Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що він є наймачем квартири [ADDRESS] згідно ордера на житлове приміщення №597, виданого 03.08.1987 року виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів міста Миколаєва. З 2005 року за вказаною адресою була зареєстрована донька позивача відповідачка [PERSON] У 2008 році відповідачка виїхала на постійне проживання до міста Києва, а після цього до Ірану, вийшла заміж та народила дитину. З вересня 2008 року відповідачка у спірному обєкті нерухомості не проживає та не приймає участі в його утриманні, однак не знялася з реєстраційного обліку, що створює перешкоди у користування житловим приміщенням. З огляду на викладене, позивач просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою 118 у будинку 8 по вулиці Київській у місті Миколаєві. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Після дачі пояснень по суті позовних вимог було подано заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду предявленого позову була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідачка не зявилася до суду без поважних причин. З урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на імя якого видано ордер. Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду згідно ст. 63 ЖК України є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, у тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] згідно ордера на житлове приміщення №597 серія 023041, виданого 03.08.1987 року виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів міста Миколаєва. Згідно довідки №1486 від 17.03.2016 року Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Бриз» ЖЕК №2 у квартирі [ADDRESS] з 28.01.2005 року зареєстрована донька наймача [PERSON], яка з 2008 року за вказаною адресою не мешкає, що підтверджено актом про не проживання від 15.03.2016 року. Факт не проживання також підтверджено у судовому засіданні свідком [PERSON] Таким чином судом встановлено, що відповідачка була зареєстрована у спірній квартирі, як член сімї та не мешкає в зазначеній квартирі без поважних причин понад шість місяців. Враховуючи вищевикладене та беручі до уваги, що відповідачка [PERSON] не мешкає у квартирі [ADDRESS] з 2008 року, однак до теперішнього часу залишається зареєстрованою за вказаною адресою, що створює перешкоди у користуванні даним майном позивачем, суд, дослідивши усі надані докази у їх сукупності, перевіривши відповідність заявлених вимог діючому законодавству України, дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування даним обєктом нерухомості. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, у тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у сумі 551 гривня 50 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved