Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, з урахуванням уточнень від 11.01.2017 року просить: стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 190 260,00 грн.; індекс інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення станом на день винесення рішення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що19.09.2012 року між ним та [PERSON] укладений письмовий договір позики, відповідно до якого останній отримав у борг грошові кошти в сумі 7 000 доларів США та зобов'язався повернути їх до 20.09.2013 року. Однак, у вищезазначений строк і дотепер відповідач свого зобовязання не виконав, чим порушив майнові права позивача. Добровільно повертати отримані кошти відповідач відмовляється. У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму боргу 7000 доларів США, що за курсом НУБ станом на момент подання уточненої позовної заяви становить 190260,00 грн. індекс інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення станом на день винесення рішення. У судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги від 11.01.2017 року підтримав у повному обсязі з підстав зазначених в позові, просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся про розгляд справи за місцем реєстрації, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З оригіналу договору позики вбачається, що 19 вересня 2012 року [PERSON] надав у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 7 000 доларів США, у свою чергу, [PERSON] отримав гроші та зобов'язався їх повернути у термін до 20.09.2013 року. На підтвердження укладання договору позики [PERSON] додатково надав позивачу розписку написану власноручно (а.с.49). Відповідно до статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Пунктом 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статей 525 та 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково, пред'явити зустрічний позов. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, в супереч ст. 10 ЦПК України позивачем не надано до уточненої позовної заяви розрахунку заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення. На підставі вищенаведеного, дослідивши оригінал договору позики, суд вважає уточнені позовні вимоги станом на 11.01.2017 року такими, що підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів стягується судовий збір на користь позивача.

Outcome: partial