Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 25 грудня 2002 року в с. Ридодуби Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №05. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з ним. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, постійні сварки та суперечки, відповідачка постійно виїжджає закордон і не займається вихованням дітей, матеріальної допомоги не надає. За час спільного подружнього життя належної сімї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні. Спільного господарства вони не ведуть, подружніх відносин не підтримують, разом не проживають, а тому фактично їх сімя розпалася. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання подала письмову заяву, просить справу розглядати без неї, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу, дітей не заперечує залишити проживати з чоловіком, після розірвання шлюбу залишити прізвище Богуш. Вислухавши позивача та вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі Богуш (дошлюбне прізвище Стадник) [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25 грудня 2002 року в с. Ридодуби Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №05. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Між сторонами виникали суперечки, разом не проживають, відповідачка перебуває закордоном, подружніх відносин не підтримують, миритися не бажають. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved