Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати майно спільною сумісною власністю подружжя та в порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності на майно, розташоване за адресою: м.Харків, пров. Варламівський 9. В обґрунтування позову посилається на те, що позивач та відповідач за період проживання однією сімєю з 2004 року по теперішній час, придбали майно за рахунок позивача. В судове засідання представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання зявився, підтвердив обставини викладені в позовній заяві та визнав позовні вимоги. Суд, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Разом із тим згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходи ти з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. За приписами ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Тобто поняття сім'ї дається через формулювання її ознак, головною з яких є наявність між її членами взаємних прав та обов'язків, що зумовлені їхнім спільним проживанням. Судом встановлено, що [PERSON] разом з [PERSON] проживали однією сімєю в м.Харкові по пров. Варламівському, 9 без реєстрації шлюбних відносин починаючи з 2004 року та по теперішній час. За час проживання однією сімєю на відповідача було оформлено майно, яке було придбане та реконструйоване за рахунок позивача. Так, під час проживання однією сімєю сторонами у 2004 році за рахунок позивача було повністю реконструйовано та зведено нові будівлі на земельній ділянці в м.Харкові по пров. Варламівському, 9, такі як житловий будинок «А-1», прибудова «А1-1», «а», «а» житлового будинку «Б-2», прибудова «Б1-1», «б2», підвал «Бп», ганок «б», веранда «б1», льох літ «Ж», сарай літ «И». Також сторонами, за рахунок позивача, було придбано земельні ділянки, які знаходяться на території Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області, площею: 0,0200 га; 0,0100 га; 0,0300 га; 0,0600 га; 0,0200 га; 0,1200 га, та земельну ділянку, розташовану на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області площею 0,3740 га., що підтверджується договорами купівлі-продажу. Всі витрати, які виникали у звязку з реконструкцією, благоустроєм, оформленням майна, а також його подальшим утриманням і поліпшенням, сплачувались за рахунок позивача та за його особисті кошти. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У контексті розуміння даної норми закону, майно придбане під час шлюбу та майно, яке за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат і зареєстроване лише на імя одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Тобто, якщо у відповідному документі власником вказано відповідача, це не означає, що він є одноосібним власником майна. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 369 ч.1 ЦК України - співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно ч. 1 ст. 70 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. На підставі наведеного, суд встановив, що сторони проживають однією сімєю з 2004 року і по теперішній час, майно придбане за цей час, було придбане за рахунок позивача, що не заперечувалось відповідачем, у звязку з чим, визнає придбане майно спільною сумісною власністю. У зв'язку з тим, що співвласники майна мають право на поділ майна, що є спільною сумісною власністю, то суд задовольняє позовні вимоги щодо визнання права власності в порядку поділу майна подружжя. На підставі викладеного, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved