Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що він разом із своїми батьками [PERSON] та [PERSON] набули у власність, кожен по 1/3 частці, квартиру [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] вони з батьком набули в порядку спадкування за законом право власності по 1/6 частці квартири, належної за її життя, та стали власниками кожен по 1/2 частці квартири. 08 лютого 2015 року помер [PERSON], однак у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька йому відмовлено, оскільки за інформацією КП ДОР «Криворізьке БТІ» підставою набуття права власності у його батька зазначено договір купівлі-продажу квартири, замість правильного свідоцтво про право на спадщину за законом. Зазначене позбавляє його можливості належним чином прийняти спадщину, тому просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 08 лютого 2015 року. Ухвалою суду від 19 березня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні вимог наполягав з підстав, викладених в позові. Представник відповідача [PERSON] Довгинцівської районної у місті ради надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо вимог позивача за відсутності інших спадкоємців не має, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до статті 41 Конституції України та частин першої та другої статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Як встановлено судом, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 квітня 1994 р., [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належала квартира [ADDRESS] (колишня Постишева) в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с. 10, 11 копії свідоцтва, витягу). 06 лютого 2000 року [PERSON] померла (а.с. 21 копія свідоцтва про смерть). Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 25 березня 2008 року, після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] успадкували належну їй за життя 1/3 частку квартири, тобто по 1/6 частці квартири кожен (а.с. 13, 15 копії свідоцтв). Вказане також підтверджується копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданих 09.04.2008 р. на імя [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14, 16), однак у витязі на імя [PERSON] підставою виникнення права власності помилково зазначено договір купівлі-продажу від 25.03.2008 р. (а.с.14). Зазначене підтверджується також довідкою КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 10.05.2018 р. (а.с. 17 копія довідки), відповідно до якої підставою виникнення права власності на 1/6 частку у [PERSON] є свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.03.2008 р. 08 лютого 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 612220 (а.с. 20). Згідно статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії І-КИ № 441349 (а.с.22). Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина перша статті 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Постановою державного нотаріуса Четвертою криворізькою\~державною нотаріальною\~конторою від 30 березня 2018 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 08 лютого 2015 року [PERSON] на 1/6 частку квартири [ADDRESS], в звязку з розбіжностями в документах (а.с. 19). Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно розяснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). В звязку з тим, що при внесені відомостей щодо набуття за життя спадкодавцем [PERSON] права власності на частку спірної квартири, було допущено неточності в частині зазначення підстав виникнення такого права, внести відповідні виправлення щодо права власності на майно, яке належить померлій особі не має можливості, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права після смерті батька, суд вважає можливим задовольнити вимоги щодо визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку зазначеної квартири, оскільки заявлені в позові обставини підтверджені матеріалами справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved