Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ТОВ Фабрика «Варіант», яким просив зобовязати відповідача поновити його на роботі, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 380000 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 18.02.2004 р. по 04.12.2009 р. він працював у відповідача на посаді різчика металу на ножицях та пресах, був звільнений за власним бажанням. Відповідач згідно його заяви повинен був звільнити його 21.11.2009 року без відпрацювання, але звільнив 04.12.2009 р. Відповідач йому не повідомив, що він повинен відпрацювати два тижня і він з 21.11.2009 року приходив на роботу за остаточним розрахунком, який відповідач йому не давав, посилаючись на відсутність підпису генерального директора, який на той час знаходився у відрядженні. Крім того, у 2006 році при медичному огляді у нього була діагностовано туговухість. Керівництво товариства умисно підвергло його здоровя небезпеки, не ознайомив його з висновком медичної комісії 2006 р. Він продовжував працювати на своєму робочому місці три роки в умовах шуму і вібрації. Також його не ознайомили з висновком медичної комісії і у 2008 році. 26.02.2009 р., враховуючи його стан здоровя відповідач йому запропонував перейти на іншу роботу в якості слюсаря-складальника при цьому не був вказаний розряд і форма оплати по якій його переводять. Він відмовився від переводу. При звільненні йому відповідач не видав картку працівника у якій зазначається медичний огляд, в звязку з чим він не має можливості працевлаштуватись на іншу роботу. В звязку з погіршенням його здоровя і не можливістю законно влаштуватись на роботу порушились його життєві звязки,що призвело до тяжких моральних страждань і втрати нормальних життєвих звязків. Знизилось матеріальне становище його сімї, у звязку з чим у сімї почалися негаразди. Він вимушений витрачати додаткові зусилля щоб якось організувати своє життя, це відбилось на його душевному стані. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги позивача не визнав, надав письмові заперечення (а.с.29-30,66-71), посилався на те, що позовні вимоги позивача вже були предметом судового розгляду у інших судах. Є судове рішення, яке набрало чинності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє позивачу у задоволенні позову, виходячи з наступного: Працівник відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово (у заяві) за два тижня. Судом встановлено, що з 18.02.2004 року по 04.12.2009 рік позивач працював у відповідача ТОВ Фабрика «Варіант». Наказом № 802-ВК від 04.12.2009 року позивач був звільнений за власним бажанням на підставі власної заяви про звільнення за власним бажанням від 23.11.2009 року. (а.с.10) Згідно п.24 частини П Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03.05.1996 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» від 14.09.2006 № 137-У, з метою забезпечення ефективного здійснення права працівників на захист у випадках звільнення сторони зобовязуються визнати право всіх працівників не бути звільненими без поважних причин для такого звільнення, повязаних з їхньою працездатністю чи поведінкою, або поточними потребами підприємства, установи чи служби; право працівників, звільнених без поважної причини, на належну компенсацію або іншу відповідну допомогу. З цією метою сторони зобовязуються забезпечити, що кожний працівник, який вважає себе звільненим без поважної причини, мав право на оскарження в неупередженому органі. Законність звільнення позивача була встановлена судовими рішеннями від 20.09.2010 р., 22.12.2010 р.,07.07.2011 р.,24.10.2011 р., які на даний час набрали законної сили. (а.с.31-40,72-73). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не допускаються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Щодо посилання позивача про невидачу йому картки працівника при звільнені судом було встановлено наступне: ТОВ Фабрика «Варіант» щорічно проводить медичний огляд працівників підприємства. Наказом МОЗ України від 21.07.2007 року №246 затверджено Порядок проведення медичних оглядів працівників певних категорій. Відповідно до п.2.16 вказаного Порядку результати попереднього (періодичних) медичного огляду працівників і висновок Комісії про стан здоровя заносяться до картки працівника, який підлягає попередньому (періодичним) медичному огляду за формою. У Картці працівника зазначаються скарги працівника на стан здоровя, анамнез, результати медичного огляду, лабораторних, функціональних та інших досліджень, діагноз, висновок про професійну придатність працівника працювати за своєю професією. На підставі Картки працівника Комісією видається працівнику медична довідка про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника. У разі зміни місця роботи Картка працівника видається працівнику під підпис для проходження медичного огляду за новим місцем роботи. До суду відповідачем наданий висновок комісії спеціалістів від 29.12.2008 р. з якого убачається, що під час проведення профілактичного огляду у [PERSON] була діагностовано туговухість, в звязку з чим він був визнаний непридатним для роботи на висоті та в шумі. 26.02.2009 року на основі результатів проведення періодичного медичного огляду ХНДІ гігієни праці та профзахворювань у 2008 році, рекомендовано перевести [PERSON] з посади різника металу на посаду, яка виключала працю в шумі, на висоті, а саме слюсара-складальника. Однак [PERSON] відмовився від такого переводу, про що 26.02.2009 р. був складений акт та службова записка по охороні праці і техніки безпеки [PERSON] від 28.02.2009 р. (а.с. 74-79). 03.11.2011 р. позивач звертався до ТОВ Фабрика «Варіант» з заявою про видачу йому Картки працівника. 04.11.2011 р. прийшовши на прохідну фабрики, [PERSON] без пояснень відмовився отримати Картку працівника. В подальшому 07.11.2011 р. Картка працівника ТОВ Фабрика «Варіант» направлялась позивачу на його адресу, але була повернута до фабрики у звязку із закінченням терміну зберігання. За фактом не видачі [PERSON] Картки працівника слідчим відділом Київського РВ ХМУ ГУМВС України по кримінальному провадженню № 42013220800000045 проводилось досудове слідство. Постановою ст. слідчого Колісник М.В. від 19.03.2014 року кримінальне провадження було закрито у звязку з відсутністю в діях посадових осіб ТОВ Фабрика «Варіант» складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.271, ч.1 ст.367 КК України. (а.с.16) Враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність суд приходить до висновку що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог. В даній справі позивач обґрунтовує свої позовні вимоги про поновлення на роботі неможливістю працевлаштуватися на іншу роботу у звязку з тим, що йому при звільненні не видали Картку працівника, що не є підставою для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed