Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] про визнання права власності. Позивач [PERSON] просить суд підставі договору № 13022015 відступлення права вимоги(цесії) укладеного 13.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON], визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) з 13.02.2015 року право власності на грошові кошти на вкладах та рахунках в розмірі 5500 доларів США, що еквівалентно 148060 грн., які [PERSON] набув відповідно до Договору № 005-28618-020215 Банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02 лютого 2015 року, укладеним між [PERSON] (паспорт серії [NUMBER], виданий Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області, 09 вересня 1999 року, проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER]), і Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк» ( скорочене найменування - ПАТ «Дельта Банк» (місцезнаходження: 01133 м. Київ, вул. Щорса, буд. 36 - Б) зі всіма додатками, змінами та доповненнями до нього з набуттям [PERSON] за вказаним договором банківського вкладу в розмірі 5500 доларів США що еквівалентно 148060 (сто сорок вісім тисяч шістдесят гривень) статусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». В обгрунтування позову вказує, що 13 лютого 2015 року між ним, [PERSON], та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 13022015. Відповідно, до п. 1 зазначеного Договору [PERSON] (Цедент) відступив [PERSON] (Цесіонарієві), а Цесіонарій набув право вимоги, належне Цедентові, і став кредитором (договірне правонаступництво) за Договором № 005-28618-020215 Банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02 лютого 2015 року, укладеними між Цедентом і Публічним Акціонерним Товариством «ДЕЛЬТА БАНК» (скорочене найменування - ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б) зі всіма додатками, змінами та доповненнями до них. Відповідно до п. 2 Договору позивач набув право вимоги від Банку сплатити суму боргу у розмірі в доларах США - 5 500, 00 (п'ять тисяч п'ятсот доларів США, що станом на день введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» - 03.03.2015 р., становить 148 060 грн., який виник у зв'язку з наданням Цедентом Банку у тимчасове строкове користування грошових коштів за Договорами з банком відповідно до умов договорів банківських вкладу та рахунків. Згідно п. 3 Договору з моменту підписання Договору позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], позивач (Цесіонарій) набув статус вкладника у значенні цього терміна, що визначений у п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Закон), а саме: «вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката». Відповідно до п. 4 Договору право власності на частину суми боргу в розмірі, визначеному у п. 2 Договору, перейшло від відповідача (Цедента) до позивача (Цесіонарія) з моменту підписання Договору сторонами - тобто з 13.02.2015 р. Згідно п. 5 Договору право власності від відповідача (Цедента) до позивача (Цесіонарія) перейшло на суми вкладів та рахунків в розмірі, визначеному у п. 2 Договору. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» , код ЄДРПОУ 34047020, МФО 380236, місцезнаходження: вул. Щорса, 36-Б, м. Київ. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Станом на 25.06.2015 р. відповідач не визнавав право власності позивача на вклади та рахунки в розмірі 5 500, 00 (п'ять тисяч п'ятсот доларів США 00 центів), що станом на день введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» - 03.03.2015 р, становить 148 060 грн., про що він повідомив позивача письмово. Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності позивача на грошові кошти на вкладах та рахунках в розмірі 148 060 грн. Позивач є власником вказаних грошових коштів на вкладах та рахунках в національній валюті і набув статусу вкладнику в сенсі п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 13.02.2015 р. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. В судовому засіданні представником позивача були уточнені позовні вимоги, та позивач просить визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) з 13.02.2015 р. право власності на грошові кошти на вкладах та рахунках в розмірі 5 500 доларів США (еквівалентно 148 060,00 грн. станом на 03.03.2015 р.), які [PERSON] набув відповідно до Договору відступлення права вимоги (цесії) № 13022015 від 13.02.2015 р. згідно Договору № 005-28618-020215 Банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02 лютого 2015 року, укладеного між [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) і ПАТ «Дельта Банк» зі всіма додатками, змінами та доповненнями до нього з набуттям [PERSON] за вказаним договором банківського вкладу на суму 5 500 доларів США (еквівалентно 148 060 грн. станом на 03.03.2015 р.) статусу вкладника у значенні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, та пояснив, що спірний договір є вважає правомірним, укладеним і чинним. Договором передбачено перехід права власності на гроші та заміну сторони в зобов'язанні банківського вкладу з набуттям прав вкладника позивачем. Закон не лише не забороняє, а і прямо дозволяє перехід права вкладника від однієї особи до іншої. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснивши, що у його довірителя були певні непорозуміння з позивачем відносно визнання укладеного договору, оскільки існували ще їньші боргові правовідносини між сторонами. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні 13.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 13022015. Відповідно, до п. 1 зазначеного Договору [PERSON] (Цедент) відступив [PERSON] (Цесіонарієві), а Цесіонарій набув право вимоги, належне Цедентові, і став кредитором за Договором № 005-28618-020215 Банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02 лютого 2015 року, укладеними між Цедентом і Публічним Акціонерним Товариством «ДЕЛЬТА БАНК» (скорочене найменування - ПАТ «Дельта Банк» зі всіма додатками, змінами та доповненнями до них. Відповідно до п. 2 Договору позивач набув право вимоги від Банку сплатити суму боргу у розмірі в доларах США - 5 500, 00 (п'ять тисяч п'ятсот доларів США, що станом на день введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» - 03.03.2015 р., становить 148 060 грн., який виник у зв'язку з наданням Цедентом Банку у тимчасове строкове користування грошових коштів за Договорами з банком відповідно до умов договорів банківських вкладу та рахунків. Згідно п. 3 Договору з моменту підписання Договору позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], позивач (Цесіонарій) набув статус вкладника у значенні цього терміна, що визначений у п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Закон), а саме: «вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката». Відповідно до п. 4 Договору право власності на частину суми боргу в розмірі, визначеному у п. 2 Договору, перейшло від відповідача [PERSON] (Цедента) до позивача [PERSON] (Цесіонарія) з моменту підписання Договору сторонами - тобто з 13.02.2015 р. Відповідно до припису ст. 6 ЦК України 1. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. 2. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. 3. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України свобода договору є однією з загальних засад цивільного законодавства. Згідно ст. 627 ЦК України Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Закон не забороняє, а, передбачає прямо укладати договори, що передбачають перехід права власності на гроші. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Тобто, право власності на гроші позивач набув правомірно на підставі правочину (договір цесії). Закон дозволяє перехід права вкладника від однієї особи до іншої. У ст. 1063 ЦК України передбачається можливість набуття права вкладника третьою особою з моменту пред'явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами. Закон в цьому випадку встановлює, що до набуття особою, на користь якої зроблений банківський вклад, прав вкладника ці права належать іншій особі, яка зробила вклад. Тобто законодавець в ЦК України не лише не забороняє, але прямо передбачає можливість переходу прав вкладника від однієї особи до іншої. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3)виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Відступлення права вимоги (цесія) являє собою договірну передачу вимог первісного кредитора (цедента) новому кредиторові (цесіонарію). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між цедентом і цесіонарієм. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги первісним кредитором (відповідач) на нового кредитора (позивач) є внутрішньою заміною у зобов'язанні, що виникло на підставі договору банківського вкладу 02.02.2015 р. Така заміна відбулась на підставі договору цесії 13.02.2015 р. Згода боржника (банку) договором або законом не передбачена. Нового зобов'язання при цьому не виникає та для банку продовжує існувати зобов'язання, що виникло на підставі договору банківського вкладу 02.02.2015 р. Така заміна не впливає на обсяг прав та обов'язків вкладника як сторони у зобов'язанні. Права вкладника, які виникли на підставі договору банківського вкладу перейшли в повному обсязі до цесіонарія (позивача) на підставі договору цесії. Відповідно до цього договору між позивачем та банком не виникло нове зобов'язання, а сталася заміна кредитора (вкладника) вже в існуючому зобов'язанні, яке виникло між відповідачем (первісним вкладником) та банком, а тому позивач не зобов'язаний був додатково укладати новий договір банківського вкладу та вносити кошти на вкладний рахунок. Зобов'язання, що виникають на підставі договору банківського вкладу, не є нерозривно пов'язаними з особою кредитора - цесія в них є можливою. На такі зобов'язання не розповсюджуються обмеження, встановлені ст. 515 ЦК України. Гроші на вклад розміщується вкладником в банк лише на зберігання на певний час, банк управляє ними, але власником не стає. Власником грошових коштів залишається вкладник, який має право вільно ними розпоряджатися (відчужувати право власності). Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Підстави набуття права власності передбачені ст. 328 ЦК України. Цією статтею передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, відповідач, укладаючи договір цесії, вільно розпорядився своїм майном за власною волею на підставі, передбаченій чинним законодавством. Власником грошових коштів після укладення договору цесії став позивач [PERSON] Відповідно до ст.7.1.1. Закона України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору. У статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч.3 ст. 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. За приписом ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Як вбачається з укладеного договору цесії заміна кредитора у зобов'язанні відбулась не під час тимчасової адміністрації, а до її введення раніше.

Outcome: approved