Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Миколаївська, 40, в с. Біївці, Богуславського району Київської області, з такими технічними характеристиками: будинок житловий, 1962 року забудови, загальною площею 66,80 кв.м., житловою площею 22,40 кв.м., допоміжною (підсобною площею) 44,40 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: погріб з шийкою, веранда, прибудова, сарай, сарай-прибудова, убиральня, ворота з хвірткою, огорожа, огорожа, колодязь питний. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 07 липня 2017 року у віці 83 років померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданим органом державної реєстрації актів цивільного стану. За життя [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно, що підтверджується копією заповіту посвідченого секретарем Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно. Як спадкоємець за заповітом позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса [PERSON] Богуславського нотаріального округу Київської області. Постановою нотаріуса від 19 лютого 2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. Оскільки, позивач не може отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадковий будинок, це змусило з метою захисту його прав та законних інтересів звернутись з даним позовом безпосередньо до суду. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач, Біївецька сільська рада Київської області, свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника, а також зазначила, що не заперечує проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач відповідно до ст. 1223 ч. 1 ЦК України є спадкоємцем за заповітом на спадщину після смерті [PERSON], яка померла 07 липня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця серії І-ОК № 408862 від 11.07.2017 року, копією заповіту посвідченого 29.11.2012 року секретарем виконавчого комітету Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області. У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із постанови нотаріуса № 02-31/53 від 19.02.2018 року вбачається, що спадкоємцем за заповітом на майно померлої [PERSON], яка померла 07 липня 2017 року, являється [PERSON], оскільки він подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні. Постановою нотаріуса від 19 лютого 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок, в звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю [PERSON] з дня смерті [PERSON], яка померла 07.07.2017 року, належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно облікової картки обєкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки спадковий житловий будинок по вул. Миколаївській, 40, в с. Біївці, Богуславського району Київської області належав спадкодавцю [PERSON]. За даними технічного паспорта на житловий будинок № 40 по вулиці Миколаївська, в с. Біївці, Богуславського району, Київської області у господарстві спадкодавця є житловий будинок, 1962 року забудови, загальною площею 66,80 кв.м., житловою площею 22,40 кв.м., допоміжною (підсобною площею) 44,40 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: погріб з шийкою, веранда, прибудова, сарай, сарай-прибудова, убиральня, ворота з хвірткою, огорожа, огорожа, колодязь питний загальною інвентаризаційною вартістю 162068,00 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обовязкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості. Також слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року. Таким чином, спадкодавець після реєстрації житлового будинку в погосподарській книзі сільської ради набула право власності на даний будинок. Висновком № 216/22.02.2018 складеним експертом з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] підтверджується, що житловий будинок № 40 по вул. Миколаївська в с. Біївці, Богуславського району Київської області, 1962 року забудови з відповідними господарськими будівлями та спорудами, зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Вказаний будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено висновком експерта № 14 від 26.02.2018 року. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачем права власності на спадковий будинок, що залишився після смерті спадкодавця під час підготовчого судового засідання не встановлено. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 810 гривні 34 коп.. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved