Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2013 року він є єдиним власником житлової будівлі, що знаходиться по вул. Незалежності, 30 в с. Долиняни, Хотинського району, Чернівецької області реконструйованої з приміщення лазні на підставі рішення виконавчого комітету сільської ради с. Долиняни № 16/3 від 12 березня 2008 року надано дозвіл на реконструкцію лазні під житловий будинок на закріпленій за цією будівлею земельною ділянкою 0,15 га., яка надана для обслуговування даної реконструкції під житловий будинок. Рішенням Хотинського районного суду, ухвалою апеляційного суду Чернівецької області та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ встановлено, що дана земельна ділянка в минулому належала його бабусі [PERSON], [INFO] і входила до земельної ділянки її господарства, на якій в подальшому тодішнім колгоспом «Маяк» на цій земляній ділянці було побудовано сільську лазню, а бабусі яка являлася вдовою було видано дозвіл на даній земельній ділянці займатися садівництвом та сінокосом. Влітку 1974 року без будь-якого дозволу й погодження сусідом [PERSON], було розпочато облаштування додаткового підїзду до свого будинку, шляхом побудови з підручних матеріалів містка через р.Черлена та спорудження насипу по діагоналі на земельній ділянці біля сільської лазні, при цьому старий підїзд було закинуто. Влітку 2014 року, приїхавши із заробітків з Республіки Італія, з метою зухвальства, приниження та заплямування чесної репутації його сім'ї, найнявши двох захисників, маючи на меті будь-якою ціною нанести їхній сім'ї матеріальних збитків та моральних страждань. Зазначає, звернення до суду було з надуманими вимогами, щоб їхня сім'я демонтувала на подвір'ї перед реконструйованим будинком побудований із центральної вулиці під'їзд до їхнього будинку, а її під'їзд, який взагалі незаконно побудований, який суперечить картографічному зображенню генерального плану забудови села та висновкам компетентних служб і знаходиться поруч, вирівняти та покрити новим покриттям, мотивуючи це тим, що пошкоджене автомобілем Камаз перекриття заважає їй користуватися її земельною ділянкою, а пізніше доповнила ще й будинком, а її чоловік [PERSON]. який спільно із їхньою сім'єю допомагав проводити водовідведення почав в судовому засіданні брехати та відмовлятися від участі у проведенні даних робіт. На час пред'явлення позову і до цього часу позивачка без дозволу заїжджає через їхнє подвір'я, заводячи суд в оману, що вона не може потрапити на своє подвір'я та до свого будинку. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ встановлено, що будь-якого проїзду чи будь-якого проходу через територію колишньої лазні, а нині житлового будинку немає і дане питання оскарженню не підлягає. Зазначає, що його сім'я добросовісно за викликом до суду приходила на всі судові засідання, а їх було вісім в районному суді, два апеляційних в м.Чернівці та м.Києві, витрачаючи свій робочий час, витрачаючи кошти на пересування до приміщень судів та несучи при цьому й моральну шкоду, адже його батьки пенсійного віку і для них всіх було вперше йти до суду ще й в якості відповідачів, потерпаючи від наклепів сусідки. Як наслідок у матері [PERSON] та батька [PERSON] на основі нервових зривів та потрясінь пов'язаних з судовими засіданнями в яких неправдою і брехнею [PERSON] намагалася облити брудом та наклепами їхню сім'ю, намагалася неправдивими свідченнями в судових засіданнях зруйнувати бетонний під'їзд до його будинку - з'явилися серцеві захворювання та виникли проблеми з тиском, що спричинило за останній рік неодноразові звернення за медичною допомогою до лікарень, що підтверджується виписками про стаціонарне лікування, а також за вимогою лікарів матір [PERSON] направлено на обстеження та лікування в Чернівецький кардіологічний центр, де й поставлено її на облік. Всі ці потрясіння із захворюваннями батьків, які проходили між судовими засіданнями негативно вплинули й на його особисте здоров'я та моральний стан, а також призвели до значних матеріальних витрат на лікування, відвідування в лікарнях та транспортні витрати, які він поніс транспортуючи батьків власним автомобілем до лікарень та купуючи ліки на суму 1658 грн. 42 коп. Зазначає, що так як він являється інвалідом другої групи та є батьком трьох малолітніх дітей, йому важко переносити ці матеріальні витрати. Крім цього, йому прийшлося звернутися до ряду компетентних служб для замовлення обстежень і отримання висновків для пред'явлення до суду, а саме: в Державну інспекцію сільського господарства в Чернівецькій області, в службу автомобільних доріг у Чернівецькій області та в інженерно-геологічну службу, а також щоб довести суду, що він побудував під'їзд до свого будинку на ділянці в межах свого кадастрового плану, він замовляв проект відновлення межових знаків в проектній організації. На дані замовлення поніс матеріальні витрати на заправку власного автомобіля для поїздок в м. Чернівці, для написання заяв та замовлення спеціалістів, доставку спеціалістів в с. Долиняни та в м. Чернівці, а також для поїздок в м. Чернівці за висновками обстежень. Вказує, для того щоб отримати на руки висновок з Державної інспекції с/господарства йому прийшлося власним автомобілем за власні кошти їхати до м. Чернівці - чотири рази, з служби автомобільних доріг - чотири рази, з інженерно-геологічної служби - два рази та один раз оплатити пальне за приїзд спеціаліста власним автомобілем. Крім цього проект відновлення межових знаків також коштував двох поїздок до м. Чернівці та оплати пального за виїзд спеціаліста на місце. Вартість пального на одну поїздку йому коштувала двісті гривень та оплата пального для виїзду спеціалістів в село також по двісті гривень. Отже, даний пакет документів для пред'явлення суду разом йому обійшовся в дванадцять поїздок власним автомобілем, що коштувало 2400 гривень, також два відшкодування за пальне спеціалістів 400 грн. та оплата проекту відновлення межових знаків 150 грн. Кінцева сума за вимушені транспортні витрати становить 2950 гривень. Отже виходячи з цього, означає, що раніше поданий до суду неправомірний позов [PERSON] спричинив йому значні матеріальні збитки та моральні страждання у зв'язку із погіршенням його здоров'я та здоров'я його батьків. Тому просить суд стягнути з [PERSON] на його користь відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 950 гривень на транспортні витрати для поїздок на судові засідання, 500 гривень на транспортні витрати для поїздок в лікарню з батьками, 1658,42 гривень на оплату ліків, 2950 гривень на оплату транспортних витрат для виготовлення документів для предявлення позову до суду та 27000 гривень моральної шкоди, а всього матеріального збитку 6058,42 гривень та моральної шкоди в сумі 27000 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала, доводів позивача не спростувала. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст. ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання ст. 13 ЦК України, захист прав і свобод людини і громадянина судом ч.1 ст.55 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно із п.п. 1-2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Так, судом встановлено, що позивач у звязку зі спором та зверненням відповідача до суду, щодо під'їзду до свого будинку на його ділянці, тому в межах його кадастрового плану в останнього виникла необхідність замовляти проект відновлення межових знаків в проектній організації, що і підтверджено матеріалами справи, а саме квитанцією ПАТ «КБ ПРИВАТБАНК» останнім було сплачено у касу банку кошти в розмірі 150 гривень за оплату виготовлення проекту відновлення межових знаків (а.с.11), а також було стверджено поясненнями позивача наданими в судовому засіданні. Так, при вирішенні спору, суд виходить по суті з доказів, що є в матеріалах цивільної справи та які були надані позивачем в ході розгляду справи. Однак, суд вважає, що позивач у позовній заяві та під час судового розгляду не повідомив суду про наявність обставин, які б вказували на заподіяння йому збитків, а фактичні обставини спору вказують на наявність витрат, повязаних з розглядом судової справи, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти в розмірі 150,00 гривень, витрачені позивачем за оплату виготовлення проекту відновлення межових знаків. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пленум Верховного Суду України постанова № 4 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз'яснив в п. 3, 5 вищевказаної Постанови, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди предметом доказування є не тільки факт неправомірних дій (бездіяльності), а також виникнення шкоди та причинний звязок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяння шкоди. Отже, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач має довести, яких саме втрат немайнового характеру він зазнав та яке саме їх матеріальне вираження. Недоведеність позивачем зазначених обставин по справі є підставою для відмови у задоволенні позову. Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не надано обєктивних та переконливих доказів на підтвердження факту заподіяння йому втрат немайнового характеру у причинному звязку з бездіяльністю відповідача, зокрема не надано доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди, на який претендує позивач та з чого він при цьому виходить, докази надані позивачем, а саме виписки з медичних карт, а також квитанції про купівлю лікарських засобів не відносяться безпосередньо до позивача, а відносяться до його батьків, в зв'язку чим суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача щодо стягнення заявленої ним суми моральної шкоди з відповідача. При подачі позову позивач був звільнений від оплати судового збору як інвалід ІІ групи, тому на підставі ст.88 ЦПК України оплату судового збору слід віднести на рахунок держави, виходячи з обєму задоволених позовних вимог про відшкодування частково матеріальної шкоди. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial