Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення завдатку в сумі 4000 доларів США, що становить 108217,28 грн., а також судового збору. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та [PERSON] 13.01.2016 р. укладено договір завдатку , відповідно до умов якого відповідачем було отримано грошові кошти за укладання майбутнього договору купівлі- продажу квартири [ADDRESS] у розмірі 1000,00 доларів США, що складало 27054,32 грн. за курсом НБУ. Договір купівлі продажу повинен бути укладеним не пізніше 22.01.2016 р. Крім того, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір завдатку від 23.02.2016 р., відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 3000,00 доларів США або 81162,96 грн. за курсом НБУ. Ці кошти сплачено в рахунок завдатку за укладення в майбутньому договору купівлі- продажу квартир 35 по пров. Сабурівському,12 у м. Харкові. Своїх зобовязань за договором від 13.01.2016 р. та 23.02.2016 р. відповідачем [PERSON] не виконано. Станом теперішній час між сторонами договір купівлі-продажу не укладався. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 13.01.2016 р. укладено договір завдатку, відповідно до умов якого [PERSON] отримав від позивача грошову суму-1000 доларів США, в рахунок завдатку за укладення в подальшому планованого правочину, а саме договору купівлі- продажу квартири [ADDRESS]. За домовленістю сторін договір мав бути укладеним до 22.01. 2016 р. Згідно письмового договору завдатку від 23.02.2016 р. [PERSON] отримав від [PERSON] 3000 доларів США та визнав, що зазначені кошти є завдатком за плановану угоду купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яка мала бути укладена до 25.02.2016 р. за суму 13500 доларів США. Загалом, на підставі розписок відповідачем отримано від позивача кошти в розмірі 4000 доларів США. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України та мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ч.1, 2, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Тобто, попередній договір не створює для сторін будь-яких матеріальних прав та обовязків, крім зобовязання укласти протягом узгодженого строку певний вид цивільно-правового договору на заздалегідь визначених умовах. За положеннями ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом (ст. 570 ЦК України). З огляду на викладене, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Правила ст. 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Позивачем не надано доказів того, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону. Письмовим договором підтверджено, що сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому. Одже, оскільки між сторонами на момент передачі коштів не існувало жодного договору, виконання якого забезпечували б грошові кошти на загальну суму 4000 дол. США, то такі кошти не можуть вважатися завдатком, та на підставі положень ч.2 ст.570 ЦК України є авансом, який підлягає поверненню. У жовтні 2017 р. позивач [PERSON] письмово звернувся до відповідача про повернення грошових коштів, але відповіді не надійшло. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача необхідно стягнути отримані ним 4000 доларів США, що складає 104 792,03 грн. за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення ( за 100 доларів-2619,8009 грн.). Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved