Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, з тих підстав, що його батькам [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належали земельні ділянки загальною площею по 0,7100 га ріллі (земельна ділянка №1 0,6400га, ділянка №2 0,0700 га ) кожному для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виділенні на підставі рішення Гостівської сільської ради IV сесії 13 демократичного скликання від 21.08.1995 року у відповідності із Державними актами на право приватної власності на землю серії IV-ІФ №042974, виданий 06.03.2003 року на імя батька [PERSON], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 459 та серії IV-ІФ № 042777, виданий 20.02.2003 року на імя матері [PERSON], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 272. 15.11.1998 року помер батько [PERSON] Після його смерті в управління спадковим майном вступила [PERSON], але юридично не оформила своїх прав. 28.11.2008 року померла мати [PERSON] після її смерті спадщину прийняла її донька, сестра позивача, [PERSON], і частково оформила спадщину після смерті матері на своє імя в порядку спадкування за заповітом. Однак 01.02.2014 року сестра [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина і позивач являється єдиним спадкоємцем, оскільки брат [PERSON], не бажав приймати спадщину, не звертався в шестимісячний строк із заявою до нотаріальної контори на прийняття спадщини і на даний час не має жодних претензій. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] і бажає оформити право власності на спадкове майно на своє імя. Однак, в нотаріальному порядку позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки після смерті [PERSON], оскільки остання не набула права власності на вищезазначені земельні ділянки згідно діючого на той час законодавства. В судове засідання позивач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності в якій вказав, що позов визнає, щодо його задоволення не заперечує. Представник відповідача Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву №15/02-32 від 30.01.2019, в якій вказав, що позов визнають, щодо задоволення позову не заперечують, справу просив розглядати у його відсутності. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України,\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON], згідно державного акта на право приватної власності на землю IV ІФ № 042974 від 06.03.2003 належить земельна ділянка розташована на території Гостівської сільської ради площею 0,71 гектарів, призначена для товарного виробництва (а.с. 9). [PERSON], згідно державного акта на право приватної власності на землю IV ІФ № 042777 від 20.02.2003 належить земельна ділянка розташована на території Гостівської сільської ради площею 0,71 гектарів, призначена для товарного виробництва (а.с. 11). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON]М.(а.с. 24). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON]М.(а.с. 24). 15.11.1998 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (мати) прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], успадкувавши належну йому земельну ділянку, оскільки вступила в управління спадковим майном, до дня смерті спадкодавця проживали разом, проводила похорон спадкодавця, вели спільне господарство, що підтверджується довідкою Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 762 від 10.12.2018 року (а.с. 12). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 786/2008 заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. 28.11.2008 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 15). З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.03.2010 року, яке зареєстровано в реєстрі за № 352, встановлено, що спадкоємцем земельної ділянки розміром 0,71 га, призначена для товарного виробництва, що розташована на території Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, яка належить спадкодавцю [PERSON], на підставі Державного акта на право власності на землю IV-ІФ № 042777 виданого Гостівською сільською радою 20.02.2003 року, зареєстровано в книзі записів державних актів на право власності на землю за № 272 та земельну ділянку розміром 0,71 га, призначена для товарного виробництва, що розташована на території Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, яка належить спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на землю IV-ІФ № 042974 виданого Гостівською сільською радою 06.03.2003 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю за № 459, яка належала її чоловіку [PERSON], який помер 15.11.1998 року, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, є [PERSON] (а.с. 18). 01.02.2014 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 16). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину за законом після смерті сестри [PERSON], оскільки у шестимісячний строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Також позивачу [PERSON], після смерті [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.08.2015 року (а.с. 20) на житловий будинок за адресою вул. Полеглих за волю, 14а, с. Гостів, Тлумацький район, Івано-Франківська область, який не є предметом даного позову. Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 52/2014 заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на право на земельну ділянку площею 0,71 га, що розташована на території Гостівської сільської ради, для ведення товарного виробництва, передана у приватну власність на підставі рішення Гостівської сільської ради народних депутатів IV сесії 13 демократичного скликання від 21.08.1995 року у відповідності з Державним актом на право приватної власності на землю серії IV - ІФ № 042974, виданим 06.03.2003 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 459 та земельну ділянку площею 0,71 га, що розташована на території Гостівської сільської ради, для ведення товарного виробництва, передана у приватну власність на підставі рішення Гостівської сільської ради народних депутатів IV сесії 13 демократичного скликання від 21.08.1995 року у відповідності з Державним актом на право приватної власності на землю серії IV - ІФ № 042777, виданим 20.02.2003 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 272, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В нотаріальному порядку [PERSON] (позивач) було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які знаходяться на території Гостівської сільської ради, Тлумацького району Івано-Франківської області, оскільки спадкодавець [PERSON] під час життя не набула права власності на вказані земельні ділянки відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент їх набуття, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області [PERSON] № 667/02-31 від 23.11.2018 року (а.с. 17). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов, з врахуванням уточнених позовних вимог, слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 352,40 грн. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 392, 1223, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved