Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 15.06.2007 року він уклав шлюб з відповідачкою по справі. Від спільного життя мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON],[INFO]. Шлюбні відносини між ними припинено з вересня 2016 року через те, що вони не знаходили спільної мови, в них різні характери і погляди на сімейне життя, відсутні спільні інтереси, в зв»язку з чим вони разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Вважає примирення неможливим, спору про розподіл майна та про місце проживання дітей немає. Просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] В судове засідання позивач та представник позивача [PERSON] надали письмові заяви, в яких наполягають на розірванні шлюбу, просить розглядати справу без їх участі (а.с.13,17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася повторно, про дати слухання справи була повідомлена належним чином,(а.с.19,20), причини своєї неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не надала , тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 15.06.2007 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 173.( а. с.5). Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON],[INFO] (а.с.6-7). Судом встановлено, що сторони з вересня 2016 року фактично припинили шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами не було порозуміння, несумісність характерів, відсутнє почуття взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. Примирення позивача з відповідачем неможливе. Спору про місце проживання дітей та розподіл майна немає. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однією зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст. 211 ЦПК України). Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved