Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ФОП [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 25.03.2014 року ним у меблевому магазині «МБК» було зроблено передоплату у розмірі 1000 грн. за комплект з шести стільців «Канзас» на загальну суму 3300 грн. 27.03.2014 року ним було здійснено повну оплату товару, комплект стільців було доставлено до дачного будинку, що знаходиться у [ADDRESS]. Після доставки товару були виявлені суттєві недоліки товару, у двох з шести стільців були незакріплені сидіння, ще у двох - увігнуті та не виставлені належним чином сидіння. 28.03.2014 звернувшись до магазину з вимогою про заміну стільців неналежної якості двох стільців з незакріпленими сидіннями, проте замість них надали два нових стільця, але з увігнутими спинками. Перевірити якість стільців не місці не виявлялось можливим, оскільки вони були запаковані плівкою. 31.03.2014 року власноручно доставив два стільця до магазину з метою їх обміну, які були прийняті магазином. 05.04.2014 року після телефонного дзвінка з магазину, ним було доставлено ще два стільця. Проте обмінний товар також виявився із дефектами, тому від товару - відмовився та вирішив розірвати договір купівлі - продажу, про що було попереджено продавця магазину. З моменту купівлі товару до моменту повного його повернення не пройшло 14 днів. Проте відповідачем було повідомлено, що грошові кошти будуть повернуті не раніше ніж через місяць. У зв'язку із чим позивач просить стягнути із відповідача сплачені ним кошти у розмірі 3300 грн., витрати на доставку - 659 грн. 90 коп., які були ним витрачені для придбання пального, неустойку - 693 грн., 3 % річних та моральну шкоду 25000 грн., а всього 29718 грн. 90 коп. В подальшому позивач звертався із заявою про збільшення позовних вимог та просив стягнути із відповідача 3300 грн. - вартість товару; витрати на доставку - 659 грн. 90 коп.; неустойку - 2079 грн., 3 % річних - 99 грн. та моральну шкоду - 25000 грн., а всього 31137 грн. 90 коп. 26.06.2014 року в судовому засіданні позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, оскільки сума у розмірі 3300 грн. йому вже була повернута, а тому наполягав на задоволенні позовних та просив стягнути із відповідачки 27936 грн. 90 коп. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що підприємницьку діяльність не здійснює. Крім того, місце де позивач придбав стільці орендує [PERSON], яка і здійснює підприємницьку діяльність та реалізовувала стільці «Канзас». Стільці які були повернуті позивачем до магазину, були прийняті та відправлені на перевірку щодо наявності браку товару. Однак брак виявлений не був, стільці мали товарний вигляд, а замовлення було індивідуальним. Крім того, позивачу відразу було запропоновано повернути гроші, однак він відмовився, вказавши, що буде звертатись до суду. Щодо доставки стільців, то позивач сам виявив бажання забрати стільці, а повертав по декілька одиниць, оскільки машина не має достатньо габаритів для перевезення всього комплекту меблів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Вислухавши пояснення позивача та відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25.03.2014 року позивач сплатив передоплату у розмірі 1000 грн. за комплект стільців з 6 одиниць, повна вартість яких складає 3300 грн. 27.03.2014 року позивач сплатив решту суми у розмірі 2300 грн., про що свідчать копії товарних чеків (а.с.14,15). З копії заяви (а.с.16-17) вбачається, що позивач звернувся до директора магазину «БМК» [PERSON] з вимогою здійснити повернення коштів, просив вважати договір купівлі-продажу № 567 від 25.03.2014 року розірваним, оскільки були виявлені недоліки у придбаному товарі. Суд звертає увагу на ту обставину, що позивач звертався із вказаною заявою до директора мебельного магазину «БМК» [PERSON], проте вимоги позовної заяви пред'явив до відповідача ФОП [PERSON] Крім того, з відповіді Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві від 08.05.2014 року вбачається, що товар було придбано у ФОП [PERSON], а не у ФОП [PERSON], як вказує позивач у своєї позовній заяві. Позивач всупереч ч. 1 ст. 33 ЦПК України протягом всього судового розгляду справи не звертався до суду із клопотанням про заміну неналежного відповідача, оскільки позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. Суд, в силу положення чинного ЦПК України позбавлений права за власною ініціативою замінювати неналежного відповідача, однак враховуючи положення ст. 35 ЦПК України, судом було залучено [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору. Обставини про те, що стільці були повернуті підтверджуються письмовими матеріалами справи, а саме відмітками на замовленнях (а.с.12,13) та актом рекламації № 015 від 08.04.2014 року (а.с.46). Однак з відповіді від 15.04.2014 року СПД [PERSON] вбачається, що комплект стільців «Канзас» не має брак та має товарний вигляд, повернення коштів є неможливим, оскільки замовлення було індивідуальним (а.с.47). Грошові кошти у розмірі 3300 грн. були повернути позивачеві, про що позивач не заперечував та підтверджується копією розписки (а.с.52). Позовна вимога про стягнення із відповідача витрат за доставку стільців у розмірі 659 грн. 90 коп. не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що саме діями відповідача ФОП [PERSON] порушені його права та всупереч ч. 1 ст. 60 ЦПК України - не надано суду доказів того, що: у с. Гвоздів Київської області знаходиться дачний будинок позивача; стільці перевозились автомобілем Ssang Yong Rexton. Наданий фіскальний чек на пальне (а.с.19) не є належним та допустимим доказом понесення витрат за перевезення стільців, оскільки чек датується 07.04.2014 року, а товар був придбаний 25.03.2014 року, крім того з письмових матеріалів справи неможливо здійснити розрахунок відстані від будинку до мебельного магазину. Неустойка у розмірі 2178 грн. та 3 % річних у сумі 99 грн. також не підлягають задоволенню, оскільки з письмових матеріалів справи вбачається, що позивач отримавши лист від [PERSON] 28.04.2014 року, в якому повідомлено, що заява позивача розглянута і він може звернутися у любий зручний для нього час з метою отримання сплачених грошових коштів проігнорував вказану заяву, звернувшись із позовом до суду (а.с.50, 51). Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 25000 грн. не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» у абз. 2 п. 5 роз'яснено, що суд має з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов'язані з ними витрати та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що саме діями відповідача ФОП [PERSON] йому було завдано моральну шкоду у розмірі 25000 грн. Крім того, письмові матеріали справи не містять обґрунтування в чому полягає моральна шкода та з яких міркувань позивач виходив визначаючи розмір моральної шкоди. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed