Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про визнання права власності на гараж та земельну ділянку, що по [ADDRESS] Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на те, що вона з 2004 року користується вказаним вище приміщенням, власником якого є відповідач. Вона з відповідачем домовилася про купівлю цього майна, сплатила кошти за гараж, однак не може належно оформити своє право власності на майно по вині відповідача, який не передав всіх необхідних документів, не з'являється для нотаріального посвідчення договору. Відповідач говорить, що не має претензій на гараж, однак не бажає належно оформити договір, оскільки щомісячно отримує кошти за користування майном. Відповідач надав заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, позов визнає частково, не заперечують факту укладення угоди та отримання коштів, однак вважає, що всі свої передбачені угодою зобов'язання він виконав. Представник третьої особи - Зборівської міської ради заперечень не має, просить розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи встановив, що між сторонами було досягнуто домовленості щодо продажу гаражу та земельну ділянку, що по [ADDRESS] Дане нежитлове приміщення належить на праві власності відповідачу. Площа гаражу становить 104,4 кв.м, в тому числі: перший поверх: гараж майстерня площею 48,7 кв.м, другий поверх - площею 55,7 кв.м. Земельна ділянка, площею 0,0140 га, що знаходиться по [ADDRESS] (кадастровий № 6122610100 02 0080007), належить [PERSON] на праві власності, згідно державного акту ЯД №214109 від 11 жовтня 2007 року. Призначення ділянки - для автотехобслуговування. Вартість гаража та земельної ділянки підтверджено документально. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Водночас, в силу ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України. За придбане майно позивач сплатив кошти, які відповідач отримали і майно було фактично передано. Однак у посвідченні договору нотаріусом відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які відповідач безпідставно відмовляється надати. Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на дійсне настання правових наслідків, що узгоджується з ч.3 ст. 203 ЦК України. Позивач фактично тривалий час користується спірним приміщенням та виконав всі свої зобов'язання за договором. Нотаріусом у посвідченні угоди відмовлено, оскільки [PERSON] не надав необхідних документів та ухиляється від їх поновлення. Тобто посвідчити договір нотаріально неможливо з причин незалежних від позивача. Тому суд вважає, що договір слід вважати укладеним, а правочин дійсним, отже позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на майно.

Outcome: approved