Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» грошову суму у розмірі 100 000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] з 24.07.2002 року перебував в трудових відносинах з акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське», - звільнений 06.02.2014 року на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоров`я, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров`ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Під час виконання трудових обов`язків 09.07.2013року з [PERSON] стався нещасний випадок, а саме при проведенні гірничої виробки комбайном, знаходячись на стрілі виконавчого органу, втратив рівновагу та впав на живильник комбайну, вдарившись тулубом, головою та шиєю. За результатами медичного освідкування в Обласному центрі медико-соціальної експертизи м. Красноарміськ позивачу з причини отриманого травмування встановлено 40 % втрати професійної працездатності. Саме за встановленням сорока відсоткового ступеню втрати професійної працездатності, - [PERSON] просить стягнути з «Ш/у Покровське» моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач втратив професійну працездатність, має серйозні порушення здоров`я, обмежений у рухах та постійно відчуває біль в шийному відділі хребта, у м`язах плечей, лікування викликає загальну слабкість, головокружіння, дратівливість, - все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення нормальних життєвих зв`язків; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, проходячи курси лікування (амбулаторно і стаціонарно), неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров`я позбавляє позивача можливості домашнього затишку, обмежує можливість спілкування з близькими, що також негативно впливає на душевний та емоційний стан. Моральну шкоду [PERSON] оцінює у розмірі 100 000,00 гривень. \~ \~ \~ \~Судом порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження (між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді). Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України, на виклик не з`явився, надав в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки грошова сума у розмірі 100000,00 гривень компенсує невелику кількість завданих моральних страждань (відчуття фізичного та душевного болю). Представником приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» Маляренко Б.О. (діючий на підставі довіреності) на позовну заяву [PERSON] , в порядку ст. 278 ЦПК України подано відзив, з якого вбачається, що відповідач вважає позовні вимоги безпідставно завищеними, заявлена сума компенсації не відповідає вимогам розумності та справедливості. Відповідачем позов визнано частково, не має заперечень проти присудження моральної компенсації в сумі 16000 гривень (із умовного розрахунку 400 гривень за кожний відсоток втрати працездатності). Позиція представника відповідача по суті справи базується на відсутності висновку медичних органів з чітким фіксуванням факту спричинення позивачу моральної шкоди. При розгляді справи представник відповідача просить врахувати, що травмування [PERSON] , яке потягло втрату працездатності сталося з причини недбайливого ставлення до правил безпеки та порушення позивачем Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт і поведінки в шахті гірника очисного забою, Закону України «Про охорону праці», Правил безпеки у вугільних шахтах, про що зафіксовано в Акті про розслідування нещасного випадку. Також представник відповідача при визначені розміру моральної шкоди просив врахувати факт виплат позивачу страхових виплат Фондом соціального страхування. Окремо заявлено письмове клопотання про розгляд справи в відсутність представника відповідача. Представником третьої особи Покровського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Пупченко А.В. (діюча на підставі доручення) на адресу суду подано письмові пояснення по суті позову [PERSON] з наданням відомостей, що позивач перебуває на обліку Фонду з 27.01.2014 року, Покровським відділенням 31.01.2014 року було виплачено позивачу одноразову допомогу у разі встановлення стійкої втрати працездатності в розмірі 62118,00 гривень та призначено щомісячну страхову виплату в розмірі 7540,60 гривень, з 01.03.2019 року розмір страхової виплати складає 12671,15 гривень. В судове засідання представник третьої особи не з`явилась, неявка в розумінні ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. [PERSON] в період часу з 16.08.1993 року по 06.02.2014 року перебував в трудових відносинах з акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (до зміни найменування Шахта «Красноармійська-Західна № 1», ПАТ «Шахтоуправління «Покровське») працював на посаді машиніста з повним підземним днем, звільнений за ст. 38 КЗпП за власним бажанням (підтверджено записами в трудовій книжці позивача - а.с. 48-54). 09 липня 2013 року з [PERSON] під час виконання ним трудових обов`язків стався нещасний випадок. Згідно ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нещасний випадок це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть. З Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом № 50 від 09.07.2013 року (за формою Н-1) вбачається, що 09.07.2013 року [PERSON] прибув на територію АТ «Ш/у «Покровське» для роботи у ІІ зміну згідно табелю обліку робочого часу, отримав наряд на проведення та кріплення вибою вентиляційного штреку бремсберга блоку; о 14:00 годині бригада робітників, в тому числі [PERSON] прибули на робоче місце і приступили до виконання виданого наряду; близько 19:20 годині [PERSON] почав проведення гірничої виробки комбайном, при цьому знаходився на стрілі виконавчого органу комбайну, що заборонено технологічним паспортом; о 19:25 годині позивач втратив рівновагу ті вправ на живильник комбайну, вдарившись об нього тулубом, головою та шиєю; позивача супроводжено в підземний медичний пункт, звідти виданий на поверхню та госпіталізований до Димитровської центральної міської лікарні; наслідки нещасного випадку гостра спінальна травма двосторонній перелом дуги, лінійний перелом остистого відростка, цервікалгія, забита рана волосистої частини голови, садно правої кисті (а.с. 8-9). Згідно Акту розслідування нещасного випадку (за формою Н-5) визначено, що причинами вказаного нещасного випадку, є організаційні: - порушення технологічного процесу, а саме управління потерпілим комбайном з непризначеного для цього місця, що є порушенням п. 1.11 Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поводженню в шахті машиніста гірничо-виймальний машин», ст. 14 Закону України «Про охорону праці», п. 2.11 Колективного договору підприємства на 2013-2015 роки; - невиконання посадових обов`язків, а саме відсутність належного нагляду за безпечним виконанням робіт на дільниці, що є порушенням п. 4.1 Посадової інструкції гірничого майстра дільниці гірничокапітальних робіт (а.с. 8-11). Згідно епікризу історії хвороби № 6191/770 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Димитрівської центральної міської лікарні в період часу з 10.07.2013 року по 30.07.2013 року; діагноз закритий двосторонній перелом дуги, лінійний перелом остистого відростку, цервікалгія, цефалгія, забита рана волосяної частини голови, садна правої кісті (а.с. 12). За медичною допомогою після перенесеного виробничого травмування позивач [PERSON] періодично звертався та перебував на стаціонарному лікуванні в Покровській (Красноармійській) центральній районній лікарні: - з 25.08.2015 року по 04.09.2015 року - згідно виписки (епікризу) із медичної карти стаціонарного хворого № 6179/958 (а.с. 14); - з 02.12.2015 року по 11.12.2015 року згідно виписки (епікризу) із медичної карти стаціонарного хворого № 8883/1344 (а.с. 15); - з 15.07.2016 року по 25.07.2016 року згідно виписку (епікризу) із медичної карти стаціонарного хворого № 5267/871 (а.с. 16); - з 09.12.2016 року по 19.12.2016 року згідно виписки (епікризу) із медичної карти стаціонарного хворого № 9020/1461 (а.с. 17): - з 01.09.2017 року по 11.09.2017 року згідно виписки (епікризу) із медичної карти стаціонарного хворого № 6089/949 (а.с. 18); - з 16.07.2018 року по 26.07.2018 року згідно виписки (епікризу) із медичної карти стаціонарного хворого № 4807/788 (а.с. 19), встановлений діагноз наслідки травми на виробництві у вигляді закритого перелому тіла і дужки хребця і остистих відростка з незначним зсувом, з вираженим больовим, корінцевим і м`язово-тонічним синдромами, посттравматична енцефалопатія з цефалгією, декомпенсація; скарги на виражені болі і обмеження рухів в шийному відділі хребта, біль в м`язах плечей, головний біль, оніміння в руках. \~ \~ \~ \~Згідно довідок Обласного центру медико-соціальної експертизи міжрайонної травматологічної медико-соціальної експертної комісії м. Красноармійськ серія 10 ААА № 131932 та серія 10 ААБ № 362389 [PERSON] вперше оглянутий, та за трудовою травмою встановлено 40 % втрати професійного працездатності, встановлено 3 групу інвалідності (а.с. 7). \~ \~ \~ \~Згідно виписки із Акту огляду МСЕК до довідки серії 10ААА № 246828 [PERSON] освідкований 29.01.2015 року та повторно встановлено 40 % втрати професійного працездатності, встановлено 3 групу інвалідності строком до 29.01.2017 року (а.с. 30). \~ \~ \~ \~Згідно виписки із Акту огляду МСЕК до довідки серії АБ № 0046550 [PERSON] , освідкований 26.01.2017 року та повторно встановлено 40 % втрати професійного працездатності, встановлено 3 групу інвалідності (а.с. 33). Згідно виписки із Акту огляду МСЕК до довідки серії 12ААА № 083333 [PERSON] , освідкований 14.02.2019 року та повторно встановлено 40 % втрати професійного працездатності, встановлено 3 групу інвалідності строком до 14.02.2022 року (а.с. 36). На підставі зазначених доказів позивач [PERSON] ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з травмуванням, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Приписами\~ст. 173 КЗпП України\~за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, фати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого їм органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008р. по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018р. по справі №210/5023/15-ц. Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП). У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З Акту\~проведення розслідування\~нещасного випадку,\~складеного 13.07.2013\~року вбачається,\~що підприємством,\~з яким\~ [PERSON] \~перебував в\~трудових відносинах,\~та на\~якому отримав\~виробниче травмування\~з втратою\~40\~%\~професійної працездатності\~є акціонерне\~товариство «Шахтоуправління\~«Покровське»,\~відповідач \~по справі. Суд вказує на помилковість доводів представника відповідача про те, що вимоги [PERSON] безпідставними, оскільки позивач працював на підприємстві свідомо, добровільно, знаючи, що специфіка роботи по його професії передбачає працю в шкідливих умовах для здоров`я. Так, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону праці» позивач мав право відмовитися від виконання роботи, якщо створилася виробнича ситуація чи навколишнє середовище небезпечне для його життя чи здоров`я. Суд акцентує увагу, що якщо засоби виробництва прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, то умови праці мають бути безпечними. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Актом розслідування\~нещасного випадку\~від 13.07.2013\~року стверджується,\~що причиною\~нещасного випадку,\~що стався\~з [PERSON] \~є,\~зокрема,\~дії самого\~потерпілого (порушення\~Правил безпеки\~у вугільних\~шахтах,\~Інструкції з\~охорони праці,\~безпечному виконанню\~робіт і\~поведінці в\~шахті гірника\~підземного).\~Згідно роз`яснень\~Конституційного Суду\~України у\~рішенні від\~27\~січня 2004\~року №\~10рп\\2004\~моральна шкода\~потерпілого від\~нещасного випадку\~на виробництві\~чи професійного\~захворювання полягає,\~зокрема,\~у фізичному\~болю,\~фізичних та\~душевних стражданнях,\~яких він\~зазнає у\~зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я.\~Ушкодження здоров`я,\~заподіяні потерпілому\~під час\~виконання трудових\~обов`язків,\~незалежно від\~ступеня втрати\~професійної працездатності\~спричиняють йому\~моральні та\~фізичні страждання.\~Ушкодження здоров`я,\~заподіяні потерпілому\~під час\~виконання трудових\~обов`язків,\~незалежно від\~ступеня втрати\~професійної працездатності\~спричиняють йому\~моральні та\~фізичні страждання.\~Відсутність причинного\~зв`язку між\~завданою позивачу\~шкодою і\~винною протиправною\~поведінкою відповідача,\~не може\~бути підставою\~для відмови\~у задоволенні\~позову про\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої ушкодженням\~здоров`я на\~виробництві,\~оскільки до\~юридичного складу,\~який є\~підставою правовідносин\~по відшкодуванню\~моральної шкоди,\~входять моральні\~страждання працівника\~або втрата\~нормальних життєвих\~зв`язків,\~або необхідність\~для працівника\~додаткових зусиль\~для організації\~свого життя.\~При цьому,\~вина власника\~не названа\~серед юридичних\~фактів,\~які входять\~до такого\~юридичного складу.\~Отже,\~Закон не\~перешкоджає стягненню\~з власника\~моральної шкоди\~за відсутності\~його вини,\~якщо є\~юридичні факти,\~що складають\~підставу обов`язку\~власника відшкодувати\~моральну шкоду. Суд також не приймає викладене в письмовому відзиві посилання представника відповідача на те, що факт спричинення [PERSON] моральної шкоди є недоведеним, оскільки будь-яких додаткових висновків, експертиз в даному випадку не потрібно, оскільки наявна втрата працездатності позивача. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сукупність наданих позивачем доказів: трудова книжка позивача, акт про нещасний випадок на виробництві, акт розслідування причин нещасного випадку, довідки МСЕК, медичні висновки - підтверджують факт завдання позивачу моральної шкоди. Не заслуговують на увагу також посилання відповідача на те, що позивачу за рахунок Фонду соціального страхування виплачена допомога по страховому випадку та щомісячно відшкодовується сума втраченого заробітку, тому вказані виплати компенсують моральний аспект страхового випадку. Так, відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров`ю. Згідно роз`яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Суд вважає, що з причини виробничого травмування, позивач зазнав фізичну біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства», але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності досить в молодому віці, наявну ступінь провини в причинах нещасного випадку, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, - вважає необхідним задовольнити вимоги щодо компенсації моральної шкоди, стягнувши з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 15000,00 гривень. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивач [PERSON] , в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судових витрат, тому передбачений п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного закону розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (розмір визначено з урахуванням дати подачі позову до суду). Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України, ст. ст.153,\~237-1 КЗпП України,

Outcome: partial