Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя, зазначивши, що він під час перебування в шлюбі з відповідачем [PERSON] вони придбали двокімнатну квартиру за адресою м. Кривий Ріг , вул. В'ячеслава Чорновола (стара назва Гутовського), 25/15. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 13628252 від 05.09.2018 року на відповідача [PERSON] зареєстровано права власності на квартиру за адресою м. Кривий Ріг , вул. В'ячеслава Чорновола (стара назва Гутовського), 25/15. Квартира придбана в шлюбі за спільні кошти подружжя. Відповідач зверталася до суду з позовом, щоб примусово зняти позивача з реєстрації в кавартирі , але це порушує його права як власника. В задоволенні позову відповідачеві було відмовлено. На теперішній час в квартирі зареєстровані сторони по справі та їх син, ці факти встановлені рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15.09.2015 року та ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області та доказуванню не підлягає. Наразі позивач бажає поділити придбане в період шлюбу нерухоме майно, однак відповідач відмовляється це зробити в добровільному порядку, тому просить суд розділити між [PERSON] та [PERSON] двокімнатну квартиру № 15 розташовану на 3-му поверсі 9- поверхового житлового будинку № 25 по вулиці В'ячеслава Чорновола ( Гутовського) у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, визнавши ідеальні частки подружжя в двокімнатній квартирі № 15 розташовану на 3-му поверсі 9- поверхового житлового будинку № 25 по вулиці В'ячеслава Чорновола ( Гутовського) у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу без її реального подіту і залишити двокімнатну квартиру № 15 розташовану на 3-му поверсі 9- поверхового житлового будинку № 25 по вулиці В'ячеслава Чорновола ( Гутовського) у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу у спільній частковій власності по 1/2 частині квартири за кожним.. Ухвалою суду від 18 жовтня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на заявлених вимогах наполягає з підстав, викладених в позові. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, заяв не надала, причини неявки суду не відомі. Суд, враховуючи вимоги ч.1\~ст. 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В порядку\~статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як встановлено судом, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебуваючи в шлюбі придбали двокімнатну квартиру за адресою м. Кривий Ріг, вул. В'ячеслава Чорновола (стара назва Гутовського), 25/15. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 13628252 від 05.09.2018 року на відповідача [PERSON] зареєстровано права власності на квартиру за адресою м. Кривий Ріг , вул. В'ячеслава Чорновола (стара назва Гутовського), 25/15. (а. с. 10). Квартира придбана в шлюбі за спільні кошти подружжя, а тому являється спільним сумісним майном подружжя. Відповідач зверталася до суду з позовом, щоб примусово зняти позивача з реєстрації в кавартирі , але це порушує його права як власника. В задоволенні позову відповідачеві було відмовлено. На теперішній час в квартирі зареєстровані сторони по справі та їх син, ці факти встановлені рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15.09.2015 року та ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області та доказуванню не підлягає. (а.с. 7-9). Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3\~ст. 61 СК України\~об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі\~ст. 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до\~Рішення Конституційного суду України від 19 вересня 2012 року №17-рп/2012, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім'єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування. Як зазначено в п.п. 23, 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~(далі\~\~Постанова) суд, вирішуючи спори між подружжям про майно, повинен встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що перебуває у третіх осіб. Згідно зі\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно з ч. 1\~ст. 71 СК України\~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень викладених в абз. 1 п. 22, абз. 1 п. 23, абз. 1 п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.\~60,69 СК України, ч. 3\~ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.2, ч.3\~ст. 325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. У зв'язку з викладеним, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved