Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] року померла [PERSON], смерть якої зареєстрована Відділом РАЦС Томаківського РУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 116. Зі смертю [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 19,360 га, яка розташована на території Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області. Право власності спадкодавця на належну їй земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER] Позивач зазначає, що на належну їй на праві власності земельну ділянку [PERSON] залишила заповіт на його користь, який посвідчено секретарем Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області 17 листопада 2005 року та зареєстровано в реєстрі за № 265. Він звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку, проте приватний нотаріус Томаківського нотаріального округу Дніпропетровської області Рудий М.Є., листом за вих. № К-25/02-17 від 20.11.2015 року, відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене нерухоме майно, так як відсутні правовстановлюючі документи, а саме у нього відсутній оригінал Державного акту на зазначену земельну ділянку належну [PERSON] і місцезнаходження його невідоме, тому нотаріус запропонував йому звернутися до суду для вирішення цього питання. Дана обставина підтверджується наявним у нього зазначеним листом від приватного нотаріуса. На звернення адвоката Івахненка О.О., який представляє його інтереси, Відділ Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області листом від 13.06.2016 року за вих. № 99-421- 99.4-1519/2-16 повідомив, що: - у власності гр. [PERSON] на території Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області знаходилась земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 19,360 гектарів, право власності на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]; - надав належним чином завірену копію зазначеного Державного акта на право власності на земельну ділянку; - у зв'язку з припиненням з 23.08.2013 року повноважень територіальних органів Держземагенства, а надалі правонаступника Держгеокадастру, у частині реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та видачі їх дублікатів, він не може отримати дублікат Державного акта на право власності на земельну ділянку. Відповідачем по справі є її дочка, [PERSON], яка прийняла спадщину за законом. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в порядку ст. 123 ЦПК України звернулася із зустрічним позовом до позивача за первісним позовом [PERSON], а також до виконавчого комітету Володимирівської сільської ради, про визнання нікчемного заповіту, про поновлення строку для прийняття спадщини та про визнання права власності на земельну ділянку. Вона мотивує свій позов тим,що [INFO] року померла її мати, [PERSON], яка на час смерті проживала поряд з нею і була нею похована, про що свідчать довідка Мирівської сільської ради та свідоцтво про смерть [NUMBER] отримане [PERSON] у відділі ДРАЦС РС Томаківського районного управління юстиції в Дніпропетровській області. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що 11.12.2014 року вона звернулася в Марганецьку державну нотаріальну контору з заявою про вступ в право спадкування, оскільки вона знала, що її матері на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 19,360 га, яка розташована на території Кисличуватської сільської ради. Частина цієї ділянки перейшла у спадок матері від її батька [PERSON], а інша - набута нею при розподілі землі між членами сільськогосподарського підприємства. Право власності підтверджувалось Актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого 20.10.2004 року Томаківською районною державною адміністрацією. Однак, у відкритті спадщини [PERSON] нотаріусом було відмовлено, оскільки приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Рудим М.Є. вже була відкрита спадкова справа на право спадкування земельної ділянки за заповітом, який нібито був написаний [PERSON] на ім'я [PERSON]. Ознайомившись з матеріалами спадкової справи, заповітом, та документами, які супроводжують його посвідчення та реєстрацію, вона прийшла до висновку, що всі нотаріальні дії були проведені з грубим порушенням норм закону та порядку вчинення нотаріальних дій, які діяли на момент складання заповіту. Так, [PERSON] та [PERSON] проживали на території Кисличуватської сільської ради, земля теж розташована на території цієї сільської ради, але [PERSON] та його син [PERSON] повезли [PERSON] написати заповіт до Володимирівської сільської ради, яка знаходиться на відстані 30 км від Кисличуватої, не звернувшись до нотаріуса, який на той часпрацював в Томаківці. Секретар Володимирівської сільської ради, яка зовсім не знала [PERSON], посвідчуючи її заповіт на особу, яка не перебувала з [PERSON] родинних чи будь-яких інших стосунках, порушила ряд вимог, які встановлені до таких дій Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних Депутатів України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України №22/5 від 25.08.1994 (далі по тексту Інструкція) та Цивільним кодексом України, законом України «Про нотаріат» (3425-12). Так, у відповідності до ст. 37 ЗУ «Про нотаріат» та ст. 1251 ЦКУ: « якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.» Пункт 25 Інструкції передбачає перелік випадків, коли посадова особа повиннавідмовити у вчиненні нотаріальних дій, зокрема, коли «дія підлягає вчиненню нотаріусом або посадовою собою іншого виконавчого комітету». [PERSON] на цей час вже більше 10 років зловживала спиртними напоями, знаходилася на обліку у врача-нарколога, а 29 березня 2005 року її було позбавлено батьківських прав на її неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], саме через зловживання алкогольними напоями, аморальну поведінку та бродяжництво . Не з'ясувавши всіх обставин, секретар Володимирівської сільської ради [PERSON] грубо порушила вимогу ст.203 п.6 ЦК України. Порушено вимогу п.40.1 Інструкції, який передбачає, що «відомості про посвідчення посадовими особами заповітів підлягають обов'язковому внесенню до спадкового реєстру в порядку, передбаченому Положенням про Спадковий реєстр». В Положенні про Спадковий реєстр, затвердженому Наказом Міністерства юстиції № 51/5 від 17.10.2000 р. зазначено: п. 2.1 «відомості про заповіти, посвідчені посадовими особами (ст.1251 та 1252 ЦКУ, ст.38 ЗУ «Про нотаріат») підлягають обов'язковому внесенню до Спадкового реєстру». Однак, відповідно до довідки реєстратора, дата та час реєстрації заповіту 09.10.2014 року о 14 :35, що грубо порушує встановлені вимоги до реєстрації нотаріальних дій і вже на слідуючий день [PERSON] звернувся до нотаріуса Рудого Є.М. із заявою про відкриття спадщини. Нотаріусу було надано не оригінал заповіту, а його дублікат, отриманий [PERSON] у Володимирівській сільській раді 03.10.2014 року, про що свідчить відповідний запис в журналі реєстрації нотаріальних дій Володимирівської сільської ради. Заповіти, або їх дублікати видаються зацікавленим особам при наявності в них свідоцтва про смерть заповідача (п.23.3 Інструкції). Таке свідоцтво отримувала позивачка і вона його нікому не передавала, і зараз воно знаходиться у неї. Томаківський відділ ДРАЦС РС [PERSON] ніяких документів не видавав, отже дублікат заповіту секретарем Володимирівської сільської ради теж було видано з порушенням норм закону. Виходячи з усього вищевикладеного, позивачка за зустрічним позовом вважає, що [PERSON] намагається незаконно заволодіти земельною ділянкою, яка йому не належить. Відповідно до п.15.2 Інструкції «Нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням і встановлених правил, є недійсними.» Таким чином, відповідно до ст.215 п.2 ЦКУ - правочин, недійсність якого встановлена законом, є нікчемним. В судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав в повному обсязі, при цьому проти зустрічного позову [PERSON] він заперечує. Представник відповідача та відповідач [PERSON] проти первісного позову заперечують, при цьому підтримують позовні вимоги за зустрічним позовом. Представник відповідача Володимирівської сільської ради - секретар виконкому сільської ради [PERSON] по зустрічному позову проти зустрічного позову заперечує в повному обсязі, пояснивши суду , що вона є уповноваженою посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування, і має право посвідчувати заповіти. Відповідно вона вважає, що заповіт [PERSON] складено і посвідчено у відповідності до закону. Третя особа - приватний нотаріус Томаківського районного округу Дніпропетровської області подав до суду письмову заяву про розгляд справи за зустрічним позовом за його відсутності. В судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вона добре знала [PERSON], яка часто зловживала спиртним напоями, маючи трьох дітей. Коли реорганізували колгосп [PERSON] почала працювати на інших різних роботах, а також їй відомо, що вона працювала у [PERSON] У нього вона виконувала різні роботи, а за це їй давали їжу та алкоголь. Вона бачила, як [PERSON] садив до автомобіля [PERSON], але куди вони їздили їй не відомо. Їй не зрозуміло як [PERSON] могла скласти заповіт на [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] вона знала добре, оскільки до дня її смерті вона проживала з нею по сусідству. [PERSON] їй розповідала, що муку купує, оскільки свою землю вона віддала [PERSON] Зловживала спиртними напоями. Землю не вимагала повернути, бо боялася, що [PERSON] буде їй погрожувати. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона добре знає [PERSON] і знає [PERSON], оскільки навчалася з нею в одному класі і є сестрою її чоловіка. Їй також відомо, що у неї не було коштів, щоб переоформити земельну ділянку та їй допоміг сусід [PERSON] Також їй відомо, що вона вживала спиртні напої, а також їй не відомо, чи позбавляли [PERSON] батьківських прав, але відомо, що [PERSON] була назначена опікуном над молодшою своєю сестрою. Заслухавши пояснення позивача за зустрічним позовом та представників сторін, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновкущо первісний позов належить задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову належить відмовити виходячи з наступного. Позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини, а саме: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] виданим Відділом РАЦС Томаківського РУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 116, з якого вбачається, що спадкодавець [PERSON] дійсно померла [INFO] року; довідкою від 10.10.2014 року за вих. № 1260/1388 наданою Томаківським РС ГУДМС України в Дніпропетровській області, з якої вбачається, що [PERSON] була знята з реєстрації за паспортом [NUMBER], виданим Томаківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області у зв'язку зі смертю, яким вона була документована з причини втрати паспорта громадянина України в Дніпропетровській області на ім'я [PERSON]; заповітом [PERSON] на користь [PERSON], який посвідчено секретарем Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області 17 листопада 2005 року та зареєстровано в реєстрі за № 265; відмовою приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Рудого М.Є. від 20.11.2015 р. № К-25/02-17, з якого вбачається, що позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав на земельну ділянку, так як відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане нерухоме майно. З повідомлення Відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області від 13.06.2016 року за вих. № 99-421- 99.4-1519/2-16, наданого на запит адвоката Івахненко О.О., вбачається, що: - у власності гр. [PERSON] на території Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області знаходилась земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 19,360 гектарів, право власності на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]; - позивач надав належним чином завірену копію зазначеного Державного акта на право власності на земельну ділянку; - у зв'язку з припиненням з 23.08.2013 року повноважень територіальних органів Держземагенства, а надалі правонаступника Держгеокадастру, у частині реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та видачі їх дублікатів, він не може отримати дублікат Державного акта на право власності на земельну ділянку. Зазначені обставини підтверджуються зазначеними листом Держгеокадастру у Томаківському районі та належним чином завіреною копією Державного акта на право власності на земельну ділянку. З копії спадкової справи суд вбачає, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], звернулася [PERSON], та з заявою про відмову від спадкового майна за законом на користь сестри [PERSON]- [PERSON] Згідно висновку про вартість об'єкта оцінки, оціночна вартість земельної ділянки становить 51 387,00 грн. Викладені обставини та письмові докази свідчать про те, що [PERSON] являлася власником зазначеної земельної ділянки, а після її смерті позивач, як спадкоємець за заповітом, має право на отримання спадщини навіть при тих обставинах, що відсутній оригінал Державного акта на право приватної власності на землю і місцезнаходження його йому не відоме. Відповідно суд не бачить підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], виконавчого комітету Володимирівської сільської ради, третя особа - приватний нотаріус Томаківського районного округу Дніпропетровської області, про визнання нікчемного заповіту, про поновлення строку для прийняття спадщини та про визнання права власності на земельну ділянку виходячи з наступного. Як вбачається з копії спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] - її донька - [PERSON]своєчасно , у встановлений законом строк звернулася до компетентних органів з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Тому у суд не вбачає підстав для поновлення строку для прийняття спадщини по зустрічному позову. Що стосується позовних вимог про визнання заповіту нікчемним , суд виходить з наступного - відповідно до п.15.2 Інструкції «Нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням і встановлених правил, є недійсними.», відповідно до ст.215 п.2 ЦКУ - правочин, недійсність якого встановлена законом, є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст.. 1257 ЦК України - заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.11.2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2016 року, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним , треті особи без самостійних вимог приватний нотаріус Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудий М.Є. та виконавчий комітет Володимировської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області було відмовлено. В мотивувальній частині даних рішень було встановлено повноваження посадової особи що посвідчувала заповіт, відповідність даного заповіту встановленій формі та посвідчення. Дієздатність спадкодавця ніким не оспорювалась. Ніяких нових доказів щодо недійсності заповіту, на підставі чого було б встановлено його нікчемність позивачка не надала. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.. Згідно з ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved