Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 05 грудня 2013 року відповідач [PERSON] позичив під розписку у позивача 18 200,00 євро, які зобов'язався повернути до 01 лютого 2014 року. Від численних вимог виконати зобов'язання в добровільному порядку відповідач ухиляється. В позовних вимогах просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 270 011,92 грн., три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 1 210,90 грн. та проценти за користування коштами у розмірі 5 342,64 грн., а всього 276 565,46 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували та просили у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач позичив у позивача грошову суму у еквіваленті 18 200,00 євро на строк до 01.02.2014 р., що підтверджується розпискою відповідача [PERSON] (а.с. 5). Передача вказаної грошової суми, підтверджується розпискою складеною та підписаною відповідачем в день підписання розписки 05.12.2013 р. (а.с. 5). Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов'язався повернути борг до 01.02.2014 р. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події Відповідно до ч. 1, 3 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Приписами ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (зокрема, грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 533 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Офіційний курс євро по курсу Національного банку України станом на 27.03.2014 р. 1 євро 14,7179 грн. Таким чином сума, що підлягає сплаті у гривнях, станом на 27.03.2014 р. становить 267 865,78 грн. (18 200 х 14,7179). Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що кінцевий термін виконання зобов'язання настав 01.02.2014 р. Однак відповідач у зазначений термін своє зобов'язання не виконав. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалися, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, сума боргу з урахуванням індексу інфляції, яку [PERSON] зобов'язаний сплатити на користь [PERSON] станом на 27.03.2014 р. складає 270 011,92 грн. (267 865,78 х 100,2 (індекс інфляції за січень 2014 р.) х100,6 (індекс інфляції за лютий 2014 р.), а три процента річних від простроченої суми за 55 днів прострочення становить 1 210,90 грн. (267 865,78 грн. : 365 : 100 % х 3 % х 55). Таким чином сума боргу складає 271 222,82 грн. (270 011,92 грн. + 1 210,90 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як зазначено у п. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до інформації Національного банку України облікова ставка у період з 13.08.2013 р. визначається на рівні 6,5 % річних. Таким чином, сума процентів за користування коштами, що підлягають до сплати позичальником станом на 27.03.2014 р. становить 5 342,64 грн. (267 865,78 грн. : 365 : 100 х 6,5 х 112). Отже, загальна сума боргу, станом на 27.03.2014 р. складає 276 565,46 грн. ( 271 222,82 + 5 342,64). Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд, вислухавши учасників, які приймали участь у справі, дослідивши доказі по справі, з'ясувавши обставини справи приходить до висновку, що зобов'язання не виконанні з вини відповідача, а тому позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задовольняється, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнена сума сплаченого судового збору в розмірі 2 765,66 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved