Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання правочину недійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, зазначивши наступне. Рідний брат позивача - [PERSON] мешкав у квартирі №8 розташованій за адресою в м. Запоріжжя вул. Дунайська, 35, яка належала йому на праві приватної власності. Вони підтримували тісні родинні стосунки. 06 листопада 2014р. за дозволом Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя та за допомогою відділу «Кобра», зайшли до квартири брата, в якій він знаходився мертвим. Під час огляду житла зясувалося, що з квартири зникли: особисті грошові збереження, банківські картки та правовстановлюючі документи на квартиру та особисті його документи. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом другої черги, тому 29.01.2015 р. звернувся із заявою відповідно до державного нотаріуса Орджонікідзевського району м. Запоріжжя [PERSON] про прийняття спадщини і в цей день йому стало відомо, що 04 листопада 2014 року його брат [PERSON] продав квартиру №8 розташовану за адресою в м. Запоріжжя вул. Дунайська, 35, яка належала йому на праві приватної власності відповідачу [PERSON], чим був дуже здивований, оскільки 16 жовтня 2014 р. він був вже мертвим. Потім йому стало відомо, що в грудні місяці відповідач [PERSON] намагався продати придбану квартиру брата, звернувшись до нотаріуса [PERSON] для оформлення правочину, але нотаріус запідозрила протизаконність наміру дії зазначеної особи і вирішила зробити запит до органів реєстрації актів громадянського стану. Отримавши відповідь, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири [PERSON] продавець [PERSON] був мертвим, нотаріус відмовила [PERSON] в укладанні такої угоди.Вважає, що укладений договір купівлі-продажу квартири від 04.11.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] відбувся всупереч діючому законодавству, оскільки вочевидь видно, що на момент укладення угоди купівлі-продажу квартири, його брат [PERSON] був вже мертвим і не міг здійснювати дій пов'язаних з укладанням договору. У звязку з чим, просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири від 04.11.2014р., укладений між [PERSON] та [PERSON] - недійсним. Крім того, після визнання його брата [PERSON] 16.10.2014 р мертвим, відкрилася спадщина на все його майно і він є зацікавленою особою в отриманні його спадщини. Просить суд визнати за ним право на все майно брата [PERSON] в порядку спадкування. Представники позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі на підставах викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що ніяких договорів купівлі-продажу квартири він з [PERSON] не укладав, раніше загубив паспорт, та отримав новий паспорт. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність та письмові пояснення, у яких зазначила наступне. 04 листопада 2014 року до неї звернулись [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] для вчинення договору купівлі-продажу, після встановлення їх осіб та перевірки всіх необхідних документів та довідок для вчинення вказаного договору, нею, 04 листопада 2014 року за реєстровим № 899 було посвідчено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] від імені [PERSON], [INFO] на імя [PERSON], [INFO]. 19 грудня 2014 року їй стало відомо, що [PERSON], [INFO], який був власником зазначеної вище квартири, на момент вчинення нотаріальної дії помер. На підтвердження вказаних обставин вона звернулась з запитом до Міського відділу реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції для перевірки даного факту. Відповідно до відповіді за вих.№7614/02- 04/8-04-37 від 20 грудня 2014 року - [PERSON], [INFO] помер 16 жовтня 2014 року, актовий запис про смерть № 7381, державну реєстрацію смерті було проведено 11 листопада 2014 року. Після цього, 20 грудня 2014 року, вона звернулась з заявою до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області про порушення кримінальної справи по даному факту, про проведення перевірки дійсності паспорту [PERSON], [INFO], який було надано для вчинення договору купівлі-продажу та накладення арешту на вказану квартиру до зясування обставин справи. Також 22 грудня 2014 року вона звернулась до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] з заявою про накладення арешту на вказану квартиру, арешт було накладено негайно в той же день, 22 грудня 2014 року. Таким чином, нею були виконані всі дії які залежали від неї, щоб вказана квартира не була відчужена до зясування правоохоронними органами всіх обставин по справі. Представник третьої особи - Третьої державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Судом встановлено, що 04 листопада 2014 року укладено договір купівлі-продажу квартири №8 в жилому будинку №35 по вулиці Дунайській в місті Запоріжжя, загальною площею 36,84 кв.м. між [PERSON] та [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 899 (а.с.54-58) Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.11.2014 року, вказана житлова квартира належала на праві приватної власності [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло №192 виданого 11.03.1993 року Орджонікідзевською районною радою народних депутатів Виконавчого комітета міста Запоріжжя. (а.с.61-62) Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 311209 виданого 11.11.2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №7381, [PERSON] помер 16 жовтня 2014 року. (а.с.18) Як вбачається з листа слідчого СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, у провадженні слідчого відділу перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014080060005634 від 21.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, за заявою приватного нотаріуса [PERSON] по обставинам укладення договору купівлі продажу спірної квартири між [PERSON] та [PERSON], по якому, на даний час, проводиться досудове розслідування. Правочин - правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія субєкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обовязків, Правомірність є конституційною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст.204 ЦК та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків згідно ст.11 ЦК України є договори та інші правочини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. У ст.16 ЦК України міститься досить широкий перелік засобів захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема одним із них є визнання правочину недійсним (п.2 ст.16 ). Недійсність правочину виникає через те, що дія схожа на правочин, але за своєю суттю не відповідає його характеристикам. Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми його укладання; дефекти субєктного складу, а також дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення. До кожного здійсненого правочину повинні бути застосовані загальні вимоги, а саме: - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства і навіть моральним засадам суспільства; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника процесу має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має вчинятися у формі встановленій законом, та іншим вимогам відповідно до вимог ст.203 ЦК України. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою визнання такого договору недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою, третьою, пятою та шостою ст.203 ЦК України, тобто крім частиною четвертою (правочин має вчинятися у формі встановленій законом). Згідно ч.2 ст.203 ЦК особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Зі смертю особи її цивільна дієздатність припиняється. Відтак, договір купівлі-продажу спірної квартири укладений 04.11.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено всупереч діючому законодавству, оскільки, як встановлено, на момент укладення угоди купівлі-продажу квартири, продавець [PERSON] помер (16.10.2014 р.), а отже цивільна дієздатність припинилася. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 04.11.2014 року укладений між [PERSON] та [PERSON] доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд застосовує, в порядку ст.216 ЦК України, правові наслідки недійсності правочину шляхом скасування реєстрації права власності на спірну квартиру за [PERSON] Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, суд дійшов наступного. Як встановлено, позивач [PERSON] є рідним братом [PERSON], який помер 16.10.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про народження ([PERSON], 25.06.1960 р.н.) від 05.07.1960 року виданого міським ЗАГС м. Сімферополь, актовий запис №1522 та свідоцтвом про народження ([PERSON], 17.06.1968 р.н.) І-ЖС від 26.03.2015 року виданого Жовтневим відділом державної РАЦС реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №1174 від 09.07.1968 р. Як встановлено судом, після смерті [PERSON] 16.10.2014 р. відкрилася спадщина на його нерухоме майно, а саме: на квартиру [ADDRESS], яка належала йому на праві приватної власності. Позивач, як єдиний спадкоємець другої черги спадкування за законом згідно ст. 1261 ЦК України, звернувся до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори, в межах шестимісячного строку у порядку, передбаченому ст. 1270 ЦК України, для отримання свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується копією спадкової справи № 31/2015 після [PERSON], який помер 16.10.2014 року. На теперішній час позивач не може оформити спадщину після смерті брата в порядку спадкування за законом щодо спірної квартири, так як право власності на спірну квартиру належить відповідачу [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.2014 року посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], по якому, як встановлено вище, наявні достатні підстави для визнання його недійсним. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що за позивачем [PERSON] можливо визнати право власності на квартиру [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 16.10.2014 року, так як він є єдиним спадкоємцем другої черги, який належним чином прийняв спадщину у наданий законом строк. Позивач прийняв спадщину належним чином, відповідно до положень ст. 1269 ЦК України протягом шести місячного строку з дня смерті спадкодавця шляхом звернення до Третьої нотаріальної контори м. Запоріжжя, за місцем відкриття спадщини з відповідною заявою. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved