Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим в с. Хрещатик по вул. В. Чорновола (колишня Колгоспна), 26 Заставнівського району Чернівецької області. Посилається на те, що він є власником будинку №26 по вул. В. Чорновола (колишня Колгоспна) в с. Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області. У вказаному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Останні, протягом тривалого часу в ньому не проживають, а він, як власник будинку, не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідачів в будинку. Саме тому просить усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням житловим будинком по вул. В. Чорновола (колишня Колгоспна), 26 в с. Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обґрунтували вищенаведеним та просили задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином судовими повістками, однак до суду повернулися конверти із відмітками «адресат за зазначеною адресою не проживає». З відповіді на запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернівецькій області стосовно місця реєстрації відповідачів (а.с. 38-42) видно, що відповідачі зареєстровані [INFO] (колишня Колгоспна) в с. Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області, куди і направлялися судові повістки. Згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, справу, зі згоди позивача розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено,\~що позивачу\~[PERSON]\~на праві\~приватної власності\~належить житловий\~будинок з\~господарськими спорудами\~та будівлями,\~розташований по\~вул.\~В.\~Чорновола (колишня\~Колгоспна),\~26\~в с.\~Хрещатик Заставнівського\~району Чернівецької\~області,\~що підтверджується\~копією договору\~дарування житлового\~будинку від\~22.08.2012\~року та\~копії витягу\~про державну\~реєстрацію прав\~(а.с.\~24-25). У вказаному будинку зареєстровані відповідачі, проте протягом тривалого часу в ньому не проживають, що вбачається з довідки Хрещатицької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та актів обстеження умов проживання (а.с. 17-22). На сьогоднішній день позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідачів у його домоволодінні. Згідно частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до частини 1\~ст.\~383\~ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»: - «зняття з реєстрації \~місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою». Згідно п.2 ст. 3 Сімейного кодексу України: сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» члени сімї особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки (крім осіб, взаємні права та обовязки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. В рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2011 року, ухвалі Верховного Суду України від 13 липня 2011 року та постанові Верховного Суду України від 5 листопада 2014 року суди касаційної інстанції дійшли висновку про те, що виникнення у членів сімї власника жилого будинку права на користування житлом є похідним від виникнення у власника права власності на будинок, а тому припинення права власності особи на будинок припиняє право членів його сімї на користування житлом. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 березня 2012 року суд касаційної інстанції аналізуючи положення статті 156 ЖК України та статті 405 ЦК України дійшов до висновку що збереження права користування жилим приміщенням передбачене лише для членів сімї власника цього приміщення. В ухвалі Верховного суду України від 13 липня 2011 року зазначається, що чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком. В рішенні\~Верховного Суду\~України від\~05\~листопада 2014р.\~справа № 6-158цc14 зазначається що виникнення у членів сім'ї власника жилого будинку права на користування цим будинком є похідним від виникнення у власника права власності на будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок, припиняє право членів його сім'ї на користування жилим будинком. В інформаційному листі Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» зазначається, що при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, колишніми членами його сімї, а також членами сімї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Враховуючи те, що відповідачі протягом тривалого часу в спірному будинку не проживають, не відносяться до членів сімї позивача, спільного господарства не ведуть, то суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування спірним житловим будинком, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 316, 318, 319, 383, 391 ЦК України, ст. 3 СК України, ст. 1 ЗУ «Про Запобігання корупції»,

Outcome: approved