Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою протягом з 07.12.1997 р. по 14.11.2012 р., в якому народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO] Ще до розірвання шлюбу відповідачка виїхала з місця проживання с. Селятин, залишивши дітей на відповідача, жодного разу не навідувалась до них, участі у вихованні та утриманні їх не приймає, тому позивач ставить питання про позбавлення колишньої дружини батьківських прав відносно дітей та стягнення аліментів на їх утримання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і пояснив, що дійсно в даний час діти перебувають на його утриманні та вихованні. Колишня дружина, мати дітей, вже 2 роки з дітьми не спілкується, матеріальної допомоги не надає. Старший син в цьому році закінчує школу, вступатиме у ВУЗ, тому йому самому буде важко його утримувати матеріально. Представник позивача [PERSON] підтримав вимоги позивача і просить позов задовольнити. Представник органу опіки та піклування Жуковська Т.Ю. підтримала висновок відносно позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей - [PERSON] та [PERSON]. Заслухавши пояснення представника позивача та органу опіки та піклування Путильської РДА, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Позбавлення батьківських прав є крайнім засобом сімейно-правового характеру. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.12.1997 р. і заочним рішенням від 14.11.2012 р. шлюб було розірвано. Як видно з акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї Селятинської сільської ради від 18.02.2015 року, відповідачка по справі [PERSON] знялася з реєстрації в с.Селятин з 2012 року, виїхала із села, і з того часу ніяких стосунків з дітьми не підтримує, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, діти повністю знаходяться на утриманні батька, який їх виховує та забезпечує всім необхідним. Як вбачається з характеристики виконкому Селятинської сільської ради, мати дітей через сімейні скандали з чоловіком та свекрухою тікала з дому, залишаючи їх без нагляду на тривалий час, і тоді діти залишались із батьком та бабусею. Із висновку органу опіки та піклування Путильської РДА, складеного на підставі довідок Селятинської загальноосвітньої школи та Селятинської сільської ради вбачається, що відповідачка [PERSON] протягом двох останніх років разом з дітьми не проживає та не навідує їх, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, тому доцільно позбавити її батьківських прав відносно дітей. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 164 СК України, однією з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, та ін., і зазначені фактори як кожен із них, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. В матеріалах справи відсутні відомості та докази негативної поведінки відповідачки, її поведінка не обговорювалась на зборах громадськості. Як вбачається з пояснень неповнолітнього [INFO] сина сторін - [PERSON], причиною виїзду матері з села стали загострені стосунки її з батьком та бабусею, які фактично вижили її з будинку. Ніяких негативних емоцій він до матері не відчуває, часто з нею спілкується по телефону, а сестрі вона телефонує майже щодня. Він розуміє матір і вважає, що якби в неї було власне житло і можливість забрати їх із сестрою до себе, то вона б це зробила. На даний час у неї другий чоловік, недавно народилась дитина, тому мати не має можливості приїхати до них. В цьому році він закінчує школу і має намір вступити у ВУЗ, тому буде намагатись поїхати до неї. Допитана в порядку окремого доручення на підставі ухвали Путильського районного суду від 15.04.2015 року Літинським районним судом Вінницької області, відповідачка [PERSON] позов не визнала і повідомила, що відповідач разом із своєю матір'ю створили нестерпні умови проживання, у зв'язку з чим вона змушена була залишити їх будинок. Оскільки на даний час у неї немає постійного житла і коштів, вона не має можливості забрати дітей до себе, однак постійно спілкується з ними по телефону. Крім того, вона проживає з іншим чоловіком, недавно народилась дитина, і фактично живе на кошти, які отримує як соціальну допомогу на цю дитину. Як тільки з'явиться можливість влаштуватись на роботу та здобути житло, вона забере дітей до себе. Таким чином, суд вважає, що розрив спілкування з дітьми та ненадання матеріальної допомоги на їх утримання викликані життєвими труднощами, в які потрапила відповідачка, тому підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав суд не вбачає. Що стосується стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, то відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідачка - мати неповнолітніх дітей, не працює, заробітку не має, тому, виходячи із вимог ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, з відповідачки слід стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial