмета лізингу. Предмет лізингу передається в користування Лізингоодержувачу протягом терміну, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця: адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмету лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених в п. 9.4 ст. 9 даного Договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п. 9.6 ст. 9 даного Договору. В оспорюваному договорі відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має завертатись позивач, як споживач, у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, а тому умови договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та інше, суперечить положенням статті 808 ЦК України. Несправедливими умовами даного правочину є також можливість збільшення терміну передання предмета лізингу Лізингоодержувачеві в користування, з причин затримки поставки продавцем, погодження лізингоодержувачем (споживачем) про зміну строків передання предмету лізингу з користування без укладення додаткових угод до даного договору; визнання ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або не виконанням ним договору. Згідно п.5.4 Договору лізингоодержувач погоджується взяти на себе та нести всю відповідальність в межах, встановлених цим договором та чинним законодавством України стосовно будь-яких претензій, вимог або проваджень проти лізингодавця, як власника предмету лізингу, щодо будь-якого травмування, смерті, пошкодження або втрати, спричинених навколишньому середовищу, юридичними та фізичними особами або майну, що виникли прямо або опосередковано внаслідок володіння, експлуатації, транспортування предмета лізингу, або стану предмету лізингу протягом строку лізингу або протягом терміну володіння лізингоодержувачем предмету лізингу, якщо він довший. Проте на підставі п. 7.3 Договору, страхування предмета лізингу здійснюється за рахунок лізингоодержувача (споживача), але на користь лізингодавця. При цьому усі витрати лізингодавця компенсовуються лізингоодержувачем, в тому числі з можливим застосуванням до нього 10% штрафу, тому відповідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» такі умови договору є несправедливими. До несправедливих умов договору відноситься надання можливості продавцю не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору. Пунктом 10.15 Договору встановлено, що у разі неузгодженої у даному договорі зміни розміру лізингових платежів лізингодавець та лізингоодержувач складають додаткову угоду до договору, а також на вимогу лізингодавця підписують акт коригування вартості предмета лізингу. У разі відмови лізингоодержувача від підписання такої додаткової угоди та/або акту коригування вартості предмета лізингу, лізингодавець має право розірвати даний договір, після чого лізингоодержувач зобовязаний повернути лізингодавцю предмет лізингу протягом 5 календарних днів з моменту отримання від лізингодавця письмової пропозиції про зміну розмірів лізингових платежів. При цьому здійснений лізингоодержувачем адміністративний платіж не повертається, а авансовий платіж, при умові його сплати, повертається за вирахуванням 10 відсотків. Таким чином, позивачу, як споживачу, фактично не надається можливість відмовитися від сплати лізингових платежів при збільшенню їх розміру в процесі виконання договору. При цьому за таку відмову встановлена відповідальність у вигляді розірвання договору відповідачем і втрати ним всіх вже сплачених платежів, що суперечить принципу добросовісності договору, та має наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Положення розділу 12 Договору є несправедлими, оскільки встановлюють жорстку відповідальність за порушення умов договору лише споживача та усувають відповідальність лізингодавця, тобто відповідача, (споживача) перед лізингодавцем за невиконання будь-яких умов договору, і передбачають покладення на споживача штрафу за досторокове розірвання договору і надають відповідачу право не повертати суму комісії за організацію договору у випадку дострокового розірвання договору споживачем тощо, що теж є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Крім того договір фінансового лізингу № 004438 від 06 квітня 2016 року нотаріально не посвідчений, що є підставою для визнання його нікчемним. Укладаючи договір фінансового лізингу № 004438 від 06 квітня 2016 року відповідачем ні у преамбулі Договору, ні по його тексту не вказано, як і не було ознайомлено позивача із наявністю у відповідача ліцензії на право здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність її у відповідача та суперечить вимогам законодавства. Зазначені обставини також є підставами для визнання спірного договору фінансового лізингу № 004438 від 06 квітня 2016 року недійсним. Враховуючи, що визнання недійсними вказаних вище положень договору окремо призведе до необхідності зміни інших умов договору, суттєво змінить зміст договору, а тому позивач вважає, що слід визнати вищевказаний договір фінансового лізингу недійсним в цілому та стягнути з [PERSON] «Лізингова компанія «Ваш Авто» на його користь 15000 гривень сплаченого адміністративного платежу за договором лізингу. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав наведених у позові. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Оскільки, особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з»явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до ст.197 ЦПК України, суд вважає можливим проведення розгляду справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення. Відповідно до\~ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). За змістом статей\~1,\~6 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16 грудня 1997 року\~№ 723/-ВР\~фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Договір лізингу має бути у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Ст. 16 цього Закону України передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.\~\~\~\~ Судом встановлено, що 06 квітня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу № 004438. За умовами цього правочину лізингодавець зобов'язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно, а саме трактор марки «Xingtai ХТ 244», вартість якого становить 5725,19 доларів США, що еквівалентно 150000 грн. на дату підписання договору. Додатком № 1 до договору фінансового лізингу визначено графік сплати авансового платежу (вартість предмета лізингу 5725,19 доларів США, відсоток платежів - 50,00%, авансовий платіж 2862,60 долари США, щомісячний платіж - 238, 55 доларів США, адміністративний платіж (10%) - 572,52 долари США, комісія за передачу (3%) - 171, 76 долар США). Додатком № 2 до договору фінансового лізингу визначено вартість предмета лізингу, яка становить 5725,19 доларів США, що еквівалентно 150000, 00 грн. на дату підписання договору. 06 квітня 2016 року позивачем [PERSON], згідно квитанції №8300610003 на рахунок відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» перераховані грошові кошти в сумі 15000 грн., що є адміністративним платежем згідно п.9.7 договору. Аналізуючи положення договору фінансового лізингу, суд дійшов висновку про те, що умови, викладені в пунктах 1.3, 1.5, 1.7, 3.4, 5.4. 7.3, 10.15 та розділ 12 цього договору, є несправедливими, договір забезпечує захист інтересів лише лізингодавця, що свідчить про очевидну диспропорцію між правами та обов'язками сторін. Нечітке визначення підстав зміни вартості платежів, розміру предмета лізингу, порядку перерахунку з одночасним правом змінювати в односторонньому порядку ці умови надає лише одному учаснику правовідносин право збільшувати платежі та вартість у формально правильній поведінці і позбавляє іншого учасника можливості будь-яким чином впливати на зміну істотних умов договору. Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом № 723/97-ВР. Стаття 18 Закону № 1023-XII містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом частини пятої цієї норми у разі визнання несправедливим окремого положення договору, включаючи ціну договору, може бути визнано недійсним або змінено таке положення, а не сам договір. У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону № 1023-XII). Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Аналізуючи цю норму, можна зробити висновок, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону № 1023-XII є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 24) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13). Положеннями укладеного договору передбачено, що лізингодавець зобовязався придбати та передати на умовах фінансового лізингу в користування майно (предмет лізингу), а лізингоодержувач зобовязався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові й інші платежі згідно з умовами цього договору (пункт 1.3. договору). Розмір лізингової плати може індексуватися залежно від конвертації гривні в іноземну валюту та від зміни ситуації на грошовому ринку (пункт 8.1 договору). Крім того, за змістом пунктів 8.1, 8.2, 8.3, 8.4 договору розмір лізингової плати може індексуватися та змінюватися залежно від зміни законодавства, розміру податків і прирівняних до них платежів, зміни ситуації на грошовому ринку, що впливє на вартість предмета лізингу, проте формули перерахунку не передбачає. У випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни (пункт 10.5 договору). Згідно з пунктом 10.14 дострокове погашення може відбуватися не раніше ніж через 12 календарних місяців після підписання акта приймання-передачі предмета лізингу між лізингодавцем та лізингоодержувачем. За дострокову сплату лізингових платежів у термін до 12 календарних місяців з моменту підписання акта приймання-передачі предмета лізингу, лізингоодержувач сплачує штраф за дострокове погашення в розмірі 10 % від суми дострокового погашення. Крім того, у разі відмови лізингоотримувача від підписання додаткової угоди про коригування розміру платежів та вартості предмета лізингу лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір, вимагати повернення предмета лізингу (пункт 10.15 договору). За змістом частини пятої статті 11 Закону № 1023-XII до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору фінансового лізингу, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за дострокове його погашення. Таким чином, аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу від 06 квітня 2016 року, укладеного між сторонами, дає підстави дійти висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обовязків, передбачених договором та законом, звужені обовязки та значно розширені права лізингодавця, зокрема виконання зобов'язань забезпечено лише відповідальністю лізингоодержувача; у статті 12 договору передбачена сплата лізингоодержувачем штрафів, пені, при цьому адекватного захисту його прав від неналежного виконання договірних зобов'язань лізингодавцем умови договору не передбачають; договором установлено право лізингодавця змінювати та розривати договір в односторонньому порядку, однак таке право не передбачається для лізингоодержувача, якому встановлено жорсткі зобов'язання та непропорційно великий розмір штрафу. Окрім того, відповідно до ч.2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Оскільки договір фінансового лізингу № 004438 від 06 квітня 2016 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» та [PERSON], нотаріально посвідчений не був, тому і за вище наведених обставин такий договір є нікчемним. Окрім того, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Укладаючи Договір фінансового лізингу № 004438 від 06 квітня 2016 р. відповідачем ні у преамбулі Договору, ні по його тексту не вказано, як і не було ознайомлено позивача із наявністю у відповідача ліцензії на право здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність її у відповідача та суперечить вимогам законодавства. Зазначені обставини є теж беззаперечними підставами для визнання спірного договору фінансового лізингу № 004438 від 06 квітня 2016 року недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові випрати понесені ним на оплату судового збору в сумі 1102 грн. 42 коп.

Outcome: approved