Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати договір довічного утримання, укладений 02 вересня 2014року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іценко О.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1733; визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на квартиру [ADDRESS] ; скасувати обтяження - заборону на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , накладену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іценко О.Г. 02.09.2014, зареєстроване в реєстрі за № 1734/2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що одразу після укладення Договору відповідач не в повному обсязі виконувала умови договору. А з жовтня 2017року остання взагалі не виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені Договором, укладеним між сторонами, не звертає уваги на потреби і стан здоров`я позивача, не забезпечує харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, відмовляється доглядати позивача, якому наразі 65 років. Позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком, часто хворіє, проживає один, близьких родичів не має, а тому потребує постійного догляду (опікування). Через невиконання умов Договору відповідачем позивач змушений утримувати себе самостійно та звертатися до сторонніх осіб за здійсненням необхідного догляду. Також відповідачка не сплачує комунальні послуги, внаслідок чого виникла велика заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків згідно із договором, позивач неодноразово звертався до неї із пропозицією перерахувати виплати за договором та погасити заборгованість за житлово-комунальні послуги, але його прохання були проігноровані. На думку сторони позивача, убачається невиконання набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що є підставою для задоволення позовних вимог. Позивач та Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позові та просили його задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін у справі на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 02 вересня 2014року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іценко О.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1733 (догляду). За умовами вказаного Договору відчужувач передає у власність, а набувач приймає належну відчужувачу квартиру [ADDRESS] ; натомість набувач зобов`язувалась довічно повністю утримувати відчужувача, забезпечувати його грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, на які відчужувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами та всім необхідним для повноцінного життя. Сторони домовились, що утримання, у тому числі забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється Сторонами за спільною згодою у розмірі 1 000,00 (одну тисячі) грн. на місяць, які будуть щомісячно надаватися ВІДЧУЖУВАЧУ шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку. Якщо в поточному місяці суми витрат на харчування, одяг, ліки, необхідні послуги будуть більшими чи меншими зазначеної у пункті 7 цього Договору середньомісячної суми, вважається належним виконанням відповідне перерахування суми на харчування, одяг, ліки, необхідні послуги у наступних місяцях, але не більше ніж за один рік. Крім вищезазначеної суми, НАБУВАЧ зобов`язана щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені (НАБУВАЧЕМ чи ВІДЧУЖУВАЧЕМ). Кошти на оплату комунальних послуг повинні щомісячно надаватись ВІДЧУЖУВАЧУ шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку. До оплачуваних щомісячних витрат на комунальні послуги належать: послуги ЖЕК по утриманню будинку, плата за користування природним газом, теплопостачання, водопостачання. У випадку виникнення, в майбутньому, потреби забезпечення ВІДЧУЖУВАЧА іншими видами матеріального забезпечення чи догляду, ВІДЧУЖУВАЧ самостійно, на свій розсуд, несе всі витрати на ці види забезпечення в межах грошового утримання, передбаченого цим Договором, згідно обумовлених сум. НАБУВАЧ зобов`язується здійснити поховання ВІДЧУЖУВАЧА квартири після його смерті, або компенсувати вартість ритуальних послуг особі, яка здійснила поховання, у разі неможливості здійснити поховання НАБУВАЧЕМ самостійно через поважні причини. Грошове утримання буде щомісячно виплачуватись, починаючи з моменту укладання цього Договору до 29 числа поточного місяця поштовим переказом за адресою: [ADDRESS] , або готівкою на руки під розписку, або на розрахунковий рахунок ВІДЧУЖУВАЧА, який він зобов`язаний повідомити НАБУВАЧУ додатково. НАБУВАЧ у строк до 02.09.2017 року зобов`язується сплатити ВІДЧУЖУВАЧУ суму одноразового матеріального утримання, що складає 60 000,00 (шістдесят тисяч) гривень 00 копійок. До моменту виплати цієї суми одноразового матеріального утримання НАБУВАЧ сплачує ВІДЧУЖУВАЧУ додаткове матеріальне утримання у розмірі 1 200,00 (одна тисяча двісті) копійок щомісяця. У відповідності до п. 17 Договору він може бути розірваний за згодою сторін, а в разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - в судовому порядку. Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, виданого ТОВ «Оціночна компанія «МІСТО» 05.08.2014року, оціночна вартість відчужуваної квартири становить 599847,00грн. На підставі договору довічного утримання від 02.09.2014року, заборону на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , накладено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іценко О.Г. 02.09.2014, зареєстроване в реєстрі за № 1734/2. У зв`язку з ненаданням відповідного утримання відповідачем, позивач за власні кошти купує продукти харчування, промислові товари та ліки. Згідно виписки ПАТ «ПриватБанк» по картковому рахунку останні перерахування коштів від [PERSON] були у вересні 2017року. За несплату відповідачкою за спожиті житлово-комунальні послуги виникла заборгованість, що підтверджується відповідними квітанціями та листами -попередженнями про боргове зобов`язання. Згідно із ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилом ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України). У відповідності до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено свободу договору, з посиланням на ст. 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 744 Цивільного кодексу України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечити відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно із ч. 1 ст. 745 Цивільного кодексу України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. У відповідності до ч. 1 ст. 748 Цивільного кодексу України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. За правилом ч. 1 ст. 749 Цивільного кодексу України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Відповідно до ст. 751 Цивільного кодексу України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 755 Цивільного кодексу України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. За вимог ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За матеріалами справи та із пояснень позивача судом встановлено, що відповідач не виконує обов`язки покладені на неї відповідно до Договору довічного утримання (догляду) від 02.09.2014року, у зв`язку з чим позивач бажає розірвати вказаний Договір, оскільки відповідач не утримує його, не забезпечує харчуванням, одягом, медикаментами, доглядом і необхідною допомогою, не надає визначене договором матеріальне забезпечення, з урахуванням інфляції. Доказів, які б спростовували наведені позивачем обставини невиконання Договору довічного утримання (догляду) від 02 вересня 2014року відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання обов`язків за вказаним Договором належним чином. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує обов`язки за Договором довічного утримання, оскільки докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Цивільний кодекс України не містить легального визначення понять «утримання» та «догляд». В той же час, за змістом положень Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» під утриманням можна розуміти повне забезпечення матеріальними та грошовими ресурсами особи для задоволення її життєво необхідних потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності. Головною ознакою утримання є забезпечення утриманця (відчужувача) грошовими коштами та (або) іншими матеріальними цінностями. Поняття «догляд» національним законодавством не визначено і означає, в широкому розумінні, нагляд за відчужувачем, станом його здоров`я, умовами побуту тощо. Догляд не обов`язково пов`язаний з наданням матеріальної допомоги і опосередковується своєрідною трудовою участю набувача в житті відчужувача, наданням відчужувачу послуг, обсяг яких передбачається договором. При цьому, межі поняття «догляд» охоплюють також морально-емоційні відносини між набувачем та відчужувачем. Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи, в тому числі, з вимог принципів справедливості, добросовісності та розумності, як загальних засад цивільного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги [PERSON] про розірвання Договору довічного утримання (догляду) від 02 вересня 2014 року. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на квартиру та скасування обтяження, то суд приходить наступного. За приписами ч.1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на тримання та (або) догляд відчужувала, не підлягають поверненню. Оскільки спірне майно відповідачем було одержано на підставі Договору довічного утримання (догляду) від 02.09.2014, який підлягає розірванню, то позовні вимоги про визнання права власності та скасування обтяження є похідними від вимоги про розірвання договору довічного утримання та застосовуються як наслідок розірвання договору відповідно до вимог закону. Враховуючи той факт, що Договір довічного утримання (догляду) від 02.09.2014року підлягає розірванню з визнанням за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] , то обтяження, що було внесене на підставі спірного Договору повинно бути скасоване. За змістом ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved