Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати за ним в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та матері [PERSON] , яка померла [INFO] , обоє в с.Попівка Великописарівського району Сумської області, право власності на нерухоме майно, а саме на: господарську споруду - погріб цегляний, 1966 року побудови, розташований в [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,47 га, з них для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,05 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,42 га, розташовану в [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що після смерті його батьків відкрилася спадщина, яка включає до свого складу, окрім вказаного нерухомого майна, право на земельну ділянку (пай) в землях САПТЗТ «Побєда» Великописарівського району Сумської області, відповідно до сертифікату серії СМ №0196030, право на земельну ділянку (пай) в землях САПТЗТ «Побєда» Великописарівського району Сумської області, відповідно до сертифікату серії СМ №0196029, а також право власності на житловий будинок [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право особистої власності, виданого Попівською сільською радою від 20.02.1993 та передана у приватну власність присадибна земельна ділянка площею 0,42 га. Позивачем в нотаріальному порядку вже частково оформлена спадщина, а саме на право на вказані земельні частки та йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом. На день звернення позивача до суду з відповідним позовом залишається відкритою спадщина, яка включає до свого складу право на житловий будинок з надвірними господарськими спорудами під [ADDRESS] , розміщений на приватизованій земельній ділянці загальною площею 0,47 га, з них для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,05 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,42 га, яка безкоштовно передана за рішенням чотирнадцятої сесії Попівської сільської ради двадцять першого скликання від 01.10.1993 громадянину [PERSON] . Державні акти не видавалися. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що на сьогодні житловий будинок на відповідній земельній ділянці відсутній, але зареєстрований в бюро технічної інвентаризації за громадянином [PERSON] в розмірі 1 частки, та є в наявності лише погріб, цегляний, 1966 року побудови, що підтверджується відповідними довідками. Позивач звернувся до нотаріуса з приводу належного оформлення цієї спадщини, проте йому було відмовлено з підстав відсутності житлового будинку та відомостей про реєстрацію права власності на нього та порекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явивсь, але від нього до суду надійшла заява, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.46). Представник відповідача - Великописарівської селищної ради Сумської області -у підготовче судове засідання не з`явився, але від нього надійшла письмова заява про слухання справи без участі представника селищної ради, заперечень проти даної заяви не має (а.с.45). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процессу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с.Попівка Великописарівського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , виданим 28 грудня 1998 року Попівським сільвиконкомом Великописарівського району Сумської області ( а.с.10). За життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт, посвідчений 07.12.1995 у виконкомі Попівської сільської ради Великописарівського району Сумської області під реєстровим №60, який є чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №65316484 від 24.06.2021, наданою Великописарівською районною державною нотаріальною конторою (а.с.50). Даним заповітом [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все, що буде йому належати на день смерті, заповів в рівних частках позивачу [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №65316475 від 24.06.2021, наданою Великописарівською районною державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ,не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.49). З матеріалів справи вбачається, що рішенням чотирнадцятої сесії Попівської сільської ради двадцять першого скликання від 01 жовтня 1993 року громадянину [PERSON] безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,47 га, з них для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,05 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,42 га, в [ADDRESS] , про що зроблено запис у книзі реєстрації громадян, яким безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку від 01 жовтня 1993 року, реєстр №35 (а.с.12). Відповідно до довідки-характеристики Охтирського міжміського бюро технічної інвентаризації від 12.09.2002 №2427 житловий будинок під [ADDRESS] зареєстровано в бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим №24 за громадянином [PERSON] в розмірі 1 частки, згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Попівською сільською радою 20.02.1993. За технічною характеристикою за даною адресою розміщений погріб цегляний 1966 року побудови, під літерою Б (а.с.15). По даним Дочірнього підприємства «Міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Комунального підприємства Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» станом на 27.08.2020 при обстеженні нерухомого майна по [ADDRESS] на земельній ділянці знаходиться погріб літ.пг цегляний, побудований 1966 року, житловий будинок на земельній ділянці відсутній, що підтверджується відповідною довідкою від 27.08.2020 за №800 (а.с.16). [PERSON] померла [INFO] в с.Попівка Великописарівського району Сумської області,що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] , виданим 06 січня 2002 року Попівським сільвиконкомом Великописарівського району Сумської області ( а.с.11). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №65316382 від 24.06.2021, наданої Великописарівською районною державною нотаріальною конторою, заповіт від імені [PERSON] , яка померла [INFO] , не посвідчувався (а.с.48). Позивач [PERSON] є рідним сином померлих [PERSON] та [PERSON] . Їхні родинні стосунки підтверджуються наступними письмовими матеріалами справи: копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 16.06.1957, відповідно до якого останній народився [INFO] та йогобатьком записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с.17); рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 17 лютого 2015 року, яким встановлено факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] в с.Попівка Великописарівського району Сумської області, відносно [PERSON] , [INFO] (а.с.20-21). Після померлої [PERSON] приватним нотаріусом Великописарівського нотаріального округу Сумської області Васильченко Н.В. 18 березня 2015 року було заведено спадкову справу за № 51/2015 та на ім`я спадкоємця [PERSON] 18.03.2015 за реєстровим №268 видано свідоцтво про право на спадщину за законом НАМ 451431 на слідуюче спадкове майно: на право на земельну частку (пай) розміром 2,64 га, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0196030, що належало [PERSON] , чоловіку, який помер [INFO] , спадкоємцем якого була дружина, [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав; на право на земельну ділянку (пай) розміром 2,64 га, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0196029 (а.с.18-19). Відповідно до висновку експерта №93-БР від 11.05.2021 про вартість майна, ринкова вартість надвірної господарської споруди - погребу цегляного, 1966 року побудови, за адресою: [ADDRESS] , складає 2800,00 гривень (а.с.23-27). Згідно висновку експерта №94-БР від 11.05.2021 про вартість майна, ринкова вартість земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства розміром 0,47 га складає 32900,00 гривень (а.с.28-31). З матеріалів, доданих до позовної заяви, слідує, що приватним нотаріусом Великописарівського районного нотаріального округу Сумської області Н.В.Васильченко згідно повідомлення №115/02-17 від 19.03.2021 відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності не зареєстроване (не виникло) у встановленому законом порядку (а.с.22). Відповідно до довідки, виданої Великописарівською селищною радою Великописарівського району Сумської області за №66 від 07.06.2021, [PERSON] дійсно поховав [PERSON] , який помер [INFO] , а/з №40 від 28.12.1998, який був постійним жителем [ADDRESS] , де і помер. На день смерті [PERSON] разом з ним проживала [PERSON] , яка померла [INFO] , а/з №01 від 08.01.2003 за адресою: [ADDRESS] . Заповіт, посвідчений від імені [PERSON] , реєстр №60 від 07.12.1995 виконкомом Попівської сільської ради, не змінювався та не скасовувався (а.с.13). Згідно ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав заяву до держнотконтори за місцем відкриття спадщини про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно частини 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.392 ЦК України). До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача)(ст. 377 ЦК України). Відповідно до ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ст.122 ч.1 ЗК України). Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно з ч.1 ст.22 ЗК України 1990 року, який діяв на час передачі земельної ділянки спадкодавцю [PERSON] згідно рішення Попівської сільської ради від 01 жовтня 1993 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчували право на земельну ділянку були визначені ст.23 ЗК України 1993 року. Проте, дію статті 23 було зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених ст.1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року за № 19-52. Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст.1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, пунктом 3 Декрету було визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчувалося самим рішенням уповноваженого органу про передачу у власність земельної ділянки. Згідно з пунктом 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. За таких обставин суд вважає, що право позивача, як спадкоємця на оформлення своїх прав щодо володіння спадковим майном порушено та підлягає захисту у судовому порядку, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved