Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 11.10.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області сторони зареєстрували шлюб, про що 11.10.2015 року складено відповідний актовий запис №3129. Від шлюбу у сторін дітей не має. Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечував проти винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про що свідчить телефонограма. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 11.10.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області сторони зареєстрували шлюб, про що 11.10.2015 року складено відповідний актовий запис №3129, згідно свідоцтва про шлюб серії І-АМ №171191, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 11.10.2015 року (а.с.3). Від шлюбу у сторін дітей не має. З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. З червня 2016 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують подружніх відносин. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує. А тому, суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити відповідачу [PERSON] прізвище, яким вона користувалась після реєстрації цього шлюбу «Оголенко». Витрати щодо сплати судового збору у розмірі 551,20 грн., згідно квитанції №0.0.651602145.1 від 15.11.2016 року (а.с.1), понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача, так як у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved