Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Овруцький гірничо-збагачувальний комбінат «Кварцит» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 78025,20 грн., мотивуючи тим, що працював на підприємстві відповідача та 21.12.2012 року звільнився з роботи за власним бажанням; в день звільнення відповідач всупереч ст.116 КЗпП не провів з позивачем розрахунку по заробітній платі в сумі 35404,84 грн., у зв'язку з чим останній звернувся до суду; рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 18.02.2013 року у справі № 286/453/13-ц, яке набрало законної сили, було стягнуто з ПАТ «Овруцький ГЗК «Кварцит» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 35404,84 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.12.2012 року по 18.02.2013 року в сумі 12027,60 грн.; однак досі відповідач розрахунку не здійснив, судового рішення не виконав; на день подання позову до суду сума середнього заробітку, виходячи із середньоденної заробітної плати позивача в сумі 308,40 грн. та 253 дні затримки за період з 19.02.2013 року по 19.02.2014 року, складає 78025,20 грн., тому просить на підставі ст.ст.2, 5-1, 117, 232, 238 КЗпП та ст.ст.3, 9, 11, 13, 15, 16 ЦК України позов задоволити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, участі представника в судовому засіданні не забезпечив, причини неявки не повідомив, про розгляд справи у його відсутність не клопотав. В судовому засіданні позивач наполягав на розгляді справи у відсутності відповідача, позов підтримав, просив його задоволити в сумі позовних вимог у розмірі 78025,20 грн., при цьому просив суд врахувати при постановленні рішення, що в прохальній частині позовної заяви про стягнення середнього заробітку в сумі 78025,20 грн. допущено описку в періоді його обрахунку з 19.02.2013 року по день постановлення рішення, насправді середній заробіток обраховано за період з 19.02.2013 року по 19.02.2014 року, про що написано в мотивувальній частині позову, пояснив, що на момент розгляду справи в суді розрахунок по зарплаті з ним не проведений. Заслухавши думку позивача та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Позивач [PERSON] у період з 01.08.1996 року по 21.12.2012 року перебував у трудових правовідносинах з ПАТ «Овруцький ГЗК «Кварцит» (21.12.2012 року звільнений з роботи за власним бажанням), що стверджується копією трудової книжки стор.1-9 БТ-І № 9270833. Відповідно до ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємтсва, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Однак, відповідач при звільненні працівника з позивачем не розрахувався, у зв'язку з чим рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 18.02.2013 року у справі № 286/453/13-ц було задоволено позов [PERSON] та стягнуто з ПАТ «Овруцький ГЗК «Кварцит» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 35404,84 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.12.2012 року по 18.02.2013 року в сумі 12027,60 грн. Як стверджує позивач, до цього часу рішення суду відповідачем не виконано, заборгованість по заробітній платі в сумі 35404,84 грн. перед позивачем не погашена. Доказів протилежного відповідачем суду не подано та матеріали справи не містять. Таким чином, станом на час розгляду справи в суді фактичний розрахунок по заробітній платі з позивачем не проведений. Відповідно до ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 15.04.2013 року Овруцьким районним судом Житомирської області на підставі судового рішення було видано виконавчий лист № 286/453/13-ц про стягнення з ПАТ «Овруцький ГЗК «Кварцит» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в сумі 35404,84 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.12.2012 року по 18.02.2013 року в сумі 12027,60 грн. Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 29.08.2013 року у справі № 286/453/13-ц не скасовано та набрало законної сили, знаходиться на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Овруцького районного управління юстиції на підставі поданої стягувачем заяви про примусове виконання від 17.04.2013 року, що стверджується копією постанови заступника начальника відділу ДВС Овруцького РУЮ Житомирської області Саранчук Н.А. від 19.04.2013 року ВП № 37623986 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 286/453/13-ц. Позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 78025,20 грн., обрахованому за період з 19.02.2013 року по 19.02.2014 року (253 робочі дні), виходячи із середньоденного заробітку в сумі 308,40 грн., розмір якого встановлений рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 18.02.2013 року у справі № 286/453/13-ц, яке набрало законної сили. Заявляючи таку вимогу, позивач виходив з того, що нездійснення роботодавцем виплати належних звільненому працівникові сум у день звільнення (ст.116 КЗпП України) є підставою для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що передбачено ст.117 КЗпП України. Після ухвалення судового рішення, видачі виконавчого листа про стягнення заборгованості по заробітній платі роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Правильність такої позиції позивача і її відповідність усталеній судовій практиці застосування норми ст.117 КЗпП України підтверджено постановою Судової палати в цивільних справах Верховного суду України від 29.01.2014 року у цивільній справі № 6-144цс13, в якій зазначено зокрема таке. Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Цим Законом врегульовано лише правовідносини, що виникають у процесі виконання судових рішень. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Тому, виходячи з наведеного в сукупності, заявлена позивачем вимога про стягнення суми середнього заробітку за період затримки розрахунку з 19.02.2013 року по 19.02.2014 року у розмірі 78025,20 грн. є законною та обгрунтованою і підлягає задоволенню в повному обсязі. За вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗаконуУкраїни «Про судовий збір». Відтак,

Outcome: approved