Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся\~ до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про припинення стягнення та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він з жовтня 1999 року по жовтень 2012 року я проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою. Під час спільного проживання у нього та відповідачки народився син, [PERSON] - [INFO] . 14.08.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області був складений актовий запис № 240, і він був зазначений батьком [PERSON] . Оскільки на той час син проживав з відповідачкою, рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, з нього на користь відповідачки були стягнути аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу, до досягнення дитиною віку повноліття . Він регулярно та своєчасно сплачую аліменти на користь відповідачки, і заборгованості по їх сплаті не має. [INFO] , його сину [PERSON] виповнилося 14 років, і він став неповнолітньою дитиною, і з 03.11.2020 року, він постійно проживає з ним за адресом, [ADDRESS] та знаходиться на його повному утриманні. \~ \~ \~ \~Він забезпечений житлом у м. Вільногірську, Дніпропетровської області, квартира складається з двох жилих кімнат та підсобних приміщень належить йому на праві приватної власності. У зазначеної квартирі створені усі умови для проживання сина [PERSON] . Він має постійний офіційний середньомісячний дохід у вигляді щомісячної пенсії розмірі 4500,00 грн., та заробітної плати у розмірі приблизно 16000,00 грн. Також він має добрий стан здоров`я, спиртними напоями або наркотичними засобами не зловживає і на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуваю. Таким чином з 04.11.2020 року, не він повинний сплачувати аліменти на користь відповідачки, а навпаки відповідачка повинна надавати мені матеріальну допомогу на утримання їхнього неповнолітнього сина, якій вибрав своїм місцем проживання, його місце проживання. Тобто у нього виникло право на звернення до суду щодо звільнення його від сплати на користь відповідачкиа щомісячних платежів (аліментів) на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , які були раніше встановлені судовим рішенням. Виходячи з викладеного, відповідачка повинна сплачувати на його користь аліменти на утримання сина, [PERSON] , з часу коли йому виповнилося 14 років і він став постійно проживати з ним до досягнення дитиною віку повноліття, оскільки, той із батьків який проживає окремо від дитини, повинний сплачувати на користь батька з яким проживає дитина, гроші на утримання цієї дитини. Відповідачка фізично здорова, стягнень з заробітної плати відповідачки згідно виконавчих документів не проводиться. Вважає, що відповідачка у змозі сплачувати аліменти на мою користь на утримання нашої неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини свого щомісячного заробітку (доходу). 18.12.2020 року ухвалою Вільногірського міського суд Дніпровської області позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог. Клопотання про розгляд справи в іншому провадженні сторони не заявляли. Відповідачка відзив на позов не подала. В судове засідання позивач з`явилася, позов підтримав, просила його задовольнити в повному обсязі з наведених у ньому підстав. \~ \~ \~ \~ \~Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала, вказала, що [PERSON] дійсно проживає з батьком, однак той не займається його здоров`ям, оскільки син має певні проблеми і потребує придбання ліків і періодично лікування в умовах стаціонару. Вона офіційно працевлаштована, отримає заробітну плату в розмірі 6000 грн., хворіє на підтвердження чого надала копії медичних документів оригінали яких знаходяться у неї на руках. Інвалідність з її слів не встановлена. Допитаний судом у якості свідка [PERSON] в присутності представника органу опіки та піклування суду пояснив, що з листопада 2020 року проживає разом з батьком. Заслухавши позивача, відповідача, свідка, дослідивши письмові\~докази по\~справі,\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~обґрунтований та\~таким,\~що підлягає\~частковому задоволенню\~з наступних\~підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до рішення Вільногірського міського суду від 17.07.2013 року визнано [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-8). Відповідно до копії свідоцтва серії [NUMBER] виданого 14.08.2013 року про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно рішення Вільногірського міського суду від 23.10.2013року з [PERSON] на користь [PERSON] , були стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу, до досягнення дитиною віку повноліття (а.с. 9-12). До матеріалів справи долучені копії медичних документів, які оголошувались та оглядались в судовому засіданні проти чого сторони не заперечували. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ \~ \~Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Відповідно до ст .182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 273 Сімейного кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. \~ \~ \~ \~Наразі судом встановлено, що стан позивача суттєво змінився, раніше він надавав матеріальну допомогу відповідачу, оскільки їх син проживав разом з нею, але на даний час дитина не проживає разом з матір`ю та не перебуває на її утриманні, а тому вона втрачає право на отримання аліментів від батька на утримання дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що з листопада 2020 року [PERSON] , став проживати з батьком, тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь матері аліментів на дитину. Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одночасно частиною другою зазначеної статті\~СК України\~в редакції від 08.07.2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що\~ позовні вимоги законні про стягнення аліментів, обґрунтовані, не суперечать фактичним обставинам справи, а також наявність обов`язку відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини до досягнення нею віку повноліття на користь особи, з якою проживає дитина, стан здоров`я дитини та [PERSON] , суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання [PERSON] , в розмірі 1/5 частини щомісячного доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку,\~ щомісячно, що буде відповідати принципам співмірності, розумності та справедливості, починаючи стягнення з 07.12.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Справа розглядалась в суді тривалий час, однак, ні в позовній заяві, ні під час розгляду справи, позивачем, не було заявлено про намір стягнути витрати на правничу допомогу та розрахунку витрат, які позивач сплатив або мав сплатити на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи. Крім того, 03.03.2021р. позивач брав участь в судовому засіданні, в якому було ухвалено рішення, однак до закінчення судових дебатів не заявили про понесені ними витрати на правничу допомогу, та не надав розрахунку розміру витрат, які позивач сплатив або мав сплатити у зв`язку з розглядом справи та доказів на підтвердження цього також надано не було. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Враховуючи, що заяв про стягнення витрат на професійну правничої допомогу, які позивач сплатив або мав сплатити у зв`язку з розглядом цієї справи до закінчення судових дебатів у справі надано не було, слід відмовити позивачу в задоволенні стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп. стягнути з відповідачки. На підставі викладеного і

Outcome: partial