Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської областіз позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам, мотивуючи свої вимоги тим, що за рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18 жовтня 2004 року з позивача на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти у розмірі ј частини з усіх видів доходу на утримання сина [PERSON] [INFO] до його повноліття. За рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 13 березня 2019 року з позивача на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти у розмірі ј частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] [INFO] до його повноліття. Тобто на двох дітей позивач повинен сплачувати половину свого доходу. При винесенні рішень про стягнення аліментів на користь [PERSON] судом не було враховано, що з позивача вже стягуються аліменти на користь [PERSON] у розмірі ј частки. Рішення судів позивач виконував весь час. На теперішній час на користь [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 33 404,35 грн., у зв`язку з чим на позивача накладено штраф в сумі 10 021,31 грн.. . Позивач зазначає, що заборгованість утворилася, у зв`язку з тим, що при мінімальній зарплаті останній виплачує Ѕ частину свого доходу відповідачкам. На теперішній час у позивача склалися складні сімейні обставини, він хворіє на тяжку хворобу ускладнену виразку. 14.02.2019 року у останнього відкрилася шлункова-кишкова кровотеча тяжкого ступеню, постгеморагічна анемія, тому він не може виконувати тяжку фізичну роботу та це обмежує його у праві вибору робіт, зараз працює по трудовому договору та отримує зарплату у розмірі 3800 грн. Дружина позивача [PERSON] на теперішній час також тяжко хворіє та лікується у лікаря - гінеколога. Зазначені обставини свідчать про підставу для зміни розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачок з ј частини на 1/6 частину та звільнення його від заборгованості по аліментам на користь [PERSON] , у зв`язку з чим повивач звернувся до суду з даним позовом. Справа розглядається за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29.08.2019 року справу було прийнято в провадження судді Клімової С.В. та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 07.10.2019 року було вирішено питання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03.12.2019 року підготовче судове засідання було проведено та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили суд його задовольнити, зазначивши обставини, що викладені у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно за рішенням суду з позивача на її користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , позивач після ухвалення рішення сплачував аліменти нерегулярно та не в повному обсязі на будь-які пропозиції щодо сплати аліментів не реагував. На теперішній час син виріс та потребує додаткових витрат, у зв`язку з чим відповідач позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. В подальшому надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що дійсно за рішенням суду з позивача на її користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . З 2012 року позивач сплачував аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 280 грн. щомісяця за рішенням суду та обіцяв надавати кошти на утримання сина додатково. У зв`язку з тим, що визначений розмір аліментів станом на 2019 рік став замалим, добровільно позивач додаткових коштів не надавав, відповідач звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, який було задоволено. Відповідач також зазначила, що на теперішній час син підріс та потребує додаткових витрат, у зв`язку з чим позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. В подальшому надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши позивача, відповідачів, представника позивача, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Так за рішенням Геніченського районного суду Херсонської області від 19 листопада 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 280 грн.. щомісячно, починаючи з 17.03.2011 року до повноліття дитини. За рішенням Геніченського районного суду Херсонської області від 13 березня 2019 року змінено розмір стягуваних аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів прибутків щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 2-3825/2004 від 24.09.2015 виданого Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підтверджується що станом на 01.11.2018 року заборгованість по сплаті аліментів становить 35 837 гривень 66 копійок. Довідкою про сплату аліментів за № 804 виданою Міжрайонним ВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області підтверджується, що [PERSON] через відділ державної виконавчої служби з 01.04.2017 року по 30.09.2017 року отримує аліменти у твердій грошовій сумі 280,00 грн. до повноліття дитини. За вказаний період сплачено аліментів у сумі 1680,00 грн.. Довідкою виданою Щорсівської сільською радою Генічеського району Херсонської області від 16.02.2018 року підтверджується, що [PERSON] , 1981 року народження дійсно зареєстрована в [ADDRESS] та має склад сім`ї син [PERSON] 2007 року народження, донька [PERSON] , 2014 року народження. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 23.08.2018 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Трудовим договором між працівником і фізичною особою підприємцем, яка використовує найману працю від 12.10.2018 року підтверджується, що [PERSON] зобов`язаний виконувати роботу охоронника та отримує заробітну плату у розмірі 3800,00 грн. на місяць. Листком непрацездатності первинним серія АДП № 767288 виданого 21.02.2019 року, підтверджується, що [PERSON] , перебував на стаціонарному лікуванні з 15.02.2019 року по 21.02.2019 року включно. Листком непрацездатності продовжена листка № 767288, серія АДП 871703 виданого 22.02.2019 року, підтверджується, що [PERSON] , перебував на амбулаторному лікуванні з 22.02.2019 року по 25.02.2019 року включно та з 26.02.2019 року по 01.03.2019 року включно. Довідкою за № 300 виданою КНП Куп`янське територіальне медичне об`єднання Куп`янської міської ради Харківської області від 21.02.2019 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , 14.09.2019 року звернувся за медичною допомогою до відділення екстреної ( невідкладної) медичної допомоги ВП « КЦМЛ» КНП « КТМО». У терміновому порядку був госпіталізований до хірургічного відділення з діагнозом шлунково-кишкова кровотеча. 15.02.2019 року стан хворого погіршився в зв`язку з манифістацією кровотечі був переведений до відділення анестезіології інтенсивної терапії. Був евакуйований для подальшого обстеження та лікування в Харківський інститут загальної та невідкладної хірургії НАМН України з діагнозом: Виразка гастроентероанастамоза ускладнена, кровотеча тяжкого ступеня. Постгеморагічна анемія . Виписками із медичної документації стаціонарного хворого без номеру від 05.07.2013 року, за № 5913 від 13.08.2014 року, за № 1177 від 15.02.2019 року, за № 1227 від 21.02.2019 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , перебував на лікуванні в терапевтичному відділенні КЗОЗ « Куп`янська центральна міська лікарня» з 18.06.2013 року по 05.07.2013 року діагноз: виразкова хвороба шлунку з кровотечею ІІ ступеню, в хірургічному відділенні КЗОЗ « Куп`янська центральна міська лікарня» з 08.08.2014 року по 13.08.2014 року діагноз: виразкова хвороба, ерозивний гастрит культи шлунку. Анастомазіт, в хірургічному відділенні з урологічними та офтальмологічними ліжками ВП « КЦМЛ» КНП « КТМО з 14.02.2019 року по 15.02.2019 року діагноз: виразка гастроентероанастамоза ускладнена, кровотеча тяжкого ступеня. Постгеморагічна анемія, в Харківському інституті загальної та невідкладної хірургії НАМН України з 15.02.2019 року по 21.02.2019 року з діагнозом: пептична виразка гастроентероанастамоза. Випискою з історії хвороби № 4581 підтверджується, що [PERSON] перебував на лікуванні в Дорожній клінічній лікарні № 1 Укрзалізниця Лікарська служба Південної залізниці у відділенні хірургії з 03.09.2001 року по 07.09.2001 року. Випискою екиприз № 6457 від 21.09.2005 року підтверджується, що [PERSON] знаходився на лікуванні в Куп`янській міській лікарні з 16.09.2005 року по 27.09.2005 року, діагноз: пептична виразка. Направленням на патологогістологічне дослідження від 22.05.2017 року підтверджується, що у [PERSON] при первинній біопсії було виявлено ектопію шийки-матки. Висновком щодо проведення магнітно-резонансної томографії органів малого тазу підтверджується, що у [PERSON] станом на 31.10.2018 року мовою оригіналу « МР-картина умеренных проявлений аденомиоза. Изменения шейки матки, вероятно проявлений эндоцервицита. Кистозное образование левого яичника, вероятно муцинозная киста. Образование правого яичника, вероятно киста с перенесенными кровоизлияниями ( на фоне апоплексии?), следует дифференцировать с дермоидной кистой. Рекомендован контроль в динамике» ( а.с.4-24). Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з вимогою про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що він отримує мінімальний дохід, який є такими, що він не спроможний виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі, на теперішній час має тяжку хворобу, також його дружина має хворобу та потребує лікування, тобто посилався на зміну не тільки матеріального стану, а й сімейного. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування. З матеріалів справи вбачається, що позивач дійсно в різні періоди часу перебував на лікуванні з діагнозом: виразка шлунку, дана хвороба була виявлена в 2001 році ще до народження дітей, посилання позивача на те, що підставою для зменшення аліментів є його тяжка хвороба та хвороба дружини, судом не може бути прийнято, оскільки в розпорядження суду не надано доказів які б свідчили, що зміна сімейного стану, у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, погіршує його матеріальний стан. Крім того наданими доказами не підтверджено, що хвороба є тяжкою та той факт, що позивач не має змоги працювати. При ухваленні рішення від 13.03.2019 року позивач зазначав, що з нього стягуються аліменти та він має скрутний матеріальний стан, у зв`язку з його хворобою та хворобою дружини, однак доказів на підтвердження цього не надав. Крім того позивач не скористався своїм правом щодо оскарження даного рішення, у зв`язку з чим суд розцінює даний факт, як згоду на сплату аліментів на утримання другої дитини. Суд також зазначає, що позивач є працездатним, має стабільний заробіток. На протязі часу, після того як було ухвалене рішення суду, у позивача не з`явилися додаткові обов`язки сплати аліментів на утримання інших осіб, не погіршилося його здоров`я, що б стало підставою для зменшення розміру аліментів. Враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що позивачем не доведено в судовому засіданні, зміни свого матеріального або сімейного стану, які призвели до зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим позовні вимоги в даній частині не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, суд зазначає наступне. Згідно з ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Дійсно, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № № 592/2683/17. Обґрунтовуючи підстави позову в частині звільнення від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 33404,35 гривень, [PERSON] посилається на те, що зазначена заборгованість по аліментам виникла, у зв`язку з його тяжкою хворобою, а саме ускладнену виразку також зазначає, що 14.02.2019 року у нього відкрилася шлунково-кишкова кровотеча тяжкого ступеню. Однак, суд не приймає до уваги зазначений факт, так як позивачем в ході судового розгляду не доведено, що хвороба на яку він посилається є тяжкою або іншої обставини, що має істотне значення, які б надавали суду підстави для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам. З наданих позивачем суду доказів також не встановлено, що вищевказана заборгованість виникла у зв`язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Крім того зазначена позивачем обставина не є підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам у розумінні ч. 2 ст. 197 СК України. Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості по аліментам позивач, достовірно знаючи про свій обов`язок сплачувати аліменти на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), на протязі всього періоду нарахування аліментів (з 29.09.2012 року по жовтень 2018 року) нерегулярно сплачував такі платежі, сума яких не відповідала сумі аліментів, нарахованій державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», яка підлягала стягненню. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо звернення позивача із будь-якими заявами або скаргами з приводу неправильного нарахування аліментів до відповідних органів протягом зазначеного періоду часу. Посилання позивача на те, що він 10.12.2018 року дізнався щодо наявності у нього заборгованості, суд також не приймає до уваги, оскільки останній сплачував аліменти не в повному обсязі та розумів настання наслідків за невиконання його обов`язків. Всі інші обставини, зазначені позивачем як підставу для звільнення від сплати заборгованості по аліментам не є обставинами, що мають істотне значення та не можуть бути безумовною підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам в порядку ч. 2 ст. 197 СК України. З вимогами щодо відстрочення або розстрочення сплати заборгованості за аліментами позивачу в порядку ч.1 ст. 197 СК України до суду не звертався. Таким чином, на підставі викладеного, з урахуванням наданих суду доказів, суд вважає, що підстав для задоволення позову в частині звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам не вбачається. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Outcome: dismissed