Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 06.11.1996 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] (відповідач по справі) та [PERSON] 11.12.2017 року рішенням суду шлюб між ними було розірвано. 15.03.2019 року, згідно з договором купівлі-продажу квартири, [PERSON] продала, а позивач купив квартиру [ADDRESS] . Згідно витягу Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить позивачу і на даний час він є одноосібним власником даної квартири. Однак, в даній квартирі прописаний його син [PERSON] . Позивач стверджує, що протягом сімнадцяти років відповідач проживає за межами України, у вказаній квартирі не проживає, не приймає участі в утриманні квартири, комунальні послуги не оплачує, матеріальної допомоги на утримання квартири не надає, особистих речей відповідача в квартирі не має, до квартири не з`являється. Відтак, проживання відповідача порушує його право власності на дану квартиру, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати об`єкт права власності. Просить позов задовольнити. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 05.01.2021 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 26.01.2021 року, однак 26.01.2021 року, 17.02.2021 року та 09.03.2021 року розгляд справи відкладався за клопотанням представника відповідача. Наступне підготовче судове засідання було призначено на 29.03.2021 року в режимі відеоконференції за клопотанням відповідача. 29.03.2021р. позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та зазначив, що у спірній квартирі не проживає близько 20 років, оскільки він виїхав на постійне місце проживання до м. Гаага (Голандія). Зауважив, що участі в утриманні даної квартири не бере, коштів на комунальні послуги батькові не надає і ніколи не надавав, тому проти зняття його з реєстрації не заперечує. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває у власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Степчук І. С та зареєстрованого в реєстрі за № 493 (а. с.7-8). Даний факт також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності р/н 1785391446118 від 15.03.2019 року (а.с.9). Відповідно до будинкової книги в квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач по справі [PERSON] (а.с.10-11). Проте, із акту №6123/07 від 16.12.2020р., виданого КП «Червонограджитлокомунсервіс» вбачається, що [PERSON] , що зареєстрований за адресою квартира [ADDRESS] фактично за цією адресою не проживає. Крім вищевказаних доказів, суд враховує те, що відповідач позов визнав, таке визнання не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачеві відомі та зрозумілі. Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України\~ власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1\~ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Відповідно до\~ст.\~64\~Житлового кодексу\~УРСР визначено,\~що до\~членів сім`ї\~наймача належать\~дружина наймача,\~їх діти\~і батьки.\~Членами сім`ї\~наймача може\~бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і\~ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член, сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.4\~ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позов\~підлягає до задоволення, оскільки позивач є власником вищевказаної квартири, відповідач у спірному жилому приміщенні не проживає понад рік, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою не має можливості, оскільки перебуває за межами України, чим чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Судові витрати по справі позивач просить не покладати на відповідача.

Outcome: approved