Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до Житомирської філії ПАТ «Укртелеком», Новоград-Волинського електроцеху № 10 ПАТ Укртелекома, в якому просив ухвалити рішення, яким надати юридичну силу протоколу розбіжностей від 12.08.2014 року і вважати його договором про надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелекому». Позовні вимоги обґрунтував тим, що він, як споживач телефонної мережі та проводового радіомовлення, з 1994 року по даний час користується телефонною мережею та проводовим радіомовленням Новоград-Волинського електроцеху № 10 Укртелекому і 30 липня 2014 року звернувся до керівництва вказаного електроцеху № 10 з проханням укласти письмовий договір на постачання його як споживача телефонним мережевим та проводовим радіомовленням. Представник вказаного цеха [PERSON] надала йому договір за № 41-107-466 від 30.07.2014 року в двох примірниках для підпису, однак він його не підписав і повідомив, що не погоджується з вказаними умовами, запропонувавши надати через декілька днів протокол розбіжностей. Коли даний протокол був [PERSON] наданий, вона відмовилась його підписати, запропонувавши йому піти до її начальства, яке в свою чергу запропонувало йому звернутись до суду. Вказав, що він не погоджується із договором через відсутність в ньому низки важливих, на його думку, умов. А тому через відсутність підписаного обома сторонами протоколу розбіжностей, вважає, що договір не має юридичної сили і не є укладеним, в зв'язку з чим його укладення разом з протоколом розбіжностей необхідно здійснити в судовому порядку. Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.10.2014 року, зафіксованою в журналі судового засідання (а.с. 21), неналежного відповідача - Новоград-Волинський електроцех № 10 ПАТ «Укртелеком» замінено на належного - ПАТ «Укртелеком». В ході розгляду справи ПАТ «Укртелеком» подав зустрічний позов до [PERSON], в якому просив зобов'язати останнього укласти договір про надання телекомунікаційних послуг шляхом підписання його в редакції Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», стягнути з нього судові витрати та стягнути судовий збір за подання ним первісної позовної заяви на користь Державного бюджету України. Позовні вимоги обґрунтував тим, що обов'язковою умовою надання телекомунікаційних послуг є укладання договору про надання телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог, установлених рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 29.11.2012 р. № 624 «Про затвердження Основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг та визнання таким, що втратило чинність рішення НКРЗ від 26.03.2009 р. № 1420». З урахуванням вказаних Основних вимог ПАТ «Укртелеком» був розроблений договір про надання телекомунікаційних послуг, проект якого і був запропонований підписати [PERSON], який відмовився його підписувати. Позивач-відповідач [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримав, просив його задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову ПАТ «Укртелеком» до нього - відмовити. Представник відповідача-позивача ПАТ «Укртелеком» в задоволенні первісного позову просив відмовити, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, а зустрічний позов задовольнити. Свідок [PERSON] пояснив, що працює директором Житомирської філії та не пам'ятає, чи звертався до нього [PERSON] з вимогою підписати протокол розбіжностей. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] звертався до неї з проханням підписати протокол розбіжностей, вона його прийняла, однак підписувати була не уповноважена працедавцем. Доповівши зміст заявлених вимог, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що [PERSON] (надалі позивач-відповідач) є споживачем телекомунікаційних послуг, які надаються ПАТ «Укртелеком» (надалі відповідач-позивач), з 1994 року, а саме: він отримує від останнього телекомунікаційні послуги та вчасно оплачує їх. Ця обставина визнається обома сторонами, а тому приймається судом до уваги, як доведений факт. 30.07.2014 року позивач-відповідач звернувся до керівництва Новоград-Волинського електроцеху № 10 ПАТ «Укртелеком» з проханням укласти письмовий договір про надання телекомунікаційних послуг. Представник електроцеху [PERSON] надала йому договір за № 41-107-466 від 30.07.2014 року (а.с. 3-4), після ознайомлення зі змістом якого позивач-відповідач відмовився його підписувати, поставивши в договорі замість підпису позначку «Дивись протокол розбіжностей». Підготувавши у письмовому вигляді протокол розбіжностей до договору за № 41-107-466 (а.с. 6) позивач-відповідач надав його для ознайомлення та підписання відповідачу-позивачу, проте останній відмовився його підписувати, після чого позивач-відповідач звернувся із позовом до суду. Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Ст. 627 ЦК України передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Iстотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття (ст. 641 ЦК України). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). Ст. 646 ЦК України безпосередньо вказує, що відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію. Таким чином, зважаючи на вищезазначені правові норми, суд прийшов до висновку, що позивач-відповідач відхилив оферту відповідача-позивача щодо підписання договору про надання телекомунікаційних послуг шляхом відповіді про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах, а саме: з урахуванням умов, визначених ним в протоколі розбіжностей до вказаного договору. Відповідач-позивач відхилив цю нову пропозицію позивача-відповідача, в результаті чого сторони в силу ст. 638 ЦК України вважаються такими, що не уклали письмовий договір про надання телекомунікаційних послуг. Оскільки сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, а також, враховуючи, що сторонами не були досягнуто в належні формі згоди зі всіх істотних умов договору, вимога [PERSON] про надання юридичної сили протоколу розбіжностей від 12.08.2014 року та визнання його договором на надання телекомунікаційних послуг є безпідставною, а тому в задоволенні первісного позову слід відмовити. До того ж, обрані [PERSON] способи захисту свого порушеного права не передбачені ст. 16 ЦК України, а згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За доцільне суд вважає відмовити і в задоволенні зустрічного позову ПАТ «Укртелеком» про зобов'язання укласти договір про надання телекомунікаційних послуг шляхом підписання його в редакції ПАТ «Укртелеком», оскільки в силу ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, і відповідач згідно норм чинного законодавства України не може бути примушений до підписання угоди чи договору на невигідних або таких, що його не влаштовують, умовах. Також заслуговує на увагу той факт, що ПАТ «Укртелеком» вчасно отримує кошти від [PERSON] за отримані телекомунікаційні послуги, тому судом не встановлено порушення, невизнання чи оспорювання прав та інтересів відповідача-позивача. Тобто, зустрічний позов не узгоджується і з положеннями ст. 3 ЦПК України.

Outcome: dismissed