Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжу навчання, з відповідача [PERSON] .. [PERSON] в позовній заяві вказує, що з 28 жовтня 1995 року по 21 квітня 2010 року його батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого він народився. Він мешкає з матір`ю та знаходиться на ї утриманні. У 2010 році шлюб між його батьками розірвано і відповідач, як його батько, до закінчення ним навчання в Одеському коледжі мистецтв імені К .Ф . Данькевича, а саме по 30 червня 2010 року, сплачував аліменти на його утримання. Позивач зазначає, що з 01 вересня 2019 року на базі отриманого ним освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста він навчається у двох навчальних закладах: в Ізмаїльському державному гуманітарному університеті за договором та у Міжнародному Класичному університеті імені Пилипа Орлика за договором. В обох зазначених навчальних закладах він навчається за освітньо-кваліфікаційною програмою бакалавра, потім продовжуватиме навчання на магістратурі. Термін навчання за освітньо-кваліфікаційною програмою бакалавра в Ізмаїльському державному гуманітарному університеті до 30 червня 2021 року, в Міжнародному Класичному університеті імені Пилипа Орлика до 30 червня 2022 року. Позивач вказує, що з урахуванням того, що він навчається у навчальних закладах, перебуває у віці 19-ти років, то потребує матеріальної допомоги. Відповідач по справі обіймає керівну посаду у ТОВ «Чубівське зерно» Подільського району Одеської області і регулярно отримає заробітну плату, а тому він зобов`язаний та має можливість утримувати свого повнолітнього сина, тобто, позивача, до досягнення ним 23-х років, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. У зв`язку з зазначеним позивач звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги, ухваливши рішення, яким стягнути з відповідача на його утримання аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача, починаючи з 02 вересня 2019 року. та до закінчення позивачем навчання, тобто, до 30 червня 2022 року. Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник [PERSON] , яка діє на підставі ордеру(а.с.34), надала на адресу суду письмове клопотання, в якому просить справу розглянути у її відсутність та у відсутність позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити(а.с.46). Крім того представником позивача надано до суду письмову заяву, в якій просить під час ухвалення рішення суду у справі стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1000 гривень 00 копійок, які позивач поніс у зв`язку з отриманням правової допомоги(а.с.35) Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність. Окрім цього у своїй заяві відповідач вказує, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього судових витрат по справі, які складаються з судового збору за подачу позову до суду, та понесених позивачем в результаті отримання правової допомоги відповідно до заяви представника позивача від 12 листопада 2019 року(а.с.47) Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України. Статтею 200 ЦПК України визначено, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки у своїй заяві від 12 листопада 2019 року відповідач вказує, що позов визнає в повному обсязі, суд приходить до висновку про ухвалення рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії паспорту громадянина України, та довідки Ананьївської міської ради №1736 від 25 липня 2019 року позивач - [PERSON] , [INFO] , уродженець, зареєстрований та мешканець [ADDRESS] (а.с.6, 8). Також встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Одеса, мешканець с. Мардарівка Подільського району Одеської області(а.с.1, 9). Відповідно до довідки ТОВ «Чубівське зерно» №11 від 12 серпня 2019 року позивач в період з 01 березня 2019 року по 30 червня 2019 року отримував аліменти від відповідача відповідно до виконавчого листа по справі №491/825/18(а.с.4). У відповідності до довідки ТОВ «Чубівське зерно» №10 від 12 серпня 2019 року [PERSON] в період з 01 серпня 2018 року по 31 грудня 2018 року отримувала аліменти від відповідача на утримання сина [PERSON] (а.с.5). З копії довідки Ананьївської міської ради №1736 від 25 липня 2019 року встановлено, що позивач зареєстрований в [ADDRESS] . До складу його сім`ї входить мати [PERSON] (а.с.8). Також встановлено, що відповідно до довідки ТОВ «Чубівське зерно» №64 від 27 серпня 2019 року відповідач [PERSON] працює виконавчим директором у ТОВ «Чубівське зерно» з 17 серпня 2010 року на підставі наказу №33 від 19 серпня 2010 року(а.с.30). З довідки ВНЗ «Міжнародний класичний університет» імені Пилипа Орлика №118 від 17 вересня 2019 року встановлено, що позивач є студентом ІІ (другого) курсу вказаного навчального закладу. Строк навчання 3 (три) роки (01 вересня 2019 року - 30 червня 2022 року), форма навчання - заочна(а.с.31). Крім того відповідно до довідки Ізмаїльського державного гуманітарного університету №212 від 19 вересня 2019 року позивач є студентом І (першого) курсу вказаного навчального закладу. Форма навчання - денна, контракт. Зарахований на навчання 06 вересня 2019 року. Закінчує навчання 30 червня 2021 року(а.с.32). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Суд враховує положення закону про те, що відповідач має обов`язок утримувати повнолітніх дітей. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач навчається в навчальних закладах, а саме, на заочній формі навчання у ВНЗ «Міжнародний класичний університет» імені Пилипа Орлика, та на денній формі навчання, контракт у Ізмаїльському державному гуманітарному університеті, не знаходиться на повному державному забезпеченні, що є його єдиним заняттям. Наведені обставини свідчать про те, що позивач потребує матеріальної допомоги. Відповідно до вимог ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Отже, досягнення повноліття не припиняє обов`язку батьків з надання матеріальної допомоги для забезпечення можливості здобути освіту, та обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, поширюється на обох батьків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальної допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу (ч. 1 ст. 200 СК України). В силу положень ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, в даному випадку з батька, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків матір`ю, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, погоджуючись з вимогою позивача про те, що повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, а також те, що обов`язок з утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено в рівній мірі на обох батьків, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач у справі про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, суд вважає необхідним покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 768,40 грн. Крім того позивачем понесено витрати, пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 1000 гривень, що підтверджується договором про надання правової допомоги №52 від 16 жовтня 2019 року, додатком до договору про надання правової допомоги, описом наданих адвокатом послуг та квитанцією до прибуткового касового ордера №127 від 11 листопада 2019 року(а.с.37-45). Зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved