Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя тособа: Служба у справах дітей Черкаської міськради про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з лютого 2009р. сторони проживали у спільно сім»єю, але без реєстрації шлюбу. Мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] народження. В квітні 2011р. відповідач раптово зник з їхньої сім»ї. Рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 19.06.2011р. визнано батьківство та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON]. Органами ДВС відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного судового рішення. Станом на 01.03.14р. заборгованість по аліментах складає 21079грн. 17коп. При цьому, державним виконавцем направлялось до Придніпровського РВ УМВС подання про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів, але відповідач перераховував на її рахунок по 200грн. з метою уникнути відповідальності. Фактично сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем, відповідач життям сина не цікавиться, не телефонує, не проявляє бажання спілкуватися з ним та приймати участь у його вихованні. Дитині 4 роки, вона не пам»ятає батька і не має до останнього ніяких почуттів, оскільки за ці роки його не бачила. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно і вона перебуває повністю на утриманні позивача. Мати - позивач по справі, повністю забезпечує дитину гідними умовами проживання та виховання, має задовільний стан здоров»я. Вважає, що батько - відповідач по справі нехтує батьківськими обов»язками щодо виховання та утримання дитини, а тому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо сина [PERSON], судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Зазначили, що батько близько 3х років не приймає участі у вихованні дитини. У квітні 2011р. він залишив позивача і пішов у невідомому напрямку. За рішенням суду [PERSON] визнано батьком дитини - [PERSON]. Відповідач з сином не спілкується і не проявляє намірів спілкуватися, не надає матеріальну допомогу, внаслідок чого виник борг. Син батька не пам»ятає і не проявляє ніяких почуттів до нього. Дитина постійно проживає з матір»ю - позивачем по справі. Позивач намагалася по телефону з відповідачем з»ясувати ряд питань щодо виховання дитини, але той не хоче з нею спілкуватися. Вона не чинить жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Судові витрати - це судовий збір. В судове засідання відповідач [PERSON] жодного разу не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дата та місце розгляду справи. Суд ухвалив про заочний розгляд справи. В судовому засіданні представник третьої особи за довіреністю [PERSON] не заперечувала проти задоволення заявлених вимог. Зазначила, що за заявою [PERSON] служба у справах дітей вирішувала питання щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Батько жодного разу за викликами на засідання комісії не з»являвся, але повідомив, що з»являтись не буда і не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. В зв»язку з цим, прийнято рішення про доцільність позбавлення батька [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON]. Було встановлено, що батько не спілкується з дитиною, не має такого бажання, не сплачує аліменти на утримання дитини. Крім того, відсутність батька негативно впливає на розвиток дитини. В судовому засіданні прокурор Алексєєнко О.А. зазначила, що відповідач з дитиною не проживає, з 2011р. не цікавиться життям дитини, його станом здоров»я, не надає матеріальної допомоги, не сплачує аліменти, і таким чином, ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків. Не заперечує проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] (актовий запис №1463) батьками [PERSON], [INFO] народження, є [PERSON] - позивач по справі та [PERSON] - відповідач по справі. Рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 19.06.2012р. батьком [PERSON] визнано [PERSON] та стягнуто з останнього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] з 18.05.2011р. і до повноліття дитини. Відповідно до даних довідки КП «Придніпровська СУБ» від 02.02.2014р. [PERSON] 2009р.н. проживає разом зі своєю матір»ю [PERSON] За даними довідки Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ станом на 01.03.14р. [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] в сумі 21079грн. 17коп. за період з 01.07.13р. Орган опіки та піклування м. Черкаси вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON], [INFO] народження, що підтверджується відповідним висновком виконкому Черкаської міськради від 21.03.2014р. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має права на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до положень ст. 150 ч.ч. 1, 2 СК України, батьки зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За положеннями ст. 157 СКУ питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно із ст. 180 СК батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст.155СК). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, в т.ч. один із батьків (ст. 165СК). Статтею 164 Сімейного Кодексу України передбачені підстави позбавлення батьківських прав, в т.ч. - п.2 ч.1 - якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (ч.3 ст. 164 СК України). Відповідно до роз»яснень постанови Пленуму Верхового Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками. Частиною 1 статті 166 СКУ визначені правові наслідки позбавлення батьківських прав. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Під час розгляду справи, встановлено факт невиконання [PERSON] обов»язку по вихованню дитини та відсутності його намірів, бажання і в подальшому займатись питаннями виховання та утримання сина [PERSON], 2009р. народження; батько - відповідач, взагалі не вчиняв жодних дій та заходів, направлених на виконання ним батьківських обов»язків щодо своєї дитини. Крім того, відсутні дані, які б свідчили про те, що мати - позивач по справі, чинить будь-які перешкоди у спілкуванні батька з сином. Таким чином, з»ясувавши в судовому засіданні обставини справи, дослідивши наявні докази, відсутність заперечень щодо заявлених вимог з боку служби у справах дітей, а також прокурора, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON], [INFO] народження, - задовольнити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» необхідно з відповідача на користь позивача стягнути судовий збір в розмірі 243грнж. 60коп. На підставі викладеного та,

Outcome: approved