Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить визнати квартиру [ADDRESS] , яка складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 25,7 кв.м., загальною площею 58,7 кв.м. спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину спірної квартири [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що з відповідачем [PERSON] перебував у шлюбі з 23.02.2007 року по 31.05.2012 року, під час якого придбано подружжям у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 23 грудня 2008 року. Квартиру було оформлено на ім`я відповідача. Після розірвання шлюбу сторонами не досягнуто домовленості про добровільний поділ зазначеної квартири. Позивач посилається на те,що спірна квартира є спільною сумісною власністю ,чоловік і дружина маюті рівні права на володіння ,користування і розпорядження майном ,що належить їм на праві спільної сумісної власності та посилаючись на зазначені обставини позивач просить суд визнати квартиру [ADDRESS] , яка складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 25,7 кв.м., загальною площею 58,7 кв.м. спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину спірної квартири [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача підтримала позов [PERSON] та просила його задовольнити в повному обсязі . \~ \~ \~ \~Представник відповідача проти позову заперечував та відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя . \~ \~ \~ \~В обґрунтування уточненої зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя позивач [PERSON] посилається на те, що 28.10.2005 [PERSON] (прізвище до шлюбу [PERSON] ), працюючи економістом відділу збуту ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря», звернулась до Голови Правління ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» [PERSON] із заявою про виділення їй квартири (том 1, а.с. 39). \~ \~ \~ \~17.08.2006 вказана заява була розглянута Головою Правління Висоцьким Г.В. і прийнято рішення про виділення [PERSON] (прізвище до шлюбу) квартири [ADDRESS] , про що свідчить відповідна резолюція на заяві (том 1, а.с.\~39). \~ \~ \~ \~02.10.2006 [PERSON] (прізвище до шлюбу [PERSON] ) сплатила на користь ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» грошові кошти у розмірі 4\~000\~грн. за призначенням: сплата за квартиру [ADDRESS] , що підтверджується квитанцією (том 1, а.с. 60). \~ \~ \~ \~23.02.2007 між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 238 (том 1, а.с. 4). \~ \~ \~ \~16.03.2007 [PERSON] (прізвище до шлюбу [PERSON] ) сплатила на користь ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» грошові кошти у розмірі 6\~000\~грн. за призначенням: сплата за квартиру [ADDRESS] , що підтверджується квитанцією (том 1, а.с. 60). \~ \~ \~ \~15.12.2008 між [PERSON] та ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» було укладено договір позики № 2316. Згідно цього договору [PERSON] отримала грошові кошти у сумі 119\~140 грн. для придбання квартири [ADDRESS] . Строк надання позики складав згідно п.4 договору 10 років, відповідно до п. 6 договору було встановлено, що позика повертається щомісяця по 993 гривень у період з 01.01.2009 року по 01.01.2019 року. Отримання грошей по вказаному договору позики підтверджено квитанцією від 15.12.2008 року на суму 119\~140 грн., що міститься у матеріалах справи (том 1, а.с. 61). \~ \~ \~ \~Разом з цим 15.12.2008 між [PERSON] та ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» було укладено договір поруки, за яким поручителем [PERSON] за договором позики від 15.12.2008 у розмірі 119\~140 грн., одержаних на купівлю квартири [ADDRESS] , є [PERSON] [INFO] (батько [PERSON] ). \~ \~ \~ \~23.12.2008 [PERSON] та ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» уклали договір купівлі-продажу однокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати, житловою площею 25,7 кв.м., загальною площею 58,7 кв.м. Вартість квартири на момент укладення договору складала 129\~140,00 грн., 00 коп. (том 1, а.с. 6-7). \~ \~ \~ \~Поряд із цим 23.12.2008 між [PERSON] та ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» було укладено договір іпотеки щодо вищевказаної квартири. \~ \~ \~ \~З 01.01.2009 по 31.12.2011, виконуючи зобов`язання по поверненню коштів у відповідності до п. 1 договору позики, [PERSON] сплатила на користь ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» грошові кошти в розмірі 21\~000 грн. у рахунок погашення заборгованості. \~ \~ \~ \~Це підтверджується квитанціями за 2009 рік: 1) квитанція від 23.01.2009 року 1\~000\~грн.; 2) квитанція за лютий 2009 року 1000 грн.; 3) квитанція від 25.03.2009 року 1000 грн.; 4) квитанція від 21.04.2009 року 500 грн.; 5) квитанція від 25.05.2009 року 1000 грн.; 6) квитанція від 22.06.2009 року 1000 грн.; 7) квитанція від 08.07.2009 року 1000 грн.; 8)\~квитанція від 17.08.2009 року 500 грн.; 9) квитанція від 25.09.2009 року 500 грн.; 10)\~квитанція від 22.10.2009 року 500 грн.; 11) квитанція за листопад 2009 року 500 грн.;12) квитанція за грудень 2009 року 500 грн. (том 1, а.