Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить усунути йому перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що йому з 12.07.1975 р., на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У належному йому житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , але за місцем реєстрації не проживає з 2015 року. Реєстрація відповідача у належному йому будинку чинить перешкоди у праві на оформлення субсидії, та призводить до нарахування зайвих сум за комунальні послуги, тому він вимушений звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним сином, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному вєб-порталі судової влади, до суду не з`явився, жодних заяв він нього не надходило. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до Акту від 12.07.1975 р. [PERSON] на праві особистої власності передано житловий будинок [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований в спірному житловому будинку, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Біленківської сільської ради № 0623/15-12 від 13.12.2019 р., одна за вказаною адресою не проживає. Згідно акту обстеження домоволодіння від 13.12.2019 р. за адресою: [ADDRESS] , складеного комісійно, за участі: старости Мар`ївського старостинського округу Кравченко О.С., депутата Філоненко С.О., соціального робітника [PERSON] та сусідів встановлено, що [PERSON] за вказаною адресою фактично не проживає. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів відсутності об`єктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні більше 1 року, не спростував обставин на які посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved