Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача Борщівської центральної районної комунальної лікарні Тернопільської області про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 54886,00 грн. Позов мотивовано тим, що 03 серпня 2018 року о 14 год. 20 хв. в м. Тернополі на регульованому перехресті вул. Микулинецька та вул. Бічна, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mersedes-Benz» 312D, д.н.з [NUMBER] («швидка допомога») порушив Правила дорожнього руху, що призвело до пошкодження наступних транспортних засобів: «Фіат Скудо» д.н.з. [NUMBER] , «ВАЗ - 210984» д.н.з. [NUMBER] , «Mazda - 626» д.н.з. [NUMBER] , «КІА CERATO» д.н.з. [NUMBER] , а саме проїжджаючи вищевказане перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора при увімкнених синіх проблискових маячках, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, чим допустив зіткнення із транспортним засобом «Фіат Скудо» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , а також «ВАЗ -210984» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , «Mazda -626» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «КІА - CERATO» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , які зупинились на червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 2.3 (б), 3.1, 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. 15 жовтня 2018 року Тернопільським міськайонним судом Тернопільської області винесено постанову, якою [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На час скоєння ДТП, [PERSON] був працівником Борщівської центральної районної комунальної лікарні, та виконував обов`язки водія швидкої допомоги, який скоїв дану дорожньо-транспорту пригоду службовим автомобілем «Mersedes-Benz Sprinter» 312D д.н.з [NUMBER] , який належить Борщівській центральній районній комунальній лікарні. На момент скоєння ДТП у водія транспортного засобу «Mercedes - Benz» 320 D д.н.з [NUMBER] , була застрахована цивільна - правова відповідальність. 28 лютого 2019 року страховою компанією ПрАТ СК «Євроінс Україна» було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 24000 грн. Разом з тим, [PERSON] вважає, що дана виплата страхового відшкодування є лише частиною завданого йому матеріального збитку, оскільки згідно звіту №184/19180, проведеного аварійним комісаром - незалежним експертом оцінювачем [PERSON] , ринкова вартість автомобіля «Fiat Scudo» р.н. [NUMBER] до ДТП склала 78886,08 грн., а тому з огляду на викладене, позивачу не відшкодована матеріальна шкода заподіяна пошкодження автомобіля внаслідок ДТП в сумі 54886,08 грн. З врахуванням наведеного, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Відповідачем 30 березня 2020 року подано відзив на позовну заяву. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав відзив на позовну заяву, в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності, щодо задоволення заявлених позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в повному обсязі. Крім того, вказав на те, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, то його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Згідно звіту аварійного комісара ринкова вартість автомобіля позивача на момент пошкодження становить 78886,08 грн., однак вартість даного транспортного засобу після ДТП не встановлена. Даний звіт зроблено на замовлення ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», отже страховою компанією мало бути виплачено потерпілому вказану суму збитків за мінусом франшизи. Однак, з матеріалів справи не вбачається, чому потерпілому не було виплачено всієї страхової суми, адже її розмір не перевищує встановлений страховий ліміт. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина 1 ст.11 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 03 серпня 2018 року о 14 год. 20 хв. в м. Тернополі на регульованому перехресті вул. Микулинецька та вул. Бічна, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mersedes-Benz» 312D, д.н.з [NUMBER] («швидка допомога») порушив Правила дорожнього руху, що призвело до пошкодження наступних транспортних засобів: «Фіат Скудо» д.н.з. [NUMBER] , «ВАЗ - 210984» д.н.з. [NUMBER] , «Mazda - 626» д.н.з. [NUMBER] , «КІА CERATO» д.н.з. [NUMBER] , а саме проїжджаючи вищевказане перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора при увімкнених синіх проблискових маячках, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, чим допустив зіткнення із транспортним засобом «Фіат Скудо» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , а також «ВАЗ -210984» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , «Mazda -626» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «КІА - CERATO» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , які зупинились на червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 2.3 (б), 3.1, 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. 15 жовтня 2018 року Тернопільським міськайонним судом Тернопільської області винесено постанову, якою [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Таким чином, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, вина [PERSON] встановлена та не підлягає доказуванню. На момент вчинення ДТП [PERSON] працював у Борщівській центральній районній комунальній лікарні, що підтверджується наказом № 39-к від 20 квітня 2017 року. Транспортний засіб марки «Fiat Scudo», реєстраційний номер « [NUMBER] », належить [PERSON] , як вбачається із Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно звіту № 184/19180 про належну оцінку вартості матеріального збитку автомобіля Fiat Scudo - 1.9D, реєстраційний номер [NUMBER] , 2000 року випуску, мінівен, вантажо-пасажирський, що належить [PERSON] від 07 листопада 2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля Fiat Scudo - 1.9D, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, становить 78886,08 грн. [PERSON] 28.02.2019 року отримав 24000,00 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки № OMNH43409. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу (п. 1.1); страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування» (п. 1.2); потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу (п. 1.3); особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (п. 1.4). Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП у водія транспортного засобу «Mercedes - Benz» 320 D д.н.з [NUMBER] , була застрахована цивільна - правова відповідальність у Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Євроінс Україна», згідно полісу № [NUMBER] . Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Із змісту статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. В такому випадку, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. Враховуючи приписи вищевказаної норми Закону, автомобіль Fiat Scudo - 1.9D, реєстраційний номер [NUMBER] вважається фізично знищеним, оскільки відповідно до Звіту, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу складають 124676,24 грн., що перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, яка згідно цього ж Звіту становить - 78886,08 грн. Тому, в такому випадку, відповідно до норм закону власнику транспортного засобу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Разом з тим, всупереч вимогам статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач не звертався із вимогою до страховика про відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, та доказів вартості транспортного засобу після пошкодження суду не надано. Із розміром страхового відшкодування в сумі 24000,00 грн. позивач погодився, розмір виплаченого йому страхового відшкодування не оспорював. Крім того, згідно пояснень представника позивача, залишки транспортного засобу на даний час знаходяться у позивача та їх передачу страховику позивач не здійснював. Суд наголошує, що розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. З матеріалів справи не убачається, чи при зверненні до страхової компанії [PERSON] визнав належний йому автомобіль фізично знищеним та чи згодний він був передати страховій компанії залишки транспортного засобу. Наданий ПрАТ «СК «Євроінс Україна» розрахунок розміру страхового відшкодування (з яким позивач погодився), свідчить про те, що він виконаний для випадку, коли потерпіла особа не визнає належний йому автомобіль фізично знищеним і не погоджується передати його залишки страховій компанії. З виплаченим страховою компанією розміром страхового відшкодування позивач погодився. Відтак згода чи незгода [PERSON] передати залишки транспортного засобу винній у його пошкодженні особі, з огляду на те, що ліміт відповідальності страховика не перевищує розміру заподіяної потерпілій особі шкоди, не має правового значення, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страховика на страхувальника, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц викладений вищезазначений висновок щодо застосування норм права, який враховує суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Зазначений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176 цс 18. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про відшкодування шкоди в розмірі, що становить ринкову вартість транспортного засобу, який було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, станом на день її настання до задоволення не підлягають, оскільки позивачем не вибрано вірний спосіб захисту, встановлений законом, та пред`явлено позов до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed