Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором банківського вкладу (депозиту) у розмірі 63 475 гривень та судові витрати у розмірі 600 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27 травня 2013 року він уклав з відповідачем депозитний договір на суму 60 000 гривень під 22% річних зі строком повернення - 27 червня 2014 року. 27 травня 2014 року він також уклав з відповідачем додатковий договір №1, яким було змінено строк повернення депозиту до 27 червня 2015 року. При цьому, 21 липня 2014 року він звернувся до відповідача з вимогою розірвання договору та повернення депозиту, однак грошові кошти йому повернуті не були. Представник відповідача Петрова О.А. надала суду письмові заперечення (а.с.26-27), в яких частково визнає заявлені позовні вимоги, але заперечує проти стягнення з відповідача обов'язкового пайового внеску в розмірі 20 гривень, та додаткового пайового внеску в розмірі 3030 гривень, які можуть бути стягнуті тільки після припинення членства позивача у спілці. Також вважає, що при достроковому розірванні договору повинна бути застосована процентна ставка в розмірі 2% річних, у зв'язку з чим, в стягненні процентів в сумі 4055 гривень, а також переплаченого внеску 8548,53 гривень просила відмовити. Представник позивача [PERSON] надав суду клопотання (а.с.34) про задоволення позову, та розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, клопотання про відкладення судового засідання на надав. Про розгляд справи був повідомлений належним чином (а.с.20, 33), у зв'язку з чим справа розглядається за його відсутності. Перевіривши та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. 27 травня 2013 року між кредитною спілкою - Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра», та членом кредитної спілки [PERSON] укладено договір №9119 «про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок» (далі договір) (а.с.4-7). Сума внеску за договором склала 60000 гривень (п.2.1.1. договору), з процентною ставкою 22% річних (п.2.2.1. договору), зі строком повернення 27 червня 2014 року (п.1.2. договору). [PERSON] виконав свої зобов'язання за договором, та вніс до спілки відповідні внески (а.с.28). 27 червня 2014 року між кредитною спілкою - Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра», та членом кредитної спілки [PERSON] укладено додатковий договір №1 (а.с.8), яким сторони домовились змінити вказаний у первісному договорі строк повернення внеску (вкладу) члена кредитної спілки до 27 червня 2015 року. 21 липня 2014 року [PERSON] подав до відповідача заяву про розірвання додаткового договору №1 до договору №9119 від 27 травня 2013 року, зареєстровану під №5158/2014 (а.с.9). Згідно ч.1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). При цьому, відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Крім того, згідно з п.3.3.2 договору №9119 (а.с.5) вкладник має право достроково в односторонньому порядку вимагати розірвання цього Договору (в тому числі шляхом пред'явлення письмової вимоги про повернення Внеску), з поверненням Внеску та процентів за Внеском, повідомивши Спілку в порядку та з врахуванням наслідків передбачених цим Договором. Зважаючи на викладене, враховуючи волевиявлення [PERSON] (а.с.9), розірваним вважаються саме договір №9119 про надання фінансової послуги від 27 травня 2013 року (а.с.4-7), а не додатковий договір №1 від 27 червня 2014 року (а.с.8), до якого не передбачено процедури розірвання, оскільки він лише вносить зміну строку повернення вкладу до основаного договору ї є його невід'ємною частиною. Як вказує п.п.4) п.6.2.3.1 договору №9119 (а.с.7) Спілка зобов'язана повернути Вкладнику всі належні йому грошові кошти відповідно до умов цього Договору упродовж 30 (тридцяти) робочих днів з дня отримання повідомлення від Вкладника про розірвання Договору (вимоги про повернення Внеску). Незважаючи на заяву позивача, грошові кошти йому повернуті не були (а.с.10, 11), що крім того визнається представником відповідача в запереченнях (а.с.26-27). На час розгляду справи на рахунку відповідача (а.с.11) знаходяться грошові кошти [PERSON] на загальну суму 63 475 гривень, та складаються з: 20 гривень обов'язкового пайового внеску; 3 030 гривень пайового внеску; 56 370 гривень грошового внеску; 4 055 гривень заборгованості по процентам. Однак при цьому, відповідно до п.2.2.3. договору №9119 (а.с.4) сторони погодились, що у випадку дострокового розірвання Договору з ініціативи Вкладника (в тому числі повернення Внеску на вимогу Вкладника), Спілка здійснює перерахунок суми нарахованих процентів на Внесок Вкладника за ставкою, що встановлена у Спілці за внесками (вкладами) до запитання станом на дату повернення Внеску за фактичний строк користування Внеском. При цьому різниця між фактично отриманим Вкладником процентами за ставкою 22% річних та нарахованими процентами за ставкою, що встановлена у Спілці для внесків (вкладів) до запитання станом на дату повернення внеску, на підставі здійсненного Спілкою перерахунку повертається Спілці Вкладником в день повернення Внеску. Згідно копії протоколу №09/01 засідання спостережної ради ЗОКС «Довіра» від 03 вересня 2012 року (а.с.31а) процентна ставка за внесками (вкладами) до запитання встановлена у розмірі 2% річних. З наданого розрахунку (а.с.31) вбачається що відповідач виплатив [PERSON] 10049,00 гривень із нарахованих за ставкою 22% річних 16576,75 гривень. При перерахунку процентів за ставкою 2% річних, сума процентів яка підлягає виплаті становить 1500,47 гривень. Таким чином, з урахуванням визнання в цій частині позову відповідачем, суд вважає за можливе зарахувати отримані [PERSON] надмірно виплачені проценти в сумі 8548,53 гривень в рахунок погашення внеску (вкладу). Крім того, з наданої відповідачем довідки (а.с.11) встановлено, що частина грошових коштів позивача, що знаходиться на рахунку ЗОКС «Довіра» є обов'язковим пайовим внеском в сумі 20 гривень (а.с.29), та пайовим внеском в сумі 3 030 гривень (а.с.30). Позовні вимоги в частині стягнення цих коштів не можуть бути задоволенні, оскільки відповідно до ч.ч.6, 7 ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки» пайові внески повертаються після припинення членства фізичної особи у кредитній спілці. Підтвердження припинення членства у ЗОКС «Довіра» позивачем суду не надано, у зв'язку з чим ця частина позовних вимог заявлена передчасно. З відповідним позовом позивач зможе звернутись до суду відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, ч.1 ст. 15 ЦК України, у разі порушення його прав. Зважаючи на викладене, позов підлягає частковому задоволенню, та на користь [PERSON] необхідно стягнути грошовий внесок (вклад) в сумі 47 821,47 гривню. Судові витрати понесені позивачем (а.с.15), відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог, що буде становити 452,03 гривні. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог, що буде становити 478,22 гривень.

Outcome: partial