Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сихівського районного суду м. Львова з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 36595 грн за договором позики. В обґрунтування позову покликається на те, що 01.03.2016 року він позичив [PERSON] 36595,00 грн. Факт отримання відповідачем коштів підтверджується розпискою, наданою ним. Борг відповідач зобов`язувався повернути до 01.03.2019 року. Він неодноразово вимагав у відповідача повернути борг, однак кошти не повернуті. Просить позов задовольнити. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 02.05.2019 року цивільну справу передано за підсудністю до Яворівського районного суду Львівської області. Ухвалою від 17.06.2019 року суддею Кондратьєвою Н.А. відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. Заочним рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 17.12.2019 року позов задоволено та вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 36595 (тридцять шість тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень заборгованості за договором позики та судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок. 02.10.2020 року відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Яворівського районного суду Львівської області від 17.12.2019 року. Ухвалою суду від 21.12.2020 року заяву [PERSON] задоволено, скасовано заочне рішення Яворівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2019 року у справі №464/1661/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що відповідач [PERSON] частково повернув йому борг у розмірі 800 Євро, а відтак не заперечує щодо часткового задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причин своєї неявки не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Згідно ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши матеріали справи, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних мотивів та передбачених законодавством підстав. У відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до долученої розписки від 13 листопада 2018 року [PERSON] отримав від [PERSON] у борг 01 березня 2016 року 36595,00 грн, які зобов`язувався повернути до 01 березня 2019 року. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Таким чином, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, а наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відтак, суд встановив, що наявність між сторонами позикових відносин підтверджується наявним у позивача оригіналом розписки [PERSON] , яка підтверджує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти. Судом встановлено, що згідно копії розписки від 24.05.2019 року позивач [PERSON] отримав від [PERSON] 800 Євро, позивачем також не заперечується факт повернення [PERSON] частини заборгованості у вказаному розмірі, що станом на день повернення заборгованості 24.05.2019 року згідно курсу НБУ становить 23664 грн. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково в сумі 12931 грн (36595 грн - 23664 грн = 12931 грн). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 271 грн 52 коп (12931:36595х768,40 = 271.52).

Outcome: partial