Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] року народження , такою, що втратила право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить їй на праві власності, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.11.2011 року. 21 вересня 2000 року, у вказаному будинку, вона зареєструвала дружину свого сина [PERSON] (відповідача у справі). Проте, остання у 2000 році виїхала на постійне місце проживання в Канаду, а тому не проживає за вказаною адресою. В даному будинку відсутнє її майно та особисті речі. Реєстрація відповідача у належному їй житлі перешкоджає вільно володіти, користуватись та розпоряджатись власним майном, а також призводить до додаткових витрат по оплаті комунальних послуг. Вона не може отримати пільги зі сплати комунальних послуг передбачені чинним законодавством, а тому вимушена звертатись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви. Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи в її відсутності, оскільки позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб. З долученої до матеріалів справи копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 вересня 2011 року, встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходится за адресою: [ADDRESS] ( арк. справи 10). Також судом встановлено та підтверджується долученою копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають на [ADDRESS] , що з 21 вересня 2000 року у спірному будинку [PERSON] (невістка позивача) зареєструвала своє місце проживання. Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою, також підтверджується відповідями на запит суду в порядку ст. 187 ЦПК України з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ Державної міграційної служби України у Львівській області (арк. справи 29). Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач не проживає у спірному житлі із 2000 року. Це підтверджується відомостями, які містяться в Актах обстеження, які видані виконавчим комітетом Жидачівської міської ради Львівської області від 20 лютого, 15 листопада 2017 року та 11 вересня 2018 року, які складено комісійно та згідно яких, [PERSON] , в [ADDRESS] , зареєстрована, але не проживає (арк. справи 22-24). Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням майном, хоч би ці порушення не були пов'язані із позбавленням володіння. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, відповідач у справі [PERSON] з 21 венресня 2000 року була зареєстрований в будинку, який знаходиться в [ADDRESS] як член сім'ї власника - її невістка. На даний час, відповідач понад вісімнадцять років знаходиться за межами України, житлом не користується, а відтак втратила право на користування житловим приміщенням. Оскільки на даний час відсутня будь-яка домовленість між власником та відповідачем на право користування житловим будинком, позивач одноосібно несе витрати по його утриманню, а відповідач втративши право на житло, в добровільному порядку звільнити таке шляхом зняття з реєстрації наміру не виявляє, проте позовні вимоги позивача визнає, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб тому, суд вважає, що право власності позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратила право на користування житлом. Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved