Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що 8 березня 2010 року померла його мати [PERSON]. Після смерті матері, залишилось спадкове майно, що складається з кв.№21 буд.№43-б по Гвардійському проспекту м.Сєвєродонецьк, Луганської області. На час відкриття спадщини та на даний час він мешкав, та був зареєстрований разом зі спадкодавцем в кв. 21 буд. 43-Б по Гвардійському пр-ту м.Сєвєродонецьк, Луганської області. Заяв нотаріусу про відмову від спадщини він не подавав, тому вважає що прийняв спадщину. Для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, він звернувся до Другої Сєвєродонецької нотаріальної контори, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Право власності на квартира № 21 у будинку № 43-б по Гвардійському пр-ту м.Сєвєродонецьк, Луганської області виникло у померлої матері, після повної сплати нею пайового внеску та передачі їй кооперативної квартирі, а саме 01.01.1984 року, що підтверджується довідкою ОСББ «Луч». Правовстановлюючі документи на квартиру не оформлювались. У зв'язку з тим, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно, позивач для захисту своїх спадкових прав вимушений був звернутися до суду і просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, за участю його представника. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги [PERSON] підтримав, наполягав на їх задоволенні, з підстав зазначених у позові. Представник відповідача у судовому засідання не заперечував проти задоволення заявлених вимог. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 8 березня 2010 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, реєстраційний № 339 від 16 березня 2010 року. З копії свідоцтва про народження виданого відділом ЗАГС Адміністрації Середньоахтубінського муніципального району Волгоградської області Російської Федерації, № 49 від 18 квітня 1966 року, вбачається, що позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як зазначив позивач в позовній заяві, заяв про відмову від прийняття спадщини до нотаріуса ним на подавалось. З довідки Обєднання співвласників багатоквартирних будинків «ЛУЧ», № 2101, 2119 та копії паспорту позивача вбачається, що він на момент смерті спадкодавця [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з нею за адресою м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 43-б/21, а тому згідно приписів ст.1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину. З довідки з Обєднання співвласників багатоквартирних будинків «ЛУЧ», № 38 від 22.09.2015 року, слідує, що за померлою [PERSON] в книзі обліку №3 значиться 2-х кімнатна кооперативна квартира № 21, загальною площею 44,6 м кв. яка розташована у буд. 43-б по Гвардійському проспекту м.Сєвєродонецьк, Луганської області. Пайовий внесок станом 01.01. 1984 року, на у сумі 3907, 25 грн. виплачений повністю. 31 серпня 2015 року постановою державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької нотаріальної контори [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Судом встановлено, що на зазначену кооперативну квартиру пайові внески були сплачені [PERSON] в повному обсязі, але за життя спадкодавець не встигла зареєструвати на своє імя право власності. Відповідно до п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», згідно із ст.15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно п. 3.3 (абзац 32) листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Таким чином, [PERSON] набула право власності на вказану квартиру, оскільки вона повністю внесла свій пайовий внесок за вищезазначену кооперативну квартиру. Так як, [PERSON], набула право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], і на момент смерті (08.03.2010 року) зазначена квартира належала їй на праві власності, то позивач по справі [PERSON], як спадкоємець першої черги прийняв спадщину, бо постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляв про відмову від спадщини, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, який діяв на момент смерті спадкодавиці. Державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по її заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON], мотивуючи таке рішення тим, що в нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У ст.1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ст.382 ЦК України квартира є обєктом права власності. У відповідності до ч.3 ст.384 ЦК України,- у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно ст.141 ЖК України особі, прийнятій до членів житлово-будівельного кооперативу, надається окрема квартира, що складається з однієї чи кількох кімнат, відповідно до кількості членів сім'ї, суми пайового внеску. Заселення квартир у будинки житлово-будівельного кооперативу проводиться за ордером. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Незаконність права власності не встановлена судом, а тому, суд вважає, що не визнане право власності позивача підлягає захисту судом, шляхом визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, а саме квартиру №21, яка розташована у будинку №43-б по проспекту Гвардійський міста Сєвєродонецька Луганської області, після померлої 08.03.2010 року [PERSON]. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3616,04 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved