Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогами про стягнення боргу за договором позики в сумі 2\~000 000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач 01.02.2014 року отримав від позивача в якості позики грошові кошти в сумі 2\~000\~000 грн. Факт передачі коштів відповідачу підтверджується розпискою відповідача від 01.02.2014 року. Відповідно до цієї розписки, відповідач зобовязався повернути грошову позику до 01.08.2014 року, але до часу звернення позивача до суду борг не повернув. В звязку з тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання, то позивач просив стягнути з відповідача суму боргу 2\~000 000 грн. Позивач та його представник в судове засідання 27.09.2016 року не з'явилися, надіславши заяву про розгляд справи у їх відсутність. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні, яке відбувалося 15.07.2016 року в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та свого відношення до позову, не надіслав, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, не має, то у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України, справа підлягає вирішенню на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши докази, що є у справі, прийшов до наступних висновків. З розписки від 01.02.2014 року, складеної відповідачем [PERSON], встановлено, що відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 2\~000 000 (два мільйони) гривень та зобовязався всю суму позики повернути до 01.08.2014 року. З пояснень позивача, викладених у позові, встановлено, що відповідачем зобовязання на час розгляду справи судом не виконано. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином у встановлені строки і боржник зобовязаний виконати свій обовязок, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як визначено в ст.ст. 1046,1047 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно з ст.ст. 625,1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму і боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики грошових коштів у формі розписки. Оскільки відповідач до розгляду справи судом не виконав взятих на себе зобовязань, то сума 2\~000\~000 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] З відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 6890 грн.

Outcome: approved