Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свою вимогу тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 31 серпня 1988 року Нижньосірогозьким районним відділом ЗАГСу Херсонської області, актовий запис № 53, від шлюбу мають двох дорослих дітей. Позивач зазначив, що будучи засудженим до довічного позбавлення волі, не має можливості жити з дружиною однією сім`єю, подружнє життя та ведення спільного господарства є неможливі. Вважає існуючий шлюб формальним, обтяжуючим дружину, таким, що перешкоджає її нормальному життю та створює перепони її жіночому щастю, оскільки відповідач не може через існуючий шлюб створити іншу повноцінну сім`ю. Спору про розділ майна немає. Прохає шлюб розірвати. Ухвалою суду від 23 січня 2019 року заявлене відповідачем [PERSON] клопотання про надання строку для досягнення примирення було задоволено, сторонам надано шість місяців для примирення. Сторони в судове засідання викликались, але 22 липня 2019 року відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, у якій прохала справу розглянути за її відсутності, заявлений [PERSON] позов про розірвання шлюбу не визнала, заперечила проти розірвання шлюбу, вважає, що розірвання шлюбу є недоцільним, не бажає розірвання шлюбу, прохала суд шлюб не розривати, оскільки не бажає втрачати сім`ю, заявила клопотання відмовити у задоволенні позову. Позивач [PERSON] надав свої заперечення на пояснення відповідача [PERSON] , вказав, що відбуває покарання за вироком суду у вигляді довічного позбавлення волі в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань № 8», розташованій за адресою:10000, м. Житомир, вул. Ватутіна 172, з вказаної причини позбавлений можливості прибути у судове засідання, за наданий судом строк у шість місяців обставини, які унеможливлюють спільне життя однією сім`єю з відповідачем у зв`язку з його перебуванням у Державній установі виконання покарань не змінилися, тому прохав шлюб з [PERSON] розірвати Спір між сторонами щодо майна відсутній. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , зареєстрували шлюб 31 серпня 1988 року у Нижньосірогозькому районному відділі ЗАГСу Херсонської області, актовий запис № 53 (а.с. 5). Після укладення шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Від шлюбних відносин сторони мають двох дорослих дітей - дочку [PERSON] 1988 року народження, та сина [PERSON] (а.с. 2). З наданої начальником відділу контролю за виконанням судових рішень державної установи «Житомирська установа виконання покарань № 8» В.М. Сергійко довідки позивач [PERSON] [INFO] , засуджений за вироком Запорізького обласного суду за ст. ст. 93 п. п. «б», «г», «ж»; 142 ч. 2, 193 ч. 3, 222 ч. 1, 222 ч. 3; 42 КК України до довічного позбавлення волі відбуває покарання у державній установі «Житомирська установа виконання покарань № 8» з 14 вересня 2001 року до теперішнього часу (а.с. 3). З позовної заяви вбачається, що шлюбні відносини припинені у зв`язку з засудженням позивача до довічного позбавлення волі. З наданих до суду заяв позивача вбачається, що позивач [PERSON] вважає існуючий шлюб формальним, оскільки подальше спільне життя з дружиною є неможливе, спільне господарство не ведеться, за таких умов вважає, що існуючий шлюб лише обтяжує дружину, заважає їй нормально жити, влаштовувати особисте життя, тому є перепоною для її жіночого щастя. Відповідач [PERSON] не погоджується з позицією, обраною позивачем [PERSON] , категорично заперечує проти розірвання шлюбу, заявила клопотання про відмову у задоволенні позову, оскільки протилежної думки щодо існуючого шлюбу, не ставить перед собою мети щось змінювати в житті. Суд приходить до висновку, що оскільки відповідач [PERSON] не підтримує зайнятої позивачем [PERSON] позиції щодо причин, які штовхають його на прийняття рішення про розірвання шлюбу, [PERSON] стверджує, що існуючий шлюб не є обтяжливим для неї, вона не бажає розриву шлюбу, намагається зберегти свій статус заміжньої жінки, має намір і надалі підтримувати стосунки з позивачем не зважаючи на існуючі обставини, тому суд дійшов переконання, що заявлений позивачем [PERSON] позов про розірвання шлюбу задоволенню не підлягає, оскільки існування сім`ї не завдає шкоди сторонам, дає можливість для спілкування щодо подій у житті дружини, дітей, що безперечно є позитивною стороною існування шлюбу, тому розірвання шлюбу не в інтересах обох сторін, ця обставина визнається судом істотною при прийнятті рішення.

Outcome: dismissed