Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 2003 року він та [PERSON] вирішили проживати разом. Під час їх спільного проживання у них [INFO] народилась донька - [PERSON] . Вказує, що 06.06.2019 відповідачка пішла з дому, залишивши доньку повністю на його утримання, остання відмовляється добровільно надавати кошти на утримання їх спільної доньки, не купує для неї ні одягу, ні продуктів харчування, ні фармацевтичних засобів, якщо вона таких потребує. Більш того, відповідачка інтересами своєї дитини не цікавиться та витрачає гроші на свої власні потреби. Позивач є безробітнім. Коштів катастрофічно не вистачає на нормальне проживання та розвиток дитини. Донька ходить до школи, а також на додаткові заняття. На прохання допомогти з утриманням доньки [PERSON] не реагує. Як відомо позивачу, відповідачка офіційно працевлаштована в ПП «Іщенко» та отримує чималу заробітну плату, а тому має можливість сплачувати аліменти на дочку. З урахуванням вищевикладеного, вважає, що відповідачка взмозі сплачувати на утримання їх спільної дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на місяць. З метою захисту права дитини на належне утримання матір`ю, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Соснівського районного сулу м. Черкаси від 12.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, запропоновано відповідачці подати до суду відзив на позов. Так, 02.01.2020 [PERSON] до суду скеровано відзив на позов, яким вона позовні вимоги не визнала та просила суд у задоволенні позову відмовити. При цьому, у відзиві вказує, що з 2003 року по 07.07.2019 вона з позивачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] народилась дочка [PERSON] . Проживали сім`єю в складі 4 осіб: вона, позивачка, їх спільна дочка [PERSON] та її син від першого шлюбу [PERSON] [INFO] . Позивач ніколи офіційно не працював, матеріально сім`ю не утримував. Інколи підробляв, надаючи послуги по кладці плитки, проте всі зароблені кошти вважав своїми особистими та витрачав на власний розсуд. Через деякий час почав зловживати алкогольними напоями та поводитись агресивно. Вказує, що 07 липня 2019 року [PERSON] в черговий раз, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, погрожував їй, бив та знищував речі та меблі, які знаходились в кімнаті її старшого сина, в звязку з чим вона викликала поліцію та змушена була піти з сином з квартири. Наразі, вона з сином проживає у своєї подруги. Пояснила, що дочка не обирала проживати з батьком, вона обрала кращі побутові умови проживання. Так їй зручніше добиратись до школи, в неї своя окрема кімната. Кожного дня відповідачка приходить до дочки додому, купує продукти, готує для неї, купує як і раніше всі необхідні речі: одяг, засоби гігієни, займається її лікуванням, якщо вона хворіє. Тобто, фактично її участь в утриманні, спілкуванні та вихованні дочки не змінилась. Єдина відмінність для неї в тому, що тепер мама змущена ночувати в іншому місці. Позивач просить стягнути з неї аліменти в твердій грошовій формі в розмірі 2500 грн., проте жодних доказів на підтвердження розміру фактичних витрат понесених ним у сумі 2500 грн. щомісячно на утримання доньки не надає, як і жодних доказів про її фінансову спроможність сплачувати аліменти в заявленому розмірі. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Суду пояснив, що розмір аліментів має бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обов`язок відповідачки - матері утримувати дитину є беззаперечним, стан здоров`я та матеріальне становище [PERSON] дозволяє утримувати спільну з позивачем дитину. Враховуючи, що відповідачка отримує чималу заробітну плату, тому вважає, що вона має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., дана сума не буде погіршувати її матеріальне становище. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила у задоволенні позову відмовити. Суду пояснила, що даний позов ініційований лише як засіб нашкодити особисто їй, позивач не думає про інтереси дитини, він керується своїми особистими інтересами та проконтролювати цільове використання аліментів в неї не буде можливості. Крім того, вона щоденно відвідує дитини, готує для неї їжу, прибірає у помешканні, надає доньці кишенькові гроші, купує одляг. Вона повністю виконує свій обов`язок по вихованню та утриманню дитини. Заслухавши пояснення учасників процесу, думку непонолітньої дитини, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд вважає за можливе позов задовольнити частково, з огляду на наступне. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що з 2003 року по 07.07.2019 вони перебували у фактичних шлюбних відносинах, в яких [INFO] народилась дочка - [PERSON] . Дитина проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом проживання, складеним Головою правління ОСББ «Добробут-77» за підписом сусідів.. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв`язку між останніми. Обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до п. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] працює у ФОП [PERSON] з грудня 2012 року за основним місцем роботи та займає посаду менеджера зі збуту, отримує дохід в сумі 3622,50 грн., що підтверджується довідкою № 22 від 02.12.2019. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення дітей. Оскільки сторони по справі добровільно не домовились про матеріальне утримання дітей, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджує суд. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2019 - 2027 грн., з 01 липня -2118 грн., з 01 грудня-2218 грн. З 01 січня 2020 прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей віком від 6 до 18 років становить 2218 грн. Суд погоджується із висновком позивача про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, однак, на думку суду, визначений позивачем розмір аліментів є дещо завищеним та визначений без урахування всіх обставин справи, оскільки 50 % прожиткового мінімуму становить 1109 грн. Зокрема, суд бере до уваги той факт, що матір дитини приймає участь у її утриманні та вихованні, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, а також поясненнями самої дитини. Відповідно до положень ст. 171 СК України суд має врахувати думку дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя. Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. В судовому засіданні було вислухано думку [PERSON] , [INFO] , з приводу стягнення аліментів з її матері. Суду пояснила, що вона обізнана про ситуацію та відносини, які склалися між її батьками, розуміє матір та підтримує. Підтвердила той факт, що [PERSON] кожного дня приходить до неї додому, купує продукти, готує для неї їжду, купує всі необхідні речі: одяг, засоби гігієни, займається її лікуванням, якщо вона хворіє. Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, враховуючи найвищі інтереси дитини, беручи до уваги матеріальне становище сторін та участь у житті дитини кожного з них, суд вважає необхідни стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дитини у розмірі 1109 гривень щомісячно, починаючи з 26.09.2019 та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з відповідачки, згідно з ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн., оскільки позивач звільнений від його сплати у даній категорії справ. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України).

Outcome: partial