Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ТОВ «Центр правової допомоги», по якому просить стягнути з ТОВ «Центр правової допомоги» борг за договором про надання правової допомоги у розмірі 3200 (три тисячі двісті), три проценти річних від простроченої суми в розмірі 205 грн. 68 копійок, суму індексу інфляції за весь час прострочення з травня 2014 року по червень 2016 року в розмірі 2458 грн. 76 копійок, та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у листопада 2005 року між позивачем та «Адвокатською компанією [PERSON]», в особі директора [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги. Як аванс позивачем було сплачено 800 грн. Протягом наступних пяти років жодного позову в судах всіх інстанцій виграно не було. 15 березня 2011 року в присутності свідка позивач передав [PERSON]Г готівкою 300 доларів США, що еквівалентно 2400 грн. Оскільки судом було відмовлено позивачу в задоволенні позову, позивач звернувся до відповідача про повернення отриманих від нього коштів. Відповідач повинен був повернути 3200 грн (800 грн. сплачених при підписанні договору та 2400 грн. сплачених 15 березня 2011 року) до 3 травня 2014 року. Враховуючи період прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання станом на 22 червня 2016 року в кількості 782 дні, позивач вважає що на його користь з відповідача підлягає стягненню також три проценти річних від простроченої суми, що становить 205 грн. 68 копійок. Згідно таблиці індексу інфляції, індекс інфляції за період з травня 2014 року по червень 2016 року складає із суми боргу 3200 грн. 2453 грн.11 копійок. Зазначені вище обставини стали підставою для звернення [PERSON]В до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час і місце були повідомлені, поважних причин неявки суду не представили. Згідно ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди представника позивача, на підставі ст.224-225 ЦПК України, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Cудом встановлено, що у листопаді 2005 року між позивач та «Адвокатською компанією [PERSON]», в особі директора [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги. Як аванс позивачем було сплачено 800 грн. 5 січня 2010 року було переукладено договір з ТОВ «Центром правової допомоги» в особі його деректора [PERSON] Умови договору залишилися колишні, сплачені раніше 800 грн підлягали заліку. Згідно пункту 4.1. Договору, вартість послуг Виконавця визначались в розмірі 50% суми, фактично отриманої мною в якості погашення заборгованості по виплаті пенсії на виконання рішення суду. При цьому, зазначена вартість послуг зменшувалась на 800 грн., які були сплачені мною. Пунктом 4.2 Договору встановлено, що зазначена в пункті 4.1 вартість послуг Виконавця оплачується Замовник безпосередньо після фактичного отримання суми заборгованості по пенсії на виконання судового рішення. Відповідно до розписки від 15 березня 2011 року позивач передав [PERSON]Г готівку 300 доларів США, що еквівалентно 2400 грн. При цьому в розписці зазначені кошти у сумі 2400 гривень підлягають витраті виключно в моїх інтересах, в іншому випадку, за першою вимогою. [PERSON] зобовязується повернути отримані кошти. 16 квітня 2014 року на адресу відповідача позивач надіслав заяву про повернення отриманих від нього коштів. Однак відповідач до цього часу кошти на адресу позивача не повернув. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно зі\~ст. 509 ЦК України. зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Cтаттею 626 ЦК України\~встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому, згідно\~ст. 627 ЦК України\~та відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема,\~ст. 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими, відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлених вимог, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у 7 денний строк від дня предявлення вимог, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наведеного вище, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст. 213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем умов договору, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved