Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Зборівської міської ради з вимогами про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він не може як власник укласти договори по обслуговуванню житлового будинку, так як за ним не зареєстровано право власності, тому просить врахувати, що дане будинковолодіння є колгоспним двором на яке мають право всі особи, що проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року , тобто вони [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Оскільки всі члени двору, подали заяви та відмовляються від своїх часток в його користь, так як не бажають ділити майно на всіх членів двору, тому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресом [ADDRESS] . В суді позивач підтвердив обставини, які зазначені в позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають, заперечень щодо задоволення позову немає. Суд, в силу ч.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив: [PERSON] являється власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] . Факт належності позивачу даного будинковолодіння підтверджується довідкою Зборівського районного бюро технічної інвентаризації за № 189 від 19.11.2019 року. Правовстановлюючий документ на ім`я позивача відсутній, оскільки дане будинковолодіння відносилося до колишнього колгоспного двору, що перешкоджає йому розпоряджатися майном на власний розсуд, зокрема, він не може як власник укласти договори по обслуговуванню житлового будинку. Згідно виписки із погосподарської книги Озернянської сільської ради членами колишнього колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року адреса господарства с.Перепельники, Зборівського району, Тернопільської області, є: [PERSON] - голова двору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - відповідачі по справі, які не бажають виділяти належних їм часток в колишньому колгоспному дворі та не заперечують проти оформлення за позивачем права власності на вищевказане будинковолодіння. У відповідності до приписів ст.ст.120, 123 ЦК України ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить всім його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно ч.2ст.9 Закону СРСР « Про власність в СРСР», який набрав чинності з 01.07.1990 року майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки. Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 року №885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність», визначено, що правила, які містяться в Законі Української РСР «Про власність» і були передбачені Законом РСР «Про власність в СРСР» застосовуються з дня ведення в дію Закону СРСР, тобто з 01.07.1990 року. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року, передбачено та роз`яснено судам, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частки в його майні. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Сторони між собою взаємно визнають право власності на майно. За таких обставин, та враховуючи визнання відповідачами позовних вимог, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення. Враховуючи викладене,

Outcome: approved