overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 15.07.2005 року. У період шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони не проживають разом з 2017 року, у зв`язку із певними обставинами, які вплинули на взаєморозуміння та гармонію у стосунках, що спричинило кризу у відносинах між подружжям. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть та не підтримують подружніх стосунків. У зв`язку із викладеним, позивач просить суд шлюб між сторонами розірвати. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.07.2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав просив позов задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила шлюб розірвати. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 липня 2005 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1426. У період шлюбу народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку , що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 18.08.1999 року. Спільних дітей у період шлюбу сторони не мають. Тривалий час між сторонами відсутні шлюбні стосунки, а також тривалий час сторони не ведуть спільний сімейний бюджет та господарство. Подальше спільне життя та перебування у шлюбі неможливе та суперечить інтересам позивача. У зв`язку із викладеним, позивач просить суд шлюб між сторонами розірвати. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.06.2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив її задовольнити з викладених підстав, пояснив, що з осені 2017 року сторони не проживають разом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. На адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 серпня 1999 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1010. Сторони спільних дітей не мають. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку , що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 26.03.2015 року. У період шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , 2005 року народження та [PERSON] , 2007 року народження. Останнім часом шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу та примирення між сторонами є неможливим та суперечить інтересам позивача. У зв`язку із викладеним, позивач просить суд шлюб між сторонами розірвати. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.04.2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Прохальна частина позовної заяви містить вимогу про розгляд справи у відсутність позивача та за наявності обставин, передбачених ЦПК України, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов не подала. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 березня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 377. У період шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку , що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 26.11.2014 року. У період шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння. Сторони разом не проживають, спільний бюджет та господарство не ведуть, шлюб існує формально. У зв`язку із викладеним, позивач просить суд шлюб між сторонами розірвати. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.09.2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила шлюб розірвати. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 листопада 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3097. У період шлюбу народився син: [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку , що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовну заяву мотивує тим, що позивач зареєстрований та проживає у [ADDRESS]. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та на підставі витягу про державну реєстрацію прав є власником вказаного будинку, а також власником земельної ділянки на якій розташований вказаний будинок. Окрім нього за вказаною адресою зареєстрований відповідач, проте він з 1988 року не проживає за місцем своєї реєстрації. Місце знаходження відповідача, йому не відомо, відповідач не приймає участі в утриманні будинку та сплаті комунальних платежів. у зв'язку із чим просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням на підставі ст. 72 ЖК України та ст. 405 ЦК України. В судовому засіданні на початку розгляду справи по суті, представник позивача уточнила позовну заяву, просила усунути перешкоди позивачу у здійсненні права власності, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням на підставі ст. 391 ЦК України. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] отримав у спадщину земельну ділянку площею 0,1000 га у межах згідно з планом, а також житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями і спорудами, що розташовані на [ADDRESS], про вказане свідчать копії свідоцтв про право на спадщину від 20.10.2011 року (а.с.5,6). З копії витягу про державну реєстрацію прав від 04.11.2011 року вбачається, що позивачу житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається з довідки форми № 3 позивач та відповідач зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач, місце реєстрації якого є будинок, що належить позивачу на праві власності не проживає за вказаною адресою з 1988 року, про що свідчать акти складені представником ЖЕК по обслуговування приватного сектору КП «Житлорембудсервіс» від 15.05.2013 року, 19.12.2013 року, 01.07.2014 року, витрати по сплаті за комунальні послуг не несе. Таким чином суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Подану заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.10.1994 року. У період шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося через відмінність у поглядах на сімейне життя, обов`язки подружжя, відсутнє взаєморозуміння. Протягом трьох років сторони подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, шлюбі існує формально. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.07.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На адресу Деснянського районного суду м. Києва, від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовну заяву підтримує у повному обсязі. Від відповідача [PERSON] на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 жовтня 1994 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1797. У період шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку , що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Подану заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.04.2015 року. У період шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між сторонами не склалися, примирення між сторонами неможливе. Почуття кохання та взаємоповаги між подружжям не збереглися, шлюб існує формально. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.02.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Письмові матеріали справи містять заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовну заяву підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення. Відзив на позовну заяву відповідачем подано не було. За таких обставин, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність сторони. За даних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу III ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 квітня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 528. У період шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку , що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Подану заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.07.2010 року. У період шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинені з січня 2017 року. Сторони не ведуть спільний бюджет та господарство, шлюб існує формально. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На адресу Деснянського районного суду м. Києва, від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача, позовну заяву підтримує у повному обсязі. Від відповідача [PERSON] на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 липня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 732. У період шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку , що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved