Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтави ради в особі служби у справах дітей, про встановлення факту нецільового використання аліментів сплачених [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] ; зменшення розміру аліментів, які відраховуються із заробітної плати [PERSON] за рішенням Октябрського районного суду м.Полтави по справі № 554/10530/15-ц від 09 вересня 2015 року на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , з ј до 1/6 частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; встановлення [PERSON] наступного порядку сплати аліментів: 50 % від розміру аліментів, визначених судом, на утримання малолітнього [PERSON] на особистий рахунок дитини відкритого у АТ КБ «Приватбанк»», ІВАN [NUMBER] , починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказав, що згідно рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 09 вересня 2015 року з нього стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , у розмірі ј всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З 06.08.2015 року він регулярно сплачував аліменти на утримання сина. 07 липня 2018 року між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого народився син [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із народження дитини у новому шлюбі, він зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище обох своїх дітей, а відповідно сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою. Крім того, відповідач використовує отримані кошти не на утримання сина, а на власні потреби. За весь період сплати аліментів син одягнений в одяг та взуття, які він придбав для дитини окремо від суми сплачених аліментів. Відповідач же придбаває одяг та взуття «на виріст», в магазинах «секунд хенд», не по розміру, у зв`язку з чим дитина виглядає неохайно, що може відображатися на її психічному розвитку через імовірні глузування однолітків. Внаслідок великого взуття у дитини розвилася плоскостопість. Органом опіки та піклування було надано висновок про цільове використання коштів, однак вважає такий висновок формальним. Крім того, дитина 3-4 дні з тижня проживає у його матері та перебуває на повному її забезпеченні. Вважає, що сплачені кошти спрямовуються не на утримання його дитини, тому прохає частину сплачуваних коштів вносити на особистий рахунок сина та зменшити розмір сплачуваних аліментів до 1/6 частки. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 29 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій остання проти позову заперечує, зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану. Вважає, що батьки не повинні компенсовувати зменшення аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Факт нецільового використання коштів також не доведено. Службою у справах дітей проведено перевірку умов проживання дитини та встановлено, що малолітньому створено усі необхідні умови для виховання, відпочинку, розвитку та навчання. Відповідно до висновків органу опіки одержувач аліментів забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів сплачених на дитину відповідного віку. Всі докази та чеки були надані органу опіки та піклування. Однак всі чеки зберігати не може, так як іноді купує продукти на ринку. Також вона оплачує гуртки англійської мови та з баскетболу. Крім того, вона також працює та отримує доходи. Під час розгляду справи підтверджено належними доказами, що дитина проживає з матір`ю та забезпечена харчуванням, одягом, взуттям, належними побутовими умовами, для неї створені належні умови для проживання та навчання. Прохала у задоволенні позову відмовити за недоведеністю. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, з підстав наведених у відзиві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтави ради в особі служби у справах дітей, [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні питання покладається на розсуд суду (а.с.72). Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтавип від 09 вересня 2015 року із [PERSON] стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , у розмірі ј всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подачі позовної заяви до суду (а.с. 5-6). З довідки про доходи позивача слідує, що [PERSON] працює у ТОВ «Сервіс Ойл» та за період з липня 2019 року по серпень 2020 року з нього стягнуті аліменти на загальну суму 101 153 грн. 68 коп., що підтверджено також платіжними дорученнями (а.с.32, 7-21). Вважаючи, що [PERSON] використовує кошти не за призначенням, позивач прохав встановити факт нецільового використання коштів сплачених ним на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] . Правовою підставою для задоволення позовних вимог в цій частині [PERSON] зазначав вимоги ст. ст. 179, 186 СК України. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Як слідує із Висновків за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 08.11.2019 року, 02.03.2020 року, 06.07.2020 року, затверджених заступником голови ради з питань діяльності виконавчого органу -завідувача відділу служби у справах дітей Азізовим Р., одержувач аліментів забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (а.с.22-31). Із наданих відповідачем чеків та квитанцій слідує, що протягом 2020 року [PERSON] купувала в дитячих магазинах «Умка», «Ле віт», «Алмазний іграшки» одяг та взуття, в магазинах «МаркетОпт», «Продукти 792», «АТБ Маркет» та ін. продукти харчування, у ФРП [PERSON] стіл та стільчик шкільні, вносила благодійний внесок до Федерації баскетболу України (а.с.61-70). З довідки Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області від 29.10.2020 року № 19-126-07944 слідує, що [PERSON] працює на посаді головного спеціаліста та за період з травня 2020 року по жовтень 2020 року отримала 96 030, 64 грн. доході (а.с.60). Із характеристики учня 3-А класу КЗ «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 34» [PERSON] слідує, що учень має охайний вигляд, приходить у чистому одязі. Забезпечений необхідним шкільним приладдям та речами, які необхідні для навчання у школу, до школи приходить вчасно (а.с.71). Згідно положень ст.ст.13, 43 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено нецільового використання коштів сплачених ним в рахунок аліментів [PERSON] . Викладені ним у позовній заяві обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Факт нецільового використання коштів, а саме витрачання коштів не на утримання сина, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, а є лише припущенням позивача. Доводи позивача спростовані наданими ним же та відповідачем доказами, а саме висновками служби у справах дітей, квитанціями та чеками, характеристикою дитини за місцем навчання, довідкою про доходи відповідача. З огляду на викладене, позов в цій частині є безпідставним та задоволенню не підлягає. Також не доведеними є позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, виходячи з наступного. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Частиною 1 ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із вимогами ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Так, при подачі позову позивач посилається на ту обставину, що він 07 липня 2018 року одружився із [PERSON] та від шлюбу у них народився син [PERSON] , а тому усі діти мають рівні права на гідне утримання. Разом з тим, матеріали цивільної справи не містять жодного доказу на підтвердження зазначених обставин, а тому зміна його сімейного стану не доведена. Також позивачем не доведено, що зміна сімейного стану вплинула на змогу сплачувати аліменти у визначеному розмірі. З огляду на встановлені обставини, суд не вбачає передбачених вимогами ст. 192 СК України підстав для зменшення розміру аліментів. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача, оскільки у задоволенні його позову відмовлено.

Outcome: dismissed