с. 65-67) а усього сплачено за 2009 рік 9\~000 грн. \~ \~ \~ \~У 2010 році: 1) квитанція від 22.01.2010 року 500 грн.; 2) квитанція від 23.02.2010 року 500 грн.; 3) квитанція за березень 2010 року 500 грн.; 4) квитанція за квітень 2010 року 500 грн.; 5) квитанція від 12.05.2010 року 500 грн.; 6) квитанція за червень 2010 року 500 грн.; 7) квитанція за липень 2010 року 500 грн.; 8) квитанція від 26.08.2010 року 500 грн.; 9) квитанція за вересень 2010 року 500 грн.; 10) квитанція за жовтень 2010 року 500 грн.; 11) квитанція за листопад 2010 року 500 грн.; 12) квитанція за грудень 2010 року 500 грн. (том 1, а.с. 67-70) а усього сплачено за 2010 рік 6\~000\~грн. \~ \~ \~ \~У 2011 році: 1) квитанція за січень 2011 року 500 грн.; 2) квитанція за березень 2011 року 500 грн.; 3) квитанція від 04.03.2011 року 500 грн.; 4) квитанція за квітень 2011 року 500 грн.; 5) квитанція за травень 2011 року 500 грн.; 6) квитанція від 30.06.2011 року 500 грн.; 7) квитанція за липень 2011 року 500 грн.; 8) квитанція за серпень 2011 року 500 грн.; 9) квитанція за вересень 2011 року 500 грн.; 10) квитанція за жовтень 2011 року 500 грн.; 11) квитанція за листопад 2011 року 500 грн.; 12) квитанція за грудень 2011 року 500 грн. (том 1, а.с. 71-73) а усього сплачено за 2011 рік 6\~000 грн. 31.05.2012 рішенням Московського районного суду м. Харкова у справі №\~2027/6589/12 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. При цьому судом встановлено, що шлюбні відносини подружжя фактично припинені з січня 2012 року. Таким чином, на час припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором позики від 15.12.2008 складала 98\~140 грн., а сума, що сплачена спільно подружжям за період з 2009 по 2011 роки, склала 27\~000\~грн. Після припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 98\~140 грн. була сплачена на користь ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» особисто [PERSON] за рахунок її власних коштів, а саме у 2012 році 6\~000 грн., та у 2013 році 92\~140 грн., що підтверджується матеріалами справи. 25.07.2013 довідкою № 827 ПАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» підтвердив факт отримання усієї суми позики та відсутності будь-яких претензій до [PERSON] . Із загальної вартості спірної квартири 129\~140,00 грн. було сплачено: -02.10.2007 до укладення шлюбу 4\~000 грн.; -16.03.2007 після укладення шлюбу 6\~000\~грн.; -з 2009 по 2011 роки за період шлюбу 21\~000 грн.; -з 2012 по 2013 роки після припинення шлюбу 98\~140 грн. Так, особисто [PERSON] сплатила із загальної вартості квартири 102\~140 грн. \~ \~ \~ \~За період перебування [PERSON] у шлюбних відносинах з [PERSON] 27\~000 грн Враховуючи те, що 27\~000 грн. було сплачено спільно [PERSON] та [PERSON] , частки спірної квартири у відсотковому відношенні становлять: -89,55% належить [PERSON] ; -10,45% належить [PERSON] , Отже, частка [PERSON] у квартирі [ADDRESS] складає 89/100; частка [PERSON] 11/100 Поділ спірної однокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати, житловою площею 25,7 кв.м., загальною площею 58,7 кв.м. на два окремі ізольовані приміщення є неможливим.Спільне володіння і користування вказаною квартирою є неможливим також і тому, що фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені ще з 2012 року, з цього часу вони не проживають разом, між ними склалися неприязні стосунки, які тривають і досі. \~ \~ \~ \~Станом на момент подання уточненого зустрічного позову згідно висновку про оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] вартість спірної квартири станом становить 555\~870,00 грн. \~ \~ \~ \~Таким чином, вартість частки [PERSON] у квартирі [ADDRESS] становить 61\~145,70 грн. \~ \~ \~ \~Крім того, 09.03.2017 року [PERSON] перерахувала кошти грошової компенсації за частину квартири, яка належить позивачу у сумі 40\~213,00 гривень на депозитний рахунок Московського районного суду м. Харкова (одержувач ТУ ДСА України у Харківській області, код одержувача 26281249, МФО банку 820172, банк ДКСУ, поточний рахунок № [NUMBER] ). Посилаючись на зазначені обставини позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд припинити право [PERSON] на частку в розмірі 11/100 у квартирі [ADDRESS] , виплатити [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) грошові кошти, внесені [PERSON] на депозитний рахунок Московського районного суду м. Харкова в якості компенсації вартості частини квартири [ADDRESS] 61\~145,70 грн. (шістдесят одну тисячу сто сорок п`ять гривень), визнати квартиру [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підримав вимоги уточненої зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та просив суд задовольнити зустірний позов в повному обсязі . \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] заперечувала проти зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя , просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Суд, вислухав представників сторін , дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповіднодо цьогоКодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, щопункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Крім того, згідно ч.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав Судом встановлено, що 28.10.2005 [PERSON] (прізвище до шлюбу [PERSON] ), працюючи економістом відділу збуту ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря», звернулась до Голови Правління ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» [PERSON] із заявою про виділення їй квартири (том 1, а.с. 39). \~ \~ \~ \~17.08.2006 вказана заява була розглянута Головою Правління Висоцьким Г.В. і прийнято рішення про виділення [PERSON] (прізвище до шлюбу) квартири [ADDRESS] , про що свідчить відповідна резолюція на заяві (том 1, а.с.\~39). \~ \~ \~ \~02.10.2006 [PERSON] (прізвище до шлюбу [PERSON] ) сплатила на користь ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» грошові кошти у розмірі 4\~000\~грн. за призначенням: сплата за квартиру [ADDRESS] , що підтверджується квитанцією (том 1, а.с. 60). 23.02.2007 між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 238 (том 1, а.с. 4). 16.03.2007 [PERSON] (прізвище до шлюбу [PERSON] ) сплатила на користь ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» грошові кошти у розмірі 6\~000\~грн. за призначенням: сплата за квартиру [ADDRESS] , що підтверджується квитанцією (том 1, а.с. 60). 15.12.2008 між [PERSON] та ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» було укладено договір позики № 2316. Згідно цього договору [PERSON] отримала грошові кошти у сумі 119\~140 грн. для придбання квартири [ADDRESS] . Строк надання позики складав згідно п.4 договору 10 років, відповідно до п. 6 договору було встановлено, що позика повертається щомісяця по 993 гривень у період з 01.01.2009 року по 01.01.2019 року. Отримання грошей по вказаному договору позики підтверджено квитанцією від 15.12.2008 року на суму 119\~140 грн., що міститься у матеріалах справи (том 1, а.с. 61). \~ \~ \~ \~Разом з цим 15.12.2008 між [PERSON] та ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» було укладено договір поруки, за яким поручителем [PERSON] за договором позики від 15.12.2008 у розмірі 119\~140 грн., одержаних на купівлю квартири [ADDRESS] , є [PERSON] [INFO] (батько [PERSON] ). 23.12.2008 [PERSON] та ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» уклали договір купівлі-продажу однокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати, житловою площею 25,7 кв.м., загальною площею 58,7 кв.м. Вартість квартири на момент укладення договору складала 129\~140,00 грн., 00 коп. (том 1, а.с. 6-7). \~ \~ \~ \~Поряд із цим 23.12.2008 між [PERSON] та ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» було укладено договір іпотеки щодо вищевказаної квартири. \~ \~ \~ \~З 01.01.2009 по 31.12.2011, виконуючи зобов`язання по поверненню коштів у відповідності до п. 1 договору позики, [PERSON] сплатила на користь ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» грошові кошти в розмірі 21\~000 грн. у рахунок погашення заборгованості. \~ \~ \~ \~Це підтверджується квитанціями за 2009 рік: 1) квитанція від 23.01.2009 року 1\~000\~грн.; 2) квитанція за лютий 2009 року 1000 грн.; 3) квитанція від 25.03.2009 року 1000 грн.; 4) квитанція від 21.04.2009 року 500 грн.; 5) квитанція від 25.05.2009 року 1000 грн.; 6) квитанція від 22.06.2009 року 1000 грн.; 7) квитанція від 08.07.2009 року 1000 грн.; 8)\~квитанція від 17.08.2009 року 500 грн.; 9) квитанція від 25.09.2009 року 500 грн.; 10)\~квитанція від 22.10.2009 року 500 грн.; 11) квитанція за листопад 2009 року 500 грн.;12) квитанція за грудень 2009 року 500 грн. (том 1, а.с. 65-67) а усього сплачено за 2009 рік 9\~000 грн. \~ \~ \~ \~У 2010 році: 1) квитанція від 22.01.2010 року 500 грн.; 2) квитанція від 23.02.2010 року 500 грн.; 3) квитанція за березень 2010 року 500 грн.; 4) квитанція за квітень 2010 року 500 грн.; 5) квитанція від 12.05.2010 року 500 грн.; 6) квитанція за червень 2010 року 500 грн.; 7) квитанція за липень 2010 року 500 грн.; 8) квитанція від 26.08.2010 року 500 грн.; 9) квитанція за вересень 2010 року 500 грн.; 10) квитанція за жовтень 2010 року 500 грн.; 11) квитанція за листопад 2010 року 500 грн.; 12) квитанція за грудень 2010 року 500 грн. (том 1, а.с. 67-70) а усього сплачено за 2010 рік 6\~000\~грн. У 2011 році: 1) квитанція за січень 2011 року 500 грн.; 2) квитанція за березень 2011 року 500 грн.; 3) квитанція від 04.03.2011 року 500 грн.; 4) квитанція за квітень 2011 року 500 грн.; 5) квитанція за травень 2011 року 500 грн.; 6) квитанція від 30.06.2011 року 500 грн.; 7) квитанція за липень 2011 року 500 грн.; 8) квитанція за серпень 2011 року 500 грн.; 9) квитанція за вересень 2011 року 500 грн.; 10) квитанція за жовтень 2011 року 500 грн.; 11) квитанція за листопад 2011 року 500 грн.; 12) квитанція за грудень 2011 року 500 грн. (том 1, а.с. 71-73) а усього сплачено за 2011 рік 6\~000 грн. . Під час шлюбу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Коссе Л.М. від 23 грудня 2008 року ,реєстровий номер 4187 набула у власність квартиру [ADDRESS] , купівлю-продаж вказаної квартири вчинено за\~\~\~\~\~\~ 129 140 грн. Квартира була придбана за згодою чоловіка [PERSON] - [PERSON] (пункт 5 договору). Вказана квартира зареєстрована у КП «Харківське міське БТІ», вартість спірної квартири на час розгляду справи складає 519213 гривень ( відповідно до висновку оцінки майна ТОВ «СХІД-П ЕКСПЕРТ» від 07.04.2016 року ). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31 травня 2012 року шлюб розірвано . Фактично шлюбні відносини між подружжям були припинені у січні 2012 року \~ \~ \~ \~На час припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором позики від 15.12.2008 складала 98\~140 грн., а сума, що сплачена спільно подружжям за період з 2009 по 2011 роки, склала 27\~000\~грн. \~ \~ \~ \~Після припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 98\~140 грн. була сплачена на користь ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» особисто [PERSON] за рахунок її власних коштів, а саме у 2012 році 6\~000 грн., та у 2013 році 92\~140 грн., що підтверджується матеріалами справи. 25.07.2013 довідкою № 827 ПАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» підтвердив факт отримання усієї суми позики та відсутності будь-яких претензій до [PERSON] . Позивачем [PERSON] суду не надано будь-яких доказів, що він після припинення шлюбу брав участь у погашенні заборгованості за договором позики №\~2316 від 15.12.2008. Отже, із матеріалів справи та обставин справи вбачається, що із загальної вартості спірної квартири 129\~140,00 грн. було сплачено: -02.10.2007 до укладення шлюбу 4\~000 грн.; -16.03.2007 після укладення шлюбу 6\~000\~грн.; -з 2009 по 2011 роки за період шлюбу 21\~000 грн.; -з 2012 по 2013 роки після припинення шлюбу 98\~140 грн. Так, особисто [PERSON] сплатила із загальної вартості квартири 102\~140 грн. За період перебування [PERSON] у шлюбних відносинах з [PERSON] 27\~000 грн. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 3 ст. 61 Сімейного кодексу України встановлено, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Однак частиною 2 вказаної статті закріплено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. \~ \~ \~ \~У п. 30 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11 роз`яснено, що під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, а й випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч.1 ст.60 СК). Рішення суду повинне містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя в спільному майні. \~ \~ \~ \~Правова позиція судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладена у постанові від 7 вересня 2016 року в справі №6-801цс16, свідчить, що норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. \~ \~ \~ \~Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. \~ \~ \~ \~Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. \~ \~ \~ \~У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. \~ \~ \~ \~Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 Верховним Судом України зроблений висновок, що в розумінні ст. 60 СК України майно, придбане під час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя і тягар доказування, що вказане майно не належить до спільної сумісної власності покладається на того з подружжя, хто набув спірне майно за кошти, що належали йому особисто. \~ \~ \~ \~Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована.\~ \~ \~ \~ \~У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. \~ \~ \~ \~Разом з цим Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 8 червня 2018 року (справа № 711/5108/17, провадження № 61-1935св18) дійшов висновку про те, що тлумачення пункту 3 частини першої статті 57 СК України свідчить, що у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю \~ \~ \~ \~Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. \~ \~ \~ \~Аналогічної думки дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21\~листопада 2018 року (справа № 372/504/17, провадження № 14-325цс18) [PERSON] заперечує поширення правового режиму спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , яка придбана нею у ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» за договором купівлі-продажу від 23.12.2008. Так, презумпція спільності права власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на спірну квартиру спростовується наступними обставинами. [PERSON] (прізвище до шлюбу [PERSON] ) 28.10.2005, тобто до укладення шлюбу з [PERSON] , звернулась до ВАТ «Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» із заявою про виділення їй квартири (том 1, а.с. 39). Це свідчить також про те, що [PERSON] укладала договір позики від 15.12.2008 та договір купівлі-продажу квартири від 23.12.2008 не з метою забезпечення інтересів сім`ї з [PERSON] , а виключно з метою реалізації права на виділену їй роботодавцем квартиру. 02.10.2006, тобто до укладення шлюбу з [PERSON] , за власні кошти сплатила на користь ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» 4\~000\~грн. за призначенням: сплата за квартиру [ADDRESS] , що підтверджується квитанцією (том 1, а.с. 60). Договір позики № 2316 від 15.12.2008 було укладено лише між [PERSON] та ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» (том 1, а.с. 61). 15.12.2008 року між [PERSON] та ВАТ Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» було укладено договір поруки, за яким поручителем [PERSON] був [PERSON] [INFO] (батько [PERSON] ). Після припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором позики складала 98\~140 грн. Вказана заборгованість була сплачена особисто [PERSON] за рахунок її власних коштів, а саме у 2012 році 6\~000 грн., та у 2013 році 92\~140 грн., що підтверджується матеріалами справи. Особисто [PERSON] сплатила із загальної вартості квартири 102\~140 грн., а за період перебування [PERSON] у шлюбних відносинах з [PERSON] подружжям разом сплачено лише 27\~000 грн. Згідно ч. 7 ст. 57 СК України якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Так, вартість квартири [ADDRESS] на момент укладення договору купівлі-продажу складала 129\~140 грн. З вказаної вартості [PERSON] особисто сплатила 102\~140 грн. У період у шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] 27\~000 грн. Якщо 129\~140 грн. становить 100%, то 102\~140 грн. 79,09%; то 27\~000 грн. 20,91%. Враховуючи те, що 27\~000 грн. було сплачено спільно [PERSON] та [PERSON] , частки спірної квартири у відсотковому відношенні становлять: -89,55% належить [PERSON] ; -10,45% належить [PERSON] , Отже, частка [PERSON] у квартирі [ADDRESS] складає 89/100; частка [PERSON] 11/100. Відповідно до ст. 365 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-68цс12, від 24 лютого 2016 року № 6-2784цс15 така судова практика є незмінною. Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Поділ спірної однокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати, житловою площею 25,7 кв.м., загальною площею 58,7 кв.м. на два окремі ізольовані приміщення є неможливим. Спільне володіння і користування вказаною квартирою є неможливим також і тому, що фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені ще з 2012 року, з цього часу вони не проживають разом, між ними склалися неприязні стосунки, які тривають і досі. На цей час [PERSON] проживає за межами України, однак [PERSON] також не проживає у спірній квартирі. [PERSON] не має доступу до квартири [ADDRESS] , оскільки [PERSON] самостійно змінив там замки. Ці обставини підтверджується заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.07.2016 у справі № 643/3163/16-ц, що залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18.01.2017. [PERSON] не виконав заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.07.2016, яким його зобов`язано усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] [PERSON] і відновлено її порушене право користування цією квартирою. Об`єктивно [PERSON] здійснив внесок у купівлю спірної квартири у розмірі лише 13\~500 грн. із 129\~140 грн., що складає 11/100 від загальної вартості, його частка не є істотною. Разом з цим [PERSON] не дбає про збереження цієї квартири, накопичив заборгованість за комунальні послуги, що підтверджується копіями квитанцій за послуги теплопостачання станом на листопад 2018 та експлуатаційні витрати станом на березень 2019. Відтак, припинення права [PERSON] на частку у спірній квартирі в порядку ст. 365 ЦК України, не завдасть істотної шкоди його інтересам, оскільки його частка становить лише 11/100. Спірна квартира є однокімнатною, виділення ідеальних часток [PERSON] та [PERSON] у натурі в ній не видається можливим. Відповідно до висновку оцінки майна товариства з обмеженою відповідальністю «Схід-П Експерт» від 07 квітня 2016 року вартість спірної квартири складала 519 213 грн. Відповідно до частини першої\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 60 СК України\~встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Частиною першою\~статті 70 СК України\~передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою\~статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.\~Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~ЦК України. \~ \~ \~ \~У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четвертої статті 65 СК України). Відповідно до частини третьої\~статті 61 СК України\~якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта\~статті 65 СК України\~встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. \~ \~ \~ \~Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. У подружжя, крім права спільної сумісної власності на придбану частково за рахунок позичених грошових коштів квартиру, внаслідок укладення договору позики виникає також і зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення позиченої грошової суми, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники, оскільки договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.\~\~ Таким чином, праву спільної сумісної власності на квартиру кореспондується боргове зобов`язання - повернення грошової суми. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 25\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді заяв про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п`ятої\~статті 71 СК України\~щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбаченихстаттею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК України, 2004 року) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Згідно із\~статтею 365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-68цс12, від 24 лютого 2016 року № 6-2784цс15 і підстав для відступлення від цієї позиції колегія суддів не вбачає, така судова практика є незмінною. Аналіз положень\~статті 365 ЦК України\~дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Відповідно Постанови Великої Палати ВС від 30.06.2020 № 638/18231/15-ц , а саме : п.40: Для врегулювання спорів, які виникають із майнових відносин подружжя, у тому числі колишнього, поряд із застосуванням норм ЦК України підлягають застосуванню норми СК України. п.47: Так, положення статті 60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. \~ \~ \~ \~п.49:Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. п.52: Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. п.61: Таким чином правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї. Відповідно до висновку оцінки майна ТОВ «Схід-П Експерт» від 07 квітня 2016 року вартість спірної квартири на час розгляду справи у 2015 році складала 519\~213 грн. (том\~1, а.с. 162). Станом на момент подання уточненого зустрічного позову згідно висновку про оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] вартість спірної квартири станом становить 555\~870,00 грн. Вартість частки [PERSON] у квартирі [ADDRESS] становить 61\~145,70 грн. Суд , враховує , що 09.03.2017 року [PERSON] перерахувала кошти грошової компенсації за частину квартири, яка належить позивачу у сумі 40\~213,00 гривень та 24.10.2019 року у сумі 20932,70 гривен на депозитний рахунок Московського районного суду м. Харкова (одержувач ТУ ДСА України у Харківській області, код одержувача 26281249, МФО банку 820172, банк ДКСУ, поточний рахунок № [NUMBER] ), які підлягають виплаті [PERSON] . Таким чином , судом встановлено , що у подружжя виникло право спільної сумісної власності на придбану частково за рахунок позичених під час шлюбу грошових коштів квартиру, вартість якої на момент поділу майна визначена судом у розмірі\~519 213 грн, а також виникло солідарне зобов`язання за договором позики, укладеним одним із подружжя в інтересах сім`ї, по поверненню позики на суму\~119 140 грн.\~\~При поділі майна мають бути враховані борги подружжя (частина четвертої\~статті 65 СК України), у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість виплати другому із подружжя компенсації вартості його частки у спільній сумісній власності, припинивши право особи на частку у спільному майні. Відповідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем [PERSON] було сплачено 645,71 грн. судового збору, а відповідачем [PERSON] - 1470,43 грн., що підтверджено квитанціями в матеріалах справи. З урахуванням сплаченого сторонами судового збору та враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, а позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі - стягнути з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] судові витрати в сумі 1470,43 гривен, а з відповідача [PERSON] стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 645,71 гривен. На підставі викладеного,

Outcome: partial