Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач- [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції( далі Жовтневий ВДВС ХМУЮ) про виключення майна: принтера «Samsung» ML 1710 P білого кольору, ваг електронних, моніторів PHILIPS IO241E1SB / 00, ACER X 193 HQ, двох системних блоків, колонки MAXXTRO сірого кольору, машинки для рахунку паперових грошових купюр, фотоапарата Nikon Coolpix S50C, обприскувача гідравлічного, монітора, колонки, радіотелефонів PREMIER Gentel, ALKATEL, 900MHZ CORDIESS, дитячого надувного ігрового центра INTEX, двомісного надувного дивана LAISAIR, мікрофона PROLOGUE, телефонів SEMAO «258+», NOKIA сірого кольору, NOKIA фіолетового кольору, з акту описи та арешту майна, складеного 19.11.2014 року державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа № 2020/8813/2012, виданого 27.10.2014 р. Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 34080 грн. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що приміщення, розташоване по [ADDRESS], він займає за договором оренди і все майно, що знаходиться у зазначеному приміщенні та включено до акту опису й арешту, належить йому, а син -[PERSON] ніякого відношення до цих речей немає, тому просить також скасувати складений державним виконавцем акт опису й арешту майна від 19.11.2014 р. Позивач в судове засідання не з'явився, його представник підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечував та пояснив, що він допомагає своєму батькові-підприємцю в роботі, який знаходиться в похилому віці ([INFO]), проживає в м.Полтаві, тому не має можливості постійно перебувати в м.Харкові та займатися бізнесом. Приміщенні, де державним виконавцем описано майно, орендується на ім'я батька і використовується як склад інтернет-магазина. Відповідач - представник Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції проти позову заперечував та пояснив, що за адресою, вказаною стягувачем [PERSON] в якості місця роботи боржника, при неодноразовому відвідуванні державним виконавцем, у приміщенні був присутній тільки [PERSON] Останній, при складанні акту опису , стверджував , що все наявне майно належність батьку, однак доказів, в тому числі на приміщення і на наявний в приміщенні товар не представив. Пред'явлені товарні чеки не містили підписів та ініціалів набувача. Крім того, при перевірці сайту інтернет-магазину встановлено, що цей та інші сайти зареєстровані на ім'я боржника, а не його батька, який зареєстрований підприємцем. За даними податкової служби, [PERSON] доходів не отримував. Відповідачка- [PERSON] позов не визнала, стверджуючи, що вона проживала з [PERSON] однією сім'єю з 2001 р. по 2008 р. Чоловік був зареєстрований приватним підприємцем, вона також йому допомагала і разом вони працювали в приміщенні по [ADDRESS], яке з 2005 р. перебувало у [PERSON] в суборенді. Після припинення шлюбних відносин все майно, що було придбано сумісно, в тому числі будинок, автомобілі [PERSON] залишив собі, потім через пред'явлення [PERSON] позову з приводу розподілу майна, будинок подарував батькові, став приховувати автомобілі, переоформив бізнес на батька, хоча він проживає в іншому місті та ніякого відношення до цієї роботи не має. Фактично [PERSON] продовжує займатися підприємницькою діяльністю та з метою уникнути виконання рішення суду та перешкодити виплаті компенсації [PERSON], майно переоформлює на родичів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 30.09.2014 р. частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12.06.2014 р. про поділ спільного майна та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 34080 грн. та припинено право спільної часткової власності за [PERSON] на частини автомобілів ГАЗ, GWM DEER. Постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 10 листопада 2014 р. відкрито виконавче провадження на підставі заяви [PERSON] про примусове виконання виконавчого листа № 2-2020/8813/12, виданого 27.10.2014 р. Комінтерніським районним судом м. Харкова. Звернення стягувача до Жовтневого ВДВС ХМУЮ , як пояснила відповідачка, пов'язано з місцем роботи боржника у Жовтневому районі ( [ADDRESS]). Держаним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції , на підставі зазначеного виконавчого листа , 19.11.2014 р. проведено опис й арешт майна боржника [PERSON] за місцем його роботи. Відповідач в акті висловив зауваження про належність всього майна батьку-[PERSON] Арешт накладено на наступне майно: принтер «Samsung» ML 1710 P білого кольору, ваги електронні, монітори PHILIPS IO241E1SB / 00, ACER X 193 HQ, два системних блока, колонки MAXXTRO сірого кольору, машинку для рахунку паперових грошових купюр, фотоапарати Nikon Coolpix S50C, обприскувач гідравлічний, монітор, колонки, радіотелефони PREMIER Gentel, ALKATEL, 900MHZ CORDIESS, дитячий надувний ігровий центр INTEX, двомісний надувний диван LAISAIR, мікрофон PROLOGUE, телефони SEMAO «258+», NOKIA сірого кольору, NOKIA фіолетового кольору. У відповідності до ч 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає на його арешті, вилученні та примусової реалізації. Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження передбачено арешт майна боржника для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. За вимогами ч 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. На підтвердження своїх позовних вимог представник позивача надав товарні чеки за -2012 р. на придбання у ФОП [PERSON] системного блоку АMD Sempron LE-1150/NF-MCP61, моніторів ACER X 193 HQ , PHILIPS 241Е, мікрофону PROLOGUE, дитячого надувного ігрового центру INTEX, радіотелефонів PREMIER Gentel, ALKATEL, 900MHZ CORDIESS, принтера «Samsung» ML 1710, ваг електронних, машинки для рахунку паперових грошових купюр , обприскувача гідравлічного, надувного дивану LAISAIR, системного блоку , надувного човна, пароварки, монітору, надувного лідка. Покупцем у товарних чеках зазначено ПП [PERSON] Суд вважає такі докази неналежними та недопустимими, оскільки товарні чеки мають однакові номері, не містять необхідних реквізітів, печатки. Не надано також належного підтвердження на оплату товару та чому покупцем вказано [PERSON] Що стосується договору суборенди нежилих приміщень на ім'я [PERSON] за 2013 р., то оригіналів таких договорів суду не надано, оглянутий в судовому засіданні договір від 01.07.2009 р. зовсім не містить підпису суборендатора та орендатора. Крім того, факт укладення договору оренди або суборенда сам по собі не є підставою вважати, що майно, яке знаходиться в орендованих приміщеннях належить особі, яка ці приміщення орендує. Як випливає з пояснень [PERSON], колишній чоловік з метою невиконання рішення суду, відчужує майно на користь батька та продовжує займатися там самим видом підприємницької діяльністі, у тому ж приміщенні, що і в період сумісного проживання зі стягувачем однією сім'єю. Відповідно до наданої довіреності, досвідченої 21.11.2014 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, [PERSON], як фізична особа-підприємець (свідоцтво про державну реєстрацію ФОП 20.07.2007 р.) уповноважує [PERSON] представляти його інтереси, як фізичної особи підприємця у будь-яких підприємствах, установах, організаціях, банківських установах, дозвільної системи при одержанні дозволу на виготовлення печатки, тощо, одержувати документи, зокрема книги доходів та витрат, лицензії тощо , тобто видав сину генеральну довіреність на ведення в повному об'ємі підприємницької діяльності. У відповідності до ч 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження своїх заперечень, [PERSON] надала рішення апеляційного суду Харківської області від 30.06.2010 р. за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту спільного проживання, розподіл майна та визнання договорів дарування недійсними, яким встановлено, що [PERSON], в період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2001 р по січень 2008 р. з [PERSON], дійсно допомагала йому у веденні власного бізнесу ( яким і на теперішній час займається відповідач, але від імені батька за його генеральною довіреністю). Після припинення шлюбних відносин, в порушення вимог ст.ст.69,70 СК України, без згоди [PERSON], [PERSON] подарував 22.04.2008 р. майно, що набуто ними сумісно, а саме земельну ділянку та житловий будинок, батькові [PERSON], у звязку з чим рішенням суду визнані недійсними договори дарування та за [PERSON] визнано право власності на ? частину цього майна. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, не є обгрунтованими і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed