Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третіх осіб: [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про виділ частки із майна, що є у спільній власності шляхом одержання грошової компенсації вартості ? частки майна. Посилався на те, що вони з відповідачем в період з лютого 2009 року по березень 2012 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та підтримували фактичні шлюбні відносини. Під час спільного проживання ними був придбаний автомобіль марки «Кіа Соул», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], д.н. [NUMBER], який належить їм на праві спільної сумісної власності, що встановлено рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 13.02.2013 року. В березні 2012 року шлюбні стосунки між ним та [PERSON] були припинені, а автомобіль, який належить їм на праві спільної сумісної власності, відповідач залишила у своєму користуванні, мотивуючи це тим, що згідно технічного паспорту вона є його єдиним власником. Зазначив, що спірний автомобіль є неподільною річчю, а тому він як співвласник має право на одержання грошової компенсації вартості ? його частки, що становить 66000 гривень. Просив позов задовольнити. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 66000 гривень, що становить ? частку вартості автомобіля марки «Кіа Соул», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], д.н. [NUMBER]. Після виплати грошової компенсації відповідачем просив його право спільної власності на автомобіль припинити. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та підтвердили, викладені в позовній заяві обставини. Просили позов задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні 29.04.2014 року позов не визнали. На підставі ст.169 ЦПК України, суд визнає причину неявки відповідачки [PERSON] у судове засідання 14.05.2014 року неповажною та вважає за можливе завершити розгляд справи у її відсутності, оскільки остання неодноразово зверталась до суду з заявами про відкладення розгляду справи, які задовольнялись судом, крім того, подана нею заява про відкладення розгляду справи 14.05.2014 року у зв'язку з сімейними обставинами, на думку суду є необґрунтованою та не може бути визнана поважною причиною неявки у судове засідання. Також, суд вважає за можливе завершити розгляд справи у відсутності представника відповідача [PERSON], який будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки у судове засідання 14.05.2014 року суд не повідомив, що на підставі ч.2 ст.169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи судом. Третя особа [PERSON], а також представник третьої особи ПАТ «Ідея Банк» у судовому засіданні 29.04.2014 року підтримали думку відповідача та її представника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони з лютого 2009 року по березень 2012 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та підтримували фактичні шлюбні відносини. Під час спільного проживання ними було набуто автомобіль марки «Кіа Соул», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], д.н. [NUMBER], який належить їм на праві спільної сумісної власності. Зазначені обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 13.02.2013 року, а тому суд на підставі ч.3 ст.61 ЦПК України визнає їх такими, що не підлягають доказуванню. За змістом ч.2 ст.74 СК України, на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч.2 ст.183 ЦК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу автомобіля від 20.05.2011 року, автомобіль марки «Кіа Соул», 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], д.н. [NUMBER] було придбано за 132000 гривень, а тому відповідно ? частка вартості автомобіля на момент його придбання становила 66000 гривень (а.с.9-11). Разом з тим, суд приймає до уваги, що на момент розгляду справи судом ринкова вартість автомобіля дещо підвищилась та відповідно до копії попереднього договору про купівлю-продаж транспортного засобу від 31.03.2014 року, укладеного між відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] становить 162605 гривень (а.с.54-55). За змістом положень статей 21,24,41 Конституції України, статей 319, 369 ЦК України, статті 68 СК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі у щодо захисту права спільної сумісної власності. Так, володіння, користування та розпорядження майном, що перебуває у спільній сумісній власності здійснюється за згодою усіх співвласників, а у разі її відсутності спір вирішується судом. Однак, як пояснив позивач, спірний автомобіль перебуває у виключному володінні та користуванні відповідача, на даний час йому взагалі не відоме його місце знаходження, оскільки [PERSON] створює йому перешкоди у здійсненні права власності. Зазначена обставина відповідачкою будь-якими доказами спростована не була. Згідно ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є спільній сумісній власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Частиною другою статті 364 ЦК України визначено, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим (ч.2 ст.183 Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. При вирішенні даного спору, суд враховує загальні засади цивільного судочинства щодо справедливості, добросовісності та розумності з урахуванням прав та інтересів обох співвласників автомобіля. Так, суд вважає, що право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки у майні не може бути обмежене іншими співвласниками, при цьому обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки. Отже, у випадках звернення одного із співвласників з вимогою про стягнення з іншого співвласника на його користь компенсації за належну йому частку у спільному сумісному майні є підтвердженням його згоди на таку компенсацію та не вимагає обов'язку відповідача вносити попередньо на депозитний рахунок вартість цієї частки. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За правилами ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється, а тому суд приходить до висновку, що право спільної сумісної власності на зазначене майно слід припинити.

Outcome: approved