Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів Риженка П.В. та страхової компанії «ВУСО», в якому просить: стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 42000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, грошові кошти на відшкодування йому моральної шкоди у сумі 250000 грн., а всього 292 000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14.10.2011 р. о 20.10 год. по вул.Стрийській, 258 у м.Львові на пішохідному переході водій транспортного засобу марки «Тойота», д.н.з.[NUMBER] [PERSON] здійснив на нього наїзд, внаслідок чого отримав тяжкі тілесні ушкодження згідно з висновком судово-медичного дослідження №462/11. У зв'язку з даним ДТП слідчим ВР ДТП СУ ГУМВС України проведено перевірку та 15.02.2012 р. винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі ч.2 ст.6 КПК України. Згідно з квитанціями на придбання медикаментів витратив 42 000 грн. Завдану моральну шкоду оцінює у 250 000 грн., яка полягає у тривалих фізичних стражданнях, які він переніс та продовжує відчувати до цього часу внаслідок отриманих при ДТП травм, отримав ІІ групу інвалідності. На підставі наведеного просить позов задоволити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги до відповідача [PERSON] уточнив та просить стягнути з нього 43 077,88 грн. матеріальної та 125 000 грн. моральної шкоди, із позовними вимогами до відповідача страхової компанії «ВУСО» не визначився. Позивач дав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, та додатково пояснив, що цивільна відповідальність відповідача на час вчинення ДТП була застрахована у страховій компанії «ВУСО», однак страхове відшкодування нею не виплачено через відсутність встановлення вини відповідача у ДТП. Ствердив, що апеляційний судом Львівської області скасовано постанову Галицького районного суду м.Львова від 24.04.2013 р. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні згідно з поданими письмовими запереченнями проти позову заперечили з підстав необхідності відшкодування шкоди страховою компанією «ВУСО», в якій було застраховано цивільну відповідальність [PERSON], та відсутності доказів притягнення останнього до кримінальної чи адміністративної відповідальності, що виключає обов'язок відшкодовувати шкоду. Цивільна відповідальність у нього застрахована в розмірі відшкодування 100000 грн., яка покриває матеріальні витрати позивача. Крім того, відповідач вважає, що відшкодував потерпілому моральну шкоду в розмірі 4000 грн. за наявності вини останнього в ДТП, оскільки переходив дорогу в неналежному місці і у нетверезому стані, та вжиття ним усіх заходів по наданню медичної допомоги потерпілому на місці ДТП і в лікарні. Представник відповідача страхової компанії «ВУСО» у судове засідання не з'явився, хоча відповідач належним чином - під розписку був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку, з огляду на таке. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України. Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними та допустимими, як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України. Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України). Згідно із ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до матеріалів справи та пояснень учасників процесу 14.10.2011 р. на вул.Стрийській в м.Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] -відповідач [PERSON] здійснив наїзд на пішохода - позивача [PERSON] В результаті згаданої ДТП позивач отримав тяжке тілесне ушкодження. Відповідно до ст.2 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків). За умовами ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Сторони підтвердили суду, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на час вчинення ДТП застрахована у відповідача страхової компанії «ВУСО», однак позивачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні жодні докази у відповідності до ст.ст.57-59 ЦПК України про звернення до останньої за страховим відшкодуванням (відповідно чи є згадана ДТП страховим випадком), виплати чи невиплати такого з відповідних підстав. При цьому тільки у разі правомірної відмови страховика у виплаті страхового відшкодування позивач вправі звертатись до відповідача [PERSON] з вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. При цьому судом в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України сторонам роз'яснено їх права та обов'язки, попереджено про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, на клопотання позивача в порядку ст.33 ЦПК України в процесі розгляду справи залучив страхову компанію «ВУСО» в якості співвідповідача, однак на неодноразові роз'яснення суду з вимогами до даного відповідача з відповідним обґрунтуванням позивач не визначився. Враховуючи наведені вище обставини та те, що до відповідача страхової компанії «ВУСО» не заявлено вимог, а вимоги до відповідача [PERSON] є передчасними, а відтак в позові [PERSON] слід відмовити. Також, згідно із ст.88 ЦПК України позивачеві не підлягають до присудження понесені ним судові витрати при подачі позову до суду у разі відмови судом у задоволенні позовних вимог. На підставі ст.1194 ЦК України, ст.2 Закону України «Про страхування» та

Outcome: dismissed