Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] у якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем [PERSON] та встановити розмір аліментів на користь [PERSON] на дитину [PERSON], які підлягають стягненню з нього у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та в обґрунтування якого посилається на те, що на даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені, тривалий час вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, подальше спільне проживання і збереження сім'ї не можливі. Від цього шлюбу вони мають сина та доньку і він має бажання сплачувати аліменти у зазначеному розмірі на неповнолітню дитину - сина [PERSON], - до досягнення нею повнолітнього віку. Відповідач [PERSON] звернулася до позивача [PERSON] із зустрічним позовом про стягнення аліментів, який ухвалою суду прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом. У зустрічному позові відповідач просить стягнути з позивача аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 21000,00 грн. щомісячно, з дня пред'явлення позову і до досягнення сином [PERSON] повноліття. Зустрічний позов про стягнення аліментів відповідач обґрунтовує тим, що перебуває з позивачем у зареєстрованому шлюбі від якого вони мають доньку [PERSON] та сина [PERSON], які на даний час проживають з нею та перебувають на її утриманні. Між нею та позивачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дітей, при чому донька [PERSON], незважаючи на повноліття, позбавлена можливості самостійно заробляти собі на життя, оскільки навчається на 4 курсі денної форми навчання у Національному транспортному університеті. Обґрунтовуючи вимоги про стягнення з позивача аліментів в твердій грошовій сумі та їх розмір, відповідач посилається на те, що позивач постійно проживає та працює на території Російської Федерації, де отримує дохід в іноземній валюті. Зазначені обставини згідно позиції відповідача унеможливлюють визначення обґрунтованого розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) позивача. При цьому розмір його доходу є значним, позивач не має інших дітей та зобов'язань утримувати інших непрацездатних осіб, являється фізично здоровим та працездатним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував, посилаючись на те, що позивач офіційно працевлаштований, а розмір його доходу не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі, заявленому позивачем. Відповідач та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти вимог позивача про розірвання шлюбу не заперечували, в іншій частині первісний позов вважали необґрунтованим, наполягали на задоволенні зустрічного позову про стягнення з позивача аліментів в твердій грошовій сумі. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлені позови належить частково задовольнити, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 07.10.1994, від якого вони мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Як зазначив [PERSON], шлюбні відносини з [PERSON] припинені, вони окремо проживають, не ведуть спільного господарства и подальше збереження сім'ї не можливе. В даній частині [PERSON] позовні вимоги визнала. В силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до ч. 4 чт. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини справи, доводи сторін, які підтвердили в судовому засіданні, що тривалий час вони разом не проживають і подальше спільне життя і збереження сім'ї не можливі, а також зважаючи на те, що в ході розгляду справи з 11.10.2016 позиції сторін не змінились, суд вважає необхідним позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити. Вимоги позивача про стягнення на користь відповідача аліментів суд вважає необґрунтованими, оскільки фактично позивач звернувся до суду за захистом прав відповідача, тоді як згідно ст.ст. 3, 4 ЦПК України позивач вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В той же час позивач не являється особою, якій законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідача, а так само відсутні визначені процесуальним законом підстави для здійснення ним представництва інтересів відповідача у даному процесі. Таким чином, позовні вимоги за первісним позовом в частині стягнення аліментів не підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги відповідача за зустрічним позовом, суд враховує наступне. Як визначено у ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом частин 1 та 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що на час розгляду справи діти [PERSON] та [PERSON] проживають з відповідачем та перебувають на її утриманні. Повнолітня дочка [PERSON] навчається на 4 курсі денної форми навчання у Національному транспортному університеті, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу від 25.08.2016 №985. У зв'язку з навчанням непрацевлаштована власного джерела доходу не має. З 26.09.2016 позивач перебуває у трудових відносинах з компанією зареєстрованою на території Російської Федерації ТОВ «МетПромБуд» на посаді директора по будівництву, що підтверджується копією трудового договору від 26.09.2016 №2609/16-01. Як вбачається із довідки про доходи від 10.01.2017, виданої ТОВ «МетПромБуд» розмір посадового окладу позивача складає 13000,00 рублів. Таким чином, вищеприведені обставини дають суду підстави для висновку про те, що позивач має стабільний та офіційний заробіток, і відповідно відсутні підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 СК України. Посилання відповідача на отримання позивачем доходу за кордоном та в іноземній валюті на переконання суду не являються істотними обставинами у розумінні вказаної норми права. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, відповідачем не представлено жодних доказів на підтвердження існування таких обставин. На підставі викладеного, враховуючи обставини визначені ст. 182 СК України, в тому числі, стан здоров'я та матеріальне становище позивача, відсутність на його утриманні інших осіб, а також встановлені в ході розгляду справи вищеприведені обставини, суд вважає, що вимоги відповідача за зустрічним позовом належить задовольнити частково, стягнувши з позивача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно та аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно. При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дітей належить стягнути від дня пред'явлення позову, у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на неповнолітню дитину належить визначити у розмірі не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи із зазначеного вище, суд приходить до висновку про те, що зустрічний позов [PERSON] про стягнення аліментів належить задовольнити частково. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення первісного позову та про часткове задоволення зустрічного позову, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., а з позивача стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1102 грн. 40 коп. Таким чином,

Outcome: partial