Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки в натурі із земельної ділянки, що є в праві спільної часткової власності. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.11.2010 року та державного акта на право власності на земельну ділянку, є власником на праві спільної часткової власності 65/100 частини житлового будинку та земельної ділянки загальною площею 0,0452 га в межах згідно з планом призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Луцьк, вул. Хакімова, 11. Крім нього, співвласником вказаних житлового будинку та земельної ділянки є [PERSON] в розмірі 35/100 частини. Житловий будинок за вказаною адресою натурі визначений та розділений. Частини співвласників вказаної земельної ділянки площею 0,0452 га у спільній частковій власності складають: частка позивача 65/100 частини, частка відповідача 35/100, що підтверджено додатком до державного акта на право власності на земельну ділянку. Однак дані частки в натурі на місцевості не виділені, договір щодо можливого спільного користування земельною ділянкою не укладений. На даний час між ним та відповідачем виникають суперечки з приводу спільного використання належної їм на праві спільної часткової власності земельної ділянки. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Покликаючись на наведене, позивач просив постановити рішення про виділення в натурі належної йому 65/100 частки земельної ділянки, що знаходиться у м. Луцьку по вул. Хакімова, 11 та покласти на відповідача судові витрати. Позивач та представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримали з викладених у позовній заяві підстав та просили позов задовольнити, поділивши земельну ділянку в натурі за одним із варіантів, вказаних у висновку № 8239 судової земельно-технічної експертизи від 26.03.2015 року. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечували проти задоволення позову по другому варіанту експертизи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність) Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Крім того, відповідно до ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження\~земельною ділянкою, що перебуває у\~спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник\~спільної часткової власності\~має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки\~як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник\~спільної часткової власності\~на\~земельну ділянку\~має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Таким чином, зважаючи на розбіжності співвласників щодо спільного розпорядження майном, суд приходить до висновку про необхідність виділу в натурі часток співвласників земельної ділянки по вул. Хакімова, 11 в м. Луцьку площею 0,0452 га. Судом встановлено, що земельна ділянка по вул. Хакімова, 11 в м. Луцьку площею 0,0452 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд належить на справі спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 908209 (а.с. 7-9). За клопотанням позивача [PERSON] у даній справі з метою встановлення можливих варіантів розподілу земельної ділянки по вул. Хакімова, 11 в м. Луцьку було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Представник відповідача [PERSON], будучи присутнім в судовому засіданні при вирішенні питання про призначення вказаної експертизи, не заперечував відносно її призначення. Відповідно до висновку № 8239 судової земельно-технічної експертизи від 26.03.2015 року судового експерта Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON] на розгляд суду по поставленому питанню було надано варіанти розподілу земельної ділянки площею 0,0452 га по вул. Хакімова, 11 в м. Луцьку між співвласниками у відповідності з частками та зображено на додатках №№ 1, 2, що додаються до висновку (а.с. 70, 83-84, 96-97). Відповідно до ч. 2 ст. 54 ЦПК України спеціаліст може бути залучений до участі у цивільному процесі за ухвалою суду для надання безпосередньої технічної допомоги (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо) під час вчинення процесуальних дій. Допомога спеціаліста технічного характеру під час вчинення процесуальних дій не замінює висновку експерта. Згідно ст. 66 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. В п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вказується, що оскільки завданням спеціаліста є сприяння суду та особам, які беруть участь у справі, в дослідженні доказів і допомога спеціаліста технічного характеру не замінює висновку експерта, то в разі, якщо за результатами консультації чи розяснень спеціаліста виникнуть обставини, які потребують дослідження або оцінки, суд може запропонувати сторонам надати докази або заявити клопотання про призначення експертизи. Таким чином, у суду немає юридичних підстав ставити під сумнів зазначений висновок експерта, який, будучи атестованим судовим експертом із відповідним рівнем кваліфікації та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, надав обґрунтовану відповідь по суті поставленого перед ним запитання, а також надав додаткові пояснення в судовому засіданні. Отже, враховуючи викладене, зокрема, згаданий висновок судової земельно-технічої експертизи про можливість виділення в натурі сторонам земельної ділянки з врахуванням додатку № 2 схеми розподілу до даного висновку, та врахувавши, що сторони в судовому засіданні погодились з ним, то суд вважає за можливе провести запропонований розподіл. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно повідомлення Волинського відділення Львівського НДІСЕ від 26.03.2015 року експертиза вартістю 1\~180,80 грн. оплачена попередньо позивачем [PERSON], що відповідає ч. 2 ст. 86 ЦПК України. На думку суду, судові витрати між сторонами слід розділити порівну та стягнути з [PERSON] в користь позивача 712,20 грн. ((243,60+1180,80)/2).

Outcome: partial