Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 8 червня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №625. Вимоги позову обґрунтовані тим, що сторони з 08.06.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Спільне життя у сторін не склалося. У 2013 році відповідач зібрала свої речі та покинула позивача, в зв'язку з чим фактично шлюні відносини припинено, спільного господарства не ведеться, спільних дітей та спільно нажитого майна сторони не мають. Спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Місце проживання відповідача позивачеві не відоме. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, у випадку неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечував, просив не стягувати з відповідача судовий збір. Відповідач в судові засідання призначені на 26.12.2014р. та 22.01.2015р. не з'явилась, була повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином - за зареєстрованим місцем проживання, заяв чи клопотань суду не надала. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до наступного. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 08.06.2012 року було укладено шлюб (а.с. 3). Спільних дітей сторони не мають, подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спорів щодо поділу майна на час розгляду справи немає. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачем не можливе. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільних дітей не мають, спільного господарства не ведуть, позивач не має наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечило б його інтересам, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 3, 7, 36, 51, 104, 105, 110,112, 114-115 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved