Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] «ЛАЗи» не виплачену заробітну плату за період з травня 2008 року по червень 2013 року у сумі 39746,11 грн., а також середній заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 53593,60 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 01.004.2007 по 03.06.2013 працював у відповідача та звільнений за власним бажанням відповідно у звязку із виходом на пенсію. Однак, у день звільнення не повністю виплачено заробітну плату, у звязку із чим утворилась заборгованість, яку просить з відповідача. Крім цього, із відповідача підлягає стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку, у спірному розмірі. Просить позов задовольнити повністю. 28 листопада 2017 року позивачем [PERSON] подано заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. У судове засідання сторони не зявились, хоча належним чином повідомлялись про місце і час розгляду справи, а тому, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. З 01 квітня 2007 року по 03 червня 2013 позивач працював у [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» та звільнений з посади слюсара механоскладальних робіт в Пресово-Кузовний цех, що підтверджується копією трудової книжки, що міститься у матеріалах справи. Судом встановлено, що на час звільнення позивача із займаної посади, заборгованість по заробітній платі становить 39746,11 грн., відповідно до розрахунку позивача наведеного у позовній заяві, який приймається судом до уваги. \~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що оскільки в день звільнення усіх сум з заробітної плати позивачу не було сплачено, до теперішнього часу заборгованість по заробітній платі існує, тому слід стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати у спірному розмірі. Відповідно до розрахунку, поданого позивачем, який проведений відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995 р. №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Середній заробіток по день фактичного розрахунку становить 53593,60 грн. (з урахуванням усіх обовязкових платежів і зборів, які підлягають відрахуванню з заробітної плати), що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судом приймається до уваги поданий розрахунок позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати; доказів із сторони відповідача щодо неправильного нарахування середнього заробітку не подано. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, які повинні бути виплачені працівнику, проводиться в день звільнення. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разi невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в статтi 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмiр пiдприємство, установа, органiзацiя повиннi виплатити працiвниковi його середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, а позов про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку слід задовольнити у повному обсязі. Згідно з п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 233 КЗпП позов подано до районного суду з дотриманням встановлених строків. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на коирсть осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінет Міністрів України. Таким чином, оскліьки судом не встановлено інших осіб, які понесли судові витрати, а відтак судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного, ст. ст.116, 117 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року, п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995р. №100,

Outcome: approved