Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» заборгованість з невиплаченої заробітної плати за період з 01.05.2020 по 30.11.2020 у розмірі 48669 грн. 95 коп. з послідуючим утриманням із вказаної суми податку на додану вартість та інших обов`язкових платежів, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2100,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.07.2003 року був прийнятий на посаду майстра дільниці нагрівальних печей термообробки кому термічного цеху ПрАТ «Харківський підшипниковий завод». З 01.05.2020 року заробітна плата відповідачем не виплачувалась, внаслідок чого утворилась заборгованість на 01.12.2020 року в розмірі 48669 грн. 95 коп., а саме за: травень 2020 року-1996,71 грн., червень 2020 року-8294,44 грн., липень 2020 року-5851,31 грн., серпень 2020 року -7731, 34 грн., вересень 2020 року -8500, 00 грн., жовтень 2020 року-8217,17 грн., листопад 2020 року -8078,13 грн.. Відповідач ухиляється від надання довідки про заборгованість по заробітній платі позивача та копії наказу про прийняття на роботу. Станом на час звернення до суду з цим позовом відповідач свої обов`язки з виплати заробітної плати не виконав у зв`язку з чим позивач просив суд позов задовольнити. Ухвалою суду від 23.12.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Ухвалою суду від 18.01.2021 року за клопотанням позивача зобов`язано відповідача надати до суду довідку про розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати [PERSON] за період з 01.05.2020 року по 30.11.2020 року та копію наказу про прийняття його на роботу. Вказана ухвала неодноразово направлялась відповідачу. 05.03.2021 року відповідачем надано суду копію наказу про прийняття позивача на роботу, довідку про розмір заборгованості з заробітної плати [PERSON] , яка складає станом на 04.03.2021 року 28359 грн. 06 коп., а саме: за серпень 2020 року -3562,91 грн., вересень 2020 року- 8500,00 грн, жовтень 2020 року -8217,17 грн., листопад 2020 року -8078,13 грн.. Разом з витребуваними ухвалою суду документами відповідачем 05.03.2021 року подано клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 17.03.2021 року о 14-00 год., з посиланням на те, що відповідач позбавлений можливості забезпечити участь у судовому засіданні свого представника через продовження в Україні карантинних заходів. Жодних підстав, які унеможливлюють явку представника юридичної особи в судове засіданні суд не вбачає, крім того таке клопотання відповідачем подавалось до суду неодноразово, а ухвала суду про витребування доказів не виконувалась тривалий час. До того ж, відповідач не був позбавлений можливості забезпечити явку свого представника в судове засідання в режимі відеоконференції без прибуття до зали суду або за наявності заперечень щодо позовних вимог надати відзив на позов. Таким чином, суд вважає, що подальше відкладення розгляду справи буде порушувати права позивача на своєчасний судовий розгляд та розглядає справу у відсутність представника відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» з 01.07.2003 року по теперішній час відповідно до копії наказу ПАТ «Харківський підшипниковий завод» № 865/к від 01.07.2003 та копії трудової книжки. Відповідно до наданої відповідачем довідки від 04.03.2021 року № 179/83-6-22 розмір заборгованості заробітної плати [PERSON] складав на 30.11.2020 року 48669,95 грн., однак ця заборгованість частково була сплачена відповідачем в період з 04.12.2020 року по 26.02.2021 року та станом на 04.03.2021 року складає 28359, 06 грн. ( це сума до виплати, з якої вже утримані ВЗ та НДФЛ). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про оплату праці », ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці», ч.5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості (ч.6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Частиною 2 статті 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином позовні вимоги щодо виплати суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати підлягають частковому задоволенню. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 2100,00 грн. Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судових витрат та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу було надано: копію договору про надання правової допомоги від 10.12.2020; копію додатку до договору про надання правової допомоги від 21.12.2020, укладених між адвокатом Сілко Н.Г. та [PERSON] ; акт приймання-передачі робіт по договору про надання правової допомоги від 21.12.2020, з описом робіт (наданих послуг), в якому зазначено про сплату правової допомоги у розмірі 2100,00 грн.. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. та на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2100,00 грн. Відповідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: partial