Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги наступним. 28 вересня 2013 року о 20.30 годині [PERSON] керуючи автомобілем марки Чері номерний знак [NUMBER] на перехресті вулиці Ярошенко та вулиці Монтажна у м. Макіївка у разі виникнення небезпеки для руху та перешкоди не щменшив швидкість до зупинки або безпечного об'їзду перешкоди та скоїв наїзд на автомобіль «мерседес», який стояв, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Внаслідок ДТП автомоіблю «Мерседес» були спричинені механічні пошкодження. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Макіївки від 06.12.2013 року відповідача визнано виним за ст. 124 КУпАП. Відповідно до висновку експерта вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача становить 52 560,06 грн. Крім того, протиправними діями відповідача спричинено моральну шкоду позивачу, яка полягає у тому, що після ДТП його звичний образ життя змінився. Цього дня він не встиг по особистим справам та мав певні труднощі у відношенні з осбами, на зустріч з якими він напрвлявся. Також у звязку з пошкодженням автомобіля він мав негативні стосунки в родині, оскільки потрібні були певні зусилля та матеріальні кошти на ремонт автомобіля. Крім того, моральні страждання були поглибленні тим, що в добровільному порядку відповідач відмовився відшкодувати спричинену моральну шкоду. Розмір моральної шкоди оцінює у 1500,00 гривень. Посилаючись на вимог ст.ст. 1167, 1187,1188, п.1,2 ч.2 ст.23 ЦК України просив суд стягнути з відповідача на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 52560,06 грн., на відшкодування моральної шкоди 1500,00 грн., а також витрати понесені на сплату судовго збору у розмірі 540,60 грн. Позивач [PERSON] наддав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, протии винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.42). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що в матеріалах справи є розписки (а.с.38,39), не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, не повідомив про причини неявки, не надав клопотання про відкладення судового розгляду справи або про розгляд у його відсутність, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає необхідним відповідно до правил частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, оцінивши надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 вересня 2013 року о 20.30 годині [PERSON] керуючи автомобілем марки «Чері» номерний знак [NUMBER] на перехресті вулиці Ярошенко та вулиці Монтажна у м. Макіївка у разі виникнення небезпеки для руху та перешкоди не щменшив швидкість до зупинки або безпечного об'їзду перешкоди та скоїв наїзд на автомобіль «Мерседес» номерний знак [NUMBER], який стояв, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Внаслідок ДТП автомобілю «Мерседес» були спричинені механічні пошкодження. У судовому засіданні достовірно встановлено, що в момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] керував транспортним засобом на відповідній правовій основі, а саме на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України - посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб. Відповідно до статей 386,395,396 ЦК України положення щодо захисту прав власності поширюються також на осіб, які хоч є не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, у зв'язку з чим позивач [PERSON] має право вимагати відшкодування шкоди, завданої майну, а саме автомобілю, власником якого він є, що підтверджується копією технічного паспорту серії [NUMBER] (а.с. 5). Як вбачається з копії постанови Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 06.12.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП України у зв'язку з порушенням п.12.3 Правил дорожнього руху України (а.с. 12-13, 14-15). Відповідно до ч. 2, ч. 5 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непоборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, відповідач [PERSON] повинен відповідати за завдану позивачу шкоду. Згідно висновку авто товарознавчого дослідження спеціаліста № 267/13-10 розмір матеріальної шкоди завданої позивачу внаслідок ремонту пошкодженого в результаті зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Mercedes-benz E200» державний номер [NUMBER] становить 52560,06 грн. (а.с. 43-60). Вимогами ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.22.1 та 22.3 частини другої статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу була завдана моральна шкода, яку він оцінює у 1500 гривень. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача [PERSON], суд також враховує характер заподіяної шкоди, а саме: після ДТП звичний образ життя позивача змінився, цього дня він не встиг по особистим справам та мав певні труднощі у відношенні з осбами, на зустріч з якими він направлявся; також у зв'язку з пошкодженням автомобіля він мав негативні стосунки в родині, оскільки потрібні були певні зусилля та матеріальні кошти на ремонт автомобіля; крім того, моральні страждання були поглибленні тим, що в добровільному порядку відповідач відмовився відшкодувати спричинену моральну шкоду. Враховуючи засади розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000 гривень і вважає, що дана сума буде достатньою і справедливою в даній конкретній ситуації. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 540,61 грн. (а.с. 1)

Outcome: partial