Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обгрунтування своїх вимог вказує, що на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 17 січня 2018 року, з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від його доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Разом з тим, на даний час у нього немає матеріальної можливості сплачувати аліменти у даному розмірі, оскільки з моменту їх присудження його матеріальне становище погіршилося. Зокрема, на його утриманні перебувають двоє осіб - мати [PERSON] , 1951 року народження, яка часто хворіє та потребує коштів на лікування, а також брат [PERSON] , 1972 року народження, який є інвалідом 2-ї групи, непрацездатний. Крім того, в нього незадовільний стан здоров`я, не може виконувати тяжку фізичну працю, матеріальних цінностей, нерухомого майна та інших джерел отримання доходів у нього немає. Враховуючи наведене, просить суду зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового рішення від 17.01.2018 року та стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/8 частини від його доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 02 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, судове засідання призначено 05 серпня 2021 року о 10 год. 00 хв. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позовній заяві та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечувала щодо задоволення позову, так як рішенням суду присуджені аліменти на утримання дитини в мінімальному розмірі визначеному законом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, за час зареєстрованого шлюбу [PERSON] та [PERSON] у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 17.01.2018 року із [PERSON] на користь [PERSON] присуджені аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , 2016 року народження в розмірі 1/4 частини від його доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.12.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З вищевикладеного слідує, що зменшення розміру аліментів можливе лише за умови доведеності наявності однієї з підстав, а саме: 1) погіршення матеріального стану платника аліментів чи поліпшення матеріального стану їх стягувача; 2) зміна сімейного стану платника аліментів; 3) погіршення здоров`я платника аліментів. При цьому, наявність вищевказаних обставин повинно мати місце в проміжку часу із моменту визначення судовим рішенням розміру аліментів і по дату фактичного звернення до суду із позовною заявою про зменшення їх розміру. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, під час постановлення 17.01.2018 року Рожищенським районним судом Волинської області судового рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, судом було встановлено, що позивач є здоровим та працездатним, позовні вимоги визнав. У свою чергу, жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що стан здоров`я та матеріальне становище [PERSON] з моменту постановлення судового рішення від 17.01.2018 року змінилося (погіршилось), в ході розгляду справи надано не було. Як на погіршення свого матеріального становища позивач посилається на те, що на його утриманні перебувають - мати [PERSON] , 1951 року народження, яка часто хворіє та потребує коштів на лікування, а також брат [PERSON] , 1972 року народження, який є інвалідом 2-ї групи, однак суд оцінює критично дані доводи позивача, оскільки будь-яких документів чи рішення суду, які підтверджують дану обставину матеріали справи не містять. Також відсутні будь-які докази про те, що позивач, в зв`язку з хворобою матері, несе витрати на її лікування. Згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів встановлено, що станом на 09.06.2021 року в [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів в сумі 8380,17 грн.. Однак встановлено, що останній знійснює періодичні платежі по сплаті аліментів. Разом з тим, позивач посилається на те, що він не працює, однак дана обставина жодним чином не може свідчити про відсутність у нього можливості сплачувати аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі. Крім того, на момент ухвалення рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 17.01.2018 року, така обставина вже існувала, а тому вказана обставина не може об`єктивно свідчити про зміну (погіршення) його матеріального стану. Таким чином, судом не вбачається наявності передбачених ст. 192 СК України підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] згідно рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 17.01.2018 року. Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959 р., проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6). На переконання суду, з урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин, стягнуті з позивача на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, є справедливими та достатніми для належного матеріального забезпечення [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі слід залишити за позивачем. На підставі ст.ст. 182, 192 СК України,

Outcome: dismissed