Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття, які стягнуті відповідно до рішення Сарненського районного суду Рівненської області №572/3501/13-ц від 16.09.2013 року, скасувавши вказане рішення та відкликавши виконавчий лист. Зобов`язати Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва закрити виконавче провадження №40351674 про примусове виконання виконавчого листа № 572/3501/13-ц виданого 16.09.2013 року Сарненським районним судом Рівненської області про стягнення з нього на користь відповідача аліментів. При цьому посилався на те, що рішенням суду від 12 листопада 2013 року їхній шлюб з відповідачем було розірвано, а згідно рішення суду від 17 вересня 2019 року було задоволено його позов про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про нього, як батька дитини. Вважає, що оскільки він не є батьком дитини [PERSON] Нікіти, сплачувати аліменти на його утримання він не зобов`заний. Заявою позивач позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Представник Голосіївського РВДВС м.Києва ГТУЮ в судове засідання не з`явився. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України у відсутності відповідача, який не з`явився в судове засідання. Дослідивши письмові докази суд прийшов до наступного. 04 вересня 2013 року Сарненським районним судом Рівненської області було стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1000 гривень щомісячно до повноліття дитини. 21 жовтня 2013 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження ВП №40351674 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина. Рішенням Сарненського районного суду від 17 вересня 2019 року виключено відомості про батька [PERSON] , з актового запису №10 від10.02.2012 року та актового запису №43 від 26.06.2013 року про народження дітей [PERSON] . Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Правовий аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що аліменти на утримання дитини, підлягають сплаті саме батьком дитини. Відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Оскільки судом встановлено, що позивач не є батьком неповнолітнього [PERSON] , тому суд приходить до висновку, про припинення сплати аліментів позивачем на користь відповідача на утримання дитини, відповідно до рішення суду, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Вирішуючи вимоги позивача про скасування рішення про стягнення аліментів, то суд враховує, що відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», стягнення за рішенням суду з особи, записаної батьком або матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про них як батька або матері з актового запису про народження цієї дитини. Задоволення судом зазначених вимог може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами. Виходячи з наведеного розгляд питання про скасування судового рішення №572/3501/13-ц від 16 вересня 2013 року про стягнення аліментів здійснюється у порядку провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами, тому позивач має право звернутись до суду з заявою про перегляд вищевказаного рішення за нововиявленими обставинами, оскільки факт відсутності кровного споріднення був встановлений після судового рішення про стягнення аліментів. З приводу вимоги позивача про зобов`язання закрити виконавче провадження, суд зазначає, що підстави та порядок відкриття, зупинення та закінчення виконавчого провадження регулюються Законом України «Про виконавче провадження» . Як передбачено пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Державна виконавча служба повинна здійснити ці дії за рішенням суду, яке набрало законної сили, та відповідно до своїх обов`язків без додаткової вказівки. На підставі викладеного Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: dismissed