Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: с.Дубриничі, вул.Павла Тичини, 1 Перечинського району Закарпатської області, з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом за [PERSON], який помер 19 квітня 2010 року. Позовні вимоги мотивує тим, що 19 квітня 2010 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку №1 з належними до нього господарськими будовами та спорудами по вул.Павла Тичини в с.Дубриничі Перечинського району Закарпатської області. Позивач фактом спільного проживання з батьком одноосібно прийняв спадщину. З метою оформлення права на спадщину він звернувся до нотаріальної контори, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що його батьком не було виготовлено правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок, що на даний час є перешкодою у прийнятті спадщини, тому просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак подав заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Представник Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача у судове засідання також не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі та не заперечила щодо задоволення позову. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що 19 квітня 2010року помер батько позивача [PERSON], що стверджуються свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №10163 від 20 квітня 2010 року, виданим виконкомом Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №10. Також встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Павла Тичини, №1 у с.Дубриничі Перечинського району Закарпатської області. Разом з цим встановлено, що згідно довідки Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області №1033 від 01 серпня 2017 року, головою домогосподарства в с.Дубриничі, вул.Павла Тичини, №1 Перечинського району Закарпатської області, являвся померлий - 19 квітня 2010 року, [PERSON]. Крім цього встановлено, що позивач [PERSON]. постійно проживав з батьком на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка №1569 від 13 грудня 2017 року, видана Дубриницькою сільською радою Перечинського району Закарпатської області. Також встановлено, що позивачу [PERSON] нотаріусом було відмовлено у оформленні спадщини у звязку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на житловий будинок №1 з належними до нього господарськими будовами та спорудами, що розташований по вул.Павла Тичини в с.Дубриничі Перечинського району Закарпатської області. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї… Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до розяснень, які містяться в абзаці 3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивач [PERSON] прийняв спадщину за законом за спадкодавцем [PERSON], однак у нього існують певні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб його захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Тому,

Outcome: approved