Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом (а.с.55-57) і свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина. Він мав намір отримати спадщину, але в березні 2014 року дізнався, що його матір склала заповіт на молодшого брата [PERSON]. Мати не могла оформити заповіт на [PERSON], оскільки не мала такого наміру. Наприкінці літа, на початку осені 2013 року мати важко захворіла і перенесла інсульт. Вона не могла говорити, чітко висловлювати свої думки, не могла в повній мірі керувати своїми діями. В момент оформлення заповіту матір перебувала в стані після інсульту. [PERSON] не мала наміру передавати у спадок майно лише одному сину. Під час вчинення та посвідчення заповіту не було дотримано таких вимог до правочину як вільне волевиявлення його учасника, яке повинно відповідати його внутрішній волі. Заповідач не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в момент складання розпорядження на випадок своєї смерті (складання заповіту). На час складання заповіту [PERSON] була хворою людиною, страждала на поведінкові та психічні розлади здоров'я, тому не могла в повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними, була в депресивному стані з психічними розладами після прийняття ліків, і тому її волевиявлення не було вільним і не відповідало її волі. В разі визнання заповіту недійсним він як син заповідача має право на спадкування за законом на майно померлої матері. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним заповіт, складений від імені [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений 23.10.2013 року приватним нотаріусом Скоробагатько Н.Б. Приймаючи участь в судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримував з зазначених підстав. В судове засідання 15.09.2015 року представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити. Приймаючи участь в судових засіданнях відповідач [PERSON] та її представник заперечували проти задоволення позову, пояснивши, що свій вибір [PERSON] зробила з тих причин, що за життя вона постійно проживала з сім'єю [PERSON], отримувала від нас необхідну матеріальну та моральну підтримку. [PERSON] майже постійно перебував з [PERSON] в лікарні та всі витрати по її перебуванню в лікарні несла їх родина. Позивач [PERSON] жодної участі в лікуванні матері не приймав, а отже факт складання заповіту саме на ім'я [PERSON] є очевидним. [PERSON] не була позбавлена та обмежена цивільної дієздатності, мала право на складання заповіту та здійснила це особисто. Її чоловік [PERSON] за життя після смерті матері звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тобто [PERSON] є таким, що прийняв спадщину і набув право на майно спадкодавця. Отже, вона та її діти успадковують після свого чоловіка (батька) вже належне йому майно на загальних підставах спадкування, а не за правом спадкової трансмісії. [PERSON] мала право на складання заповіту, була дієздатною особою, заповіт підписала та склала в присутності приватного нотаріуса, що виключає всі факти тиску на заповідача. Просять в задоволення позову відмовити. Приватний нотаріус Скоробагатько Н.Б. надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Свідок [PERSON], яка проживає по [ADDRESS] і знала [PERSON] протягом 30 років, пояснила, що [PERSON] почала хворіти приблизно в листопаді 2013 року, її кілька разів забирала до лікарні «швидка допомога». В грудні 2013 року [PERSON] померла. [PERSON] говорила їй, що син [PERSON] дав їй багато грошей на лікування. [PERSON] не була паралізована, вона ходила, ніяких змін в стані здоров'я [PERSON] вона не помічала. Свідок [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], пояснила, що 23.11.2013 року [PERSON] привезли з лікарні, а [INFO] остання померла. Хворіла [PERSON] приблизно 1,5 місяця, були проблеми з серцем. Вона часто спілкувалася з [PERSON], заходила до квартири [PERSON], спілкувалася на вулиці. [PERSON] саме себе обслуговувала, ходила, ніяких змін в поведінці [PERSON], сприйнятті [PERSON] дійсності вона не помічала. Їй відомо, що в лікарні разом з [PERSON] перебував її молодший син [PERSON], допомагали [PERSON] разом з дружиною [PERSON]. Свідок [PERSON], яка проживає по [ADDRESS] і років десять знала [PERSON], пояснила, що [PERSON] з чоловіком придбавали ліки для [PERSON], оплачували лікування [PERSON] [PERSON] хворіла приблизно пів-року, перебувала в лікарні з приводу хвороби серця. Зовнішніх змін в стані здоров'я і в психічному здоров'ї [PERSON] вона не помічала. Останній раз вона бачила [PERSON] за один тиждень до смерті, остання адекватно говорила. Суд, заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, показання свідків, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 23.10.2013 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, в тому числі і належну їй частину квартири [ADDRESS], заповіла сину [PERSON] (а.с.4, 72). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.69). Після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся син [PERSON] - [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с.67-79). З заявою про прийняття спадщини після смерті матері позивач [PERSON] не звертався. [PERSON] помер [INFO] (а.с.26). Оскільки [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] у встановлений строк він відповідно до ст.ст.1268, 1269 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що його мати [PERSON] на момент складання заповіту страждала на поведінкові та психічні розлади здоров'я, тому не могла у повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно з ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] хворіла перед смертю, мала проблеми з серцем, перебувала в лікарні, але жодних змін у її психічному здоров'ї вони не помічали, [PERSON] нормально спілкувалася, ходила, говорила, обслуговувала себе. З медичної документації [PERSON] вбачається, що остання протягом 2013 року перебувала на лікуванні в кардіологічному відділенні, мала захворювання серцево-судинної системи, на диспансерному обліку в Сумському обласному психоневрологічному диспансері не перебувала. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №247 від 11.06.2015 року (а.с.109-112) в матеріалах цивільної справи та медичній документації на [PERSON] відсутні які-небудь дані про наявність у неї тяжкого психічного захворювання чи тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, які б давали підставу вважати особу недієздатною (психотичний розлад, недоумство, розлад свідомості тощо), відсутні зафіксовані в медичній документації огляди лікаря-психіатра, під час чисельних госпіталізацій [PERSON] не оглядалася психіатром з приводу неадекватної поведінки. За висновком судово-психіатричного експерта [PERSON] станом на 23.10.2013 року (на момент складання заповіту) хронічним психічним захворюванням не страждала, не виявляла ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, за своїм психічним станом могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З врахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для визнання недійсним заповіту з підстав, що [PERSON] не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Відповідно до ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок свої смерті. Твердження позивача [PERSON], що волевиявлення заповідача [PERSON] не відповідало її внутрішній волі, вона не мала наміру передавати у спадок майно лише одному сину не знайшло підтвердження в ході судового розгляду. Жодних доказів в обґрунтування цього твердження позивач суду не надав. Заповіт складений та підписаний [PERSON] в присутності нотаріуса. Доказів, що на заповідача був тиск і заповіт не відповідав внутрішній волі заповідача позивач та його представник суду не надали. Згідно з ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Скоробагатько Н.Б. про визнання заповіту недійсним, за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed