Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної злочином у розмірі 40 135 грн., посилаючись на те, що діями відповідача, які полягали у відкритому викраденні особистого майна позивача, а саме, кларнету вартістю 40 000 гривень та мобільного телефону з карткою оператора вартістю 135 гривень, йому заподіяні матеріальні збитки на загальну суму 40 135 грн., що підтверджено вироком суду, який набрав законної сили. Позивач у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо зазначені ним причини визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із таких міркувань. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2014 року, - [PERSON] визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.186 КК України і призначено покарання за ч. 2 ст.296 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі та відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Даний вирок ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 17 червня 2015 року вирок залишено без змін. Відповідно до вироку суду [PERSON] 22 серпня 2011 року, разом з іншими невстановленими особами, на бульварі [PERSON] у м. Тернополі, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи загальноприйняті елементарні правила поведінки, вчинили стосовно [PERSON], [PERSON] та [PERSON] хуліганські дії. Під час хуліганських дій у [PERSON] виник злочинний намір на відкрите заволодіння чужим майном, шляхом ривка відкрито викрав у [PERSON] кларнет вартістю 40 000 гривень та мобільний телефон з карткою оператора вартістю 135 гривень, внаслідок чого заподіяв йому матеріальні збитки на загальну суму 40 135 грн. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої його ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст.1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. А відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана особистим немайновим правам фізичної особи а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується особою, яка таку шкоду заподіяла. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення як такі, що підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідача. В силу вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved