Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: 1. визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в сщ. Караван в м. Люботин Харківської області; 2. зняти арешт та заборону відчуження на однокімнатну квартиру [ADDRESS] в сщ. Караван в м. Люботин Харківської області загальною площею 38,60 кв.м із закріпленим до неї підвалом в будинку, площею 7,30 кв.м, вилучивши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (спеціальний розділ) наступні записи про обтяження: № 4713327 про арешт зазначеної квартири. Внесений 18 лютого 2014 року державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Харківської області [PERSON], зареєстрований на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер 37508706, виданої 15 січня 2014 року державним виконавцем Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] (підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 11013818 від 18 лютого 2014 року, [PERSON], Харківське міське управління юстиції, Харківська область); № 14864647 про арешт зазначеної квартири, внесений 08 червня 2016 року державним реєстратором Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON], зареєстрований на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер 50883572, виданої 07 червня 2016 року державним виконавцем Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Харківська область, [PERSON] (підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29950682 від 08 червня 2016 року, [PERSON], Жовтневий відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області). В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що він купив у [PERSON] квартиру [ADDRESS] в сщ. Караван в м. Люботин Харківської області на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28 листопада 2012 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області за реєстровим № 2035. Але через відсутність юридичних знань він не подав цей договір до органів технічної інвентаризації для реєстрації права власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, бо вважав себе власником цієї квартири від моменту укладення договору купівлі-продажу. Всі ці роки він належним чином виконував обов'язки власника по утриманню належної йому квартири. Але наприкінці листопада 2017 року, маючи намір розпорядитися своєю власністю, він дізнався про наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про два арешти квартири, накладені у 2014 і 2016 роках на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, винесених державними виконавцями Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області відповідно. Згідно з цими записами арешт стосується майна, що належить [PERSON], в тому і квартири, яку було продано ще 28 листопада 2012 року. На даний час виконавчі провадження у відношенні [PERSON] перебувають на виконанні у Міськрайонному відділі Державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області, а накладені в рамках цих проваджень арешти на вищевказану квартиру перешкоджають позивачу в реалізації його прав як власника нерухомого майна. Тому він змушений був звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але подав суду заяву про підтримання позовних вимог та проведення заочного розгляду справи за його відсутності та відсутності відповідачів на підставі наявних у ній доказів. Відповідачі [PERSON] та Лівобережна об'єднана ДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області, в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідачі не повідомили, тому суд виходить з того, що їх неявка відбулась за неповажних причин. Письмових заперечень проти позову та заяв про відкладення розгляду справи відповідачі до суду не подавали. Суд, зі згоди позивача, провів заочний розгляд справи за відсутності всіх відповідачів на підставі наявних у ній доказів. Третя особа, Міськрайонний відділ Державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але в судове засідання не з'явилась без поважних причин. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. 28 листопада 2012 року між [PERSON], як продавцем, з одного боку і [PERSON], як покупцем, з другого боку був укладений договір купівлі-продажу, згідно з яким [PERSON] продала, а [PERSON] прийняв у власність квартиру [ADDRESS] в сщ. Караван в м. Люботин Харківської області, яка складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 38,60 кв.м, у тому числі житловою площею 18,90 кв.м, з закріпленим підвалом в будинку площею 7,30 кв.м. Цей договір було посвідченого 28 листопада 2012 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстровим № 2035 та зареєстрований у Державному реєстрі правочинів 28 листопада 2012 року за № 5338852, що підтверджується витягом з відповідного реєстру № 12192552 від 28 листопада 2012 року. Як зазначено в п. 9 договору купівлі-продажу, передумовою укладення такого договору було засвідчення продавця [PERSON] про те, що квартира нікому не подарована, не заставлена, в спорі та під забороною не перебуває, що було підтверджено відповідними витягами, отриманими приватним нотаріусом 28 листопада 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб і відповідати їхній внутрішній волі. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Свобода договору проявляється і при виборі сторонами способів забезпечення договірних зобов'язань, та вибір і застосування форм відповідальності та їх співвідношення при порушенні договору. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього. Відповідно до ст.ст. 210, 657 ЦК України в редакції, яка була чинною на момент укладення договору, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. За вищезазначених обставин суд приходить до висновку, що сторонами у договорі були дотримані вимоги діючого законодавства під час укладення такого договору. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. В договорі купівлі продажу від 28 листопада 2012 року сторони досягли згоди про те, що право власності на квартиру, яка є предметом договору, покупець одержує з моменту державної реєстрації цього договору. Таким чином, [PERSON] фактично набув право власності на квартиру [ADDRESS] в сщ. Караван в м. Люботин Харківської області 28 листопада 2012 року, а саме в момент державної реєстрації договору купівлі-продажу. В такому разі, виникнення права власності позивача не залежало від подальшої державної реєстрації такого права. Але на спірну квартиру державними виконавцями Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області 15 січня 2014 року та 07 червня 2016 року відповідно були накладені арешти шляхом винесення постанов про арешт майна боржника русько Н.О. та оголошення заборони на його відчуження. Чинність накладених арештів та заборон відчуження спірної квартири підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 104854310 від 23 листопада 2017 року. Згідно з відомостями з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, представленими позивачем з офіційного сайту Міністерства юстиції України, незавершені виконавчі провадження у відношенні боржника [PERSON] перебувають у Міськрайоному відділі Державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Таким чином, досліджені докази підтверджують те, що право вимоги стягувачів до боржника [PERSON] на підставі рішення суду, на підставі яких були накладені арешти та заборона відчуження спірної квартири, виникли після укладення договору купівлі-продажу від 28 листопада 2012 року, тобто після того, як право власності [PERSON] на об'єкт нерухомого майна було фактично припинено. Проаналізувавши наявні в справі докази, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити в частині визнання права власності на спірну квартиру та зняття з неї арештів, оскільки він правомірно набув право власності на квартиру, але таке його право не визнається з боку органів державної виконавчої служби, та він обмежений чинними арештами у можливості розпорядитися нерухомим майном, яке набув у власність у встановленому законом порядку. Однак, в задоволені іншої частини позовних вимог щодо вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про обтяження квартири суд вважає за необхідне відмовити, оскільки вчинення таких дій віднесено до компетенції державного виконавця, як державного реєстратора у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та які він повинен вчинити після винесення відповідної постанови. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed