Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звільнення від сплати аліментів. В обґрунтування вимог вказав, що з 16 вересня 2005 року по серпень 2015 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 25.06.2013 року з позивача на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів. На підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 07.08.2015 року шлюб між ними розірвано, донька залишилась мешкати разом з відповідачем. Від часу вирішення спору про стягнення аліментів свої обов`язки щодо сплати аліментів на утримання доньки він виконував в повному обсязі, заборгованість відсутня. З 27.07.2020 року їх донька - [PERSON] , висловлюючи своє небажання проживати разом із відповідачем, почала мешкати зі своєю бабусею [PERSON] та від цього часу перебуває на його повному утриманні. В подальшому донька планує мешкати разом з ним. Таким чином просить звільнити його від сплати аліментів, стягнутих з нього на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 25.06.2013 року. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позові. Згідно з наданим відзивом на позовну заяву відповідач зазначила, що дійсно в період з 16 вересня 2005 року по серпень 2015 року вони з позивачем перебували у зареєстрованому шлюбі і від цього шлюбу у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 25.06.2013 року з позивача на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів. На підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 07.08.2015 року шлюб між ними розірвано і донька залишилась мешкати разом з нею. З 27.07.2020 року їх донька [PERSON] мешкає разом з бабусею - [PERSON] . Проте, позивач за період з січня по квітень 2020 року має заборгованість зі сплати аліментів. Також, їх донька перестала мешкати разом з нею не за власним бажанням і добровільно. Так вона неодноразово намагалась повернути свою доньку від її бабусі, проте [PERSON] у своє домоволодіння її не допускає, не дає їй побачитись з донькою, у зв`язку з чим вона була вимушена 07.09.2020 року звернутись до Мирноградського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області. Таким чином, вона вважає, що позивач разом зі своє матір`ю умисно налаштовують їх доньку проти неї, переконують її мешкати не з нею, штучно створюючи підстави для звільнення позивача від сплати аліментів. Тому відповідач просить відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог. В судове засідання відповідач не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності і за участі представника [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнав, у задоволенні позову позивачу просив відмовити, мотивуючи свою позицію тим, що місце мешкання дитини було змінено не у правовий спосіб, тому і правових підстав для звільнення позивача від сплати аліментів немає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 16 вересня 2005 року. На підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 07.08.2015 року шлюб між ними розірвано (а.с.15). Під час перебування у зареєстрованому шлюбі в сторін народилась донька [PERSON] [INFO] (а.с. 14). Згідно з рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 25.06.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с. 13). Н апідставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 25.06.2013 року видано виконавчий лист № 2/226/522/2013 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с. 9). 08.07.2013 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стягнення аліментів здійснюється з 15.05.2013 року (а.с. 10). Позивач працює на ДП ВК «Краснолиманська», має постійний дохід, розмір якого за період з січня до серпня 2020 року включно за вирахуванням обов`язкових платежів становив 77891,89 гривень. За вказаний період з позивача стягнуто 25963,96 гривень аліментів на користь [PERSON] , що підтверджується відповідними довідками з підприємства (а.с.11-12). З акту обстеження умов проживання від 26.08.2020 року, складеного службою у справах дітей Виконавчого комітету Мирноградської міської ради, встановлено, що [PERSON] , [INFO] з 27.07.2020 року мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] (а.с. 16). Вказана адреса є місцем реєстрації матері позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача та довідкою відділу ведення Реєстру територіальної громади (а.с.17-20). Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстрована її дочка [PERSON] (а.с. 26,47). На підтвердження відсутності зарахувань аліментів у період з 24.03.2020 по 14.04.2020 включно відповідачем суду надана виписка по картковому рахунку, відкритому на її ім`я (а.с.33). 07.09.2020 відповідач [PERSON] зверталась до Мирноградського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області і через службу «102» повідомляла, що бабуся не віддає доньку [PERSON] . На звернення відповідача від 07.09.2020 двічі Мирноградським ВП надано відповіді, з яких вбачається, що в повідомленій [PERSON] ситуації відсутні ознаки кримінального та адміністративного правопорушень. Донька [PERSON] під час її опитування повідомила, що мешкає у своєї бабусі за особистим бажанням, фактів правопорушень щодо неї не зафіксовано, претензій ні до кого не має. 07.09.2020 була проведена профілактична бесіда з [PERSON] щодо недопущення подібних випадків у майбутньому (а.с.34-35,37). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є матір`ю позивача. 27 липня 2020 року їй зателефонувала онучка [PERSON] . Її не було вдова, а внучка повідомила, що прийшла до неї додому. Вона на таксі приїхала до будинку і побачила онучку, яка чекала її на лавці. [PERSON] повідомила, що не може знайти спільну мову з вітчимом, що мама і вітчим неодноразово збирали їй чемодан, кидали картку банківську, на яку перераховуються аліменти, пропонували їй йти на всі 4 сторони. Ще сказала, що терпіла все це 2 роки. З того часу [PERSON] живе у неї. Їй вона віддала 1 кімнату, де об лаштоване спальне місце, стіл для навчання. До 1 вересня 2020 року мати навіть не телефонувала онучці, не цікавилась як вона живе. До школи онучку вони збирали самі. 7 вересня 2020 року до неї додому прийшла відповідач [PERSON] і сказала, що вона викрала в неї дочку. Вона хотіла її забрати, але [PERSON] відмовилась йти додому. Ще один раз приходила відповідач зі своєю матір`ю, але [PERSON] попросила не відчиняти їм двері і вона двері відповідачу не відкрила. Відповідач не надавала їй згоду на проживання онучки у неї, але якщо [PERSON] забажає повернутися додому, вона цьому не буде перешкоджати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що її чоловік є хрещеним батьком [PERSON] . Позивач з її чоловіком дружать багато років, відносяться один до одного як брати. 18 серпня 2020 року її чоловік допомагав позивачу перевозити речі [PERSON] з місця проживання її матері до матері позивача. Ще у той приїзд відповідач наполягла на наданні позивачем розписки, що тепер він несе відповідальність за [PERSON] . Зі своєю бабусею [PERSON] проживає з 28 липня 2020 року і додому повертатися не бажає. За час проживання з бабусею поведінка [PERSON] змінилась на краще, вона стала більш відкритою, розкутою. До цього були випадки, коли [PERSON] відмовлялась спілкуватись. Одним із засобів виконання батьками зобов`язань по утриманню дитини є виплата аліментів, стягнутих за рішенням суду. За нормами частини другої статті 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Припинення правовідношення, а також його анулювання є одним із способів захисту сімейних прав та інтересів, встановлених Сімейним кодексом України. Відповідно до статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. За частиною четвертою вказаної статті, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З аналізу статті 181 СК України вбачається, що право на отримання аліментів на неповнолітню дитину належить тому із батьків, разом з яким дитина проживає. Аліменти - це обов`язок по утриманню у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. У випадку з неповнолітньою дитиною, обов`язок по утриманню пов`язаний з необхідністю забезпечувати життєво-необхідні потреби дитини, яка в силу свого віку такі потреби забезпечити самостійно не в змозі. За змістом статті 179 СК України аліменти є власністю дитини і мають витрачатися виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Проаналізувавши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки дитина, на утримання якої рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 25.06.2013 року з позивача були стягнуті аліменти, на даний час мешкає разом з матір`ю позивача та знаходиться не на утриманні відповідача. На спростування цих відомостей або на доведення протилежного відповідач доказів суду не надала. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача понесені ним судові витрати. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved