Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який, 12 квітня 2007 року було розірвано. У даному шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу у спірному житлі не проживає, де вона мешкає на даний момент позивачу не відомо, будь-які стосунки він з нею не підтримує. Також, у спірній квартирі не проживає вже більше року старший син - [PERSON] Відповідачі коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг не надають. У квартирі немає особистих речей відповідачів, спірним житлом вони не цікавляться. Реєстрація [PERSON] та [PERSON] за даною адресою зумовлює для [PERSON] додаткові матеріальні затрати. Судом, на підставі ст. 53 ЦПК України, залучено до участі в справі, в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Тернопільську міську раду. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відзив на позов не подали. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Представник Тернопільської міської ради в судовому засіданні щодо позовних вимог [PERSON] покладається на думку суду. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане 12 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. У даному шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . 16 жовтня 2001 року [PERSON] , на підставі спільного рішення №24 від 16.19.2001 року Тернопільським комбайновим заводом видано ордер на житлову площу в гуртожитку [ADDRESS] , на право зайняття житлової площі в гуртожитку із сім`є в складі чотирьох осіб: чоловіка - [PERSON] , сина - [PERSON] та сина - [PERSON] . 22 серпня 2019 року між [PERSON] та ПП. «Люкс» Тернопільської міської ради укладено договір оренди квартири по [ADDRESS] , терміном на 10 років. Відповідно до Довідки №1531 від 02.07.2018 р. та Довідки №1602 від 22 серпня 2019 року, виданих ПП «Люкс», у квартирі за адресою [ADDRESS] , зареєстровані із 19.01.2002 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно проведеного обстеження квартири встановлено, що в ній проживає лише [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в квартирі зареєстровані, але не проживають. Квартира не приватизована. Як вбачається із Актів обстеження житлових умов від 13.12.2017 року та 25.06.2018 р., складеного комісією ПП «Люкс», [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено поясненнями сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно, наявної при матеріалах справи, квитанції від 15.04.2019 року, вартість комунальних послуг наданих мешканцям квартири за адресою [ADDRESS] складає - 13 017,89 грн. Згідно Довідки №3056, виданої 27.06.2019 року Тернопільським об`єднаним управлінням пенсійного фонду України Тернопільської області, [PERSON] знаходиться на обліку в Управління ПФУ та отримує пенсію за віком, розмір якої становить 1 497 грн. в місяць. Як вбачається із виписки з банківського рахунку АК КБ «Приватбанк» [PERSON] проводить оплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] , [PERSON] тривалий час відсутні за місцем їх реєстрації, тобто у квартирі [ADDRESS] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була в складі комісії, яка складали акти обстеження умов проживання від 25.06.2018 року, від 13.12.2017 року та підтвердила факти зазначені у них. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Відповідно із частинами четвертою, п`ятою статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно вимог ст. 64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Відповідно до положення ст. 65 ЖК УРСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселились в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім`ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Суд оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, вважає, що [PERSON] та [PERSON] без поважних причин, не проживають у квартирі за адресою [ADDRESS] , оскільки тривалий час не користуються нею, заяв у ПП. «Люкс» про їх тимчасову відсутність та збереження за ними права користування спірним житлом - не подавали. [PERSON] та [PERSON] відсутні за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, що підтверджено наведеними та дослідженими судом доказами, а саме поясненнями свідків та складеними актами обстеження від 13.12.2017 року та 25.06.2018 р., а їх відсутність не пов`язана з поважними причинами, передбаченими вказаною статтею. Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до задоволення шляхом визнання відповідачів такими, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved