Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за яким просив витребувати на його користь: -від відповідача [PERSON] легковий автомобіль «Lexus RX300», 2001 року випуску, чорного кольору, двигун № [NUMBER] , номер кузова jtjhf10u200201292, державний номер [NUMBER] ; \~ -від відповідача [PERSON] легковий автомобіль «Lexus LX570», 2008 року випуску, білого кольору, двигун № [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ; -від відповідача [PERSON] автомобіль «МАЗ 93866», 1993 року випуску, зеленого кольору, шасі № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] ; -від відповідача [PERSON] : автомобіль «МАЗ543302-220», 2007 року випуску, білого кольору, шасі № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] ; напівпричеп «МАЗ 93866», 1992 року випуску, бежевого кольору, шасі № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] ; причеп «НЕФАЗ 9334», 2004 року випуску, оранжевого кольору, шасі № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . В обґрунтування своїх вимог посилався на такі обставини. З 05 квітня 1986 року по 05 листопада 2009 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який був розірваний рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2009 року. 25 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про витребування від [PERSON] на його користь автомобілів, на які за ним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2013 року визнане право власності. Вказаним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси припинено право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] , та визнано за [PERSON] право власності на частину майна, в тому числі: -легковий автомобіль Lexus RX300, 2001 р.в., чорного кольору, двигун № [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , право власності який було зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 22.10.2009 р.; -легковий автомобіль Lexus LX570, 2008 року випуску, білого кольору, двигун № [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , право власності на який було зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 20.10.2009 р.; -автомобіль МА33543302-220, 2007 року випуску, білого кольору, шасі № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , право власності на який було зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 13.09.2007 року; -напівпричеп МАЗ 93866, 1992 року випуску, бежевого кольору, шасі № [NUMBER] державний реєстраційний номер [NUMBER] , право власності на який було зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 20.07.2007 року; -причеп НЕФАЗ\~9334,\~2004\~року випуску,\~оранжевого кольору,\~шасі № [NUMBER] ,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] ,\~право власності\~на який було зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 25.10.2006 року; -автомобіль МАЗ 93866, 1993 року випуску, зеленого кольору, шасі № [NUMBER] . державний реєстраційний номер [NUMBER] , право власності на який було зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 05.02.2009 року. На підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 09.07.2014 року, за яким на вказані автомобілі визнане право власності за [PERSON] , тобто з незалежних від позивача причин, це майно вибуло з його володіння. 19 листопада 2014 року касаційною інстанцією вказане рішення апеляційного суду Одеської області було скасоване, а справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, який знову 12.03.2015 року ухвалив рішення, аналогічне рішенню від 09.07.2014 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 року було скасоване рішення апеляційного суду Одеської області від 12.03.2015 року, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2013 року залишено в силі. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про витребування вказаного майна з чужого незаконного володіння [PERSON] , за ким були зареєстровані вказані автомобілі. Згідно довідки територіального сервісного центру в Одеській області № 5142 власниками окремих автомобілів є інші особи. Вказані автомобілі вибули з володіння [PERSON] поза його волею. Відповідач [PERSON] в особі свого представника заперечувала проти позову, посилаючись на такі обставини. В позовній заяві [PERSON] просить витребувати: від [PERSON] автомобіль МАЗ 543302-220, 2007 р. в., білого кольору, шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ; напівпричеп МАЗ 93866, 1992 р. в.. бежевого кольору, шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ; причеп НЕФ АЗ 9334, 2004 р.в., оранжевого кольору, шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Від [PERSON] легковий автомобіль автомобіль «Lexus LX570», 2008 року випуску, білого кольору, двигун № [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Від [PERSON] автомобіль МАЗ 93866, 1993 р. в., зеленого кольору, шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 та 2 ст. 65 Сімейного кодексу передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 05.11.2009 року згідно заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси в справі № 2-7679/09. Згідно довідки, наданої Регіональним сервісним центром в Одеській області Міністерства внутрішніх справ України від 04.05.2016 року № 31/15-64аз, в базі даних АІС «Автомобіль» в Одеській області та НАІС станом на 28.04.2016 р. міститься наступна інформація: автомобіль МАЗ 543302-220, 2007 р.в., білого кольору, шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , був реалізований 13.09.2007 року; легковий автомобіль Lexus LX570, 2008 року випуску, білого кольору, двигун № [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] був знятий з обліку для реалізації 20.10.2009 року; автомобіль МАЗ 93866, 1993 р. в., зеленого кольору, шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] станом був реалізований 27.06.2006 р. Тобто ці автомобілі вибули з користування [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] . Тобто, в силу положень закону, вважається, що їх відчуження відбулося за згодою позивача. Жодних вимог (спорів) щодо визнання угод з відчуження транспортних засобів недійсними на теперішній час відсутні, а отже дані договори були укладені за згодою [PERSON] . Щодо напівпричепу МАЗ 93866, 1992 р.в., бежевого кольору, шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] 26.04.2012 року був знятий з обліку [PERSON] у зв`язку з вибракуванням, так як він вичерпав свій ресурс і перетворився на річ, не придатну до використання за призначенням. Тобто, цього транспортного засобу на теперішній час не має в натурі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2018 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння залишено без розгляду. Постановою Одеського апеляційного суду від 07.11.2019 року ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2018 року скасовано, справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Позивач в судове засідання не з`явився. До розгляду справи по суті подавав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з карантином. Відповідач [PERSON] в особі свого представника подавала заяви про відкладення судового засідання у зв`язку з карантином, згодом надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просила у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Суд виходить з того, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням\~постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 по 31.07.2020 (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 №343 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України»\~внесено зміни до\~постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~та відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів»\~запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї\~постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньо-обласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 перевезення пасажирів метрополітенами. Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав. За положеннями\~статті 129 Конституції України,\~статті 2 ЦПК України\~одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 240 ЦПК України). Ураховуючи неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін. Така позиція узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 16 липня 2020 року по справі №\~\~924/369/19. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. Судом встановлено, що з 05 квітня 1986 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 05 листопада 2009 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси був розірваний. 18 листопада 2009 року розлучення між сторонами було зареєстроване у Першому Малиновському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що був зроблений запис \~в Книзі реєстрації розірвань шлюбів за №419. В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №1519/7583/2011 за позовом [PERSON] до \~ [PERSON] про розподіл сумісного майна, набутого під час шлюбу. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року позов [PERSON] до \~ [PERSON] про розподіл сумісного майна, набутого під час шлюбу задоволено частково. Припинено право спільної сумісної власності [PERSON] та \~ [PERSON] на майно, визначене в рішенні суду. Виділено в натурі та визнано за [PERSON] право власності на майно, визначене в рішенні суду в тому числі на: -легковий автомобіль Lexus RX300, 2001 р. в., чорного кольору, двигун № [NUMBER] , номер кузова jtjhf10u200201292, державний номер [NUMBER] право власності на який зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 22.10.2009 р.; -легковий автомобіль Lexus LX570, 2008 р. в., білого кольору, двигун № [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] право власності на який зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 20.10.2009 р.; -автомобіль МАЗ 93866, 1993 року випуску, зеленого кольору, шасі № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , право власності на який зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 05.02.2009 р.; -автомобіль МАЗ543302-220, 2007р.в., білого кольору, шасі № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , право власності на який зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 13.09.2007 р.; -напівпричеп МАЗ 93866, 1992р.в., бежевого кольору, шасі № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , право власності на який зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 05.07.2006 р.; -причеп НЕФАЗ 9334, 2004р.в., оранжевого кольору, шасі № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , право власності на який зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 25.10.2006 р. Вказані автомобілі перебувають в спорі за цією справою. 09 липня 2014 року Апеляційним судом Одеської області рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року скасоване й ухвалено нове рішення. 19 листопада 2014 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду Одеської області від 09 липня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 12 березня 2015 року Апеляційним судом Одеської області рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року скасовано й ухвалено нове рішення. 08 липня 2015 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду Одеської області від 12 березня 2015 року скасовано, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року залишено в силі. Щодо вимог позивача про витребування автомобілів з володіння [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно відповіді Регіонального сервісного центру в Одеській області № 31/15-2972 від 19.06.2017 р. щодо спірних автомобілів, вона зареєстровані: За відповідачем [PERSON] зареєстрований легковий автомобіль «Lexus RX300», 2001 року випуску, чорного кольору, двигун № [NUMBER] , номер кузова jtjhf10u200201292, державний номер [NUMBER] - 05 квітня 2016 року. До цього автомобіль був зареєстрований за: 22.10.2009 року [PERSON] , 02.02.2010 року [PERSON] , 05.03.2015 року [PERSON] . За відповідачем [PERSON] зареєстрований легковий автомобіль «Lexus LX570», 2008 року випуску, білого кольору, двигун № [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] 09.11.2009 року. За відповідачем [PERSON] зареєстрований автомобіль «МАЗ 93866», 1993 року випуску, зеленого кольору, шасі № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] 27 червня 2006 року. Частиною 1 та 2 ст. 65 Сімейного кодексу передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Вказані автомобілі реалізовані під час перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30\~постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Доказів щодо реалізації автомобілів [PERSON] на свій розсуд проти волі іншого з подружжя (позивача), не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховала його, або не мала права його відчувати (в розумінні ст. 388 ЦК України) до суду не надано. Таким чином, заявляючи вимоги про витребування автомобілів від [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача, за якими визнано право власності за позивачем рішенням суду, останній обрав невірний спосіб захисту, а саме у зв`язку з тим, що автомобілі були реалізовані [PERSON] під час шлюбу, позивач має право не на повернення майна від третіх осіб, а на отримання грошової компенсації їх вартості. З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо вимог про витребування автомобілів з володіння [PERSON] . Згідно відповіді Регіонального сервісного центру в Одеській області № 31/15-64 аз від 04.05.2016 р. щодо спірних автомобілів, вони зареєстровані за такими особами. Автомобіль МАЗ 543302-220, 2007 р. в., білого кольору, шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] не зареєстрований за [PERSON] , був знятий з обліку 13.09.2007 року, зареєстрований за [PERSON] . Таким чином, [PERSON] пред`явив позов до [PERSON] , яка на час розгляду справи не є власником спірного автомобіля. Жодних заяв щодо залучення [PERSON] в якості співвідповідача до суду не подавалося. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне у задоволенні позову в цій частині відмовити. Напівпричеп МАЗ 93866, 1992 р. в.. бежевого кольору, шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] не зареєстрований за [PERSON] , 26.04.2012 року був знятий з обліку [PERSON] у зв`язку з вибракуванням, тобто вказаний транспортний засіб на теперішній час не існує в натурі, а тому в цій частині суд має відмовити в задоволенні позову. Причеп НЕФАЗ 9334, 2004 р. в., оранжевого кольору, шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] 25 жовтня 2006 року. До суду не надано доказів того, з яких підстав позивач [PERSON] після набрання рішенням суду від 05 листопада 2013 року законної сили не зареєстрував автомобіль на своє ім`я, чи відмовляли органи реєстрації в здійснені таких дій, чи перебуває фактично спірний автомобіль у володінні [PERSON] , оскільки титульне володіння автомобілем не свідчить про фактичне володіння ним. Позивач способом захисту обрав витребування майна від добросовісного відповідача (ст. 388 ЦПК України), що на думку суду є помилковим, оскільки за [PERSON] спірний автомобіль був зареєстрований 25 жовтня 2006 року, тобто під час перебування у шлюбі, а не у зв`язку з тим, що відповідач не знав, що не міг його придбавати, а тому в цій частині суд має відмовити в задоволенні позову. Представник [PERSON] подав заяву про застосування строків позовної давності, вказуючи, що позивач знав про відчуження спірного автомобіля на користь відповідача ще 22.10.2009 року. Суд вважає, що строк звернення до суду не пропущений, оскільки позивач звернувся до суду 25.08.2015 року, тобто після набрання законної сили рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року на підставі рішення від 08 липня 2015 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed