Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради, виконавчого комітету [PERSON] міської ради, [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації і стягнення моральної шкоди та уточнивши свої позовні вимоги просить: - визнати недостовірною та такою, що порочить і принижує мою честь, гідність і ділову репутацію інформацію поширену [PERSON] 02.10.2017 року під час наради у Конотопського міського голови, та 07.10.2017 року і 12.10.2017 року під час сесії [PERSON] міської ради, а саме інформацію відносно нього наступного змісту: «...подивіться на цього недобитка з 90-х, чмо...,мразь...»; «...[PERSON], це ж бандюган, він же ж не один раз сидів, сидів за квартирні кражі в Конотопі - по форточкам лазив...»; «... не одна людина вбита його руками...»; «...більше того, цей покидьок, винен більше мільйона доларів, такому собі [PERSON] депутату міської ради у якого він їх видурив і зараз суд довів шо Кирій винен ці гроші де він дів шо він з ними зробив не відомо...»; «...[PERSON] є бандитом і ставлеником [PERSON] Федерації тут в Москві, він є смотрящим, він є громадянином [PERSON] Федерації...»; «...цим бандюганам недобитим з 90-х, цім покидькам: Киреям, губернаторам які поки шо губернатори сидять на хабарах і покривають цих всіх негідників - не здамо, шо би нам цього не коштувало...»; «...і в результаті той недобиток з 90-х - Кирій, він просто злетів, як то кажуть с катушок, і просто показав своє нутро: гниле бандитське, смердюче, не добите, трусливе ще скажу нутро, а чому трусливе? - тому що, воно, падло боїться вот так вот вийти серед людей, один на один...»; «..як можна було тримати людину, яка намагається захиститися, руками тримати і всіляким не заважати їй захиститися, в той час коли Кирій бандюган бє...»; «... я би хотів би шо би, не хай би дали відповідь то же НАБУ, НАЗК і так далі, по надходженням, по видаткам оцих всіх наших основних бандитів міста Конотоп, таких як он, Кирій і Огрохін - купа маєтків, і купа всього, податків - нуль сплачується, нуль цілих нуль дисятих ...»; «[PERSON]: громадянин РФ, кримінальний діяч 90-х, очильник ОЗУ ОПГ «Вокзальськи», возив титушок на анти майдан, рейдер, неодноразово судимий за крадіжки і рекет член Партії Регіонів.»; «...Ви як кримінальний авторитет з 90-х вчинили безпредел, який Ви вчинили...»; «...[PERSON] контролює депутатів, залякав їх...»; «... мафія на чолі з [PERSON], на чолі з Огрохіним...»; «...ось одного разу, ввечері повертаючись з оцього городу, наробившись, я бачив на власні очі ситуацію: сидить Кирій, сидить там футбольний мяч, чи як там?, шайба чи як він там називається? і ще там якісь сидять «браткі». Кірєй сидить в малиновом, маліновом піджакє ..., як два пальца, сидить... мать пере мать. Не знаю чи то пяний, чи то може ще шось було, мать пере мать, ідуть діти: група дітей якась десь може якась чи екскурсія була - приїхали діти... а по барабану: матюкаються, кричать.... Моя мама бере мене, так, в сторону відводить, і тут, заходить молода пара, в кафе, кафе «Експрес» здається називалось. Зараз його не має - на повороті. Була толпа - видно, шо вони кудись їдуть, а вони на цих білих стільчиках, пластикових, тоді коли вони тільки появилися, це я бачив на власні очі, цю ситуацію, заходить молода пара, проходить дівчина в перед ... хлопець пропускає, і він бере, о цей, шо зоходить, шо тут боїться ходить, і дівчину цю, вибачте, по пятой точке - лясь, хлопець вступається, каже «шо ти робиш?». Боже, як вони його побили, я не знаю, мене мама звідти забрала, я навіть не бачив як ситуація розвивалася, але оцей шо боїться ходити, це да бачив на власні очі, вони того хлопця забили...»; - зобов'язати виконавчий комітет [PERSON] міської ради та [PERSON] міську раду на наступній сесії [PERSON] ради, після набрання рішенням законної сили повідомити наступне: «[PERSON] міським головою [PERSON] 02.10.2017 року під час наради у Конотопського міського голови, та 07.10.2017 року і 12.10.2017 року під час сесії [PERSON] міської ради було поширено недостовірну інформацію про [PERSON]. Рішенням Конотопського міськрайонного суду визнано недостовірною наступну інформацію: «...подивіться на цього недобитка з 90-х, чмо...,мразь...»; «...[PERSON], це ж бандюган, він же ж не один раз сидів, сидів за квартирні кражі в Конотопі - по форточкам лазив...»; «... не одна людина вбита його руками...»; «...більше того, цей покидьок, винен більше мільйона доларів, такому собі [PERSON] депутату міської ради у якого він їх видурив і зараз суд довів шо Кирій винен ці гроші де він дів шо він з ними зробив не відомо...»; «...[PERSON] є бандитом і ставлеником [PERSON] Федерації тут в Москві, він є смотрящим, він є громадянином [PERSON] Федерації...»; «...цим бандюганам недобитим з 90-х, цім покидькам: Киреям, губернаторам які поки шо губернатори сидять на хабарах і покривають цих всих негідників - не здамо, шо би нам цього не коштувало...»; «...і в результаті той недобиток з 90-х - Кирій, він просто злетів, як то кажуть с катушок, і просто показав своє нутро: гниле бандитське, смердюче, не добите, трусливе ще скажу нутро, а чому трусливе? - тому що, воно, падло боїться вот так вот вийти серед людей, один на один...»; «..як можна було тримати людину, яка намагається захиститися, руками тримати і всіляким не заважати їй захиститися, в той час коли Кирій бандюган бє...»; «... я би хотів би шо би, не хай би дали відповідь то же НАБУ, НАЗК і так далі, по надходженням, по видаткам оцих всіх наших основних бандитів міста Конотоп, таких як он, Кирій і Огрохін - купа маєтків, і купа всього, податків - нуль сплачується, нуль цілих нуль дисятих ...»; «[PERSON]: громадянин РФ, кримінальний діяч 90-х, очильник ОЗУ ОПГ «Вокзальськи», возив титушок на анти майдан, рейдер, неодноразово судимий за крадіжки і рекет член Партії Регіонів.»; «...Ви як кримінальний авторитет з 90-х вчинили безпредел, який Ви вчинили...»; «...[PERSON] контролює депутатів, залякав їх...»; «... мафія на чолі з [PERSON], на чолі з Огрохіним...»; «...ось одного разу, ввечері повертаючись з оцього городу, наробившись, я бачив на власні очі ситуацію: сидить Кирій, сидить там футбольний мяч, чи як там?, шайба чи як він там називається? і ще там якісь сидять «браткі». Кірєй сидить в малиновом, маліновом піджакє ..., як два пальца, сидить... мать пере мать. Не знаю чи то пяний, чи то може ще шось було, мать пере мать, ідуть діти: група дітей якась десь може якась чи екскурсія була - приїхали діти... а по барабану: матюкаються, кричать.... Моя мама бере мене, так, в сторону відводить, і тут, заходить молода пара, в кафе, кафе «Експрес» здається називалось. Зараз його не має - на повороті. Була толпа - видно, шо вони кудись їдуть, а вони на цих білих стільчиках, пластикових, тоді коли вони тільки появилися, це я бачив на власні очі, цю ситуацію, заходить молода пара, проходить дівчина в перед ... хлопець пропускає, і він бере, о цей, шо зоходить, шо тут боїться ходить, і дівчину цю, вибачте, по пятой точке - лясь, хлопець вступається, каже «шо ти робиш?». Боже, як вони його побили, я не знаю, мене мама звід ти забрала, я навіть не бачив як ситуація розвивалася, але оцей шо боїться ходити, це да бачив на власні очі, вони того хлопця забили...»; - стягнути з [PERSON] на його користь 100000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди; - стягнути з відповідачів на його користь судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] міським головою [PERSON] під час виконання своїх посадових обов'язків було допущено поширення вищевказаної недостовірної інформації відносно нього. Зокрема, 02.10.2017 року на нараді в його робочому кабінеті, в присутності керівників служб та установ міста та 07.10.2017 року і 12.10.2017 року під час сесії [PERSON] міської ради. Всі ці вислови не відповідають дійсності і є неправдивою інформацією. [PERSON], як посадова особа міської ради знає про це, але навмисно намагається розпалити конфлікт в місті опускаючись до образ та наклепів. Статтею 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. П. 4 частини другої статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. Вказаними діями міського голови йому заподіяно значну моральну шкоду, яка полягає в тому, що він постійно паплюжить його імя, в той час коли він неодноразово нагороджувався різними відзнаками міста, області та Держави, неодноразово був нагороджений відзнакою «Осіннє золото», яка є найвищою у місті. Він не лише добросовісно сплачує податки, а й більшу їх частину направляє на розвиток міста, постійно підтримує розвиток дитячого спорту, допомагає військовим, тощо. Найбільш прикро, що образи та поширення недостовірної інформації виходять від особи, яку визнано винною за скоєння корупційного діяння. Звісно оцінити моральну шкоду заподіяну [PERSON] неможливо, але виходячи з принципу розумності та справедливості він оцінюю її в 100000 грн., одночасно повідомляє, що всі кошти будуть направлені ним на розвиток дитячого спорту в м. Конотоп та подальшу розбудову стадіону «ім. Михайла Маміашвілі». У відповідності до вимог ст.ст. 12, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міський голова є головною посадовою особою територіальної громади міста з представницьким мандатом. При здійсненні наданих повноважень міський голова є підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед територіальною громадою, відповідальним - перед відповідною радою. Крім цього, згідно ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова очолює виконавчий комітет міської ради. Відповідно до декларації [PERSON] його місце роботи є виконавчий комітет [PERSON] міської ради. За таких обставин спростування інформації має відбуватися виконавчим комітетом [PERSON] міської ради та [PERSON] міською радою. Відповідно до положень ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шкода заподіяна в результаті неправомірних дій посадових осіб органів місцевого самоврядування відшкодовується за рахунок їх власних коштів. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомленій у встановленому законом порядку, надав суду відзив на позовну заяву та заперечення, в яких проти задоволення уточнених позовних вимог заперечує та просить при ухваленні рішення врахувати обставини викладені в відзиві на позовну заяву та запереченні (а.с.226, 190-205, 248-257). Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення уточнених позовних вимог заперечував з підстав викладених в відзиві на позовну заяву та запереченні відповідача [PERSON] та просить при ухваленні рішення врахувати обставини викладені в відзиві на позовну заяву та запереченні. Відповідачі [PERSON] міська рада та виконавчий комітет [PERSON] міської ради в судове засідання не зявилися, про день і час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, надали суду відзиви на позовну заяву та заперечення, в яких проти задоволення уточнених позовних вимог заперечують, а також надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, при ухваленні рішення просять врахувати обставини викладені в відзивах на позовну заяву та запереченнях (а.с.224,225,154-168,172-186,258-275, 278,280). Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.11.2017 року задоволено самовідвід судді Кравченка В.О. (а.с.8). Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07.11.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні на 17.11.2017 року (а.с.11). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.11.2017 року в задоволенні клопотання [PERSON] міської ради про витребування доказів відмовлено (а.с.89). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.11.2017 року залучено до участі в справі в якості співвідповідачів : виконавчий комітет [PERSON] міської ради, [PERSON] (а.с.90). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.11.2018 року справу призначено до судового розгляду на 05.12.2017 року (а.с.91). Протокольною ухвалою головуючого Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.12.2017 року розгляд справи відкладено на 20.12.2017 року у звязку з неявкою в судове засідання відповідачів та клопотанням представника відповідача [PERSON] [PERSON] про відкладення розгляду справи в звязку із зайнятістю в іншому процесі (а.с.107,110). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.12.2017 року в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів відмовлено (а.с.111). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2017 року з Міністерства внутрішніх справ України та Генеральної прокуратури України витребувано інформацію щодо позивача, розгляд справи відкладено на 22 січня 2018 року (а.с. 131). Протокольною ухвалою головуючого Конотопського міськрайонного суду від 22.01.2018 року розгляд справи відкладено на 08.02.2018 року у звязку з клопотанням представника позивача [PERSON] [PERSON] для надання можливості підготувати відповідь на відзив (а.с.220-221). Вислухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], представника відповідача [PERSON] [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено і це визнано сторонами, що [PERSON] 02.10.2017 року під час наради у Конотопського міського голови, та 07.10.2017 року і 12.10.2017 року під час сесії [PERSON] міської ради було поширено інформацію відносно [PERSON] наступного змісту: «...подивіться на цього недобитка з 90-х, чмо...,мразь...»; «...[PERSON], це ж бандюган, він же ж не один раз сидів, сидів за квартирні кражі в Конотопі - по форточкам лазив...»; «... не одна людина вбита його руками...»; «...більше того, цей покидьок, винен більше мільйона доларів, такому собі [PERSON] депутату міської ради у якого він їх видурив і зараз суд довів шо Кирій винен ці гроші де він дів шо він з ними зробив не відомо...»; «...[PERSON] є бандитом і ставлеником [PERSON] Федерації тут в Москві, він є смотрящим, він є громадянином [PERSON] Федерації...»; «...цим бандюганам недобитим з 90-х, цім покидькам: Киреям, губернаторам які поки шо губернатори сидять на хабарах і покривають цих всих негідників - не здамо, шо би нам цього не коштувало...»; «...і в результаті той недобиток з 90-х - Кирій, він просто злетів, як то кажуть с катушок, і просто показав своє нутро: гниле бандитське, смердюче, не добите, трусливе ще скажу нутро, а чому трусливе? - тому що, воно, падло боїться вот так вот вийти серед людей, один на один...»; «..як можна було тримати людину, яка намагається захиститися, руками тримати і всіляким не заважати їй захиститися, в той час коли Кирій бандюган бє...»; «... я би хотів би шо би, не хай би дали відповідь то же НАБУ, НАЗК і так далі, по надходженням, по видаткам оцих всіх наших основних бандитів міста Конотоп, таких як он, Кирій і Огрохін - купа маєтків, і купа всього, податків - нуль сплачується, нуль цілих нуль дисятих ...»; «[PERSON]: громадянин РФ, кримінальний діяч 90-х, очильник ОЗУ ОПГ «Вокзальськи», возив титушок на анти майдан, рейдер, неодноразово судимий за крадіжки і рекет член Партії Регіонів.»; «...Ви як кримінальний авторитет з 90-х вчинили безпредел, який Ви вчинили...»; «...[PERSON] контролює депутатів, залякав їх...»; «... мафія на чолі з [PERSON], на чолі з Огрохіним...»; «...ось одного разу, ввечері повертаючись з оцього городу, наробившись, я бачив на власні очі ситуацію: сидить Кирій, сидить там футбольний мяч, чи як там?, шайба чи як він там називається? і ще там якісь сидять «браткі». Кірєй сидить в малиновом, маліновом піджакє ..., як два пальца, сидить... мать пере мать. Не знаю чи то пяний, чи то може ще шось було, мать пере мать, ідуть діти: група дітей якась десь може якась чи екскурсія була - приїхали діти... а по барабану: матюкаються, кричать.... Моя мама бере мене, так, в сторону відводить, і тут, заходить молода пара, в кафе, кафе «Експрес» здається називалось. Зараз його не має - на повороті. Була толпа - видно, шо вони кудись їдуть, а вони на цих білих стільчиках, пластикових, тоді коли вони тільки появилися, це я бачив на власні очі, цю ситуацію, заходить молода пара, проходить дівчина в перед ... хлопець пропускає, і він бере, о цей, шо зоходить, шо тут боїться ходить, і дівчину цю, вибачте, по пятой точке - лясь, хлопець вступається, каже «шо ти робиш?». Боже, як вони його побили, я не знаю, мене мама звід ти забрала, я навіть не бачив як ситуація розвивалася, але оцей шо боїться ходити, це да бачив на власні очі, вони того хлопця забили...» (а.с.4). Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі статтею 10 Конвенції і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 27 лютого 2009 р. за №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред'явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб'єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»). Згідно із частинами четвертою та сьомою статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської [PERSON] Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція). У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відомості, а саме деякі висловлювання відповідача [PERSON] 02.10.2017 року під час наради у Конотопського міського голови, та 07.10.2017 року і 12.10.2017 року під час сесії [PERSON] міської ради відносно [PERSON] наступного змісту: «...подивіться на цього недобитка з 90-х, чмо...,мразь...»; «...[PERSON], це ж бандюган»; «...[PERSON] є бандитом і ставлеником [PERSON] Федерації тут в Москві, він є смотрящим...»; «...цим бандюганам недобитим з 90-х, цім покидькам: Киреям, губернаторам які поки шо губернатори сидять на хабарах і покривають цих всих негідників - не здамо, шо би нам цього не коштувало...»; «...і в результаті той недобиток з 90-х - Кирій, він просто злетів, як то кажуть с катушок, і просто показав своє нутро: гниле бандитське, смердюче, не добите, трусливе ще скажу нутро, а чому трусливе? - тому що, воно, падло боїться вот так вот вийти серед людей, один на один...»; «..як можна було тримати людину, яка намагається захиститися, руками тримати і всіляким не заважати їй захиститися, в той час коли Кирій бандюган бє...»; «... я би хотів би шо би, не хай би дали відповідь то же НАБУ, НАЗК і так далі, по надходженням, по видаткам оцих всіх наших основних бандитів міста Конотоп, таких як он, Кирій і Огрохін - купа маєтків, і купа всього ...»; «[PERSON]: кримінальний діяч 90-х, рейдер.»; «...Ви як кримінальний авторитет з 90-х вчинили безпредел, який Ви вчинили...»; «... мафія на чолі з [PERSON], на чолі з Огрохіним...» є висловлювання, які не містять фактичних даних та є оціночними судженнями, оскільки така інформація не може бути перевірена на предмет істинності, а тому не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно листа Міністерства внутрішніх справ України від 19.01.2018 року № 16/4-224 щодо витребування інформації з інформаційних баз Міністерства внутрішніх справ України стосовно громадянина [PERSON] встановлено таке: - за персонально-довідковим обліком єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ [PERSON] 18.08.1958 р. н., 13.09.1984 Конотопським народним судом Сумської області засуджено за статтями 81 ч. 3, 140 ч. 3, 17, 140 ч. 3, 42 КК УРСР до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР про амністію від 18.06.1987 року, стаття 9-Е (невідбутий строк скорочено на 1/2), звільнений 14.12.1988 року; - 10.02.1995 Конотопським районним судом Сумської області засуджено за статтями 222 ч. 1, 45 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі статті 45 КК України засуджено умовно з випробовувальним терміном 2 роки; - 23.12.2000 Конотопським міським судом Сумської області засуджено за статтями 198-2 ч.2, 45 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі статті 45 КК України засуджено умовно з випробувальним строком 1 рік, штраф 700 грн. Звільнений 15.08.2001 постановою Конотопського міського суду Сумської області від 05.07.2001, на підставі ст. 1 п. «Б» Закону України «Про амністію» від 05.07.2001; - 21.07.2014 Управлінням внутрішніх справ МВС України в Сумській області повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України за кримінальним провадженням № 12014200000000111 від 17.06.2014. Відомості про результати судового розгляду до МВС не надходили; -18.08.2014 прокуратурою Сумської області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 222 КК України за кримінальним провадженням № 12013200080000375 від 12.12.2013 (обєднано з кримінальним провадженням № 184) 27.08.2015 Ухвалою Апеляційного суду Сумської області кримінальне провадження направлено на новий розгляд. Інших відомостей до МВС України не надходило (а.с.242). Враховуючи вказану довідку, суд не вважає інформацію поширену [PERSON] відносно [PERSON] в частині, що «[PERSON] неодноразово судимий за крадіжки і рекет» не достовірною. Також, суд не бере до уваги твердження позивача, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності), оскільки частину третю статті 277 Цивільного кодексу України було виключено на підставі Закону № 1170-VII від 27.03.2014 року. Тому, наразі судочинство у вказаних спорах здійснюється на основі загальних норм, що регламентують принцип змагальності сторін у спорі. Так, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивач та відповідач повинні подавати докази на підтвердження фактів та обставин, на які вони посилаються у справі. В судовому засіданні встановлено і це визнано [PERSON], що останній мав паспорт громадянина РФ (а.с.27-30). Згідно довідки [PERSON] член партії Регіонів (а.с.217-219). Втім [PERSON] не надав суду доказів, що він в 2014 року відмовився від російського паспорта, звернувшись до російського посольства із відповідною заявою. Також не надав доказів, що він на даний час не є членом партії Регіонів та не контролює депутатів та не залякав їх. Тому, суд не вважає інформацію поширену [PERSON] відносно [PERSON] в частині, що «[PERSON] громадянин Р.Ф., член партії регіонів, контролює депутатів та залякав їх» не достовірною. Проте, ухвалюючи рішення в справі про захист гідності, честі чи ділової репутації публічної особи, суд також повинен дотримуватись основоположних принципів права, зокрема презумпції невинуватості. Так, згідно з частиною другою статті 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У частинах першій та другій статті 62 Конституції України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. При цьому Європейський суд з прав людини зазначає, що презумпцію невинуватості буде порушено, якщо судове рішення або заява посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального злочину, відображає думку про її вину до того, як вона буде доведена відповідно до закону. Достатньо мати навіть за відсутності будь-якого формального висновку певні підстави припускати, що суд або посадова особа вважає обвинуваченого винним. Питання про те, чи порушує заява посадової особи державного органу принцип презумпції невинуватості, слід визначати в контексті конкретних обставин, за яких оспорювану заяву було зроблено ( пункт 42 рішення від 21 вересня 2006 року в справі «Грабчук проти України» (заява № 8599/02); пункт 48 рішення від 12 січня 2012 року в справі «Довженко проти України» (заява № 36650/03)). Такод, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] сплачує податки (а.с.5,235-241). Тому, беручи до уваги норми національного та міжнародного права, прецедентної судової практики Європейського суду з прав людини щодо презумпції невинуватості, суд вважає, що поширена [PERSON]Ю, інформація відносно [PERSON], а саме «...не одна людина вбита його руками...»; «...більше того, цей покидьок, винен більше мільйона доларів, такому собі [PERSON] депутату міської ради у якого він їх видурив і зараз суд довів що Кирій винен ці гроші де він дів що він з ними зробив не відомо...»; «...Кирій…, податків - нуль сплачується, нуль цілих нуль дисятих ...»; «[PERSON]: очильник ОЗУ ОПГ «Вокзальськи», возив титушок на анти майдан», «...ось одного разу, ввечері повертаючись з оцього городу, наробившись, я бачив на власні очі ситуацію: сидить Кирій, сидить там футбольний мяч, чи як там?, шайба чи як він там називається? і ще там якісь сидять «браткі». Кірєй сидить в малиновом, маліновом піджакє ..., як два пальца, сидить... мать пере мать. Не знаю чи то пяний, чи то може ще щось було, мать пере мать, ідуть діти: група дітей якась десь може якась чи екскурсія була - приїхали діти... а по барабану: матюкаються, кричать.... Моя мама бере мене, так, в сторону відводить, і тут, заходить молода пара, в кафе, кафе «Експрес» здається називалось. Зараз його не має - на повороті. Була толпа - видно, шо вони кудись їдуть, а вони на цих білих стільчиках, пластикових, тоді коли вони тільки появилися, це я бачив на власні очі, цю ситуацію, заходить молода пара, проходить дівчина в перед ... хлопець пропускає, і він бере, о цей, шо зоходить, шо тут боїться ходить, і дівчину цю, вибачте, по пятой точке - лясь, хлопець вступається, каже «шо ти робиш?». Боже, як вони його побили, я не знаю, мене мама звід ти забрала, я навіть не бачив як ситуація розвивалася, але оцей шо боїться ходити, це да бачив на власні очі, вони того хлопця забили...» є фактичним твердженням, а відповідачі не надали доказів її достовірності. В свою чергу, вказана інформація спростовується вищевказаними листом МВС України та [PERSON] ДФС (а.с.242, 5, 235-241). Також, обставини справи щодо спірних павовідносин між [PERSON] та [PERSON] відповідачам відомі про, що вони зазначили у своїх запереченнях, з яких не вбачається, що [PERSON] видурив у [PERSON] кошти. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, суд вважає їх необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивач не обґрунтував, чим саме йому заподіяна моральна шкода, не вказав, яких саме страждань він зазнав та чим вони були обумовлені, не надав жодних доказів щодо наведених обставин. Крім того, суд не бере до уваги доводи позивача, що відповідно до положень ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шкода заподіяна в результаті неправомірних дій посадових осіб органів місцевого самоврядування відшкодовується за рахунок їх власних коштів, оскільки позивач з вимогою про визнання дій [PERSON] неправомірними до суду не звертався, а тому неправомірність дій з боку відповідача [PERSON] по відношенню [PERSON] в судовому засіданні останнім недоведена. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснитиу такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Відповідно ч.4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. З огляду на дані положення, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] обрав вірний спосіб захисту своїх прав, оскільки просить спростувати її у той самий спосіб у якій вона була поширена та у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію, а саме шляхом проголошення [PERSON] міською радою та виконавчим комітетом [PERSON] міської ради тексту спростування на найближчій сесії [PERSON] міської ради. Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд вважає, що в процесі розгляду справи знайшли підтвердження доводи позивача про те, що інформація, поширена [PERSON] міським головою [PERSON] 02.10.2017 року під час наради у Конотопського міського голови, та 07.10.2017 року і 12.10.2017 року під час сесії [PERSON] міської ради щодо позивача є частково недостовірною, а тому вимоги позивача в цій частині є такими, що підлягають частковому задоволенню. Суд вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, але ним не вірно обраний спосіб захисту свого порушеного права та не довів завдання моральної шкоди. [PERSON] міська рада, будучи юридичною особою, не має відкритих рахунків у Конотопському управлінні ДКС України в Сумській області чи будь-яких інших фінансових установах та не є розпорядником бюджетних коштів. Тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України лише з виконавчого комітету [PERSON] міської ради на користь [PERSON], пропорційно розміру задоволених вимог, слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 192 грн.

Outcome: partial