Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадщину, просить суд встановити факт родинних відносин, що [PERSON] доводиться сином померлому [INFO] [PERSON] та померлій [INFO] [PERSON] , визнати за ним право власності в порядку спадкування на 47/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , належних померлому [INFO] [PERSON] та померлій [INFO] [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 12 грудня 1994 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] його батько спадкодавець - [PERSON] , а [INFO] мати, спадкодавець - [PERSON] . Після смерті батьків відкрилась спадщина у вигляді: - 47/100 часток житлового будинку [ADDRESS] . Вказує, що окрім нього спадкоємцем до майна померлих батьків [PERSON] та [PERSON] є його сестра - [PERSON] , відповідач по справі, якій він вже сплатив половину ринкової вартості спадкової частки. Маючи намір оформити свої спадкові права, він звернувся до нотаріальної контори, проте згідно листів - роз`яснень державного нотаріуса Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори йому відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку з наявністю розбіжностей у написанні імені батька та по-батькові матері. Зазначає, що фактично прийняв спадщину після смерті батьків, оскільки постійно проживає у спадковому будинку, зареєстрований у ньому з 1996 року, оплачує усі комунальні платежі, здійснює поточний і капітальний ремонт будинку. На підставі вищевказаних обставин він і звернувся до суду з даним позовом. 12 грудня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та вона призначена до підготовчого судового розгляду. 30 березня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі підготовче провадження було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про визнання позову. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно [INFO] помер спадкодавець - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Окрім того, [INFO] померла спадкодавець - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 47/100 частин житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , що належав померлим згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації державного жилищного фонду совхоз «Андріївський» 12.12.1994 року. Позивач бажає спадкувати вказане майно після смерті [PERSON] та [PERSON] , однак листами-роз`ясненнями № 3525/02-17 та № 3524/02-14 від 20.11.2019 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] , у зв`язку з відсутністю родинних відносин між ним та померлими, та відсутністю заповіту або заповідального розпорядження, у разі видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом або документу про встановлення факту, що він є спадкоємцем згідно ст. 1264 ЦК України. За вказаних обставин позивач і звернувся до суду для встановлення фактів родинних відносин. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: п. 1 родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх установлення. Так, в обґрунтування своїх позовних вимог в цій частині, позивач надав до суду копію трудової книжки [PERSON] , з якої вбачається [PERSON] з навчальною освітою був направлений радянською владою на працю в виробниче об`єднання «Кривбасруда». В жовтні 1946 року самовільно залишив виробництво. Позивач стверджує, що за вказаних обставин [PERSON] був змушений змінити своє ім`я з « [PERSON] » на « [PERSON] » та рік народження з «1929» на «1933». Вказане підтверджує рішенням Білгород-Дністровського районного суду від 03.04.2003 року, з якого можна встановити, що [PERSON] звертався до суду для встановлення правовстановлюючого документа - орденської книжки до ордена «Трудового Червоного Знамені», виданого на ім`я « [PERSON] » замість « [PERSON] », та судом встановлений даний факт, а також рішенням народного суду УРСР про внесення змін у відновлений актовий запис про народження № 81, виданого Старокозацьким рай бюро РАЦЧ Ізмаїльської області 18.06.1952 року на ім`я [PERSON] / в частині дати народження/ з 05.12.1933 року на [INFO] та вважається остання дійсною. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , його батьками записані - [PERSON] та [PERSON] . Оскільки згідно наведених вище за текстом рішення доказів достовірно можливо встановити, що [PERSON] , що вказаний у свідоцтві про народження позивача як [PERSON] /який згодом змінив ім`я та рік народження / є рідним батьком [PERSON] , адже з рішень судів підтверджено доказовість цього факту, суд приходить до висновку, що дійсно слід встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Щодо встановлення факту родинних відносин [PERSON] з [PERSON] , слід вказати про таке. Так, згідно свідоцтва про одруження [PERSON] /який згодом змінив ім`я та рік народження, з [PERSON] на [PERSON] , з 1933 на 1929 рік народження/, він [INFO] одружився з [PERSON] , у зв`язку із чим остання змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до трудової книжки [PERSON] , її по-батькові з першу записано як « [PERSON] », однак згодом на підставі паспортних даних внесені відповідні зміни. Водночас, якщо [PERSON] одружився саме з [PERSON] , батьками позивача є саме вказані особи, то дійсно суд погоджується з твердженням позивача, що саме вони є спадкодавцями 47/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Враховуючи розбіжність у написанні по-батькові у свідоцтві про народження позивача та правовстановлюючих документах на спадкове майно та свідоцтві про смерть, проте враховуючи підтвердження наявності родинних відносин між вказаними особами та відповідність прізвища та ім`я спадкодавці та підтвердження її шлюбних відносин з батьком позивача, суд дійшов висновку, про можливість задоволення позову в частині встановлення факту, що [PERSON] , яка записана у свідоцтві про народження позивача як [PERSON] є рідною матір`ю позивача. Більш того, з довідки № 3983 від 18.11.2019 року виконавчого комітету Мологівської сільської ради, за даними по господарської книги [ADDRESS] , з гр. [PERSON] , який помер [INFO] , в 1/2 частині житлового будинку за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: дружина - [PERSON] , син - [PERSON] . Згідно довідки № 3985 від 18.11.2019 року, виданої виконавчим комітетом Мологівської сільської ради, за даними погосподарської книги [ADDRESS] , з [PERSON] , яка померла [INFO] , в 1/2 частині житлового будинку за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: син - [PERSON] . У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1261 ЦК України , у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, відповідно до ч.3,4 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст..1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними Згідно ч.1, 5 ст 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У сенсі розуміння вимог ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Разом з тим, матеріали справи не містять належним чином оформлену заяву про відмову від прийняття спадщини відповідача. Більш того, згідно листа завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори № 25/01-16 від 11.01.2020 року повідомлено, що спадкова справа № 434/2005 до майна [PERSON] , померлої [INFO] 14.10.2005 року за заявами про прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] . Посилання позивача про те, що він сплатив відповідачу половину вартості спадкового майна не має правового значення та загалом не підтверджене. Заява відповідача про визнання позову не впливає на результат вирішення справи, адже відсутні у сенсі розуміння ч.4 ст 206 ЦПК України, підстави для задоволення позову. За таких обставин, оскільки відповідач не заявляла у встановленому законом порядку відмови від спадщини, вимоги позивача про визнання за ним усього спадкового майна є необґрунтованими. У відповідності до ч.1 п. 1-9 ЗУ «Про нотаріат», наведений перелік підстав, за яких нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії Частиною 2,3 вказаної вище норми чинного законодавства встановлено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. На підставі ст.50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про нотаріат»: «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову». Проте, з листів-роз`яснень від 20.11.2019 року державного нотаріуса Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори вбачається підставою, що перешкоджала у нотаріальному оформленні спадщини є відсутність доказів родинних відносин з спадкодавцями, яка була усунена в судовому порядку. Згідно п.23 Постанови Пленуму від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», наявність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. З такими вимогами особа може звернутися до суду лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, на основі повно та всебічно досліджених доказів, дослідивши їх належність, достатність, доступність та взаємозв`язок, з урахуванням вимог чинного законодавства, та його правозастосування до фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадщину, а саме лише в частині встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] є сином померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] . В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial