Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна та просив визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку №92/1 з надвірними господарськими та побутовими спорудами по вул. 2-й Слобідській в м. Миколаєва та виділити йому у власність кутовий диван вартістю 4600 грн., холодильник «Атлант» вартістю 3600 грн., пральну машину «LG» вартістю 2150 грн. В позові позивач зазначив, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27.02.2005 року, який було розірвано 27.07.2009 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу, за договором купівлі-продажу від 17.10.2007 року ними на імя відповідача було придбано житловий будинок №92/1 з надвірними господарськими та побутовими спорудами по вул. 2-й Слобідській в м. Миколаєва вартістю 34522 грн. Після придбання будинку в літку 2008 року за власні кошти він робив ремонт будинку, поніс витрати на придбання будівельних матеріалів та оплату роботи, крім того у вересні 2007 року був змушений зробити капітальний ремонт будинку за власні кошти після пожежі у розмірі 17097,51 грн. та витрати на придбання будівельних матеріалів та оплату роботи у розмірі 15364 грн. Крім того, під час шлюбу ними було придбано і інше рухоме майно, яке знаходиться у відповідачки. Вважає вказане нерухоме і рухоме майно спільною сумісною власністю подружжя, яке підлягає поділу між ними відповідно до вимог чинного законодавства . Всудове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, просив розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача не зявився, надав до суду заяву, просив розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити. Раніше в судовому засіданні зазначила, що житловий будинок є особистим майном відповідача, при цьому, позивач вказав не все майно, що є спільним майном подружжя, оскільки частку спільного майна подружжя забрав вже собі, а просить поділити лише майно яке залишилось у відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі [PERSON]І і [PERSON] (прізвище [PERSON] змінено на підставі свідоцтва про шлюб, виданого 08.05.2015 року Заводським відділом РАЦС реєстраційної служби Миколаївського МУЮ) С.С. перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.05.2005 року, який було розірвано 15.10.2009 року. 17.10.2007 року на ім'я [PERSON] було придбане майно: житловий будинок №92/1 з надвірними господарськими та побутовими спорудами по вул. 2-й Слобідській в м. Миколаєва вартістю 34522 грн. та право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за [PERSON] Позивач просив визнати за ним право власності на 1/2 частику вказаного житлового будинку, посилаючись на те, що будинок було придбано під час перебування ним з відповідачкою у шлюбі та ним було двічі зроблено ремонт у будинку. Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; за час шлюбу, але за кошти які належать їй, йому особисто. Як встановлено рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.12.2016 року, яке набрало законної сили, та відповідно до ст. 61 ч. 3 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням не підлягають доказуванню, за [PERSON] визнано право особистої приватної власності на житловий будинок №92/1 з надвірними господарськими та побутовими спорудами по вул. 2-й Слобідській в м. Миколаєва. Отже, житловий будинок №92/1 з надвірними господарськими та побутовими спорудами по вул. 2-й Слобідській в м. Миколаєва не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та не підлягає поділу між подружжям. У звязку з чим, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за ним права власності на ? частку вище вказаного будинку є безпідставними та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтями 68, 69 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А отже дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Крім того, позивач зазначив, що під час шлюбу ним та відповідачкою було придбано майно, а саме: система очистки води «Цептер» вартістю 5250,88 грн., помякшувач води «Цептер» вартістю 800 грн., холодильник «Атлант» вартістю 3600 грн., пральна машина «LG» вартістю 2150 грн., пилезбирач «Каріетто» вартістю 1979 грн., швейна машина вартістю 1200 грн., кутовий диван вартістю 4600 грн., кухонний комбайн «LG» вартістю 1190 грн., кондиціонер вартістю 3900 грн., всього на загальну суму 24669,88 грн. З вказаного майна позивач просив виділити йому у власність кутовий диван вартістю 4600 грн., холодильник «Атлант» вартістю 3600 грн., пральну машину «LG» вартістю 2150 грн., а всього у розмірі 10350 грн. На підтвердження придбання вище вказаного майна в період шлюбу позивачем було надані докази: гарантійна картка на холодильник «Атлан» від 24.12.2006 року вартістю 3600 грн., квитанція від 26.02.2007 року на придбання пральної машини «LG» вартістю 2150 грн., квитанція від 13.12.2008 року на придбання пилезбирач «Каріетто» вартістю 1979 грн., гарантійна картка на швейну машину від 14.02.2008 року вартістю 1200 грн., узгодження про авансування на кутовий диван від 09.01.2008 року вартістю 4600 грн., гарантійне свідоцтво від 24.05.2007 року на кондиціонер Sensei вартістю 3900 грн., рахунок і накладна від 24.11.2006 року на систему очистки води «Цептер» вартістю 5250,88 грн. та помякшувача води «Цептер» вартістю 800 грн., а всього на загальну суму 23479,88 грн. Доказів придбання під час шлюбу подружжям кухонного комбайну «LG» вартістю 1190 грн., як і доказів придбання під час шлюбу будь-якого іншого майна суду не надано. Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя. Отже, суд вважає, що холодильник «Атлант», пральна машина «LG», пилезбирач «Каріетто», швейна машина, кутовий диван, кондиціонер Sensei, систему очистки води «Цептер» і помякшувача води «Цептер» є майном набутим позивачем і відповідачем за час шлюбу та є їхнім спільним сумісним майном, яке підлягає поділу між ними, виходячи із рівності часток, відповідно до вимог ч.1 ст. 70 СК України. Присудження грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ\~сторони не просили. Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виділення та визнання за позивачем права власності на кутовий диван вартістю 4600 грн., холодильник «Атлант» вартістю 3600 грн., пральну машину «LG» вартістю 2150 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial