Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини яка відкрилась після смерті батька [PERSON], який помер 24 червня 2014 року. Після смерті [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк, в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини позивач не звертався з наступних причин: оскільки він є громадянином [PERSON] Федерації та постійно проживає на її території. Влітку 2014 року військовий конфлікт за участю України і Росії розпочався - фактично, одночасно зі смертю його батька, який помер 27 червня 2014 року. Перетин україно-російського кордону вважав позивач, що був небезпечним для його життя та здоровя. Він наважився приїхати в Україну лише на початку 2015 року - тоді ж отримав свідоцтво про смерть батька та звернувся із заявою в нотаріальну контору. Надати ксерокопію закордонного паспорту із відмітками про перетин кордону за той період він не має можливості, оскільки 25 грудня 2015 року отримав новий закордонний паспорт. За вказаних обставин, позивач [PERSON] просить визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, визначити йому додатковий строк тривалістю у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 24 червня 2014 року. В судовому засідані представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задоволити, і визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними посилаючись на мотиви викладенні у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи є його заява, згідно якої він просить справу слухати в його відсутності, позов не визнає, посилаючись на те, що позивачем у його позовній заяві вказані причини пропуску строку прийняття спадщини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті та спростовані самим позивачем коли він був допитаний у судовому в якості свідка. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про смерть серії ИД № 178365 [PERSON] помер 24 червня 2014 року, що є часом відкриття спадщини на належне йому майно. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно свідоцтва про народження серії І-ИД № 204962 позивач [PERSON] народився 03 грудня 1971 року від батьків [PERSON] та [PERSON]. Згідно паспорта 65№ 1955536 виданого 25 грудня 2015 року позивач [PERSON] народився 03 грудня 1971 року є громадянином [PERSON] Федерації. 17 січня 2015 року позивач [PERSON] звернувся із заявою до Теребовлянської державної нотаріальної контори, у якій просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку спадкового майна. Постановою виданою завідувачем Теребовлянської державної нотаріальної контори № 164/02-14 від 10 лютого 2016 року [PERSON] було відмовлено позивачу [PERSON] у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в с. Кривки, по вул. Зелена, 28а, Теребовлянського району Тернопільської області, після смерті [PERSON], померлого 24 червня 2014 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Постановою виданою завідувачем Теребовлянської державної нотаріальної контори № 329/02-14 від 09 березня 2016 року [PERSON] було відмовлено позивачу [PERSON] у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в с. Кривки, по вул. Зелена, 28а, Теребовлянського району Тернопільської області та земельних ділянок після смерті [PERSON], померлого 24 червня 2014 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. 25 листопада 2015 року відповідач [PERSON] звернувся із заявою до Теребовлянської державної нотаріальної контори, у якій просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку спадкового майна. Також, відповідач [PERSON] пропустив шестимісячний строк прийняття спадщини і йому було розяснено нотаріусом Теребовлянської державної нотаріальної контори право в звернення до суду на продовження строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 грудня 2015 року № 2012/02-14 зазначено, що позивачу [PERSON] розяснено нотаріусом Теребовлянської державної нотаріальної контори право в звернення до суду на продовження строку для прийняття спадщини. Рішенням Теребовлянського районного суду від 21 жовтня 2015 року визначено відповідачу [PERSON] додатковий строк для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті 24 червня 2014 року [PERSON], 1 (один) місяць (свідоцтво про смерть серія 1-ИД № 192187). Постановою виданою завідувачем Теребовлянської державної нотаріальної контори № 2012/02-14 від 02 грудня 2015 року [PERSON] було відмовлено відповідачу [PERSON] у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в с. Кривки, по вул. Зелена, 28а, Теребовлянського району Тернопільської області, після смерті [PERSON], померлого 24 червня 2014 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Рішенням Теребовлянського районного суду від 21 березня 2016 року визнано за відповідачем по справі [PERSON] ? частки житлового будинку с. Кривки, по вул. Зелена, 28а, Теребовлянського району Тернопільської області. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що вона працює завідувачем у Теребовлянській державній нотаріальній конторі, і до нотаріальної контори звернувся позивач [PERSON] із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку спадкового майна після смерті його батька. Однак, заява подана в пропущений законом строк та йому було розяснено право в звернення в суд на продовження строку для прийняття спадщини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що вона працювала нотаріусом у Теребовлянській державній нотаріальній конторі на час звернення представника позивача [PERSON], яка діяла від його імені та в його інтересах до нотаріальної контори. Однак, заява подана в пропущений законом строк та позивачу [PERSON] було розяснено право в звернення в суд на продовження строку для прийняття спадщини. За змістом ст.ст.1268-1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заяву про прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, позивач [PERSON] не подав нотаріусу за місцем відкриття спадщини, а тому пропустив встановлений строк для прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо). Згідно пункту 2 [PERSON] Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, адресованого Головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу принципу безпосередності судового розгляду (ст.160 ЦПК України) рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Позивачем [PERSON] не надано та в судовому засіданні не здобуто доказів того, що він з поважних причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] померлого 24 червня 2014 року, оскільки зазначені ним причини, не є поважними та такими, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій. Підтвердженням того, що позивач [PERSON] мав можливість звернутися в нотаріальну контору в шестимісячний термін передбачений законодавством України із заявою для прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON], який помер 24 червня 2014 року, є довідка від 20 вересня 2016 року № 4293 видана Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, згідно якої перетин кордону України позивачем [PERSON] було здійснено вїзд в Україну 25 червня 2014 року та виїзд з України 07 липня 2014 року. Тобто він перебував на території України 12 календарних днів, за які на думку суду міг сам особисто або через свого представника звернутися до нотаріальної контори із заявою для прийняття спадщини. Також, суд не приймає до уваги причини вказані у позові як поважні щодо пропуску встановленого законом шестимісячного строку виходячи з того, що позивач за час військового конфлікту за участі України та [PERSON] Федерації неодноразово перетинав кордон України. Так, згідно вище вказаної довідки від 20 вересня 2016 року № 4293 виданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України позивач [PERSON] за проміжок часу з 25 червня 2014 року по 11 липня 2016 року сім разів перетинав кордон України. Дана обставина свідчить, що викладені у позовній заяві причини пропуску строку для прийняття спадщини не підтвердилися в судовому засіданні. Так, допитаний в судовому засіданні позивач [PERSON], як свідок дав показання, що державний нотаріус до якого він звертався із заявою про прийняття спадщини йому не достовірно пояснив, те що він пропустив строк прийняття спадщини і той факт, що йому потрібно звертатися в суд не розяснено. На території України був тоді коли помер батько, пізніше приїхав в кінці січня 2015 року в той період дав довіреність представнику для оформлення документів від його імені. Також, свідок пояснив в супереч вище сказаному, що державний нотаріус йому пояснила, що відмовляє йому у вчиненні нотаріальних дій у звязку з тим, що пропущений ним строк прийняття спадщини а також те, що відсутні документи на спадкове майно. В грудні 2015 року приїхав в Україну звернувся до селищного голови в смт. Микулинці, для того щоб запитати як прийняти спадкове майно, селищний голова пояснив, що не може [PERSON] вступити у спадщину, тому що він пропустив строк прийняття спадщини. За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід відмовити, з у звязку з безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed