Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з врахуванням заяви про зміну підстав позову, просить визнати його добросовісним набувачем земельної ділянки площею 0,1198 га, з кадастровим номером 3223151000:04:065:0130, яка розташована на території СТ «Роздолля», Українська міська рада, Обухівський район, Київська область та визнати за ним право власності на вищезазначену земельну ділянку. В обґрунтування позову зазначив, що 20 червня 2013 року між позивачем ( як покупцем), [PERSON] (далі - відповідач -3) та [PERSON] ( далі - відповідач -2) ( як продавцями) було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки, що належала продавцям на підставі дублікату договору купівлі-продажу та державного акту на право власності на земельну ділянку та додатку до державного акту . Позивач зазначає , що [PERSON] (далі - відповідач-1) незаконно здійснив повторний продаж земельної ділянки іншій особі, хоча з моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку за [PERSON] та [PERSON] вони набули право власності на спірну земельну ділянку на законних підставах. Позивач посилаючись на норму ст. 392 ЦК України, якою передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо воно оспорюється або не визнається іншою особою та ту обставину, що він є добросовісним набувачем земельної ділянки, просить захистити його право в судовому порядку. В судовому засіданні 02 жовтня 2013 року протокольними ухвалами суду було замінено третю особу Відділ Держкомзему у м. Українка Обухівського району на Управління Держземагенства та залучено в якості співвідповідача по справі [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], про розгляд справи повідомлялись належним чином, але в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань та заперечень до суду не надали. Представник Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області, Іщенко С.М. в судове засідання не з»явився, подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити, за безпідставністю та необґрунтованістю, посилаючись на те, що доказів невизнання чи оспорювання права власності позивача на земельну ділянку суду не надано. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів і представника третьої особи та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 червня 2012 року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого [PERSON] продав, [PERSON] та [PERSON] купили земельну ділянку площею 0,1198 га, кадастровий номер3223151000:04:065:0130, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Українська міська рада, с/т «Роздолля», що підтверджується дублікатом договору купівлі-продажу. Вказаний договір був посвідчений 19 червня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за № 809. [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19 червня 2012 року отримали державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 233696, площею 0,1198 га, кадастровий номер 3223151000:04:065:0130, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Українська міська рада, с/т «Роздолля», в якому зазначено, що вони є співвласниками земельної ділянки і частка кожного з них у спільній власності складає по ? частині. 20 червня 2013 року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON], як продавці, передали у власність ( здійснили продаж), а [PERSON] прийняв у власність земельну ділянку площею 0,1198 га, кадастровий номер3223151000:04:065:0130, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Українська міська рада, с/т «Роздолля», що підтверджується договором купівлі-продажу. Вказаний договір було посвідчено 12 червня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 1315. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.06.2013 року, право власності на земельну ділянку площею 0,1198 га, кадастровий номер 3223151000:04:065:0130, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Українська міська рада, с/т «Роздолля», з цільовим призначенням для ведення садівництва зареєстроване за [PERSON]. З відзиву на позовну заяву, поданого Управлінням Держземагенства в Обухівському районі Київської області від 02.10.2013 року вбачається, що відповідно до інформаційного обміну з Реєстраційною службою Обухівського міськрайонного управління юстиції надійшла інформація, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:04:065:0130, зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як видно із матеріалів справи, реєстрація права власності на земельну ділянку площею 0,1198 га, кадастровий номер 3223151000:04:065:0130, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Українська міська рада, с/т «Роздолля» була проведена у відповідності із діючим на той час законодавством і на час розгляду справи право власності на неї зареєстроване за позивачем. Серед наданих особам, які беруть участь у справі, цивільно-процесуальним законодавством прав, визначених у ст. 27 ЦПК України, значаться такі як подання доказів, заявлення клопотань тощо. Крім того, відповідно до ст. 137 ЦПК України у випадку, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ. Зазначеним порядком витребування доказів, який передбачений правилами ст. 137 ЦПК України, представник позивача і позивача не скористався та не витребував у встановленому законом порядку доказів, необхідних для обґрунтування своєї позиції. Як вбачається зі змісту ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, що беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представником позивача не надано доказів, які свідчили про те, що відповідачі оспорюють чи порушують його право власності, посилання представника позивача на те, що відповідачами порушено чи не визнається право власності позивача на спірну земельну ділянку не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов не доведений та необгрунтований, викладені обставини не знайшли свого підтвердження, а тому позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed