Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Яворівської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа [PERSON] про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №050624, виданого Яворівською міською радою Львівської області 21.06.2006, [PERSON] належала земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,0458 га, що розташована у [ADDRESS] . Після смерті батька він прийняв спадщину. При детальному вивченні змісту державного акта та технічної документації до нього виявлено наступне. Відповідна документація із землеустрою та державний акт не узгоджуються із погодженою співвласниками будинку схемою розподілу земельної ділянки, на підставі якої вони мали бути розроблені. Згідно з збірним кадастровим планом, виготовленим ФОП [PERSON] 2017 року, належна [PERSON] земельна ділянка площею 0,0457 га, кадастровий номер 4625810100:04:001:0114 проходить по земельній ділянці [PERSON] 0,0512 га кадастровий номер 4625810100:04:002:0367, тобто вищевказані ділянки перетинаються і їх площі частково накладаються одна на одну, площа накладення становить 0,0037 га. Таким чином до складу земельної ділянки [PERSON] площею 0,0457 га було безпідставно включено частину ділянки землі площею 0,0037 га, що не була предметом розподілу між співвласниками будинку по [ADDRESS] та належала [PERSON] . На одну і ту ж земельну ділянку площею 0,0037 га видано два окремі правовстановлюючі документи, внаслідок чого вона одночасно належить двом різним особам. Усупереч схемі розподілу земельної ділянки між співвласниками будинку, під час розробки документації із землеустрою та видачі державного акта не було враховано та не включено у відповідний правовстановлюючий документ позначену на схемі частину земельної ділянки, площа якої становить 0,0091 га та належить до земель міської ради. Невідповідність встановлених державним актом зовнішніх меж земельної ділянки планово-картографічним матеріалам, що слугували основою для його розроблення та видачі, підтверджує факт накладення суміжніх земельних ділянок одна на одну та на теперішній час не відповідає фактичному порядку користування земельною ділянкою, що унеможливлює йому належне оформлення спадкових прав. Так як відповідачем Яворівською міською радою було порушено порядок складення та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку, а іншого порядку визнання його недійсним, ніж судовий, законом не передбачено, тому просить визнати державний акт на право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,0458 га, кадастровий номер 4625810100:04:001:0114, що розташована у [ADDRESS] , виданий 21.06.2006, недійсним в судовому порядку. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 06.07.2017 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. 06.11.2017 до участі в справі залучено співвідповідача Головне управління Держгеокадастру у Львівській області та правонаступника третьої особи [PERSON] - [PERSON] 16.02.2018 ухвалою суду постановлено проводити судовий розгляд в порядку спрощеного провадження. 19.03.2018 Яворівська міська рада подала відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує в повному обсязі, вважає вимоги [PERSON] безпідставними та необґрунтованими. Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого видано оспорюваний державний акт. Позивач зазначає, що у складі розробленої технічної документації міститься акт встановлення узгодження меж земельної ділянки [PERSON] від 22.11.2005. Жодних доказів, які б підтверджували факт наявності двох правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,0037 га позивачем не надано, технічна документація виготовлена [PERSON] відсутня. Щодо земельної ділянки площею 0,0091 га, яка нібито належить позивачу, то законність прийняття рішення Яворівською міською радою Львівської області №344 від 12.08.2011 «Про надання [PERSON] дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0095 га для ведення особистого селянського господарства у [ADDRESS] , біля будинку 3» підтверджена судовими рішеннями. 06.04.2018 відповідач ГУ Держгеокадастру у Львівській області подав відзив на позовну заяву, в якому просить в позові відмовити, оскільки вважає позовні вимоги безпідставні, необгрунтовані та такі, що не підлягають до задоволення. Позивачем у позові не наведено жодних аргументів порушення Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області його прав, свобод та охоронюваних законом інтересів. Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області не приймались жодні рішення та не вчинялись будь-які дії, а також відсутній факт бездіяльності пов`язаний із видачею Державного акта на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 4625810100:04:001:0114 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,0458 га, що розташована у [ADDRESS] , серія ЯГ №050624, тому Головне управління жодним чином не порушувало та й не могло порушувати прав та охоронюваних законом інтересів позивача. 26.04.2018 позивач [PERSON] подав відповідь на відзив ГУ Держгеокадастру у Львівськйі області на позовну заяву, в якому зазначає, що оскаржуваний державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №050624 від 21.06.2006 містить підпис начальника РВЗР М.Пацули. План меж земельної ділянки кадастровий номер 4625810100:04:001:0114 також скріплено печаткою Яворівського районного відділу земельних ресурсів та підписано його начальником М.Пацулою. З норм чинного ЗК України, Законів України «Про землеустрій», «Про Державний земельний кадастр», Положень про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру та про Головне управління Держгеокадастру в області та їх співставлення з нормативними актами, які втратили чинність, випливає, що повноваження органів держави щодо реєстрації земельних ділянок і прав на них, на підтвердження чого раніше видавалися державні акти, а також перевірки відповідності меж, розмірів та місця розташування земельних ділянок згідно документації із землеустрою їх фактичному розташуванню на місцевості, ніколи не припинялися, а передавалися від одного органу до іншого. Здійснення повноважень у галузі регулювання земельних відносин, які на момент видачі спірного державного акта належали Яворівському районному відділу земельних ресурсів, на теперішній час покладено на Головне управління Держгеокадаструу Львівській області. Таким чином Головне управління Держгеокадастру у Львівській області є належним відповідачем у даному спорі. 02.05.2018 позивач [PERSON] подав відповідь на відзив Яворівської міської ради на позовну заяву, в якому зазначає, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0458 га, кадастровий номер 4625810100:04:001:0114 порушуватиме права третьої особи [PERSON] на суміжну земельну ділянку та суперечитиме його правам. Державний акт на право власності на земельну ділянку підписано міським головою, який є головною посадовою особою відповідної ради та підписує акти органу місцевого самоврядування, то відповідач Яворівська міська рада відповідальний за правильність оформлення та видачу вказаного правовстановлюючого документа. Підставою оскарження державного акта серії ЯГ №050624 від 21.06.2006 слугує те, що вказаний правовстановлюючий документ суперечить рішенню виконавчого комітету №155 від 30.04.1993 та рішенню 32 сесії 4 скликання №372 від 23.12.2005 Яворівської міської ради на підставі яких його видано та не відповідає затвердженій Головою міськвиконкому 30.04.1993 схемі розподілу земельної ділянки між співвласниками будинку на [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України у постанові від 04.06.2014 в справі №6-46цс14 визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Із збірного кадастрового плану, виготовленого ФОП [PERSON] 2017 року вбачається, що належна [PERSON] земельна ділянка площею 0,0457 га кадастровий номер 4625810100:04:001:0114 проходить по земельній ділянці третьої особи [PERSON] площею 0,0512 га кадастровий номер 4625810100:04:002:0367, тобто вказані ділянки перетинаються і їх площі частково накладаються одна на одну. Площа земельної ділянки, що накладається, становить 0,0037 га. Частина земельної ділянки, яка накладається площею 0,0037 га включено як до Державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] , так і до Державного акта [PERSON] Право на земельну ділянку площею 0,0091 га на даний час ні за ким не оформлено та не зареєстровано, про що свідчить відповідний збірний кадастровий план, згідно з яким вказана земельна ділянка належить до земель міської ради. 10.05.2018 відповідач Яворівська міська рада подала заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, які по змісту відповідають викладеним обставинам у відзиві на позовну заяву. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі, давши пояснення аналогічні доводам викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник позивача подав заяву про надання в п`ятиденний строк заяву про стягнення судових витрат, понесених позивачем. В судове засідання представники відповідачів та третя особа не з`явились, хоч належним чином повідомлялись про час та місце проведення судового розгляду, жодних клопотань суду не надсилали. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Кенцало Л.В. 12.12.2016. Померлому [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка, площею 0,0458 га в [ADDRESS] , надана для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Під час оформлення спадщини позивачем [PERSON] було виявлено невідповідність встановлених державним актом зовнішніх меж земельної ділянки планово-картографічним матеріалам, що слугували основою для його розроблення та видачі, факт накладення суміжніх земельних ділянок одна на одну, не відповідність фактичному порядку користування земельною ділянкою. Земельна ділянка, належна померлому [PERSON] межує з однієї сторони із земельною ділянкою, яка належать [PERSON] на праві приватної власності (кадастровий номер 4625810100:04:002:0073) з іншої сторони із земельною ділянкою, що належить на праві приватної власності [PERSON] , спадкоємцю [PERSON] (кадастровий номер 4625810100:04:002:0367), що сторонами не оспорюється. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №050624 виданий 21.06.2006 на підставі рішення виконавчого комітету №155 від 30.04.1993, рішення 32 сесії 4 скликання №372 від 23.12.2005 Яворівської міської ради, підтверджує право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0458 га в [ADDRESS] , надану для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Рішенням виконавчого комітету Яворівської міської ради № 155 від 30 квітня 1993 року «Про розподіл земельної ділянки і передачу її у приватну власність між співвласниками будинку на [ADDRESS] » вирішено передати [PERSON] та [PERSON] у приватну власність земельну ділянку, площею 465 кв.м., кожному, для обслуговування жилого будинку і господарських будівель на [ADDRESS] . Видати та зареєструвати державні акти на право приватної власності за громадянами [PERSON] та [PERSON] . Схема розподілу земельної ділянки між власниками будинку по [ADDRESS] , підписана співвласниками будинку [PERSON] та [PERSON] та затверджена головою міськвиконкому 30.04.1993. З рішення ХХХІІ сесії ІV демократичного скликання Яворівської міської ради Львівської області за №372 від 23 грудня 2005 року вбачається, що [PERSON] вирішено затвердити уточнену площу земельної ділянки, розміром 0,0457 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель у [ADDRESS] . У Державному акті на право власності на земельну ділянку , належну [PERSON] , серії ЯГ №050624, виданого 21.06.2006, зазначено опис меж : А-Б землі міської ради, Б-В землі [PERSON]., В-Г землі заг.кор. [ADDRESS] землі заг.кор., заїзд. Д-А землі гр.. [PERSON] Державному акті на право власності на земельну ділянку, належну [PERSON] - спадкоємець [PERSON] ) серії ЯЛ №942408 виданого 08.04.2011 зазначено опис меж : А-Б землі [PERSON] , Б-В землі загального користування (дорога), В-Г землі [PERSON] , Г-Д землі [PERSON] , Д-А землі гр. [PERSON] . З технічної документації по видачі державного акта на право власності на землю (кадастровий номер 4625810100:04:002:0073) [PERSON] для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд [ADDRESS] вбачається, що земельна ділянка межує від А до Б землі заг. користування [ADDRESS], від Б до В землі гр.[PERSON], від Б до А землі гр. [PERSON] . З акту встановлення меж та уточнення площі земельної ділянки [PERSON] у [ADDRESS] вбачається, що при обстеженні земельної ділянки [PERSON] , який проживає у [ADDRESS] комісія провела заміри рулеткою земельної ділянки [PERSON] по існуючій огорожі (схема 1 є невід`ємною частиною акту становлення меж та уточнення площі земельної ділянки). У схемі 1 зображено земельну ділянку розміром 12,3 м на 7, 00 м [PERSON], яка не включена в Державний акт на право власності на земельну ділянку та земельну ділянку суміжного землекористувача, як помилково включену до земельної ділянки [PERSON] З акту перевірки законності користування [PERSON] земельною ділянкою, що межує з земельною ділянкою біля буд. [ADDRESS] вбачається, що ділянка розміром 12,3 м х 7,00м відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №050624 не являється власністю [PERSON] . Дана земельна ділянка знаходиться в користуванні [PERSON] без правовстановлюючих документів. Актом обстеження земельної ділянки у [ADDRESS] від 24 травня 2011 року вбачається, що комісія міської ради провела обміри земельних ділянок по [ADDRESS] , [PERSON] та по [ADDRESS] , [PERSON] та склала відповідну схему землекористування даними земельними ділянками, що є невід`ємною частиною даного акта. Згідно із збірного кадастрового плану, складеного Ф-ОП [PERSON] у 2017 році вбачається, що земельна ділянка 46258101100:04:001:0114 накладається на земельну ділянку кадастровий номер 4625810100:04:002:0367, площа накладення 0,0037 га. Земельна ділянка площею 0,0091 га, яка межує із земельними ділянками 46258101100:04:001:0114 та 4625810100:04:002:0073 відноситься до земель міської ради. Рішенням № 344 Х сесії шостого скликання Яворівської міської ради Львівської області від 12 серпня 2011 року, вирішено надати [PERSON] , який проживає у [ADDRESS] , дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0095 га для ведення особистого селянського господарства у [ADDRESS] , згідно доданої схеми. Відповідно до протоколу №2 засідання комісії з вирішення земельних спорів від 31.10.2017 та рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області №10 від 25.01.2018 комісія встановила, що земельна ділянка, що перебуває у власності [PERSON] у [ADDRESS] становить 0,0455 га, площа земельної ділянки, що перебувала у власності [PERSON] у [ADDRESS] становить 0,0458 га, з яких 0,0037 га це ділянка яка була помилково включена, оскільки перебуває у власності [PERSON] , та на якій знаходиться її господарська споруда. Спірна земельна ділянка становить 0,0087 га, з них 0,0037 га доцільно залишити в користуванні [PERSON] , а залишок спірної земельної ділянки розміром 0,0050 га поділити в рівних частках по 0,0025 га [PERSON] та [PERSON] . Погоджено [PERSON] межу земельної ділянки зі суміжним користувачем [PERSON] у [ADDRESS] згідно кадастрового плану земельної ділянки. Висновком експерта по результатах проведення земельно-технічної експертизи за заявою-замовленням [PERSON] з визначення фактичного порядку користування земельними ділянками по [ADDRESS] , накладення земельних ділянок, тощо №23/20 від 30.06.2020 встановлено фактичний порядок користування земельними ділянками по [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та їх конфігурацію, розміри, площу земельних ділянок, що відображено в додатку №2 до висновку експерта, таблиця №1. Наявні порушення меж земельних ділянок тобто накладання земельних ділянок з кадастровими номерами 4625810100:04:001:0114 (площа 0,0458 га), 4625810100:04:001:0367 (площа 0,0512 га), 4625810100:04:001:0759 (площа 0,0087 га) наведено в додатку №2 до висновку експерта таблиця №2, таблиця №3. Зокрема, вбачається, накладення земельної ділянки 4625810100:04:001:0114 та земельної ділянки 4625810100:04:001:0367, площа накладення становить 0,0037 га, також має місце накладення земельної ділянки 4625810100:04:001:0114 та земельної ділянки 4625810100:04:001:0759, площа накладення становить 0,0002 га. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України). Виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України (у відповідних редакціях, які були чинними на час розгляду справи судами попередніх інстанцій), судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду висловленої у постанові від 12.12.2018 у справі №2-3007/11 державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Відповідно до ст.12 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно з ст. 125 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Таким чином належним відповідачем у справі є орган місцевого самоврядування, який прийняв рішення про видачу державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Враховуючи те, що державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] суперечить рішенням органу місцевого самоврядування на підставі яких було видано такий, зокрема рішенню виконавчого комітету №155 від 30.04.1993 в частині меж земельної ділянки та рішенню 32 сесії 4 скликання №372 від 23.12.2005 Яворівської міської ради в частині розміру площі, тому суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача Яворівської міської ради в користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved