Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в обґрунтування якого зазначив, що з 02 вересня 2006 року, перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 378. Від шлюбу спільних дітей не мають. Основною причиною розірвання шлюбу позивач зазначив відсутність взаємопорозуміння між ними, довіря, кохання та постійних сварок. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені починаючи з вересня 2016 року, подружжям спільне господарство не ведеться, мешкають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Сторони у підготовче судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі (а.с.11, 31). Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серії 1-ЕД № 033824 від 02 вересня 2006 року, між позивачем та відповідачем, відділом реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області, зареєстровано шлюб, актовий запис № 378 (а.с.10). Від шлюбу спільних дітей не мають. В своєму позові позивач зазначив, що, сімейне життя з відповідачем не склалося в звязку з тим, що між ними відсутнє взаємопорозуміння, довіря, кохання та постійні сварки. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені починаючи з вересня 2016 року, подружжям спільне господарство не ведеться, мешкають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотань про зміну прізвища від відповідача до суду не надходило. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved