Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.08.2015 року, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу, є власником житлового будинку №320 по вул.Леніна, с.Басань Пологівського району Запорізької області, який успадкував після смерті батька [PERSON] У 2005 році донька позивача [PERSON] з дозволу батька позивача, оселилася в його будинку, розташованому за вказаною адресою, разом зі своїм чоловіком відповідачем [PERSON] та їхнім сином [PERSON] 24.04.2015 року донька позивача [PERSON] померла, за два роки до цього вона розірвала шлюб з відповідачем [PERSON] і він став проживати у своєї матері в с.Басань. Після смерті доньки позивач звертався до відповідача щодо скасування його реєстрації в цьому будинку, оскільки мав намір продати будинок, однак відповідач йому відмовив. Позивач позбавлений можливості розпорядитися належним йому будинком, оскільки в ньому іноді ночує відповідач, який ніде не працює, зловживає спиртними напоями, довів будинок до плачевного стану, так як поточний ремонт не робив, не доглядав його. У звязку з цим, позивач просить зобовязати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належним позивачу будинком №320 по вул.Леніна, с.Басань Пологівського району Запорізької області шляхом його виселення і скасування реєстрації, визнавши його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Предявив позов до суду позивач поніс додаткові витрати по оплаті судових витрат у розмірі 887,4грн., які складаються з витрат на правову допомогу в сумі 400грн. та судового збору в сумі 487,2грн. В судовому засіданні позивач [PERSON], підтримавши позов та виклавши мотиви його предявлення, просить поданий позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав і не заперечує проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд. Встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.08.2015 року, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №1794, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.08.2015 року, на праві приватної власності належить житловий будинок №320, розташований по вул.Леніна, с.Басань Пологівського району Запорізької області. В цей будинок приблизно у 2003-2005 роках з дозволу батька позивача [PERSON], який на той час був власником будинку, вселися донька позивача [PERSON] разом зі своїм чоловіком відповідачем [PERSON] та їхнім сином [PERSON] Позивач [PERSON] та його батько [PERSON] проживали в іншому будинку, розташованому за адресою: вул.Радянська, 3, с.Басань Пологівського району Запорізької області. З 20.10.2006 року і по теперішній час відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO]. Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 24.01.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 24.04.2015 року [PERSON] померла, що підтверджується повторним свідоцтвом про її смерть серії І-ЖС №336998, виданим виконавчим комітетом Басанської сільської ради Пологівського району Запорізької області 07.10.2015 року. З цього часу в будинку за місцем реєстрації відповідач [PERSON] проживав періодично, а з вересня 2015 року він постійно не проживає в цьому будинку, однак відвідує його, оскільки в будинку та на території домоволодіння знаходяться його речі та утримується худоба. Як вбачається з пояснень позивача [PERSON] в судовому засіданні, з часу вселення в житловий будинок №320, розташований по вул.Леніна, с.Басань Пологівського району Запорізької області, відповідач [PERSON] не є членом його сімї, вони не вели і не ведуть спільного господарства. Відповідач [PERSON] не був і членом сімї батька позивача [PERSON] Зазначені обставини відповідач [PERSON] не оспорює. Відповідно до ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч.2 ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Із заповіту [PERSON] від 11.02.2000 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Басанської сільської ради Пологівського району Запорізької області та зареєстрованого в реєстрі за №40, вбачається, що заповівши все своє майно в томі числі і вказаний житловий будинок своєму сину [PERSON], спадкодавець не встановив ніякого сервітут щодо користування\~житловим будинком. Отже, відносно відповідач [PERSON] сервітут не встановлений ні заповітом, ні будь-яким іншим способом, передбаченим ч.1 ст.402. ЦК України. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, оскільки право відповідача [PERSON] на користування нерухомим майном, що належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності у передбаченому законом порядку не встановлено, відповідач, користуючись цим майном, порушує права власності позивача на це майно, а тому права позивача підлягають захисту. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Згідно ч.1 ст.7 зазначеного Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Звертаючись до суду з позовом про зобовязання відповідача усунути перешкоди у користуванні належним йому житлом шляхом його виселення і скасування реєстрації, позивач фактично просив суд виселити відповідача. При цьому, позивач в позові одночасно заявляє вимоги про виселення відповідача і скасування його реєстрації та визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, які по суті є подібними вимогами, що мають наслідком відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання відповідача. Разом з тим, згідно ч.4 ст.78 Закону України «Про виконавче провадження» виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням, що на думку суду буде сприяти більш ефективному захисту порушених прав позивача. В судовому засідання позивач [PERSON] пояснював одночасне предявлення вказаних позовних вимог своєю правовою необізнаністю, а тому просив висилити відповідача і скасувати його реєстрацію. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що перешкоди у здійсненні права користування власником [PERSON] належним йому на праві власності житловим будинком №320 по вул.Леніна, с.Басань Пологівського району Запорізької області підлягають усуненню шляхом виселення [PERSON]з цього будинку та зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають відшкодування понесені ним документально підтверджені судові витрати в сумі 887,2грн., які складаються з витрат на правову допомогу в сумі 400грн. та судового збору в сумі 487,2грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved