Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 14 червня 2014 року він зареєстрував з відповідачем шлюб. У даному шлюбі вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачем. Під час спільного проживання між ним та відповідачем постійно виникали конфлікти на грунті різного сприйняття ними основних життєвих та сімейних цінностей, щодо обов'язків чоловіка та жінки в сім'ї, утримання та виховання дитини, фінансових питань сімейного бюджету. Відповідач має завищені споживчі вимоги, вона постійно бажає придбавати нові речі, їй не вистачає його заробітної плати. З цього приводу остання влаштовувала йому скандали, внаслідок чого їх подальше спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. У зв'язку з цим з вересня 2017 року він з відповідачем припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство, відповідач пішла з сім'ї та мешкає разом зі своїми батьками. Вважаючи примирення з відповідачем неможливим, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Сторони до підготовчого засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про проведення підготовчого засідання у їх відсутність. При цьому позивач [PERSON] у своїй заяві вказав, що він наполягає на позові та просить понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 704,80 грн покласти на нього. Відповідач [PERSON] у своїй заяві вказала, що вона визнає позов у повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити її прізвище без змін. З огляду на ч.3 ст.200 ЦПК України, беручи до уваги визнання позову позивачем, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14 червня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 118. У даному шлюбі сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з вересня 2017 року. Вказані обставини підтверджені свідоцтвами про шлюб сторін, про народження дитини (а.с.4, 5). Згідно за ст.112 СК України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Формуючи свою правову позицію з приводу позовних вимог, суд керується принципом добровільності шлюбу, викладеним у ст.24 СК України, відповідно до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Крім того, відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Беручи до уваги вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався біля року тому, примирення та збереження сім'ї сторони вважають неможливим, місце проживання дитини узгоджено, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сім'ї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. На підставі ст.ст.24, 55, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved