Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між ним, [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 березня 1993 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого мають повнолітнього сина, [PERSON] . Спільне життя із відповідачем не склалося через те, що між ними постійно виникають непорозуміння, суперечки та сварки щодо складу сімейного життя, ведення спільного господарства. Фактично сторони не підтримують шлюбні стосунки з 2017 року, мешкають окремо. Вони втратили почуття любові один до одного, мають різні життєві інтереси та різні погляди на життя. Позивач переконаний, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам, примирення неможливе. Розірвати шлюб у добровільному відповідач не погоджується, що є підставою для звернення до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року відкрито провадження у цій справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] копію ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками не отримала, а конверт із вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача - [PERSON] до суду надійшла заява, в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У долучені заяві позивача останній просить проводити справу у його відсутність, оскільки перебуває у службовому відрядженні з 18.08.2020 р. по 01.01.2024 р. за межами України. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, суд про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, та за згодою позивача ухвалити заочне рішення. Згідно із ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить наступного. Відповідно до положень ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві 27 березня 1993 року, про що складено відповідний актовий запис за №364. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 36 та ст. 51 Сімейного кодексу України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із положеннями ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами та ведення спільного господарства припинені з 2017 року, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б його інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved