Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2009 року, від спільного проживання з відповідачкою має неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], яка проживає із відповідачем. Шлюбні відносини не підтримуються вже кілька років через те, що під час спільного проживання у них склалися напружені відносини, виникали постійні сварки та конфлікти. З часом на цьому ґрунті у нього погіршився стан здоровя, що призвело до його госпіталізації, але відповідач не приймала та не приймає ніякої участі в лікуванні та догляді за ним. Миритися та жити з відповідачем не бажає, у звязку з чим просить суд шлюб розірвати. Позивач надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що на позові наполягає та просить розглянути справу без його участі. Просить строку на примирення не надавати, оскільки він з дружиною не проживає однією сімєю вже 2 роки. Спору про місце проживання спільної дитини немає. Відповідач у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином шляхом поштового повідомлення (а.с.17, 24). За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2009 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], яка проживає та надалі буде проживати з відповідачем. Спору про місце проживання дитини немає. Сторони однією сімєю не проживають близько двох років, миритися не бажають, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли. При цьому суд враховує, що позивач просив не надавати строк на примирення, а відповідач, двічі надіславши до суду заяви про відкладення розгляду справи, також не просила надати строк на примирення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах 3,4 статті 56 СК України зазначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що за станом свого здоров'я (перенесений інсульт) позивач потребує турботи та допомоги, проте відповідач, не зважаючи на це та нехтуючи своїми подружніми обов'язкам, не опікується позивачем, ніякої участі у лікуванні та догляді за позивачем не приймала та не приймає. Більш того відповідач пішла від чоловіка, залишивши його в безпорадному стані проживати одного, та проживає за іншою адресою в іншій області. За наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним.

Outcome: approved