Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрованих за адресою: [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 28 у будинку № 1 по вулиці Чумацький Шлях у місті Кременчуці. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] ([PERSON]) у місті Кременчуці Полтавської області. В зазначеному житловому приміщенні зареєстровані [PERSON] власник, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Проте відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 2006 року та по теперішній час не проживають в [INFO]. А тому [PERSON] просив суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засідання позов підтримали в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись у передбаченому законом порядку, в тому числі через оголошення на веб-сторінці Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомили, відзив не направили. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідачів. Суд, заслухавши думку позивача та його представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири, посвідченим 22.03.2002 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3069, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №74622957 від 02.12.2016 року, довідкою №61/4619, виданою 29.11.2016 року КП «КМБТІ». Довідкою виданою 23.10.2018 року ТОВ «Місто для людей Кременчук» підтверджено, що в квартирі [ADDRESS] ([PERSON]) у місті Кременчуці зареєстровано шестеро осіб, а саме [PERSON] власник, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~401\~ЦК України\~право користування\~чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі:1)\~поєднання в\~одній особі\~особи,\~в інтересах\~якої встановлений\~сервітут,\~і власника\~майна,\~обтяженого сервітутом; 2)\~відмови від\~нього особи,\~в інтересах\~якої встановлений\~сервітут; 3)\~спливу строку,\~на який\~було встановлено\~сервітут; 4)\~припинення обставини,\~яка була\~підставою для\~встановлення сервітуту; 5)\~невикористання сервітуту\~протягом трьох\~років підряд; 6)\~смерті особи,\~на користь\~якої було\~встановлено особистий\~сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Згідно акту про не проживання від 23.10.2018 року [PERSON]\~та [PERSON]\~не проживають\~в [INFO] з\~2006\~року та\~по теперішній\~час.\~ Наявність реєстрації у зазначеному житловому приміщенні відповідачів порушує право власності позивача, а саме позбавляє його права розпоряджатися власним майном на свій розсуд. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно змісту ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319\~ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійсненні. Згідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Так, судом встановлено, що відповідачі, [PERSON] та [PERSON], зареєстровані в [INFO], власником якого є позивач. Проте, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у зазначеному житловому приміщенні з 2006 року і по теперішній час. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе позов задовольнити, визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №28 в будинку №1 по вулиці Чумацький шлях у місті Кременчуці Полтавської області. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved