Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 18 квітня 1975 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис № 1061. У обґрунтування позову позивач посилається на те, що він з відповідачем зареєстрували шлюб в 1975 році. Від спільного життя у зареєстрованому шлюбі неповнолітніх дітей не мають. За час подружнього життя він з відповідачем не змогли утворити міцну родину. Подружні стосунки між ними не склалися, з часом в сім'ї не стало порозуміння, з різних питань постійно виникали суперечки. Психологічна напруга та постійні з'ясування відносин призвели до взаємної втрати почуттів та фактичного розпаду сімейних стосунків. З 1995 року вони припинили спільне проживання, та позивач оселився у м. Донецьку, і вже 24 роки вони живуть окремо. Увесь цей час вони навіть не спілкуються, подружніх стосунків, спільного господарства і спільного сімейного бюджету не мають. Таким чином, довгий час їх сім'я існує лише формально, жодних перспектив її відновлення він не бачить та переконаний, що подружні стосунки розпалися давно і остаточно. Тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. Позивач зазначив, що його рішення є доцільним і остаточним, він впевнений, що відповідач проти розлучення заперечувати не буде, у неї напевно склалося власне особисте життя. Жодних майнових претензій до відповідача він не має, усі питання вони вирішили ще під час фактичного припинення шлюбних стосунків більш двадцяти років тому. До того ж він зустрів іншу жінку, з якою вже п'ятнадцять років проживає разом і перебуває у фактичних шлюбних відносинах, а зараз вони вирішили одружитися. В зв'язку з чим він просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 07.04.2016 року, не з'явилася, надала до суду заяву в якій зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги, просить провести розгляд справи за її відсутністю та у випадку неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Жовтневого районного суду м. Харкова у зв'язку з тим, що мешкає у м. Севастополі, копія якого знаходиться у матеріалах справи. Відомості про причини неявки відповідача до суду не надходили, тому за згодою позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини : [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 18 квітня 1975 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі, про що зроблено актовий запис № 1061, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 8 ст. 235 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За таких обставин шлюб підлягає розірванню, після розірвання шлюбу прізвище позивача та відповідача суд залишає без змін.

Outcome: approved