Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Коломийського міськрайонного суду з названим позовом. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 11.02.2012 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, в якому в них народився син – [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач вважає те, що вони з відповідачкою виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, між ними відсутнє порозуміння та повага, а також нормальне спілкування. Непорозуміння в сім'ї призвели до погіршення шлюбних відносин, сторони впродовж останніх трьох місяців спільно не проживають, спільного господарства не ведуть та будь- яких сімейних відносин не підтримують. Позивач вважає, що надання строку на примирення не виправить стану шлюбних відносин, продовження яких суперечить його інтересам. Тому він просить вказаний шлюб розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати з відповідачкою. Позивач в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з’явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення, просить неповнолітнього сина залишити проживати з нею, а справу розглядати в її відсутності. В зв’язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, із наданого свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони одружилися 11.02.2012 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №31 (а.с.4). Згідно з копією свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини з серпня 2014 року, не вживають заходів для примирення, обоє наполягають на розірванні шлюбу. Тому суд вважає, що цей шлюб носить формальний характер і подальше його збереження суперечитиме інтересам подружжя. За таких обставин шлюб слід розірвати. Неповнолітню дитину сторін після розірвання шлюбу слід залишити проживати з матір'ю - відповідачкою [PERSON]. Прізвища сторін в зв'язку з укладенням шлюбу не змінювались. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved