Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 27.02.2018 року о 02.00 год. відповідач [PERSON] у дворі будинку по пр-ту Маяковського, 17-Д в м.Києві вигулював собаку породи «Ам.Стаф» без повідка та намордника, внаслідок чого вказана собака покусала його (позивача) собаку породи «Шпіц». 27.07.2018 року відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.154 КУпАП. Постановою судді Деснянського районного суду м.Києва від 25.09.2018 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу та зазначено про конфіскацію собаки. Як зазначає позивач, після скоєння нападу він відвіз свою собаку до найближчої працюючої ветеринарної клініки «АртВет». Згідно з висновком клініки, у собаки множинні кусані рани, пневмоторакс. У даній клініці було проведено огляд собаки, обробку ран, антибіотикотерапія та рентгенографія на загальну суму 805 грн. Враховуючи те, що у вказаній клініці на нічній зміні був відсутній хірург, він (позивач) звернувся за наданням невідкладної ветеринарної допомоги в ветеринарний центр «Зверополіс», де було зроблено УЗІ та обробку ран під наркозом на загальну суму 2496,83 грн. В подальшому з 28.07.2018 року по 07.08.2018 року він кожен день відвозив свою собаку до вказаного ветеринарного центру на обробку ран, промивання дренажів та ін'єкції на загальну суму 2006 грн. Також, 08.08.2018 року у зв'язку з різким погіршенням стану його собаки він звернувся до клініки «Універсальна ветеринарна допомога», де було здійснено огляд та виявлено запальні інфільтрати, лімфатичний набряк черевної стінки, загноєння ран на тулубі. В зв'язку з цим проведена гігієна та санація раневих поверхонь на загальну суму 1800 грн. Крім вказаних витрат ним (позивачем) здійснювалась купівля ліків, шприців, ін'єкцій, пелюшок, серветок та воротника для собаки на загальну суму 714,12 грн. Загалом на лікування собаки було витрачено 7821,95 грн., які відповідач компенсувати відмовляється. Позивач зазначає і про те, що його собака «Бусінка» вже понад 10 років є улюбленцем родини, тому після вищевказаного нападу він, його дружина та дочка з 27.07.2018 року по 11.08.2017 року цілий день (а бувало і ніч) проводили поруч з собакою, слідкували за нею, робили періодичне промивання ран. Зазначені події завдали йому значної моральної шкоди, що виразилось у душевних та моральних стражданнях, порушенні нормального ритму життя, повноцінної роботи. Курс антибіотикотерапії негативно позначився на загальному стані здоров'я його собаки та викликав ряд побічних ефектів та ускладнень. Його собака боїться виходити на вулицю та панікує, коли бачить інших собак. Позивач зауважує і на те, що відповідач продовжував вигулювати свою собаку без намордника та повідка, на зауваження реагує агресивно, постанову суду в частині конфіскації собаки не виконано. Усі ці вищевказані обставини завдали йому (позивачу) моральної шкоди, яку він оцінює у 15 000,00 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги та стягнути з відповідача 7821,95 грн. матеріальної шкоди та 15 000,00 грн. моральної шкоди. Ухвалою суду від 21.11.2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов до суду не надав. На підставі ст. 280 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 27.02.2018 року о 02.00 год. відповідач [PERSON] у дворі будинку по пр-ту Маяковського, 17-Д в м.Києві вигулював собаку породи «Ам.Стаф» без повідка та намордника, внаслідок чого вказана собака покусала собаку [PERSON] породи «Шпіц», чим було завдано шкоди майну. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 25.09.2018 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу з конфіскацією собаки (а.с.7). Як вбачається з медичної документації та розрахунку витрат на лікування собаки, загальний розмір завданих збитків становить 7821,95 грн. (а.с.8-46). Позивач просить задовольнити його вимоги, посилаючись на те, що внаслідок винних дій відповідача йому завдано матеріальної та моральної шкоди, яку відповідач відшкодувати відмовляється. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Стаття 23 ЦК України встановлює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім'ї чи близьких родичів або у зв'язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача. Відповідно до вимог ч.1 ст.1187 вказаного Кодексу, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. За загальним правилом, встановленим ч.2 ст.1187 цього Кодексу, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, відповідно до наведеної правової норми, джерелом підвищеної небезпеки, зокрема, є діяльність, пов'язана з утриманням собак бійцівської породи. Також, згідно ч. 1 ст. 180 Цивільного кодексу України тварини є особливим об'єктом цивільних прав. Документом, що підтверджує право власності на тварин, є договір купівлі-продажу, оренди, дарування тощо, оформлений належним чином, або реєстраційне посвідчення, яке видається Центром ідентифікації тварин після обов'язкової реєстрації собаки. Також підтвердженням права власності на тварину може бути ветеринарний паспорт, що видається власнику після проведення щеплення. Окрім того, відповідно до ст. 12 частини 4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 1 лютого 2006 року № 3447-IV, який регулює відносини, що виникають у зв'язку з утриманням тварин та поводженням із ними фізичних та юридичних осіб, шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували, що він є власником собаки породи «Шпіц» на прізвисько «Бусінка» або що собака перебуває у його володінні та/чи на його утриманні, та, відповідно, відсутні докази завдання саме [PERSON] матеріальної та моральної шкоди. Так, з наданої медичної документації про надання ветеринарної допомоги вбачається, що власником собаки є [PERSON] і рахунки за надання ветеринарних послуг оформлені саме на її ім'я. Доказів того, що зазначені вище витрати понесено позивачем, суду не надано. Відтак, [PERSON] є неналежним позивачем, а тому відсутні правові підстави для стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідача на користь [PERSON] З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач в судовому засіданні відповідно до ст.81 ЦПК України не довів ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а тому відмовляє в задоволенні позову. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, а відповідач є особою, що звільнена від сплати судового збору, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати відносяться за рахунок держави.

Outcome: dismissed