Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню повністю. В обґрунтування позову позивач вказує, що 16.07.2020р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис №11656 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за договором в розмірі 20 299,62грн. Вважає виконавчий напис протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. Звертає увагу суду на те, що 18 вересня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Альфа Банк», як кредитором та позивачем, як позичальником було укладено кредитний договір № 500414081. Відповідно до умов вказаного договору позивачу було надано кредит у сумі 27778, 40 грн. із процентною ставкою за користування кредитом 10, 99 % річних. При цьому, п. 2.3. даного Договору була визначена дата остаточного повернення кредиту, а саме, 19.09.2016. Вважає, що строк виконання зобов`язання за кредитним договором № 500414081 від 18.09.2013 сплив 19.09.2016, строк позовної давності за вказаною вимогою з огляду на положення ст. 253 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу строку, почав обраховуватися з 20.09.2016 та закінчився 20.09.2019. А тому приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. всупереч вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», пп. 3.1 п.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, вчинив виконавчий напис № 11656 від 16.07.2020 за вимогою, з дня виникнення права на яку минуло більше трьох років, що є безумовною підставою для визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю. Крім того, позивач вказує в позовній заяві, що в приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. при вчиненні виконавчого напису № 11656 від 16.07.2020 не враховано, що заборгованість за кредитним договором № 500414081 не є безспірною. Позивач вказує, що як вбачається із змісту виконавчого напису нотаріуса № 11656 від 16.07.2020, а також відповідно до виписки № 13865396 з особового рахунку позивача, яку відповідач надав у розпорядження нотаріуса, сума заборгованості за сумою кредиту становить 13032 грн. 80 коп. В той же час, відповідно до виданої позивачу у 2017 році довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про отриманий дохід у вигляді прощення боргу, позивачу прощено борг на суму 13032 грн. 80 коп. та анульовано заборгованість за кредитним договором № 500414081 від 18.09.2013, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк» на підтвердження чого до матеріалів справи долучив копія довідки , а також копії банківських квитанцій, з яких вбачається що ним (позивачем) частково погашено кредит, сплачено кошти на загальну суму 19681 грн., а тому заборгованість за сумою кредиту, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса та виписці з особового рахунку (13032 грн. 80 коп.) обрахована неправильно. Просить суд зважити і на той факт, що у вказаному виконавчому написі зазначено неправдиві відомості щодо його адреси і цей факт підтверджено рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 у справі № 300/2270/20, яке вступило у законну силу і не потребує доказування при розгляді справи за даною позовною заявою, а саме у виконавчому написі нотаріусом зазначено адресу проживання: [ADDRESS] та [ADDRESS] , в той час як справжньою адресою його проживання є [ADDRESS] , що було встановлено та перевірено Івано-Франківським окружним адміністративним судом у справі № 300/2270/20. Таким чином, вищенаведене свідчить про незаконність та необґрунтованість вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. виконавчого напису № 11656 від 16.07.2020. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив позов задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином неодноразово був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позов та жодних клопотань, заяв до суду не подав. Третя особа приватний нотаріус в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Заперечень на позов та жодних клопотань, заяв до суду не подавала. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що справу слід розглянути у відсутності сторін. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.07.2020р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис №11656 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за договором в розмірі 20 299,62грн. ( а.с. 35-36). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 зі змінами та доповненнями на час вчинення виконавчого напису (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (зі змінами) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Втім, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). Як доводила сторона позивача та не спростовано стороною відповідача чи третьою особою приватним нотаріусом, виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, зокрема приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С при вчиненні виконавчого напису № 11656 від 16.07.2020 не враховано, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Зокрема, як зазначено позивачем, відповідно до п. 2.3 кредитного договору № 500414081 від 18.09.2013, датою остаточного повернення кредиту було визначено 19.09.2016, що підтверджується також додатком 1 до вказаного договору, а саме, графіком платежівта розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки. Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В свою чергу, частиною п`ятою ст. 261 Цивільного кодексу України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Враховуючи, що строк виконання зобов`язання за кредитним договором № 500414081 від 18.09.2013 сплив 19.09.2016, строк позовної давності за вказаною вимогою з огляду на положення ст. 253 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу строку, слід обраховуватися з 20.09.2016 ( закінчився 20.09.2019). Таким чином, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. всупереч вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», пп. 3.1 п.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, вчинив виконавчий напис № 11656 від 16.07.2020 за вимогою, з дня виникнення права на яку минуло більше трьох років. Крім того, , згідно доданих до позовної заяви копій банківських квитанцій, позивач частково погасив кредит, зокрема, ним сплачено кошти на загальну суму 19681 грн., а тому заборгованість за сумою кредиту, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса та виписці з особового рахунку позивача (13032 грн. 80 коп.) обрахована невірно, що підтверджується квитанціями, які долучені позивачем до матеріалів справи. А отже приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. при вчиненні виконавчого напису № 11656 від 16.07.2020 не враховано, що заборгованість за кредитним договором № 500414081 не є безспірною. Щодо доказів позивача про те, що в м.Києві позивач ніколи не проживав, нотаріус не володів наявністю оригіналів документів за постановою КМУ №1172, як наслідок відсутня безспірність боргу, то такі доводи є також доведеними, оскільки на спростування цього відповідач ніяких доказів не надав суду. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з недотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 , оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір» (а.с.14). На підставі вище викладеного та

Outcome: approved