Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 14.05.2005 міським відділом реєстрації актів цивільного стану №\~1 Харківського обласного управління юстиції, про що був зроблений відповідний актовий запис №\~614. В обґрунтування позову зазначено, що подружнє життя сторін не склалося через втрату поваги один до одного та несумісність характерів. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . З 2015\~року подружжя фактично проживає окремо, спроб відновити сімейні відносини не приймають. 18.11.2021 ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. 10.12.2021 надійшла заява відповідачки [PERSON] , згідно якою вона проти задоволення позову не заперечувала, зазначила, що на примирення не згодна, просила розглянути справу без її участі, шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 14.05.2005 [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) уклали шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану №\~1 Харківського обласного управління юстиції, про що був зроблений відповідний актовий запис №\~614. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 07.10.2005 міським відділом реєстрації актів цивільного стану №\~3 Харківського обласного управління юстиції). На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися і сторони не мають наміру відновляти стосунки. Відповідно до копії паспорту громадянина Російської Федерації та копії закордонного паспорту громадянина Російської Федерації на момент подання позову у даній справі позивач у справі [PERSON] є громадянином Російської Федерації. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану №\~1 Харківського обласного управління юстиції 14.05.2005, на момент реєстрації шлюбу [PERSON] був громадянином України. Відповідно до ч.\~1 ст.\~4 Закону України №\~2709?IV «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Згідно ч.\~1 ст.\~60 Закону №\~2709?IV правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до ч.\~1 ст.\~16 Закону №\~2709?IV особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Статтею 63 Закону №\~2709?IV передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно ст.\~13 СК України частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. У зв`язку з тим, що позивач є громадянином Російської Федерації, до правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає необхідним застосувати норми Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифіковану Україною відповідним Законом №\~240/94?ВР від 10.11.1994 (далі- Конвенція). Відповідно до ст.\~28 Конвенції по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. Зважаючи на вищевикладене, до правовідносин сторін у даній справі має застосовуватися право України. Згідно з ст.\~24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст.\~110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно ч.\~2 ст.\~114СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Розглядаючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають сторін наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved