Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 10.06.1989 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районого управління юстиції Харківської області, актовий запис № 62. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що спільне життя між ним та відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, шлюбні відносини вони не підтримують, практично стали чужими людьми, кожен живе своїм життям. Будь яке налагодження сімейних стосунків та збереження шлюбу на думку позивача неможливе. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог [PERSON] заперечувала, просила надати їм з чоловіком строк для примирення. Ухвалою суду від 11.11.2016 року з метою збереження сімї сторонам по справі було надано строк на примирення тривалістю два місяця та провадження у справі зупинено до 11.01.2017 року. 11.01.2017 року сторони у судове засідання не зявилися,через канцелярію суду надійшли заяви від позивача та відповідача, відповідно до яких вони просять розірвати шлюб, що був укладений між ними, з посиланням на те, що наданий судом строк для примирення результатів не дав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в звязку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.1989 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районого управління юстиції Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 62 та повторно видане свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 295143. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, можливість припинення браку на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи браку і рівності подружжя. Оскільки вступ до браку здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за необхідне позов [PERSON] - задовольнити. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у своїй заяві вказала, що бажає залишити прізвище без змін. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 51, 56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved