Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між ним і відповідачем [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з відповідачем зареєстрував 11 листопада 2007 року шлюб. Від цього шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях, що ображає його честь і гідність. Відповідач постійно пред'являє йому необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним, тому що відповідач постійно ганьбить, ображає його і принижує його честь і гідність. Від постійних суперечок і скандалів погіршилося його самопочуття, він перебуває в стані постійного стресу. У нього погіршився сон і погіршилася працездатність. Спільне господарство не ведеться з серпня 2014 року. Фактичні шлюбі відносини припинені з серпня 2014 року. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. В судовому засіданні 12 січня 2016 року позивач позовні вимоги підтримав, пояснив, що з відповідачем проживає окремо з лютого 2014 року, з того часу вони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету, він проживає в іншому місті та має намір створити нову сім`ю. Зазначив, що з моменту подання позову відповідач будь-яким чином не намагалася примиритися з ним, тільки вимагала гроші. Він приїздить до дитини, приймає участь в утриманні доньки, при цьому відноситься до відповідача, як до матері своєї дитини. Відповідач в судовому засіданні 12 січня 2016 позов не визнала, пояснила, що дійсно вони з позивачем проживають окремо, але це було пов`язано з роботою позивача в іншому місці. Вважає, що їх сім`я на даний час переживає кризу, однак вона не втратила почуття любові до позивача та бажає зберегти сім`ю, у зв`язку з чим просила надати строк на примирення. Представник відповідача в судовому засіданні просила суд надати подружжю строк на примирення з підстав викладених у письмовому клопотанні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 17 листопада 2007 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.8). У відповідності до ст. 111 Сімейного кодексу України, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року [PERSON] та [PERSON] надавався строк на примирення терміном в три місяці. В судовому засіданні 12 квітня 2016 року, яке було призначено судом після примирення, позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зазначив, що примирення з відповідачем не відбулося, він бажає створити сім'ї з іншою жінкою. За цей період він жодного разу не спілкувався з відповідачем щодо їх подальшого сімейного життя, та остання жодним чином не намагалася з ним примиритися. Відповідач в судове засідання 12 квітня 2016 року, яке було призначено судом після примирення, не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, суд про причини неявки не повідомила. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з лютого 2014 року, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи наведене та

Outcome: approved