Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, що неодноразово був уточнений, до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідача 304 514,49 грн. - основний борг за двома розписками з урахуванням індексу інфляції, 20 831,23 грн. - 3% річних від простроченої суми за двома розписками, 65 410,54 грн. - проценти від суми позики, 496,82 грн. - судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 02.07.2008 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 1 000 дол. США, зі строком повернення 03.07.2008 року суми 1 100 дол. США. 12.07.2008 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 3 000 дол. США, зі строком повернення 15.07.2008 року суми 3 300 дол. США. . На даний час борг [PERSON] не сплачений, внаслідок чого [PERSON] змушений був звернутися до суду. Представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на викладені в позові обставини. Представник відповідача позов не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з підстав викладених у запереченнях на позов. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, давши оцінку доказам у їх сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 02.07.2008 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 1 000 дол. США, зі строком повернення 03.07.2008 року суми 1 100 дол. США. 12.07.2008 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 3 000 дол. США, зі строком повернення 15.07.2008 року суми 3 300 дол. США. На даний час сума боргу за обома розписками не повернута позивачу. Відповідно до ст.216 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов'язання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ, а при неможливості повернення зазначити про це у розписці, що ним видається. Факт знаходження боргового документа у боржника посвідчує припинення зобов'язання, поки не доведено інше. В даному випадку борговий документ знаходиться у позивача, що підтверджує наявність боргу на його користь та спростовує доводи відповідача про відсутність боргових зобов'язань перед ним. Згідно зі ст. 376 ЦК України позичальник вправі заперечувати договір позики за його безгрошовістю, доводячи, що гроші або речі в дійсності зовсім не одержані ним від позикодавця або одержані у меншій кількості, ніж зазначено в договорі. В тих випадках, коли договір позики повинен бути укладений у письмовій формі (стаття 375 цього Кодексу), заперечення його за безгрошовістю шляхом свідоцьких показань не допускається, за винятком випадків кримінально карних дій. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. З огляду на положення ст.60 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідачем не надано суду жодного доказу щодо безгрошовості договору позики, зокрема доказів його звернень з питання розгляду спірних відносин щодо договору позики з позивачем шляхом кримінального судочинства. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Загальна сума трьох відсотків річних складає за розпискою від 02.07.2008 року 221,98 доларів США. Загальна сума трьох відсотків річних складає за розпискою від 12.07.2008 року 662,31 доларів США. Суд відмовляє у задоволенні вимог щодо стягнення індексу інфляції, так як індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Офіційний індекс інфляції розраховується Державним комітетом статистики України і визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Щодо стягнення відсотків у розмірі 65 410,54 гривень, то суд відмовляє у задоволенні цих вимог, так як позивачем не зазначено розрахунки, з яких він виходив при розрахунку даної суми, на які норми він посилався суду також не зрозуміло. Враховуючи вищевикладене, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача складає 5 284,29 доларів США. У відповідності ч. 1 ст. 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Згідно ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Оскільки, грошовий еквівалент вищевказаних грошових зобов'язань був визначений у іноземній валюті у відповідності до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу України, суд має розрахувати суму боргу за курсом НБУ на день постановлення рішення. Таким чином, сума боргу за розписками становить 5 284,29*22,451630 = 118 640,92 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial