Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 жовтня 2011 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] Під час спільного проживання вони виявились різними людьми, у них різні погляди на обов'язки подружжя між собою. Усе це приводило до сварок, скандалів. Зараз їхні стосунки зайшли у безвихідь, втрачено саме найдорожче - взаємна повага один до одного. Всі його намагання збереження родинних відносин, повернення довіри та поваги одне до одного виявились нікчемні. Можливості зберегти сім'ю немає. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, їм потрібно будувати своє життя далі, окремо один без одного. Шлюбні відносини між ними остаточно припинилися у 2015 році. Спільне господарство ними не ведеться. Збереження шлюбу на сьогодні вважає недоречним і неможливим, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним. Позивач в судовому засіданні 16 січня 2017 року позов підтримав, пояснив, що бажає розлучитися оскільки його не влаштовують інтимні стосунки з відповідачем, остання приходила додому в нетверезому стані та не виконувала обіцянки. Він проживає на разі в орендованій квартирі, однак інколи, коли йому необхідно по роботі, він залишається в своїй квартирі на ночівлю, інколи має інтимні стосунки з відповідачем. На разі він не бажає збігти шлюб. Представник поивача в судовому засіданні 16 січня 2017 року позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 16 січня 2017 року позов не визнала, пояснила, що кохає свого чоловіка, вони проживали, до ухвалення судом заочного рішення, разом, вели спільне господарство, підтримували шлюбні стосунки, разом ходили в гості. У них були деякі непорозуміння, однак вона бажає зберегти шлюб. Представник відповідача в судовому засіданні 16 січня 2017 року позов не визнала, пояснила, що сторони проживають разом з 2010 року, вона особисто знає їх сім`ю. В 2015 році також була присутня на сімейному святі, де позивач та відповідач були разом як родина. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї 08 жовтня 2011 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 3292 (а.с.4). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. У відповідності до ст. 111 Сімейного кодексу України, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року [PERSON] та [PERSON] надавався строк на примирення терміном в три місяці. Позивач в судове засідання 23 червня 2017 року не з'явився, подав до суду додаткові письмові пояснення, в яких просив ухвалити рішення, яким його вимоги задовольнити в повному обсязі, час на примирення, яке їм було надано судом, не призвело до примирення. Представник позивача в судовому засіданні 23 червня 2017 року заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила суду, що відповідач з квітня 2017 року спільно з позивачем не проживає, переїхала з квартири. Відповідач та представник відповідача, в судове засідання 23 червня 2017 року не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з квітня 2017 року, з цього часу не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved