Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 25.08.2017 року з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилося після смерті [PERSON]. В обґрунтування первісної позовної заяви, уточненої позовної заяви від 25.05.2018 року та уточненої позовної заяви від 27.06.2018 року позивач зазначає, що його тітці [PERSON] належав житловий будинок за адресою: с. Дмитрівка\~ Кілійського району Одеської області, вул. Суворова, 154, який відноситься до складу колгоспних дворів. 22 листопада 2004 року [PERSON] померла. Позивач вказує, що за життя тітка на його імя залишила два заповіти, згідно яких заповіла йому Сертифікат на право на земельну частку (пай), а також все майно, що знаходиться в с. Дмитрівка, вул. Суворова, 154. Спадщину, яка відкрилася після [PERSON], позивач прийняв фактично, оскільки на час смерті спадкодавця проживав з нею за однією адресою. Однак, оформити спадкове майно у нотаріальній конторі позивач не має можливості, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавця. На підставі вищезазначеного позивач просить суд: -встановити факт належності по ? частині житлового будинку за адресою: с. Дмитрівка Кілійського району Одеської області, вул. Суворова, 154, який складається з: літ. «А» - житловий будинок, літ. «а» - навіс», літ. «Б» - літня кухня, літ. «б» - веранда», літ. «В» - сарай, літ. «в» - навіс», № 1-2, І надвірні споруди, який розташований на земельній ділянці площею 2296, 00 кв. м., за [PERSON] та [PERSON]; -встановити фант належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0081197 виданий Кілійською районною державною адміністрацією 23.12.1996 року, розміром 2, 93 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж на території с. Дмитрівка Кілійського району Одеської області; - визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами за адресою: с. Дмитрівка Кілійського району Одеської області, вул. Суворова, 154, який складається з: літ. «А» - житловий будинок, літ. «а» - навіс», літ. «Б» - літня кухня, літ. «б» - веранда», літ. «В» - сарай, літ. «в» - навіс», № 1-2, І надвірні споруди, який розташований на земельній ділянці площею 2296, 00 кв. м., як за учасником колгоспного двору; -визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку за адресою: с. Дмитрівка Кілійського району Одеської області, вул. Суворова, 154, який складається з: літ. «А» - житловий будинок, літ. «а» - навіс», літ. «Б» - літня кухня, літ. «б» - веранда», літ. «В» - сарай, літ. «в» - навіс», № 1-2, І надвірні споруди, який розташований на земельній ділянці площею 2296, 00 кв. м.; в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 22.11.2004 року; -визнати за [PERSON] право власності на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату серії ОД № 0081197 виданий Кілійською районною державною адміністрацією 23.12.1996 року, розміром 2, 93 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж на території с. Дмитрівка Кілійського району Одеської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 22.11.2004 року. Позивач [PERSON] повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи до суду не зявився, Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Кілійського району Одеської області , повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, до суду не з'явився, надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. В звязку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши докази, \~надані сторонами \~\~у справі, \~та розглянувши справу в межах позовних вимог, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Кілійського району Одеської області від 28.07.2017 року № 889 житловий будинок за адресою: с. Дмитрівка Кілійського району Одеської області, вул. Суворова, 154, станом на 16.04.1991 року належав до складу колгоспних дворів, членами якого були: - [PERSON], [INFO]; - [PERSON], яка померла 22.11.2004 року, /а. с. 19/. Згідно матеріалів технічної інвентаризації, проведеної\~ Кілійським РБТІ 31 травня 2017 року житловий будинок № 154, по вул. Суворова в с. Дмитрівка Кілійського району Одеської області, в цілому складається з: літ. А житловий будинок, загальною площею 44.6 кв. м., житловою 38.4 кв. м., літ. Б літня кухня, літ. В сарай, 1-2; І надвірні споруди, /а. с. 12-17/. Відповідно довідки КП КРР\~ «Районне бюро технічної інвентаризації» від 09.06.2017 року № 284 станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Дмитрівка, вул. Суворова, 154, не зареєстровано, /а. с. 18/. У відповідності до ст. 120 ЦК України ( в редакції 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності, тобто без визначення часток. Право власності\~ на майно, яке належало\~ колгоспному двору\~ і збереглося після припинення його існування, мають ті члени колгоспного двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, а розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи\~ неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON], як колишнім членам колгоспного двору, належить по 1/2 частині житлового будинку № 154, розташованого по вул. Суворова в с. Дмитрівка Кілійського району Одеської області, \~але правовстановлюючі документи на імя \~останньої відсутні. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з сертифікату на земельну частку (пай) серії ОД № 0081197, виданого Кілійською районною державною адміністрацією 23 грудня 1996 року, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Кутузова, розміром 2.93 в умовних кадастрових гектарах, /а. с. 10/ Відповідно до виписки із протоколу № 2 комісії з розпаювання КСП ім. «Кутузова» [PERSON] дійсно отримала сертифікат на земельну частку (пай) серії ОД № 0081197 в розмірі 2.93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж паю в натурі, /а. с. 11/ [PERSON] померла 22 листопада 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 460358, виданим повторно 20 вересня 2016 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 36 від 22.11.2004 року,\~ /а. с. 7/ Відповідно довідки [PERSON] сільської ради Кілійського району Одеської області від 10.05.2017 року № 584 [PERSON], яка померла 22 листопада 2004 року, постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. На день її смерті за вказаною адресою постійно проживав та був зареєстрований племінник [PERSON], /а. с. 20/\~ Заповітом, посвідченим 11 листопада 1994 року [PERSON] сільською радою Кілійського району Одеської області, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON], /а. с. 9/. Відповідно до заповіту, посвідченого 03 жовтня 2000 року секретарем Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області [PERSON], [PERSON] заповіла [PERSON] право на земельну частку (пай) в КСП ім. «Кутузова» на підставі сертифікату серії ОД №0081197, виданого Кілійською районною державною адміністрацією 23.12.1996 року, /а. с. 8/ . Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За правилами\~ч.\~2,\~3\~ст.\~1254\~ЦК України\~заповідач має\~право у\~будь-який\~час скласти\~новий заповіт.\~Заповіт,\~який було\~складено пізніше,\~скасовує попередній\~заповіт повністю\~або у\~тій частині,\~в якій\~він йому\~суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Отже, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 22.11.2004 року, до [PERSON] переходить право власності на\~\~ земельну частку (пай) належну спадкодавцю на підставі сертифікату серії ОД №0081197, виданого Кілійською районною державною адміністрацією 23.12.1996 року. Відповідно листа приватного нотаріуса Кілійського нотаріального округу [PERSON] від 23.05.2017 року № 214/01-16\~\~оформлення свідоцтва \~про право на спадщину за заповітом \~після смерті [PERSON], яка померла 22 листопада 2004\~ року, \~не можливо в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на імя спадкодавця. /а. с. 12/. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вимогами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом \~\~встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом\~ після смерті [PERSON], яка померла 22.11.2004 року, згідно якого має право на земельну частку (пай) та на ? частину житлового будинку, але отримати нотаріальне свідоцтво про право на спадщину не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів, тобто встановлена \~наявність підстав для задоволення позовних вимог. За правилами ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~Законним є\~рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved