Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 травня 2015 року, близько 16:50 год., біля будинку [ADDRESS] [PERSON] завдав позивачеві легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я. За фактом скоєння відповідачем кримінального правопорушення в було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120015230190001010 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. У вказаному кримінальному провадженні позивача було визнано потерпілим. Внаслідок вчинення відповідачем злочину позивач зазнав матеріальних збитків, пов`язаних з лікуванням, та моральних страждань, які виразилися у нервовому напруженні, потрясінні та фізичних стражданнях внаслідок отримання тілесних ушкоджень, що вимагало від позивача додаткових зусиль для організації життя та життєвих зв`язків. Просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 2821,82 грн. та моральну шкоду у розмірі 12000,00 грн. У судовому засідання представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надав відзив на позовну заяву, який підтримав у судовому засіданні. Зазначив, що факт заподіяння саме відповідачем тілесних ушкоджень позивачеві не доведено, а письмові докази чеки та квитанції, надані позивачем на підтвердження розміру матеріальної шкоди, є недостовірними або фальшивими. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, оцінивши наявні у справі докази, вважає що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03.10.2018 року відповідача [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності (а.с. 7). З ухвали суду вбачається, що 16.05.2015 року, [PERSON] , приблизно о 16.50 год., знаходячись біля будинку № 4, розташованого по вул. Д.Любарської у с. Роздольне Каховського району Херсонської області, в ході сварки, яка виникла на підґрунті особистих неприязних відносин, умисно завдав декілька ударів руками в область голови потерпілому [PERSON] , чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я потерпілого. Даний факт знайшов своє підтвердження і у висновку експерта № 127к (а.с. 42-44). За змістом положень\~ст. 44 КК України\~звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована кримінальним і кримінальним процесуальним законодавством відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У цьому випадку\~КК\~виходить зі встановлення факту вчинення особою кримінально караного діяння, а тому передбачені\~КК\~підстави для звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до положень\~ст.49 КК України\~не слід вважати реабілітуючими. Закриття кримінального провадження ухвалою суду у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо підозрюваний (обвинувачений) проти цього заперечує. У такому випадку кримінальне провадження продовжується у загальному порядку (ч.8 ст.284, ч.3 ст.285 КПК України), суд ухвалює обвинувальний чи виправдувальний вирок, а особа, яка обвинувачується органами досудового розслідування у скоєнні кримінального правопорушення, дістає можливість добитись свого публічного виправдання у судовому порядку. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] на продовженні кримінального провадження та ухваленні виправдувального вироку не наполягав, кримінальне провадження в справі закрито саме за його та його захисника клопотанням, підстава закриття кримінального провадження не є реабілітуючою, суд вважає, що між протиправними діями відповідача, виною відповідача у вчиненні кримінального правопорушення та наслідками у виді заподіяння позивачу, як потерпілому у даному кримінальному правопорушенні, майнової та моральної шкоди є причинно-наслідковий зв`язок. За загальним правилом, відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`яфізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачний ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. На підтвердження заподіяння матеріальної шкоди позивачем надано суду копії медичних документів, чеків та квитанцій на придбання медикаментів, однак позивачем, всупереч вимогам ч.1\~ст.81 ЦПК України, \~не доведено, що медикаменти придбані саме ним та для лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок вищевказаного кримінального правопорушення. Отже, у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень\~ст. 23 ЦК України,\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч.1 \~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4,\~розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Наявність у [PERSON] моральних страждань у суду сумніву не викликає, оскільки внаслідок протиправної поведінки відповідача позивач отримав тілесні ушкодження та зазнав фізичних страждань, відчував психологічний дискомфорт, почуття приниження, оскільки побиття відбулося у присутності інших осіб, переживав за своє здоров`я та вимушений був докладати додаткових зусиль для організації життя та життєвих зв`язків. Разом з тим, суд вважає вимоги про стягнення моральної шкоди завищеними та такими, що не доведені належними та допустимими доказами для задоволення їх у повному обсязі. Визначаючи суму моральної шкоди, суд виходить із принципів розумності, справедливості та співмірності та з огляду на ступінь вини відповідача, характеру та обсягу моральних страждань позивача, вважає достатнім стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 5000 грн. у рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 320,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial