Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну майнову шкоду у розмірі 7797,00грн., витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.12.2019 він на своєму автомобілі БМВ моделі Х5 д.н.з. [NUMBER] приїхав до ринку «Добробут», що в місті Львові та припаркував автомобіль на вул. Стара,1 біля заїзду на ринок «Добробут». Через деякий час, він поїхав у своїх справах і о 16:00год. вдома на сторінці «Варта-1» побачив допис про те, що його автомобіль було умисно пошкоджено особою, фотографія якого була розміщена у даному дописі. Роздивившись зображення на фотографії, він встановив, що особа, яка пошкодила його авто, є працівником ринку «Добробут» - [PERSON] , якого добре знає. За допомогою особи, яка розмістила допис, він дізнався, що відповідач свідомо, докладаючи значних зусиль ключем, від вхідної брами двору що на вул.Стара, 1 у м. Львові проводив по дверях його автомобіля і залишив глибокі подряпини. В добровільному порядку відповідач шкоди не відшкодував, а тому змушений звернутися до суду за захистом порушеного права. Відповідач скористався правом подання письмового відзиву на позовну заяву. В обґрунтування заперечення на позовні вимоги зазначає, що 17.12.2019 позивач на своєму автомобілі БМВ моделі Х5 д.н.з. [NUMBER] приїхав до ринку «Добробут», що в місті Львові та припаркувався у недозволеному місці на пішохідному переході, що створювало перешкоду пішоходам. Доказів про те, що позивач викликав поліцію для встановлення факту пошкодження транспортного засобу не надано. Зазначає, що правових підстав для задоволення позову немає. Ухвалою від 07 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] , який діє на підставі угоди від 28.01.2021 /арк.спр.21/ позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача адвокат Пилип І.Д, який діє на підставі ордеру серії ЛВ №112948 від 20.04.2021 /арк.спр.33/ в судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, який долучений до матеріалів справи /арк. спр.27-29/. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представників сторін, показання свідків, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із такого. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу «БМВ моделі Х5 д.н.з. [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , копія свідоцтва міститься в матеріалах справи /арк.спр.5-6/. 17.12.2019 біля ринку «Добробут», що в місті Львові на вул.Стара,1, біля заїзду на ринок «Добробут», пошкоджено автомобіль «БМВ моделі Х5 д.н.з. [NUMBER] . Свідок [PERSON] будучи в суді дав показання про те, що він працює в Товаристві і їх приміщення знаходиться на території ринку. В той день він вийшов з офісу та бажав виїхати, однак запуважив, що на головному вїзді припаркований чорний БМВ, що перешкоджає руху, тоді він пішов на запасний виїзд та вже там почув жіночі крики і побачив як [PERSON] повертався від головної брами до офісу. Він перебував від них близько 10 м. і бачив як одна з жінок фотографувала на телефон [PERSON] на щось в його сторону кричала. Свідок [PERSON] дав показання про те, що він перед святом Миколая привозив на ринок «Добробут» товар. Так, як вони зналися, то з [PERSON] пішли в кафе щоб пообідати, яке було поруч біля ринку. З кафе виходили разом, він до свого авто, а [PERSON] до головних воріт поміж автомобілів. [PERSON] коли зайшов на територію ринку ще обернувася та помахав йому рукою Якогось конфлікту він не бачив. Будучи в суді свідок [PERSON] повідомила, що 17.12.2019 вона йшла від ринку «Добробут» до аптеки через дорогу, яка веде на ринок та повз припаркований автомобіль «БМВ моделі Х5 д.н.з. [NUMBER] , який був припарковани приблизно 2-3 м. відбрами, і перебуваючи позаду автомобіля почула металевий скрип. Коли вийшла із-за автомобіля, то побачила мужчину з якимось предметом у руці, і цим предметом проводив по автомобілі. Відкривши телефон вона почала знімати відео, але зафіксувала вже той момет, коли чоловік вже ішов до воріт. На це вона зробила зауваження, та він чоловіка, який є відповідачем у справі почула відповідь, що автомобіль неправильно припаркований. На що вона зауважила, що не обовязково псувати його за таких обставин, а викликати поліцію. В той час як вона це говорила вголос, зупинялися інші люди, зясовували в чому справа. Одна дівчина, яка бачила цей інцендент також зупинилася та надала їй свій номер телефону, якщо буде потреба підтвердити обставини. Після відвідин аптеки вона ще повернулася на місце події та розраховувала зустріти там водія, але їй того не вдалося. Пізніше вона відео та фото виклала на інтернет-сторінку «Варта -1», щоб повідомити власника автомобіля, який і звязався з нею та просив підтвердити дані обставини в суді. Раніше вона з позивачем, водієм автомобіля БМВ не була знайома. Також свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що 17.12.2021 вона поверталася з поліклініки на ринок «Добробут», де раніше працювала і побачила, що особа, яка є відповідачем проходила біля автомобіля марки «БМВ моделі Х5 д.н.з. [NUMBER] та тримала у руці гострий предмет схожий на цвях, яким і провела по дверцятах автомобіля. В той час інша дівчина почала знімати таке на свій мобільний тиелефон та зробила зауваження чоловікові. Однак, він не реагував на це та пошов до брами, в подальшому щось пояснював, що автомобіль неправильно припаркований. До того вона бачила цього мужчину кілька разів, оскільки він працює на ринку, але з ним не знайома. Суд встановив, що 17.12.2019 на інтернет-сторінці «Варта1» у Фейсбуці розміщено повідомлення про пошкодження автомобіля «БМВ моделі Х5 д.н.з. [NUMBER] , що знаходився припаркованим біля ринку «Добробут» у м. Львові /арк.спр. 7-13/. 24.12.2019 [PERSON] звернувся до Галицького відділу поліції ГУНП у Львівській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення за ст.194 КК України /арк.спр.14/. Рішення у справі не прийнято. Згідно рахунку на оплату №15 від 10.01.2021 вартість відновлюваного ремонту автомобіля становить 7797,50грн. /арк.спр.17/. У відповідності до п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно положень ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За загальним правилом, яке міститься в ст.1166 ЦК України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно положень ст.1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Також, згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 (з подальшими змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст.1166 ЦК України покладено на відповідача (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 23.01.2018 у справі № 753/7281/15-ц (№61-1832св17). Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку про наявність правових підстав для покладення обов`язку щодо відшкодування матеріальної шкоди на відповідача, оскільки судом встановлено, що така ним завдана. Суд надає віри показанням свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки такі є не зацікавленими в справі, не є знайомими з Позивачем або Відповідачем. Обставини, які ними зазначені впоказаннях підтверджують присутність [PERSON] в місці нанесення шкоди. Їхнє зауваження та відповіді Відповідача стосуються факту пошкодження автомобіля. Показання свідків [PERSON] [PERSON] також підтверджують факт знаходження [PERSON] 17.12.2019 року після обіду на місці події в той час, як це зазначено на фото, викладених свідком [PERSON] на інтернет-сторінці «Варта -1». Інші пояснення цих свідків не спростовують тих обставин, що [PERSON] було пошкоджено автомобіль. Згідно вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Згідно із ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1ст.76 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Зважаючи на надані докази в справі, суд вважає, що позивач довів завдану йому матеріальну шкоду, внаслідок пошкодження автомобіля, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а відповідач не виконав свого обов`язку щодо доведення відсутності своєї вини у заподіянні шкоди Щодо суми, яка підлягає відшкодуванню, то суд вважає, що відшкодуванню підлягає вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу у розмірі 3097,50 грн., а не вартість відновлюваного ремонту у розмірі 7797,00грн. як просить позивач (арк.спр.17). Позивач будучи в судовому засіданні зазначив, що ремонт автомобіля ним не проведено та не зазначив чи буде проводись в найближчий час. З огляду на це суд виключає вартості збитків, зазначених в рахункуна оплату суму ПДВ 1299,50 грн., а також дві суми по 1700 грн. як фарбування дверей. Щодо вирішення клопотання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Між адвокатом Василишиним І.Й. та [PERSON] укладена угоду №30 про надання правової допомоги від 28 січня 2021 /арк. спр. 21). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору, суд дійшов переконання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2500 гривень. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 908,00 грн. судового збору.

Outcome: partial