Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши в позові, що 31 січня 1981 року у міському відділі РАЦС м. Чернівці Чернівецької області сторони по справі зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 183. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя, часто виникали конфліктні ситуації, непорозуміння між ними. Спільно не проживають з 1987 року. Дані обставини поступово призвели до втрати почуття поваги, любові та довіри один до одного. За таких обставин, шлюб набув суто формального характеру. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, примирення між ними неможливе. Просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутності. Вiдповiдач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, підтвердивши обставини викладені в позовній заяві. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Як вбачається з матеріалів справи, сім'я розпалась через різні погляди на життя, часто виникали конфліктні ситуації, непорозуміння між ними. Дані обставини поступово призвели до втрати почуття поваги, любові та довіри один до одного. Сторони спільно не проживають понад 30 років. За таких обставин шлюб набув суто формального характеру. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач - не заперечує. Відповідно до положень ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що сім'я розпалась остаточно i шлюб необхідно розірвати, оскільки його збереження суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного, ст.ст.104, 105, 110,112,114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved