Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що він згідно договору купівлі-продажу від 29 жовтня 1999 року є власником квартири [ADDRESS] . На початку літа 2020 року він дізнався, що все його нерухоме майно знаходиться під арештом. Дійсно, в період з 2009 року по 2015 рік він знаходився в тяжкому матеріальному стані, в результаті чого він отримав ряд позовів та рішень не на свою користь. У подальшому він з усіма боргами розрахувався. З метою зняття арешту з майна, що йому належить, він звернувся до суду із позовом та 17.05.2021 отримав рішення суду, яким був знятий арешт із належного йому майна. Проте, після набрання рішенням законної сили, виявилося, що арешт на належну йому квартиру був накладений згідно ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області у справі 2-35/2011 від 14.06.2012, винесену на підставі заяви [PERSON] про забезпечення позову по цивільній справі за її позовом. Просить зняти арешт з належної йому квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що майнових претензій до позивача не має, борг їй повернуто у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленомустаттею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК Українив разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, заслухавши сторін, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29 жовтня 1999 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 5-8). Сторонами 01.10.2008 було укладено договір позики із заставою нерухомого майна позивача - квартири [ADDRESS] . На підставі указаного договору приватним нотаріусом Запорожець І. П. 01 жовтня 2008 року накладено заборону на нерухоме майно, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору позики з заставою ВКТ №364968, 364969. Вказане обтяження припинено приватним нотаріусом Запорожець І. П. 10 лютого 2021 року (а.с. 11-14). Проте, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, вказана квартира знаходиться під арештом. Арешт на квартиру був накладений на підставі ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області від 14.06.2021 для забезпечення позову у справі №2-35/2011 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.9). Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 14.06.2021 провадження у справі було закрите у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди (а.с.10). На цей час позивач умови мирової угоди виконав та боргові зобов`язання перед відповідачем виконав, про що свідчать копії розписок про повернення коштів (а.с.15-22) та пояснення, надані відповідачем у судовому засіданні. Проте арешт з майна, накладений в рамках вказаної вище справи, не знятий. Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України (в редакції, що була чинною на день постановлення ухвали суду) якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Ухвала суду у справі №2-35/2011 набрала законної сили 20.06.2012, тобто заходи забезпечення позову втратили чинність, проте належна позивачу квартира знаходиться під арештом. На сьогоднішній день позивач має намір розпоряджатись належним йому майном, проте через наявність арешту не може цього зробити. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Судом установлено, що права позивача порушуються, оскільки він не може розпоряджатись належним йому майном через наявність арешту на це майно, за відсутності підстав для арешту, а тому права позивача підлягають судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved