Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 12 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 664. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалось. На протязі останнього часу сімейне життя стало погіршуватись, що в подальшому призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони припини ведення спільного господарства та проживають окремо протягом року. За його глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини, немає. Просив шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 12 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 664, розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та наполягав на розірванні шлюбу, оскільки вони з відповідачем не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо з лютого 2013 року. Подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти розірвання шлюбу з тих підстав, що відповідач не цікавиться дитиною, не навідує та не утримує дитину. Також підтвердила той факт, що вони з позивачем з лютого 2013 року не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо та жоден з них не робив кроків до примирення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 664, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с.6). Під час перебування сторін у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с. 7). Сімейне життя у сторін не склалось. Вони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо з лютого 2013 року. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти розірвання шлюбу, однак не повідомила про те, що має намір вжити заходів щодо примирення з позивачем та зберегти сім'ю. Позивач, в свою чергу наполягав на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На думку суду, шлюб зберегти неможливо, оскільки відповідач не бажає вживати заходів щодо примирення подружжя, а позивач наполягає на розірвання шлюбі, що не дає суду підстав для вжиття заходів щодо примирення, шляхом надання сторонам терміну для примирення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved