Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він перебував у шлюбі з відповідачем з 16.10.2010 року, від якого має дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.09.2016 року шлюб між подружжям розірвано. Фактично ж шлюбні відносини припинились з серпня 2015 року та позивач проживав з матір'ю за адресою [ADDRESS]. Після народження дитини відповідач почала зловживати спиртними напоями. У лютому 2015 року відповідач з ініціативи позивача пройшла курс лікування у наркологічному відділенні 3 психіатричної лікарні м.Харкова, однак лікування позитивних результатів не дало та дружина знову почала вживати алкоголь. У жовтні 2015 року позивач забрав дитину до себе та по теперішній час проживає разом з нею у матері за вказаною вище адресою. Дитина відвідує дитячий садок №411. Квартира [ADDRESS], в якій залишилась мешкати відповідач, належить позивачу на праві власності. Мешкаючи у вказаній квартирі, відповідач почала вести аморальний спосіб життя, приводити туди чоловіків, а з листопада 2015 року пішла з квартири, що стало відомо позивачу зі слів сусідки. На протязі більш ніж півтора роки з листопада 2015 року та по теперішній час позивачу невідомо де мешкає відповідач, на телефонні дзвінки не відповідає, дитину не відвідує, не телефонує, ніякої участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини не приймає. Під час проживання дитини разом з відповідачем, мати дитини водила дівчинку з собою у сумнівні компанії. В судовому засіданні позивач, представники позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотання про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, наддав суду заяву про розгляд справи без участі представника Управління, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, при винесенні рішення просив врахувати інтереси дитини. Зі згоди позивача та його представника суд приймає рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв'язку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого повторно 12.01.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. З матеріалів позову вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Дзержинського районного суду м.Харковавід 27.09.2016 року. Судом встановлено, що [PERSON] проживає разом із батьком та бабусею у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] З пояснень позивача та змісту позову вбачається, що за вказаною адресою також мешкає [PERSON], мати позивача. З наданого суду акту обстеження умов проживання вбачається, що вказана вище квартира належить [PERSON] на праві власності, умови проживання задовільні, в квартирі всі комунікації, всі побутові прилади, обставлена меблями. В квартирі чисто охайно. Для малолітньої [PERSON] відведене окрема кімната, є спальне місце, місце для зберігання речей, одягу, планується поставити письмовий стіл для навчання. Дитина забезпечена всім необхідним для життя та розвитку згідно вікових потреб. На підставі договору купівлі-продажу від 26.08.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Петриченко О.О. та зареєстрованим в реєстрі за №1342, [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] Позивач в позові та поясненнях зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Не спілкується з дитиною та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Вказані обставини також підтверджуються показами свідків [PERSON] та [PERSON], допитаних в судовому засіданні в якості свідків. Згідно довідок №91/01-41, №92/01-41 від 27.05.2016 року, наданої завідувачем КЗ ДНЗ №411, [PERSON], [INFO] року народження відвідує дошкільний навчальний заклад №411 з 21 вересня 2012 року. Дитина проживає за адресою [ADDRESS] з батьком та бабусею [PERSON]. З жовтня 2015 року в дошкільний заклад [PERSON] приводить і забирає бабуся, яка також приймає участь в її розвитку та вихованні . Дівчинка завжди охайна, спокійна і врівноважена. Всі матеріальні витрати на утримання дитини в дитсадку забезпечуються батьком. [PERSON] та [PERSON] завжди цікавляться станом здоров'я, поведінкою та участю [PERSON] в навчально-виховному процесі, її взаємовідносинами з іншими дітьми групи. Приймають активну участь у вирішенні питань поповнення матеріальної бази групи. Фізичний та розумовий розвиток дитини відповідає віковим особливостям. Всі психічні процеси сформовані за віком. Згідно листа від 04.05.2017 року, наданого дільничним лікарем ХМДП №14, [PERSON], [INFO], з вересня 2015 року проживає за адресою [ADDRESS] з батьком [PERSON] та бабусею [PERSON]. Під диспансерним наглядом не перебуває. Під час захворювань догляд та лікування здійснювали батько та бабуся, рекомендації виконують у повному обсязі. Дитина відвідує лікарню у супроводі бабусі та батька. Мати [PERSON] станом здоров'я дитини не цікавиться. Дитина у квітні 2017 року отримувала лікування з приводу простудного захворювання. З наданої характеристики ДОП СДОП Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області вбачається, що [PERSON] за час мешкання за адресою [ADDRESS] характеризується не задовільно. Зловживає спиртними напоями. По відношенню до гр..[PERSON] неодноразово викликався наряд ОВС, так як остання у п'яному вигляді вчиняла сварки. На теперішній час грн..[PERSON] веде аморальний спосіб життя та не приділяє уваги своїй малолітній дитині. З наданої характеристики Диретора Інституту Конфуція Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, [PERSON] працює у зазначеному Інституті на посаді заступника директора з 13 квітня 2010 року. За період роботи зарекомендував себя як ініціативний, відповідальний, грамотний та кваліфікований спеціаліст, що здатен виконувати доручені йому завдання у встановлені терміни. За період роботи [PERSON] не має дисциплінарних стягнень, доказав, що здатен приймати рішення у складних ситуаціях та нести відповідальність за результат своєї діяльності. В колективі має заслужений авторитет, доброзичливий та комунікабельний. [PERSON] характеризується як відповідальний та цілеспрямований, працелюбний, бере діяльну участь в організації культурного дозвілля членів трудового колективу. Згідно довідки №247 від 10.04.2017 року, наданої головним бухгалтером Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна, дохід [PERSON] за період з 04.2016 року по 03.2017 року склав 55720,45 грн.. Частиною 4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст.19 СК України). Згідно висновку №530 від 22.09.2017 року, наданого Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, який діє від імені органу опіки та піклування в інтересах дитини, управління вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст.6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Згідно ст.ст.3,9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст.164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п 16 ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання ними своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до висновку що [PERSON] свідомо нехтує своїми обов'язками стосовно своєї дочки та ухиляється від їх виконання по вихованню дитини, а тому, враховуючи якнайкращі інтереси дитини, вважає за необхідне позбавити її батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Даний висновок суду ґрунтується на зібраних у справі доказах, наведених вище, з урахуванням обґрунтованого висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, ст.ст.141, 150, 164 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved