Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог, позивач [PERSON] зазначає, що після розірвання шлюбу в липні 2012 року малолітній син сторін [PERSON], [INFO] проживав разом з матір'ю у м. Мелітополь Запорізької області. В лютому 2015 року відповідачка зателефонувала позивачу та попросила забрати сина [PERSON] до себе, оскільки у неї були проблеми із відповідними службами не уточнивши з якими саме. Умов проживання сина у матері позивач не бачив, проте помітив у дитини тілесні пошкодження. Прибувши до м. Києва разом з сином позивач звернувся за допомогою дитячої поліклініки, в якій син розповів лікарю, що його побила рідна мати, що підтверджується витягом з медичної книжки та довідкою. Зі слів малолітнього [PERSON] його рідна мати та вітчим постійно б'ють, чим завдають тілесних ушкоджень. Після почутого та побаченого позивач разом з сином звернулись до Центру у справах сім'ї та жінок Деснянського м. Києва для консультації спеціаліста щодо психологічного стану дитини. Спеціалістами центру було повідомлено, що поведінки сина була незадовільною, спостерігались істеричні напади з неконтрольованою руховою активністю, у мові були наявні елементи тривожного заїкання, порушений нічний сон та відсутній денний сон, дитина була не знайома з багатьма гігієнічними процедурами. Після відповідної роботи психолога центру був наданий висновок, в якому зазначено, що під час згадування у бесіді про матір у дитини виникає тривожна реакція: дитина збуджується, насторожується, голос починає тремтіти, намагається захиститися та постійно повторює «я не хочу до мами, я буду жити з татом». На даний час дитина проживає разом з позивачем та забезпечений всім необхідним для належного фізичного та психологічного розвитку, має окреме ліжечко, нещодавно був влаштований до дитячого садочка. Незважаючи на те, що дитина з лютого 2015 року проживає разом з позивачем, відповідач телефонувала та вимагала гроші на утримання сина та навіть не запитала про його потреби. З лютого 2015 року відповідач [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає. А тому позивач просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з батьком, припинити нарахування та стягнення аліментів з позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] з лютого 2015 року та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просили суд задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи належним чином повідомлялась, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причин своєї неявки у судове засідання відповідач не повідомила, за таких обставин суд визнав причини її неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Представник третьої осби в судовому засіданні підтрима висновокпро визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], та просила задовольнити позов. Вислухавши пояснення позивача, його представника, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10 липня 2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 30.04.2011 року - розірвано (а.с.7). Від шлюбу сторони по справі мають сина - [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до абз. 1 ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що на прохання відповідача [PERSON], 06 лютого 2015 року позивач [PERSON] забрав та привіз до м. Києва малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Згідно абз.2 ч.1 ст. 161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-соціальної допомоги №4» Деснянського району м. Києва, 10 лютого 2015р. у [PERSON], [INFO]. виявлено забій правого вуха (зовнішня раковина). Відповідно до копії висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини №102/03/29-4734 від 26 травня 2015 року, Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з батьком - [PERSON] на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол №9 від 21.05.2015р.) (а.с.13-14). Відповідно до копії листа Центру у справах сім'ї та жінок Деснянського району м. Києва від 23 квітня 2015 року, під час згадування у бесіді матері, у дитини виникає тривожна реакція: дитина збуджується, насторожується, голос починає тремтіти, намагається захиститися, постійно повторює фразу: «Я не хочу до мами, я буду жити з татом». Згідно акту №195 обстеження житлово-побутових умов від 16 квітня 2015 року, проведено обстеження умов проживання квартири [ADDRESS] з метою визначення місця проживання дитини. Умови проживання відповідають вимогам, для виховання, розвитку та проживання дитини створені умови. Враховуючи показання свідків [PERSON] та [PERSON], лист [PERSON] адресований до начальника Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.05.2015 року, в якому бабуся малолітнього [PERSON] [PERSON] описує ставлення до сина своєї доньки та відповідно матері, а також пояснення надані в судовому засіданні представником Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, суд приходить до висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], [INFO], за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS]. Відповідно до копії рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 червня 2013 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27 березня 2013 року і до повноліття сина (а.с.32). Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р., за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що 06 лютого 2015 року малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з батьком [PERSON], суд вважає за необхідне припинити з 06 лютого 2015 року стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], встановлених рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 червня 2013 року справа №320/3529/13-ц (2/320/1471/13) по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] працездатна, а тому суд вважає, що вона спроможна сплачувати позивачу аліменти на утримання малолітнього [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік», прожитковий мінімуму для дитини віком до 6 років становить 1032 грн., на момент винесення рішення суду. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що суду достовірно не відомо офіційне працевлаштування відповідачки [PERSON]., суд вважає за необхідне стягнути з останньої на користь позивача аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття з наступною індексацією згідно чинного законодавства, починаючи з 09 червня 2015 року. На підставі викладеного та

Outcome: partial