Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання права власності на майно. Мотивуючи свої вимоги тим, що 25 вересня 2014 року між сторонами укладений договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «АП СЕК»ЮРІТІЗ», який посвідчений нотаріально. Відповідно до умов якого [PERSON] купив, а [PERSON] продав частку статутного капіталу вказаного товариства у розмірі 100%, що становить 7 000 000 грн. Внаслідок чого відповідач набув право власності на частку товариства, проте, вважає, що оскільки при укладенні договору не була дотримана процедура купівлі-продажу (придбання) частки в статутному капіталі товариства згідно вимог ч.5 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а саме - відповідач не отримав письмове погодження органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, оскільки придбане ним товариство є фінансовою установою - торговцем цінними паперами, що підтверджується ліцензією вказаного товариства, вказаний договір на підставі ч.1 ст. 215 ЦК України має бути визнаний недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 09 липня 2015 року (а.с.45), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити: визнати договір від 25 вересня 2014 року купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «АП СЕК»ЮРІТІЗ», укладений між [PERSON] та [PERSON], недісним. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с. 43). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у договірних/зобов»язальних правовідносинах. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Так, 25 вересня 2014 року між сторонами укладений договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «АП СЕК»ЮРІТІЗ», який посвідчений нотаріально. Відповідно до умов якого [PERSON] купив, а [PERSON] продав частку статутного капіталу вказаного товариства у розмірі 100%, що становить 7 000 000 грн. Внаслідок чого відповідач набув право власності на все товариство, проте, вважає, що оскільки при укладенні договору не була дотримана процедура купівлі-продажу (придбання) частки в статутному капіталі товариства згідно вимог ч.5 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а саме - відповідач не отримав письмове погодження органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, оскільки придбане ним товариство є фінансовою установою - торговцем цінними паперами, що підтверджується ліцензією вказаного товариства, вказаний договір на підставі ч.1 ст. 215 ЦК України має бути визнаний недійсним. Проте, погодитися з такою позицією не можна, виходячи із таких правових підстав. Так, продаж та придбання частки у статутному (складеному) капіталі здійснюються на умовах, встановлених законодавством України. Юридична чи фізична особа, яка має намір набути істотної участі у фінансовій установі (крім корпоративного інвестиційного фонду) або збільшити її таким чином, що зазначена особа буде прямо чи опосередковано володіти або контролювати 10, 25, 50 і 75 відсотків статутного (складеного) капіталу такої фінансової установи чи права голосу придбаних акцій (часток) в органах фінансової установи, зобов'язана отримати письмове погодження органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг (ч.5 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Оскільки законом передбачена спеціальна процедура набуття особою істотної участі у фінансовій установі лише частки - 10, 25, 50 і 75 відсотків статутного (складеного) капіталу такої фінансової установи чи права голосу придбаних акцій (часток) в органах фінансової установи, а не вцілому товариства (100%), що відповідає спірним правовідносинам, підстав вважати, що відповідачем не дотримана визначена законом процедура, немає, тому згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підстави визнавати договір недійсним, відсутні. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають; обставини, що підтверджують позовні вимоги, судом не встановлені. На підставі вищевикладеного, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»,

Outcome: dismissed