Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку, зареєстрований, але не проживає відповідач. В 1998 році [PERSON] забрав всі свої речі та переїхав в інше житло, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , де постійно проживає на даний час. З того часу, він належним житловим будинком не користується, будь яке його майно в житловому будинку відсутнє. Перешкод в користуванні будинком відповідачу ніхто не чинив, він добровільно та свідомо не користується цим житлом. Вирішити питання в добровільному порядку не вдається, тому звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в\~ судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 27,28,31). Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки вказана квартира відноситься до приватного житлового фонду, то спірні правовідносини регулюються главою 6 ЖК України та главами 28, 32 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік. З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.03.2009 року вбачається, що житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 3,4) У\~ Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 723586659220 зареєстроване право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,2177 га, яка знаходиться за адресою:\~\~ [ADDRESS] (а.с.5,6) Рішенням Дубов`язівської селищної ради від 28.01.2016 року змінено назву [ADDRESS] \~ Комуністична [ADDRESS] Центральна у с. Сім`янівка (а.с.7) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 8) З довідки виконавчого комітету Дубов`язівської селищної ради від 15.10.2019\~ року № 1666 вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , склад сім`ї:\~\~ дружина [PERSON] та син\~ [PERSON] 1980 р.н., який не проживає за цією адресою з 1998 року (а.с. 9). Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні, пояснила, що вона сусідка позивача. З 1998 року син не проживає в будинку позивача, працює і проживає в м. Київ. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні, пояснила, що вона сусідка позивача, надала аналогічні пояснення. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомили свідки. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні та показання підтверджуються і доповнюються іншими зібраними по справі доказами. Аналізуючи зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд вважає, що в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, що відповідач не проживає в будинку понад один рік. Докази, які б свідчили про наявність поважних причин не проживання відповідача в будинку, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає в спірному приміщенні більше року без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту. Вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, законні та обґрунтовані і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved