Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення вказавши, що 18.02.2013 року приблизно о 23 годині 40 хвилин, [PERSON], знаходячись біля будинку [ADDRESS], на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з особливою жорстокістю і прямим умислом, завдав позивачу удари ногами і руками по різним частинам тіла, які спричинили тривалий розлад здоров'я потерпілому. Внаслідок нанесених [PERSON] тілесних ушкоджень, він з 22.02.2013 року по 21.03.2013 року знаходився на лікуванні у стаціонарі 5-ї міської лікарні м. Запоріжжя. Після того, з 03.07.2013р. по 18.07.2013р. знаходився на лікуванні у стаціонарі 9-ї міської лікарні м; Запоріжжя. По теперішній час проходить амбулаторне лікування (спостереження у невролога та інших лікарів ). В результаті отриманих травм, позивачу була надана третя група інвалідності. 30.05.2013 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя у відкритому судовому засіданні було розглянуто кримінальне провадження № 12013080050000 476 відносно [PERSON], якого було визнано винним у скоєні злочинів, передбачених ст.ст. 122ч. 1, 15ч. 2-186 ч. З КК України, та призначено покарання у вигляді чотирьох роки позбавлення волі. По даній кримінальній справі позивач був визнаний потерпілим, але внаслідок того, що на досудовому слідстві він не мав можливості подати цивільний позов, йому було роз'яснено право на звернення до суду з відповідним позовом після постанови вироку суду. Враховуючи, що з початку лікування по теперішній час позивачем витрачено значні грошові кошти на придбання ліків та лікарських засобів, він просить суд стягнути суму, витрачену на лікування в сумі 4791,36 грн., а також суму моральної шкоди, яку позивач оцінює в 20000 гривень. У судовому засіданні позивач наполягаючи на своїх вимогах, просив суд задовольнити його позов у повному обсязі з підстав, викладених вище. Відповідач у судове засідання не з'явився. Проте, враховуючи той факт, що він перебуває у містах позбавлення волі, де відбуває покарання за вироком суду від 30.05.2013 року, суд направив до відповідної установи окреме доручення про допит [PERSON] в якості відповідача по даній справі. Згідно протоколу допиту відповідача, [PERSON] просив суд слухати справу без його участі, але проти позовних вимог позивача заперечує, оскільки суму відшкодування вважає занадто підвищеною. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши доводи відповідача, оцінивши у сукупності надані письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав: Відповідно до ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цивільним процесуальним кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держані та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Зі змісту статей 11, 15 ЦК України вбачається, що цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону, слід розуміти, що при тому існувало порушення цього права. Позивач у судовому засіданні намагався довести суду, що саме діями відповідачів були порушенні його права та інтереси. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Доведено, що 30.05.2013 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя у відкритому судовому засіданні було розглянуто кримінальне провадження № 12013080050000 476 відносно [PERSON], якого було визнано винним у скоєні злочинів, передбачених ст.ст. 122ч. 1, 15ч. 2-186 ч. З КК України, та призначено покарання у вигляді чотирьох роки позбавлення волі. По даній кримінальній справі позивач [PERSON] був визнаний потерпілим. Згідно ч.2 ст.. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомим, не потребують доказуванню. Позивачем доведено, що з початку лікування та по теперішній час ним витрачено грошові кошти на придбання ліків та лікарських засобів в сумі 4791,36 грн.. Дана сума підтверджена письмовими доказами, а саме: чеками з аптек та лікарських установ, тому підлягає відшкодуванню у повному обсязі. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходив з наступного: Як вказано в статті 280 Цивільного кодексу України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Статтею 23 Цивільного кодексу України встановлено: - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; - моральна шкода полягає, в тому числі, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; - моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено: - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; - відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків; - під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Згідно із п.п. 6.1., 6.4. Листа Міністерства юстиції України від 13.05.04. № 35-13/797 «Методичні рекомендації відшкодування моральної шкоди»: - відповідно до чинного законодавства моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; - моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати умовний вираз. Враховуючи наведене, позивач оцінив розмір спричиненої йому моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн. Проте сам розмір суд вважає занадто збільшеним, тому стягненню підлягає 10 000 гривен. До того ж, у відповідності до ст..88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судові витрати, які були понесені позивачем при зверненні до суду в сумі 247,91 гривня.

Outcome: partial