Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]; судові витрати покласти на відповідача. 13 листопада 2017 року позивачем до Дніпровського районного суду м. Києва було подано уточнену позовну заяву зі зміною підстав позову, яка ухвалою суду від 13 листопада 2017 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, із занесенням до журналу судового засідання, була прийнята судом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він за особисті кошти 21 серпня 2004 року, на підставі договору купівлі-продажу, придбав квартиру [ADDRESS]. Він перебував у зареєстрованому шлюбі із гр. [PERSON] Після оформлення шлюбу він зареєстрував колишню дружину [PERSON] за своєю адресою, як члена сім'ї. Від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON],[INFO]. Однак, їхні сімейні відносини не склалися, вони мали різне бачення подальшого життя, виховання сина. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2015 року шлюб було розірвано. Відповідно до згаданого рішення після розірвання шлюбу прізвище відповідачки є [PERSON]. Після розірвання шлюбу їхнє спільне життя стало неможливим, оскільки квартира є однокімнатною. Відповідач добровільно забрала свої речі та речі сина, та виїхала із зазначеної квартири та не повідомила про своє нове місце проживання. До правоохоронних органів щодо перешкод в доступі до спірного житлового приміщення не зверталась. Відповідач припинила брати участь в утриманні квартири, оплаті комунальних послуг, водопостачання, послуг електроенергії та газопостачання. Ці витрати він несе самостійно по сьогоднішній день. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив цивільну справу розглядати за відсутності позивача та його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, суд про причини неявки не повідомила. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 21 серпня 2004 року, укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON], який діяв за згодою свого батька [PERSON] та своєї матері [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7), реєстраційним посвідченням, виданим 01 вересня 2004 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (а.с. 6). 10 січня 2008 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. В подальшому, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року, шлюб між сторонами було розірвано, прізвище дружини після розірвання шлюбу відновлено на - [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За вимог ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно довідки про склад сім'ї та реєстрації від 18 листопада 2016 року, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу», у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - з 08 квітня 2008 року, [PERSON] - з 08 квітня 2008 року та [PERSON] - з 08 квітня 2008 року (а.с. 9). Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно акту від 20 вересня 2017 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та засвідченого начальником ЖЕД 408 Рябічко С.О., останні підтвердили, що в квартирі [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] не проживають з 01 серпня 2013 року по цей час. При цьому, як вбачається з акту № 150 обстеження умов проживання від 11 квітня 2017 року, складеного комісією у складі головного спеціаліста Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації [PERSON] та спеціалістом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають у квартирі [ADDRESS]. Відповідно до листа-відповіді Дніпровського управління поліції м. Києва Головного управління Національної поліції, будь-яких звернень щодо перешкоджання у доступі до квартири [ADDRESS] виявлено не було. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав власника житлового приміщення, в даному випадку шляхом визнання втратившим право користування квартирою [ADDRESS] [PERSON] Щодо заявлених позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації місця проживання, то вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки останні є похідними та наслідковими від заявлених вимог про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду з даною позовною заявою. Враховуючи наведене та

Outcome: partial