Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Микола-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, треті особи без самостійних вимог: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, Державна реєстраційна служба Запорізького району Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно, вказавши на те, що 10.04.2011 року помер [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 5,16 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Запорізького району Запорізької області. Позивач вказує, що він являється спадкоємцем за заповітом. Прийняв спадщину, відкриту після смерті [PERSON] у встановленому законодавством порядку, а саме звернувся з заявою про прийняття спадщини до Шостої державної нотаріальної контори, де було відкрито спадкову справу № 69/2016. Iще при житті, 28.11.2008 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений головою [PERSON] сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 309, на підставі якого все належне йому майно він заповідав [PERSON]. На теперішній час позивач не має можливості оформити дане спадкове майно за собою, тому, що у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а саме державний акт на земельну ділянку. У звязку з чим, нотаріус відмовив йому в оформлені спадщини, про що надав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. На підставі цього позивач змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. В судове засідання позивач не з'явився, однак представник позивача надав суду заяву в якій позов підтримала повністю, наполягала на його задоволенні, просила розглянути справу без їх участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не зявився, однак надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав повністю, розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Шостої Запорізької державної нотаріальної контори до суду не зявився, однак надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав повністю, розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Державної реєстраційної служби Запорізького району Запорізької області в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у звязку з наступним. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається в звязку зі смертю особи. Факт смерті 10.04.2011 року [PERSON], підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС № 346497, видане 15.01.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції, Запорізької області, актовий запис №168. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом. Прийняв спадщину, відкриту після смерті [PERSON] у встановленому законодавством порядку, а саме звернувся з заявою про прийняття спадщини до Шостої державної нотаріальної контори, де було відкрито спадкову справу № 69/2016. Iще при житті, 28.11.2008 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений головою [PERSON] сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 309, на підставі якого все належне йому майно він заповідав [PERSON]. Право власності померлого [PERSON] на земельну ділянку площею 5,16 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Запорізького району Запорізької області, підтверджується державним актом про право приватної власності на землю серія ІV ЗП № 020322. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). У відповідності зі ст. 392 ЦК України у діючій редакції власник майна може подати позов про визнання його права власності. Відповідно до ст. 15 ЦК України «Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання». Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить спадкоємцям на загальних підставах зі збереженням його цільового призначення. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року вбачається, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданої 23.04.2016 року Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою, вбачається, що, в звязку з тими обставинами, що у позивача відсутні належно зареєстровані правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця на земельну ділянку, то оформити спадщину в нотаріальному порядку він не має змоги, йому рекомендовано звернутися до суду. Згідно наданої на запит суду копії спадкової справи № 69/2016 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотаріальної контори та частково прийняв спадщину відкриту після смерті [PERSON] є [PERSON] Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, ніким не заперечуються. Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих позивачем як докази. Відповідно ст. 392 ЦК України діючої редакції власник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 55 Конституції України встановлює право кожного на судовий захист більш детально ця норма регламентована в ст. 16 Цивільного кодексу України «кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Одним із способів захисту цивільного права чинний ЦК України передбачає, визнання права спосіб захисту, який застосовується у випадку спору між субєктами цивільного права з приводу наявності чи відсутності правовідносин між сторонами правовідносин, і відповідно наявності чи відсутності цивільного права і цивільного обовязку також такий спосіб захисту стосується не тільки наявності спору, але й невизначеності правового стану особи. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно, потребують державної реєстрації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на обєкти нерухомого майна. Відповідно п. 26, 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені Порядком. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення його позовних вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб та вважає за можливе визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадкову земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved