Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста [PERSON] з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Євраз [PERSON]» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] у своїй позовній заяві суду зазначив, що він працював у [PERSON] акціонерному товаристві «Євраз [PERSON]» у період 31 травня 1982 року по 18 березня 2011 рік на різних професіях і посадах. Рішення Жовтневого районного суду міста [PERSON] від 18 червня 2014 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2014 року у цивільній справі за його позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Євраз [PERSON]» про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток з [PERSON] акціонерного товариства «Євраз [PERSON]» на його користь було стягнуто недоплачену заробітну плату за час відпусток в сумі 4512 гривень 09 копійок. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Він звільнений з [PERSON] акціонерного товариства «Євраз [PERSON]» і йому з вини відповідача в справі не були виплачені всі суми, що повинні були виплачені в день звільнення, а саме суми недоплати заробітної плати за час відпусток. Визначена судом сума стягнення виплачена йому [PERSON] акціонерним товариством «Євраз [PERSON]», і день виплати цієї суми є днем фактичного розрахунку щодо виплати заробітної плати за час його роботи. Час затримки з дня звільнення і до дня фактичного розрахунку складає 963 робочих днів, середній заробіток на момент звільнення 183 гривні 40 копійок. Він вважає, що з [PERSON] акціонерного товариства «Євраз [PERSON]» на його користь повинна бути стягнена сума, передбачена ст. 117 КЗпП України 176614 гривень 20 копійок, з розрахунку 963 робочих днів затримки помножені на середній заробіток 183 гривні 40 копійка. Бездіяльність [PERSON] акціонерного товариства «Євраз [PERSON]» щодо несвоєчасних нарахуванні і виплаті йому заробітної плати за час відпусток порушила його законні права на своєчасне отримання заробітної плати, через що він відчуває душевні страждання, такий стан не дає йому можливості спокійно спати по ночам, займатись своїми справами не відволікаючись на думки з приводу порушення його прав. Тому він просить стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Євраз [PERSON]» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у 176614 гривень 20 копійок, та моральну шкоду у сумі 5000 гривень 00 копійок. Представник позивача в справі у судовому засіданні позовні вимоги позивача в справі підтримав у повному обсязі посилаючись на зазначені вище факти. Представник відповідача в справі у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду зазначив що, 09 грудня 2014 року позивач в справі отримав кошти у розмірі 4512 гривень 09 копійок згідно рішення Жовтневого районного суду міста [PERSON] від 18 червня 2014 року, у якості недоплаченої заробітної плати за час відпусток. У п.20 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що у разі якщо працівникові не були виплачені належні йому платежі при звільнені, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а не при проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача в справі або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Таким чином він вважає що суд при вирішенні питання про стягнення середнього заробітку має врахувати положення викладені в п.20 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» щодо спірної суми, на яку позивач в справі мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи, в також ту обставину, що заборгованість підприємства утворилася за весь час роботи позивача в справі та відсутність умислу підприємства в невиплаті спірної суми позивачеві в справі. Також,

Outcome: partial