Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: 1) визнати недійним заповіт померлої 07 серпня 2016 [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений 15 червня 2007 року приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі № 1331; 2) стягнути з відповідача [PERSON] на його користь судовий збір в сумі 640 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову та пояснив, що заповітом від 26.06.2002 мати позивача [PERSON] заповіла усе своє майно йому. Після смерті матері позивачем подано заяву приватному нотаріусу [PERSON] про прийняття спадщини, який повідомив, що 15.06.2007 приватним нотаріусом [PERSON] посвідчено заповіт [PERSON], яким вона заповіла належну їй земельну ділянку [PERSON] Вважає даний заповіт необхідно визнати недійсним, оскільки на момент його складання [PERSON] була у стані, в якому не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Позивачем в ході спілкування із сусідами та особами, які мали стосунки з [PERSON] було встановлено, що на момент складання заповіту 15.06.2007 вона була у стані, в якому не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Тому не виключено, що вона через стан свого здоров`я могла забути про наявність складеного раніше заповіту чи не розуміти і не усвідомлювати що робить взагалі. Не виключено, що її воля на складання заповіту на користь відповідача була відсутньою. Відповідач [PERSON] заперечує проти позову тим, що оскаржуваний заповіт складено [PERSON] добровільно у присутності нотаріуса, яким було перевірено її дієздатність та волевиявлення. [PERSON] доводилась відповідачу рідною тіткою, вона часто її навідувала. Про наявність заповіту відповідачу стало відомо за декілька місяців до смерті тітки, у червні 2016 року, коли вона відвідувала її у лікарні. Про це тітка їй повідомила у присутності онуки [PERSON], та жінки Марії, яка доглядала за нею. Зі слів тітки вона шкодувала, що склала заповіт на ім`я свого сина, та говорила, що допустила помилку. Позивач виїхав до Росії, фактично покинувши свою матір [PERSON], листів не писав, дзвонив їй тільки двічі на рік. [PERSON] усвідомлювала все, що робила, на свою пам`ять ніколи не скаржилась. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.90). Заслухавши сторони, допитавши свідків та вивчивши докази по справі суд приходить до наступного висновку. Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] померла 07 серпня 2016 року в м. Приморську Запорізької області (а.с.5). 26.06.2002 в.о. державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори [PERSON] посвідчено заповіт [PERSON], [INFO], яка проживає в [INFO], яка на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право [PERSON] (а.с.6). 15.06.2007 приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області посвідчено заповіт [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO], яким вона заповіла земельну ділянку розміром 5,2108 га, яка розташована на території Приморської міської ради, належну їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 138637, виданого Приморською районною державною адміністрацією 21.09.2006 [PERSON], [INFO] (а.с.7). У довідці приватного нотаріуса [PERSON] від 14.08.2017 вказано, що [PERSON], [INFO] є спадкоємцем після померлої 07 серпня 2016 року [PERSON], відповідно до спадкової справи № 103/2016 (а.с.8). Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 26.08.2016 приватним нотаріусом [PERSON] заведено спадкову справу № 103/2016 після [PERSON], [INFO], померлої 07.08.2016 (а.с.9). Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 95 від 08.08.2016 [PERSON] ,[INFO], померла 07 серпня 2016 року, смерть настала вдома, за адресою: Запорізька область, м. Приморськ, вул. Голіка, 103 (а.с.10). У виписці із медичної карти амбулаторного хворого а/к № 4 [PERSON], вказано, що вона з 1999 року знаходилась на «Д» обліку з приводу ІХС, Стенокардія (а.с.11). 21 вересня 2006 року [PERSON], яка проживає в [INFO] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 138637, площею 5,2108 га, розташованої на території Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13). Згідно з довідкою виконавчого комітету Приморської міської ради, наданої [PERSON], [INFO], померла [PERSON], [INFO] мешкала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. На момент смерті разом з нею у вказаному будинку ніхто не був зареєстрований. З відомих спадкоємців є син [PERSON], [INFO] (а.с.24). [PERSON] народився 01 серпня 1958 року в м. Ногайськ Приморського району Запорізької області, його батьками записані: батько [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.25). Згідно з пенсійним посвідченням [PERSON] призначено з 05.05.1995 пенсію по інвалідності другої групи (а.с.26,27). В інформаційному листі відділу у Приморському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області повідомлено [PERSON], що за [PERSON] зареєстровано: земельну ділянку (кадастровий номер 2324810100:14:008:0017) на території Приморської міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,2108 га, Державний акт ЗП № 138637, зареєстрований 21.09.2006; договір оренди землі між [PERSON] та ПСП «Приморський» на вищевказану земельну ділянку, зареєстрований 31.12.2012 строком на 5 років (а.с.28). Постановою приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] від 02.08.2017 відмолено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5,2108 га, що розташована на території Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, через відсутність правовстановлюючого документу державного акту на право власності на земельну ділянку або свідоцтво про право власності (а.с.36). У довідці № 90 від 16.01.2017, виданої виконкомом Новоолексіївської сільської ради вказано, що померла 07 серпня 2016 року [PERSON], [INFO] дійсно народилася у с. Новоолексіївка Приморського району Запорізької області і мешкала у с. Новоолексіївка до 1957 року та мала склад сім`ї: батько [PERSON], [INFO]; мати [PERSON], [INFO]; сестра [PERSON], [INFO]; сестра [PERSON], [INFO] (а.с.40). Згідно з свідоцтвом про одруження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], одружились 22.06.1968 року (а.с.44). Від шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.45). Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб 28.04.1990 року (а.с.46). У висновку судово-психіатричного експерта № 611 від 28.11.2017 вказано, що визначити «Чи страждала [PERSON], [INFO], яка померла 07.08.2016, на будь які психічні захворювання на момент складання заповіту 15.06.2007, та чи могла вона в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на цей час?» та «Чи страждала [PERSON], [INFO], яка померла 07.08.2016, на будь які інші, окрім психічних захворювання, які б могли вплинути на її здатність в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту 15.06.2007?» не можливо у зв`язку з суперечливістю в описанні психічного стану підекспертної на період, що цікавить суд (а.с.70-76). Свідок [PERSON] пояснила, що померла [PERSON] була її рідною бабусею, вони часто спілкувались. В 2016 році бабуся розповіла їй про заповіт на користь [PERSON], коли знаходилась в лікарні. Вона була дієздатною, розуміла все про що говорила. Свідок [PERSON] пояснила, що до 2007 року вона спілкувалась з [PERSON], та була дієздатною та розуміла всі обставини, потім вони посварились. Свідок [PERSON] пояснив, що він возив [PERSON] до лікарні, вона була в дієздатному стані та розуміла всі обставини. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що допомагали [PERSON] по господарству, вона була в дієздатному стані, розуміла все що робить. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст.ст. 1247, 1248 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 1253 цього Кодексу). Підстави для визнання заповіту недійсним визначено ст. 1257 ЦК України. При цьому визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). В той же час, жодної з передбачених ст. 1257 ЦК України обставин, в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача. Відповідно до ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. З матеріалів справи вбачається, що текст заповіту [PERSON] від 15 червня 2007 року надруковано приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області зі слів померлої, українською мовою вона володіє в обсязі, достатньому для розуміння цього документу. Текст заповіту набраний за допомогою комп`ютера. Заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем [PERSON] і власноручно підписаний нею у присутності нотаріуса. Особу заповідача встановлено, її дієздатність перевірено. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.\~\~ Проведеною у справі експертизою не зроблено висновку про абсолютну неспроможність [PERSON] в момент складення нею заповіту. Підставою для визнання правочину недійсним може бути лише абсолютна неспроможність особи у момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій і керувати ними. Така правова позиція міститься у постанові ВС від 29.02.2012 у справі №6-9цс12. Оскільки позивачем не надано доказів того, що на момент складання заповіту заповідач не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними, підстав для визнання заповіту недійсним не має. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed