Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. В позові зазначав, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на квартиру [ADDRESS]. Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 15 квітня 2011 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] року батька [PERSON], зокрема на квартиру [ADDRESS] На початку серпня 2014 року зустрів сусіда померлого [PERSON] - [PERSON], який повідомив, що наприкінці 2007 року він супроводжував [PERSON] до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], де [PERSON] було складено заповіт на його користь. Сам [PERSON] за життя про існування вищевказаного заповіту його не повідомляв, а тому після його смерті не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON]. Отже, зважаючи на те, що про існування заповіту [PERSON] йому стало відомо лише в серпні 2014 року, вважає, що шестимісячний строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини пропущено ним з поважних причин. А оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом видане [PERSON] Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 15 квітня 2011 року без урахування вищевказаного заповіту, вважає, що таке свідоцтво підлягає скасуванню. Під час розгляду уточнив позовні вимоги та остаточно просив свідоцтво про право на спадщину, зокрема на квартиру [ADDRESS] видане [PERSON] Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 15 квітня 2011 року скасувати. Визначити додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON], визнавши причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. В свою чергу [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, яка була об'єднана до спільного розгляду з первісним позовом. В позові зазначав, що дійсно, заповіт був посвідчений 04.12.2007 року приватним нотаріусом [PERSON], згідно якого його батько [PERSON] заповідав квартиру на користь [PERSON] Але 04.12.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] спадковий договір, згідно якого [PERSON] брав на себе обов'язки сплати комунальних послуг за квартиру та догляду, який полягав у медичному забезпеченні, належному догляді та харчуванні. Оскільки [PERSON] не виконував умов спадкового договору, то [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання цього договору і заочним рішенням суду від 25.03.2010 року цей договір був розірваний. [PERSON] оскаржив рішення суду, але апеляційний суд своєю ухвалою від 03.08.2011 року залишив рішення суду в силі. Згідно ст.1307 ЦК України визначено, що заповіт, який складено до укладання спадкового договору втрачає свою дію і буде визнаний нікчемним, тобто є недійсним з моменту укладення, тобто з 04.12.2007 року. Таким чином позовні вимоги [PERSON] суперечать вимогам закону, а тому його доводи про те, що свідоцтво на спадщину, яке видано на підставі спадкування за законом підлягає скасуванню при наявності заповіту - безпідставним. Після смерті батька [PERSON], яка наступила [INFO] року, пройшло більше 4-х років, а тому навіть якщо заповіт був дійсним, [PERSON], згідно Листа ВСС України від 16.05.2013 року на підставі ст.1272 ЦК України та ст.1270 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщини. Під час розгляду уточнив позовні вимоги та остаточно просив визнати, що заповіт від 04.12.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], згідно якого [PERSON] заповідав квартиру [ADDRESS] [PERSON], є саме недійсним з дня його посвідчення, тобто з 04.12.2007 року. В судовому засіданні [PERSON] та його представник первісний позов підтримали, просили його задовольнити, заперечували проти задоволення зустрічного позову. [PERSON] та його представник зустрічний позов підтримали, просили його задовольнити, заперечували проти задоволення первісного позову. Представник Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори пояснив, що свідоцтво на спадщину, що оскаржується було видано правомірно, щодо інших вимог покладалася на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази у їх сукупності, встановив. [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на квартиру [ADDRESS]. Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 15 квітня 2011 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] року батька [PERSON], зокрема на квартиру [ADDRESS] 04.12.2007 року приватним нотаріусом [PERSON] був посвідчений заповіт, згідно якого [PERSON] заповідав спірну квартиру на користь [PERSON] 04.12.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] спадковий договір, згідно якого [PERSON] брав на себе обов'язки сплати комунальних послуг за квартиру та догляду, який полягав у медичному забезпеченні, належному догляді та харчуванні. Оскільки [PERSON] не виконував умов спадкового договору, то [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання цього договору і рішенням суду від 25.03.2010 року цей договір був розірваний. [PERSON] оскаржив рішення суду, але апеляційний суд своєю ухвалою від 03.08.2011 року залишив рішення суду в силі. Згідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Згідно ст.1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно до ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно ст. 1307 ЦК України на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження. Заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемним. Відчужувач має право призначити особу, яка буде здійснювати контроль за виконанням спадкового договору після його смерті. У разі відсутності такої особи контроль за виконанням спадкового договору здійснює нотаріус за місцем відкриття спадщини. За таких обставин в задоволенні первісного позову до [PERSON] слід відмовити з тих підстав, що незнання про існування заповіту не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а й відповідно для скасування свідоцтва виданого іншому спадкоємцеві. У задоволенні первісного позову до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори слід відмовити з тих підстав, що позивач сам обирає спосіб захисту порушеного права, проте, ним не доведено у чому ж полягає порушення прав позивача з боку цього відповідача. В задоволенні зустрічного позову слід відмовити, оскільки відповідно до ст.1307 ЦК України заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемним, тобто його недійсність передбачена Законом, та визнання його недійсним не допускається.

Outcome: dismissed