Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] шляхом присудження аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 15.01.2011 року до 17.09.2012 року перебував у шлюбі з [PERSON] Під час вказаного шлюбу у них народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . 30 травня 2012 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області своїм рішенням у справі №1306/3866/2012 ухвалив стягувати з нього в користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 30% від усіх видів заробітку щомісячно. Незважаючи на вказане рішення суду до 2016 року він з відповідачем та дитиною фактично проживали однією сім`єю, і, відповідно, всі зароблені ним кошти були спрямовані на забезпечення сім`ї. Однак, після фактичного припинення шлюбних відносин у 2016 році зробив все можливе для виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини та забезпечення її належного розвитку. Вказує на те, що за час його служби у Збройних силах України та перебування в зоні АТО, він продовжував добровільно сплачувати аліменти на утримання дочки, шляхом перерахування коштів на банківську карту або передання готівки безпосередньо матері дитини. Однак, звертає увагу суду на те, що на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у 2012 році був працевлаштований, мав постійний дохід. Проте, протягом останнього 1,5 року не має постійної робити, не працевлаштований та не отримує стабільних доходів. Більше того, змушений був позичити грошові кошти, щоб погасити заборгованість зі сплати аліментів, яка утворилася внаслідок розрахунку, проведеного державним виконавцем. Вважає, що його матеріальне становище змінилося у сторону значного погіршення. Також просить врахувати той факт, що на даний момент здійснює догляд за своєю бабусею - [PERSON] , яка потребує постійної сторонньої допомоги та за матір`ю, [PERSON] , яка є особою з інвалідністю 2-ї групи. В звязку з чим не має змоги працевлаштуватися на постійну роботу зі стабільним доходом. Зазначає, що на даний момент не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду від 30.05.2012 року, однак готовий сплачувати аліменти, у розмірі 1100 грн., що відповідає 50% прожиткового мінімуму для дитини. Просить позов задоволити. 23.04.2019 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який отримано судом 14.05.2019 року. Ухвалою від 23.04.2019 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 24.05.2019 року, встановлено відповідачу строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. 22.05.2019 року, у строк встановлений ухвалою про відкриття провадження від 23.04.2019 року, від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву та докази направлення такого позивачу. 22.05.2019 року від позивача [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог, а саме - позивач просить зменшити розмір аліментів на доньку [PERSON] до 1/6 частини від заробітку. 30.05.2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог. В судовому засіданні позивач та його представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять позов задоволити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві не визнали, просять ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] до 17.09.2012 року перебували у шлюбі, в якому у них [INFO] народилась донька [PERSON] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.12.2012 року з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на доньку - [PERSON] , [INFO] в розмірі 30% від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 26.04.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. 13.11.2018 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1306/3866/2012, виданого 15.06.2012 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 30 % від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 26.04.2012 року і до досягнення повноліття. Суд приймає до уваги доводи позивача про здійснення ним догляду за бабусею [PERSON] , позаяк згідно довідки від 13.03.2019 року за №6, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради Львівської області (Управління) вбачається, що позивач [PERSON] з 14.01.2019 року перебуває на обліку в Управлінні та отримує компенсаційну виплату по догляду за особою, яка досягла 80-річного віку, згідно постанови КМУ №832 від 26.07.1996 року «Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян». Крім того, підтверджено довідкою від 05.04.2019 року КНП «ЦМЛ м. Борислава» посилання позивача про те, що матір [PERSON] , є особою з інвалідністю 2 групи і потребує періодичного стаціонарного лікування. Поряд з цим, не підтверджені жодними належними, допустимими та достовірними доказами посилання позивача про його неможливість працевлаштуватись на постійну роботу з стабільним доходом та здійснення ним витрат на лікування матері та бабусі. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що здійснення догляду за бабусею не може бути перешкодою для його працевлаштування на будь-яку некваліфіковану роботу і отримання доходу у вигляді мінімального заробітку, розмір якого у 2019 році не може бути меншим 4173,00 грн. Згідно ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991 року. В контексті даної норми Закону, заслуговують на увагу доводи відповідача зазначені у відзиві на позовну заяву про те, що нею задля забезпечення належних умов для фізичного та інтелектуального розвитку їхньої з позивачем доньки [PERSON] , [INFO] витрачаються значні кошти. Так, зокрема підтверджені належними та допустимими доказами твердження відповідача про те, що донька [PERSON] часто хворіє простудними захворюваннями (назофарингит, риносинусит, ларинготрахеїт, трахеобронхіт, лівостороння нижньодольова пневмонія), внаслідок чого відповідачем були витрачені грошові кошти на придбання ліків, одягу, взуття, тощо. Проте, суд вважає голослівними доводи відповідача про те, що саме позивач щоденно працює таксистом в службі таксі «838» і відповідно отримує дохід, оскільки долучені до матеріалів справи фото світлини транспортного засобу не дають можливості встановити факт здійснення позивачем діяльності по перевезенню пасажирів (таксі). Крім того, з доданого до матеріалів справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що власником транспортного засобу марки «DEO LANOS», д.н.з. [NUMBER] є не позивач, а - [PERSON] . Суд звертає увагу сторін по справі на те, що обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В той же час, позивач звернувшись з даним (з врахуванням уточнення позовних вимог), просить ухвалити рішення про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частини від заробітку. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено мінімальний розмір прожиткового мінімуму, зокрема для дітей віком від 6 до 18 років, і такий з 1 січня 2019 року становить - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відтак, беручи до уваги, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму (1013,50 грн.), суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки сума аліментів, яку просить стягувати позивач на утримання доньки [PERSON] є рівноцінною (а з липня 2019 року і більшою) сумі аліментів, які були нараховані позивачу, зокрема у січні - лютому 2019 року, згідно наявної у справі копії розрахунку заборгованості від 14.03.2019 року. Крім того, слід зазначити, що раніше визначений згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.12.2012 року розмір аліментів відповідає найкращим інтересам дитини, а також засадам розумності та справедливості. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed