Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свою позовну вимогу він мотивує тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 січня 1998 року відділом РАГС м. Тернівка Дніпропетровської області. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з ним. В сім`ї немає взаємопорозуміння та взаємоповаги, вже тривалий час подружні відносини між ними припинені, подальше спільне проживання неможливе. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 24 січня 1998 року відділом РАГС м. Тернівка Дніпропетровської області, актовий запис № 10. Позивач надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить розглядати справу за його відсутності, а також уточнив, що їх спільні діти мешкають разом з відповідачкою по справі, а не з ним. Відповідач надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності та залишити їй прізвище [PERSON] . Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 січня 1998 року відділом РАГС м. Тернівка Дніпропетровської області, актовий запис № 10. Від сумісного життя мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як видно з позовної заяви, в сім`ї немає взаємопорозуміння та взаємоповаги, вже тривалий час подружні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Сумісне життя не склалося тобто характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Загальної декларації ООН з прав людини, ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Головними мотивами, з яких суд визнав збереження сім`ї неможливим є ініціатива позивача, тобто звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, та обставини викладені у позовній заяві, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що зареєстрований між сторонами шлюб може бути розірваний за рішенням суду, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач залишає прізвище [PERSON] . У зв`язку з тим, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, що є її правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає.

Outcome: approved