Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконуючого обов`язки міського голови Підгородненської міської ради Болдирєва Р.А., Комунального підприємства «Експлуатаційна технічна служба», третя особа Підгородненська міська рада про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову зазначає, що з листопада 2017 року він працював на посаді начальника Комунального підприємства «Експлуатаційна технічна служба». 04 липня 2019 року його ознайомлено з розпорядженням виконуючого обов`язки міського голови Підгородненської міської ради від 04 липня 2019 року за №64т «Про звільнення за несвоєчасну виплату заробітної плати [PERSON] ». Зазначене розпорядження вважає противоправним, оскільки підставою для звільнення став Акт за результатами службового розслідування щодо дотримання строків виплати заробітної плати начальником Комунального підприємства «Експлуатаційна технічна служба», який був підписаний ним з зауваженнями. Вказаний акт не містить жодної інформації про його винуватість у невиплаті заробітної плати. Крім того, позивач зазначає на порушення процедури звільнення, оскільки його звільнення можливе лише за рішенням Підгородненської міської ради, а не розпорядженням в.о. голови Підгородненської міської ради. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд визнати противоправним та скасувати розпорядження виконуючого обов`язки міського голови Підгородненської міської ради від 04 липня 2019 року за №64т «Про звільнення за несвоєчасну виплату заробітної плати [PERSON] »; поновити [PERSON] на посаду помічника начальника Комунального підприємства «Експлуатаційна технічна служба» Підгородненської міської ради; стягнути з Комунального підприємства «Експлуатаційна технічна служба» Підгородненської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 53\~253 грн. 20 коп. Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, та просили суд у задоволенні позову відмовити, зазначаючи на правомірність звільнення [PERSON] . Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими\~ст.89 ЦПК України, дійшов до наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.\~ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1\~ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з 16 листопада 2017 року працював на посаді начальника Комунального підприємства «Експлуатаційна технічна служба» Підгородненської міської ради. 16 листопада 2017 року між Підгородненською міською радою в особі голови Кузьменко Г.В. та [PERSON] на підставі рішення ХХХІV сесії VІІ скликання від 27 жовтня 2017 року №220н «Про затвердження на посаді начальника КП «ЕТС» [PERSON] Є [PERSON] М.» укладено Контракт №2. 25 березня 2019 року до Підгородненської міської ради надійшло звернення депутата міської ради Зеленого [PERSON] , щодо перевірки діяльності Комунального підприємства «Експлуатаційна технічна служба» та звернення працівників підприємства щодо несвоєчасної виплати заробітної плати. З урахуванням зазначених обставин 01 квітня 2019 року розпорядженням міського голови №33 «Про проведення службового розслідування» створено комісію для проведення службового розслідування по відношенню до начальника КП «Експлуатаційна технічна служба» Підгородненської міської ради Дубини Євгена Миколайовича. З Розпорядження\~Підгородненського міського\~голови №33\~від 01\~квітня 2019\~року вбачається,\~що метою\~проведення службового\~розслідування відносно\~ [PERSON] \~є підтвердження або спростування інформації щодо невиплати заробітної плати та встановлення причин та обставин, що спричинили або можуть спричинити виникнення заборгованості по виплаті заробітної плати працівникам підприємства. За результатами службового розслідування складено Акт №3 від 03 червня 2019 року, де встановлено, що начальником підприємства Дубиною Є.М. не належно виконувались посадові обов`язки, що призвело до неналежної організації роботи підприємства, низької ефективності роботи підприємства у наданні послуг суб`єктам господарювання всіх форм власності, крім бюджетних установ та встановлено, що начальником підприємства, саме [PERSON] допущені порушення законодавства про оплату праці, а саме порушення строків виплати заробітної плати. Відповідальність за порушення строків оплати праці передбачена Кодексом законів про працю України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України. Пунктом 11 ст.41 Кодексу законів про працю України прямо передбачено, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний з винних дій керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалась несвоєчасно або в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати, що власне і встановлено в ході службового розслідування відносно [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що за період з 08 травня 2019 року по 10 травня 2019 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області проведено інспекційне відвідування підприємства стосовно виплати заробітної плати працівникам, в ході чого винесено Постанови про накладення штрафів уповноваженими особами №ДН2443/964/АВ/ІП-ФС/505 від 30 травня 2019 року та №ДН2443/964/АВ-ФС/506 від 30 травня 2019 року, якими підтверджено не дотримання начальником КП «Експлуатаційна технічна служба» вимог Кодексу законів про працю України та Закону України «Про оплату праці», та накладено штрафи у розмірах 4 173 грн. та 12 519 грн. У ході проведення службового розслідування відносно [PERSON] вину останнього як начальника КП «Експлуатаційна технічна служба» по несвоєчасній виплаті заробітної плати працівникам було доведено, та у подальшому на підставі Акту службового розслідування №3 від 03 червня 2019 р., розпорядженням міського голови №64т від 04 липня 2019 р. звільнено [PERSON] з посади начальника комунального підприємства «Експлуатаційна технічна служба». \~ \~ \~ \~ Суд не бере до уваги твердження [PERSON] з приводу перевищення своїх повноважень, в частині прийняття рішення про його звільнення є необґрунтованими, оскільки п.10 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прямо передбачено, що до повноважень міського голови належить призначення на посади та звільнення з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів. Таким чином, в даному випадку питання звільнення [PERSON] не потребує, як зазначає сам позивач, подальшого винесення на сесію ради, з метою прийняття відповідного рішення. При цьому [PERSON] не спростовує, та посилається на п.6.4 Розділу 6 трудового контракту, укладеного між самим [PERSON] та міським головою Підгородненської міської ради, де зазначено, що начальника може бути звільнено з посади, а цей контракт розірвано з ініціативи Засновника до закінчення терміну його дії: у разі систематичного невиконання Начальником без поважних причин обов`язків, докладених на нього цим контрактом; у разі одноразового грубого порушення Начальником діючого законодавства або обов`язків, передбачених антрактом, внаслідок чого для підприємства настали значні негативні наслідки (завдано збитків, сплачено штрафи, потерпіла честь організації тощо); з інших, передбачених Кодексом законів про працю України, підстав звільнення працівника з ініціативи адміністрації. Крім того, як зазначили представники відповідача, 15 листопада 2019 року на засідання сесії міської ради прийнято рішення «Про затвердження рішень виконкому та розпоряджень в.о. міського голови, прийнятих в міжсесійний період». Серед затверджених документів також є Розпорядження №64т від 04.07.2019 р. «Про звільнення за несвоєчасну виплату заробітної плати [PERSON] ». Прийняття такого рішення свічить про погодження сесіє ради звільнення [PERSON] . Звільнення позивача відбулось і такий же самий спосіб як і прийняття на посаду, оскільки позивача прийнято на посаду за розпорядженням міського голови, після чого розпорядження винесено на розгляд сесії міської ради, в результаті чого позивача було затверджено не посаді. Крім того, Розпорядження №64т від 04.07.2019 р. «Про звільнення за несвоєчасну виплату заробітної плати [PERSON] » неодноразово виносилось на сесію міської ради, однак дане питання знімалось з розгляду депутатами. Враховуючи викладене вище, при прийнятті Розпорядження №64т від 04.07.2019 р. «Про звільнення за несвоєчасну виплату заробітної плати [PERSON] », в.о. міського голови діяв лише у межах наданих повноважень та лише у спосіб, визначений чинним законодавством України, що в даному випадку є підставою для залишення позову без задоволення. Представники відповідача у судовому засіданні акцентували увагу суду, що у позові [PERSON] зазначає, що в.о. міського голови Болдирєв Р.А. станом на дату звернення до суду не вручив йому трудову книжку, що також спростовується, адже начальником загального відділу Підгородненської міської ради Кіріченко В.В. неодноразово доводилось до відома керівництва про те, що [PERSON] не надав трудову книжку до Підгородненської міської ради, тому навіть запис про прийняття його на посаді начальника КП «Експлуатаційна технічна служба» в трудовій книзі не зазначався. Також особисто [PERSON] повідомляла [PERSON] про необхідність надання трудової книжки до Загального відділу Підгородненської міської ради та направляла відповідні листи. З метою фіксування трудових відносин [PERSON] із Підгородненською міською радою та уникненням порушень трудового законодавства, позивачу заведено дублікат трудової книжки де здійснено запис про його прийняття на посаді начальника КП «Експлуатаційна технічна служба» та звільнення із займаної посади. Про вище зазначені обставини [PERSON] також відомо, але останній уникає отримання трудової книжки з невідомих Підгородненській міській раді причин. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням відмови у задоволенні позовних вимог, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed