Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 1\~826\~200 грн., судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що він з 21.02.2009 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 02.05.2010року ним було взято у борг кошти у розмірі 120\~000, 00 доларів США у [PERSON] на придбання земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , а також будівництво будинку на даній земельній ділянці, про що було складено відповідну розписку. 13.05.2010року була придбана зазначена земельна ділянка. В 2012 році на вказаній земельній ділянці був побудований будинок, та відповідно до Рішення Московського районного суду м.Харкова від 31.10.2012року його було визнано власником будинку. Зазначений будинок ним та [PERSON] планувалось продати та отримати дохід з його продажу. Також, 02.01.2013року ним були взяті в борг кошти у розмірі 20\~000 доларів США на придбання квартири, про що також було складено відповідну розписку. 25.01.2013року на ім`я [PERSON] була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.06.2019року було розірвано шлюб. У зв`язку з тим, що у нього та відповідача не було можливості віддати борг по зазначеним договорам позики, 29.11.2017року [PERSON] на захист свої майнових прав звернулась до суду з позовом про стягнення суми боргу за договором позики. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.05.2018року було стягнуто з нього на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 02.05.2010року у сумі 3146280 грн. та за договором позики від 02.01.2013року у сумі 498161, 00 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у сумі 8000грн. Всього на загальну суму 3\~652\~441, 00 грн. Позовних заяв від відповідача про визнання договорів недійсними не надходило. Як вбачається з рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 10.05.2018року [PERSON] була заявлена як третя особа, та остання повністю погодилась з рішенням. Відповідачем [PERSON] було подано відзив на позову, в якому остання просила відмовити у задоволенні позову з тих підстав що позивач намагається безпідставно стягнути із неї боргове зобов`язання, яке було особисто укладено між позивачем [PERSON] та його матір`ю [PERSON] . У розписках вона не є стороною цих договорів позики, та не є майновим поручителем. Позивачем [PERSON] було надано відповідь на відзив, в якому останній просить задовольнити позов. Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова Короткого І.П. від 31.01.2020року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Розпорядженням №01-08/397 від 28.07.2020 року призначено повторний автоматичний розподіл справ судді Московського районного суду м.Харкова [PERSON] . Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2020року справа розподілена судді Московського районного суду м.Харкова Довготько Т.М. Ухвалою суду від 03.08.2020року справу було прийнято до провадження та призначено в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24.09.2020року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, просили у його задоволенні відмовити. Суд, заслухавши сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 641/8101/17, приходить до наступного. Судом встановлено, що з 21.02.2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Московського районного суду м.Харкова від 13.06.2019 року. 02 травня 2010 року [PERSON] взяв у борг грошові кошти в сумі 120 000 доларів США у [PERSON] , що за домовленістю сторін еквівалентно (960 000 грн. згідно курсу НБУ на травень 2010 року), для придбання земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та наступного будівництва садового будинку для продажу, які зобов`язався повернути до 31 грудня 2015 року, про що написав розписку. 02 січня 2013 року [PERSON] взяв у борг грошові кошти в сумі 20000 доларів США у [PERSON] , що за домовленістю сторін (еквівалентно 160000 грн. згідно курсу НБУ на січень 2013 року), для придбання квартири за адресою: [ADDRESS] , які зобов`язався повернути до 31 грудня 2016 року, про що написав розписку. Судом в судовому засіданні були дослідженні оригінали вказаних розписок, які знаходься в матеріалах цивільної справи № 641/8101/17. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.05.2010року, [PERSON] за згодою дружини [PERSON] придбав у власність земельну ділянку розміром 0,0575 га, за № [NUMBER] , квартал № [NUMBER] Садівничого товариства «50 років Жовтня», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31.10.2012року, було визнано за [PERSON] право власності на садовий будинок літ. «А-2» (в тому числі літ. «Ап») загальною площею 253,0 кв.м., прибудову до садового будинку площею 11,7 кв.м., в тому числі підвал літ «а», площею 5,2 кв.м., балкон літ. «аі», площею 6,5 кв.м., місцезнаходження якого є [ADDRESS] /а.с.14/. Як вбачається з витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.02.2013року, за [PERSON] 21.02.2013року було зареєстровано право власності на садовий будинок літ «А-2» ) садівниче товариство «50 років Жовтня», ділянка № [NUMBER] , квартал №7) за адресою: [ADDRESS] /а.с.15/. Відповідно до договору купівлі продажу від 25.01.2013року, відповідач [PERSON] , за згодою чоловіка [PERSON] , придбала у власність квартиру [ADDRESS] /а.с.16/. Як вбачається з витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.01.2013року, за [PERSON] 25.01.2013року було зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] /а.с.17/. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.05.2018року, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3\~146\~280, 00 грн. за договором позики від 02.05.2010року, та 498\~161 грн., за договором позики від 02.01.2013року, а всього 3\~652\~441, 00 грн. рішення набрало законної сили. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] , допитаний в якості свідка пояснив, що у 2010році він взяв у своєї матері [PERSON] у борг 120\~000 доларів США для придбання земельної ділянки та будівництва будинку, щоб в подальшому його продати та отримати прибуток з продажу будинку. Прибуток він з матір`ю повинні були поділити. Крім того, у 2012 році йому запропонували придбати квартиру, у зв`язку з чим, він знову взяв борг у матері в розмірі 20\~000 доларів США та на ім`я відповідача була придбана квартира, яку він з матір`ю хотіли здавати для отримання прибутку. Відповідачу [PERSON] було відомо про взяття ним у борг грошових коштів у [PERSON] , оскільки остання була присутня, коли [PERSON] давала гроші у борг та він писав про це розписки \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] , допитана в якості свідка пояснила, що у період шлюбу вони з чоловіком придбали земельну ділянку за 9\~000 доларів США та побудували будинок, а також придбали кватиру за спільно зароблені гроші. Про боргові зобов`язання [PERSON] вона нічого не знала, та під час складня ним розписок не була присутня, згоду на укладення договорів позики не давала. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона давала грошові кошти у борг своєму сину [PERSON] для бізнеспроектів. [PERSON] придбав земельну ділянку та побудував будинок, щоб в подальшому продати та поділити прибуток між нею та сином. [PERSON] була присутня при передачі грошових коштів у борг [PERSON] .. Згідно\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~статті 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси\~\~у спосіб, визначений законами або договором. Відповідно до\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша\~статті 190 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 61 СК України\~об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до частини третьої\~статті 61 СК України\~якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині четвертій\~статті 65 СК України\~встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-539цс16. Положеннями ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що належних і допустимих доказів про укладення договорів позики в інтересах сім`ї та використання отриманих у борг грошових коштів за цим договором для задоволення потреб сім`ї, а також, що [PERSON] давала згоду на укладення таких договорів і знала про придбання квартири, земельної ділянки та побудову будинку за ці грошові кошти, матеріали справи не містять. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.05.2018року не має преюдиційного значення для вирішення цієї справи, оскільки цим рішенням не встановлено, що саме за отримані у борг грошові кошти [PERSON] придбав земельну ділянку та кватиру. Показання свідків\~суд не\~приймає до\~уваги,\~оскільки вказані\~обставини мають\~бути підтверджені\~письмовими доказами. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст.141 ЦПК України. Представником відповідача [PERSON] на підтвердження витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 26.10.2020року, Додаткову угоду №1 від 26.10.2020року, розрахунок, квитанцію про сплату гонорару у розмірі 5000грн., акт прийому виконання наданих робіт. Так, з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] підлягають до стягнення документально підтверджені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000.00грн. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved