Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] Озера про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником будинку за адресою: вул. Чкалова, 108 в смт. Нововоронцовка. В даному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] Озер, який з серпня 2013 року фактично не проживає за вказаною адресою. Реєстрація відповідача зумовлює проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються щомісячно на кількість зареєстрованих у будинку осіб, що перешкоджає власнику в повному обсязі розпоряджатися своїм майном. У зв'язку з чим, позивач просить суд визнати [PERSON] Озера таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Просив стягнути з відповідача понесені судові витрати на оголошення в пресі. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення про виклик до суду в газеті «Урядовий курєр» від 12 травня 2017 року № 86, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст. ст. 224-225 ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні та є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 05.12.1988 року, є власником житлового будинку за адресою: вул. Чкалова, 108 в смт. Нововоронцовка. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно довідки Нововоронцовської селищної ради Херсонської області № 4170 від 23.11.2016 року вбачається, що [PERSON] Озер зареєстрований в будинку за адресою: вул. Чкалова, 108 в смт. Нововоронцовка. З пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] Озер більше трьох років не проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки відповідач не проживає в будинку, що належить позивачу, місце його перебування не відоме, комунальні послуги не оплачує, тому відповідача на підставі зазначених правових норм слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням, а відтак позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, вимога позивача про примусове зняття з реєстрації задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено наявність спору із цього приводу з відповідачем, а за приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідальними органами за рішенням суду, що набрало законної сили, має бути знято відповідача з реєстрації беззаперечно у порядку виконання поточної роботи. Через те, що позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним при подачі позову судовий збір, а також витрачені позивачем кошти за публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, які підлягають задоволенню наполовину. На підставі викладеного та

Outcome: partial