Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 28.09.2011 року [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою с. Грушівка. Глибоцького району, Чернівецької області розпискою засвідчила те, що 28.09.2011 року отримала від громадянина Італії [PERSON] , [INFO] , кошти в сумі 24 000 грн. (двадцять чотири тисячі грн.. 00 коп.), що в еквіваленті на день отримання коштів, становить 3000,00 доларів США (три тисячі доларів США), надані в рахунок майбутнього продажу [PERSON] , належних на праві власності земельних ділянок згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №620889 від 23.08.2005 року, а саме: ділянка 1 площею - 0.1803 га. цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - 7321080900: 02:002:0260; ділянка 2 площею - 0,0451 га. цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7321080900:02:002:0261, розташованих за адресою с. Грушівка, Глибоцького району, Чернівецької області, яке [PERSON] , [INFO] зобов`язується передати [PERSON] , [INFO] шляхом нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, їх державної реєстрації та передачі відповідних документів. Вказана сума коштів 24 000,00 грн. повністю відповідає волі [PERSON] та домовленості щодо вартості відчужуваного нерухомого майна. Таким чином [PERSON] набула грошові кошти на власні потреби за умови укладення договору купівлі-продажу та у зв`язку з не укладенням договору, відповідно до ст. 1212 ЦК України, відповідач зобов`язана повернути їх позивачу. Відповідно до розписки від 28.09.2011 р. останньою отримано від [PERSON] грошові кошти в сумі 24 000,00 грн. Таким чином, отримані [PERSON] грошові кошти є безпідставно набутим майном, які підлягають поверненню. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти у розмірі 24 000 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак його представник, [PERSON] подав до суду заяву, у якій зазначив, що вимоги позову підтримує повністю та просить суд їх задовольнити, справу розглянути у їх відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте від її представника [PERSON] до суду надійшла заява про визнання позову в повному обсязі. Не заперечують проти задоволення позову та просять суд справу розглядати без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 28.09.2011 року [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою с. Грушівка. Глибоцького району, Чернівецької області розпискою засвідчила те, що 28.09.2011 року отримала від громадянина Італії [PERSON] , [INFO] , кошти в сумі 24 000 грн. (двадцять чотири тисячі грн.. 00 коп.), що в еквіваленті на день отримання коштів, становить 3000,00 доларів США (три тисячі доларів США), які надані в рахунок майбутнього продажу [PERSON] , належних на праві власності земельних ділянок згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №620889 від 23.08.2005 року, а саме: ділянка 1 площею - 0.1803 га. цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - 7321080900: 02:002:0260; ділянка 2 площею - 0,0451 га. цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7321080900:02:002:0261, розташованих за адресою с. Грушівка, Глибоцького району, Чернівецької області, яке [PERSON] , [INFO] зобов`язується передати [PERSON] , [INFO] шляхом нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, їх державної реєстрації та передачі відповідних документів. Таким чином [PERSON] набула грошові кошти на власні потреби за умови в майбутньому укладення договору купівлі-продажу та у зв`язку з неукладенням договорів вказані кошти вважаються набутими без достатньої правової підстави, тому відповідно до ст. 1212 ЦК України, відповідач зобов`язана повернути їх позивачу. На підставі ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. За ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена. - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає - волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Норми ст. 635 ЦК України не передбачають відповідальності особи за ухилення від укладання договору після досягнення домовленості про намір вчинити правочин. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами гл. 83 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Системний аналіз положень частини першої, п. 1 ч. 2 ст. 11. ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. 1 та 2 ст. 205, ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважалися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій. прямо передбачених ч. 2 ст. 11 ЦК України. Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених ст. ст. 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або поділ утворюють правову підставу для набутій (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6- 2978цс15 від 23 березня 2016 року. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов, а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс 18). Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Дана позиція викладена в постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду України від 23.03.2020 року по справі №726/707/16-ц. Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Таким чином, оскільки договір не був укладений то дані кошти є безпідставно набутими, так як отримувалися як кошти для укладення в майбутньому договору який так і не був укладений. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на піде главі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. А тому виходячи з вищевикладеного враховуючи той факт, що саме невиконання свого зобов`язання по виконанню робіт та укладення договору вказує на безпідставно набуте майно та відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє обґрунтування при розгляді справи. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved