Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, в якому після уточнення своїх вимог просив: встановити факт прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO], шляхом вступу у володіння і управління спадковим майном. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON], після чого відкрилась спадщина, до складу якої входила квартира за адресою: [ADDRESS]. Разом з [PERSON], на день її смерті, за адресою: [ADDRESS] проживали її колишній чоловік і син [PERSON] Після смерті матері позивач переїхав у належну їй квартиру і проживав там в подальшому, вважав, що таким чином прийняв спадщину. В квітні 2016 року позивач звернувся до Першої Харківської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину у зв'язку з тим, що [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з пропуском шестимісячного строку, не був зареєстрований разом із спадкодавцем, не надано документів, що встановлюють родинні відносини. У зв'язку з викладеним, позивач був змушений звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] [PERSON] є матір'ю [PERSON] Дошлюбне прізвище [PERSON] - «[PERSON]», що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) № 0017261859. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER]. 22 грудня 2008 року [PERSON] звернувся до Першої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою від 18 квітня 2016 року державний нотаріус Першої Харківської державної нотаріальної контори відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON] на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дій. Беручи до уваги постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, встановлено, що позивачі позбавлені можливості скористатися своїми спадковими правами та отримати спадщину після смерті своєї матері. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження його майна. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В силу ч.1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин , що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що після смерті [PERSON], її син [PERSON] разом зі своєю цивільною дружиною та батьком переїхав в квартиру своєї матері та проживав там до 2006 року. Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює оформити прийняту спадщину та визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин.

Outcome: approved