Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратив право користування житловим приміщення за адресою [ADDRESS], та зняття з реєстрації посилаючись на те, що позивач є власником зазначеної квартири, відповідачка в даній квартирі не проживає, однак до теперішнього часу відповідачка залишається зареєстрованою за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Надала до суду заяву, в якій справу просить слухати за її відсутності, позовні вимоги визнає. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, сторони належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа Київський РВ у м. Харків ГУ ДМС України в Харківській області надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності. Третя особа Відділ реєстрації місця проживання у Київському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації ХМР повідомлялась судом належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS], що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав на підставі договору купівлі продажу від 04.11.2011 року. Відповідачка за вказаною адресою не мешкає більше року, що підтверджується її заявою та свідченнями допитаного в суді свідка [PERSON] Однак, згідно довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України, відповідачка [PERSON] на данний час залишається зареєстрованою за адресою [ADDRESS]. Конституцією України ( ст..41) та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб ( статті 316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, навіть, якщо він не позбавлений володіння цим майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право користування приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між власником або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка не є членом сім»ї власника квартири, однак згідно ст.8 ЦК України- якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що до даних правовідносин підлягає застосуванню ст.405 ЦК України, у зв'язку чим суд вважає позовні вимоги обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, через що суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved