Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24 травня 2016 року між ним та відповідачем було укладеного договір довічного утримання (догляду). Відповідно до п. 1 якого він передав у власність відповідачу квартиру [ADDRESS] , яка належала йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.08.2000 року. Відповідач в свою чергу відповідно до п. 7 договору зобов`язався надавати йому довічно матеріальне забезпечення, також усі види догляду (опікування). За згодою сторін ними було визначено, що відповідач буде надавати позивачу щомісячно 500 грн. матеріального забезпечення. Догляд що повинен надаватись позивачу включає в себе: здійснення догляду та надання необхідних медикаментів та лікарських засобів, забезпечення медичною допомогою, шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер, тощо); надання побутових послуг (прання білизни, прибирання); вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення його всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, літературою, тощо. Однак, відповідач не виконує умови договору, а саме не вчинив жодних дій для поліпшення його проживання, не уклав договір з сімейним лікарем для його обслуговування, останнім часом йому не купує медикаменти та ліки, хоча за станом здоров?я він потребує постійного лікування. На його звернення відвести в лікарню відповідач йому відмовляє. В 2012 році у нього стався інсульт, тому кожного дня повинен приймати ліки, але відповідач не забезпечує його відповідними ліками і навіть не придбав тонометр. В квартирі ніколи не проводилось прибирання, і він змушений проживати в антисанітарних умовах, два місяці не пралася білизна, не забезпечує його предметами домашнього вжитку та літературою, не забезпечує достатнім харчуванням, їжу яку відповідач приносив малокалорійна, не різноманітна та в недостатній кількості, запасів продуктів харчування в квартирі немає. Позивач зазначає, що [INFO] у нього був день народження, однак, відповідач його навіть не привітав. Крім того, відповідач викликав за адресою позивача лікаря психіатра і намагався запевнити лікаря, що він є психічно хворою людиною і потребує стаціонарного лікування, але лікар ніяких відхилень в психічному стані не виявив. Також він надав відповідачу довіреність на представництво, та банківську пенсійну картку, відповідач йому пенсію не віддає, та розпоряджається на власний розсуд, тому позивач змушений був скасувати довіреність. В добровільному порядку відповідач відмовляється розірвати даний договір. Просить розірвати договір довічного утримання від 24.05.2016 року, укладений між ним та відповідачем, скасувавши державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також просить поновити його право власності на вказану квартиру. Стягнути на його користь судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 березня 2019 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку загального провадження. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Топор І.О. позовні вимоги підтримали та просили їх задовлити. Представник відповідача адвокат Траченко І.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення. Вважає, що обставини викладені в позовній заяві є надуманими та навіяними позивачу третіми особами. Позивач є рідним братом відповідача по матері [PERSON] . У 2014 році у позивача стався інсульт і відповідач забезпечував своєчасний доступ до медичної допомоги та придбання необхідних медикаментів. В цей час позивач був одружений із [PERSON] . Зі слів [PERSON] характер його взаємовідносин із дружиною був напружений, дружина психологічно домінувала над ним та здійснювала психологічний тиск. Одночасно з судовим процесом про розлучення позивача із [PERSON] , за ініціативою позивача між ним та відповідачем було укладено договір довічного утримання (догляду) від 24.05.2016 року. Укладення такого договору мало на меті збереження за позивачем протягом його життя житла, що належало йому на праві приватної власності, і уникнення неправомірних посягань третіх осіб на квартиру. З моменту укладення вказаного договору і до звернення позивачем до суду з даним позовом жодних нарікань на невиконання чи не належне виконання відповідачем договірних чи родинних обов`язків зі сторони позивача на адресу [PERSON] , ні на адресу компетентних органів не надходило. Закупи продуктів для позивача здійснювалось відповідачем особисто, щодня, окрім неділі відповідач привозив йому готову до споживання їжу, яку готувала дружина відповідача, та інші продукти м?ясної, сирної, молочної груп, воду, сезонні фрукти з розрахунком на добу. Додаткових вимог щодо продуктового набору від позивача не надходило, окрім прохання надання алкогольних напоїв, що відповідачем не задовольнялось зважаючи на вік та стан здоров?я позивача. Також відповідач привозив цигарки, каву та чай. Протягом дії договору внаслідок надмірного та тривалого споживання алкоголю мало місце погіршення фізичного стану здоров?я позивача і тимчасової втрати самостійного вільного пересування. Для запобігання можливості розрахунку за доставку алкогольних напоїв з третіми особами позивачу тимчасово відповідач обмежував доступ до готівки та розпорядження банківською карткою, на яку йому надходила пенсія. Крім того, відповідач категорично заперечував звернення до лікарів. Зважаючи на почуття відданості і цінності родинних зв`язків, за відсутності підстав та необхідності обліку понесених витрат на позивача, відповідач не вів, фіскальні чеки не зберігав. Баківськими квитанціями відповідач може підтвердити факт відсутності заборгованості по квартирній платі та комунальним послугам, оплати послуг мобільного та телефонного зв`язку. Погіршення відносин між сторонами сталося у січні 2019 року, саме в цей період як стало відомо від сусідів в житті та помешканні позивача знову з?явилася [PERSON] з якою він повторно уклав шлюб. У разі розірвання договору буде створено загрозу можливих посягань на належне позивачу на праві приватної власності нерухомість. У зв`язку з цим просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.08.2000 року [PERSON] належала квартира [ADDRESS] . 24 травня 2016 року між [PERSON] до\~ [PERSON] було укладеного договір довічного утримання (догляду). Відповідно до п. 1 якого позивач передав у власність відповідачу квартиру [ADDRESS] . Згідно п. 7 договору [PERSON] зобов`язався надавати [PERSON] довічно матеріальне забезпечення, також усі види догляду (опікування). За згодою сторін ними було визначено, що відповідач буде надавати позивачу щомісячно 500 грн. матеріального забезпечення. Догляд що повинен надаватись позивачу включає в себе: здійснення догляду та надання необхідних медикаментів та лікарських засобів, забезпечення медичною допомогою, шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер, тощо); надання побутових послуг (прання білизни, прибирання); вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення його всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, літературою, тощо. Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач не виконує умови договору, не звертає уваги на його потреби і стан здоров`я, не забезпечує харчуванням, медикаментами, необхідною медичною допомогою. Відповідно до\~ст. 509 Цивільного кодексу України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 626 ЦК України\~встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. \~Згідно\~ст. 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до\~ст. 744 ЦК України\~за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечити відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Частиною 1\~ст. 746 ЦК України, передбачено, що відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я. Таким чином, договір довічного утримання має певні особливості: 1) майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в встановленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору; 2) зобов`язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; 3) цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання обов`язків; 4) матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувана (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання. Відповідно до ч. 1\~ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Частиною 1\~ст. 756 ЦК України\~визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У відповідності до ч. 2\~ст. 653 ЦК України\~у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Відповідач у поданому відзиві заперечував невиконання ним умов договору довічного утримання (догляду) від 24.05.2016 року, та зазначав що повністю виконує умови договору, забезпечує позивача усім необхідним, продуктами харчування, медикаментами, доглядає за ним. Однак, до відзиву не було долучено жодного доказу, який би дав смогу спростувати твердження позивача щодо нездійснення відповідачем неналежного виконання умов оскаржуваного договору. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка являється сусідкою позивача, зазначила, що ніколи не бачила позивача в нетверезому стані, по його проханню ходила в аптеку, приносила їжу, платила за інтернет, заходила у квартиру до [PERSON] , в квартирі брудно, посуд не митий, в кладовці лежала бруна білизна. [PERSON] говорив, що не може знайти спільної мови з [PERSON] , що він купує йому цигарки та каву. Також свідок говорила, що дзвонила [PERSON] та просила доглядати за [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка є дружиною позивача пояснила, що з 2001 року знає позивача, були одружені, а в 2016 році розлучились по вині брата позивача уштаєва [PERSON] 07.03.2019 року знову одружились, їй відомо, що [PERSON] не доглядав за [PERSON] , в квартирі брудно, продуктів харчування немає, їжі йому не вистачало, ліків від тиску не було, тонометра не купив, договір з лікарем не заключив, карточку пенсійну віддав позивачу в січні 2019 року. Також [PERSON] їй говорив, що [PERSON] до нього не приходив по 3 дні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що знає [PERSON] з 2000-2002 року, приходив до нього 1-2 рази на місяць, в квартирі був порядок, були продукти, не скаржився ні на що. Коли приходив то часто був [PERSON] Правовою підставою для розірвання договору довічного утримання є невиконання або неналежне виконання набувачем своїх обов`язків за договором. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було доведено факт неналежного виконання відповідачем договірних обов`язків за Договором, а тому спірний Договір можу бути розірвано на підставі п. 1 ч. 1\~ст. 755 ЦК України. Враховуючи положення ч. 1\~ст. 756 ЦК України, суд вбачає підстави для задоволенні позовної вимоги щодо набуття позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] . Позовні вимоги щодо стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 2700 грн. підлягає до задоволення з огляду на наступне. У відповідності до\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися\~\~правничою допомогою. Відповідно до ч. 1\~\~ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із зазначеною вище нормою склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано квитанцію від 13.06.2019 року на суму 2700 грн., та акт виконаних робіт від 13.06.2019 року, а також договір про надання правової допомоги від 02.04.2019 року. Згідно положень\~ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.48 постанови №10 Пленуму\~\~Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Разом з тим, відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, стороною позивача надано докази в обґрунтування заявленої суми отриманої правової допомоги, виходячи з чого суд вбачає підстави для задоволення такої вимоги. Згідно ч. 1\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). \~ \~ \~ \~Таким чином позивач затратив кошти на правничу допомогу в сумі 2700 грн., що підтверджується квитанцією від 13.06.2019 року, тому вказані кошти підлягають до стягнення. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 768,40 грн. Враховуючи те, що відповідач не\~\~спростував\~\~обставини\~ щодо\~\~невиконання\~\~умов\~\~договору\~\~із\~\~позивачем, суд\~\~вважає докази, надані\~\~позивачем\~\~достовірними,\~\~які є обґрунтуванням позовних\~\~вимог, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved