Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті його бабусі - [PERSON], яка померла [INFO], право власності на житловий будинок, що в [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [INFO] померла його бабуся - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить житловий будинок, що в [ADDRESS], який померла успадкувала після смерті чоловіка - [PERSON], оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем, незважаючи, що у встановленому законом порядку та строк, своїх прав не оформила. Ще за життя бабуся розпорядилась своїми правами на випадок смерті, а саме склала заповіт від 12 вересня 2014 року, згідно якого все своє майно заповіла йому. Звернувшись з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] - отримав відмову у видачі такого, у зв'язку з тим, що при встановленні факту приналежності житлового будинку померлій встановлено, що відсутні документи на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Вказана відмова позбавляє його можливості належним чином реалізувати волу спадкодавця та свої спадкові права, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області - Коцовський О.Т. подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності їх представника, оскільки вони не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO], у віці [INFO], помер [PERSON], про що 20 лютого 2007 року складено відповідний актовий запис №27 та Ходорівською міською радою Жидачівського району Львівської області, від 20 лютого 2007 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с. 4/. Дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, що в [ADDRESS], що належав померлому згідно реєстраційного посвідчення від 19 вересня 1961 року. На випадок своєї смерті померлий заповіту не склав. Проте, на день смерті із ним серед інших членів сім'ї, проживала та була зареєстрована його дружина - [PERSON] /а.с. 6/. Відтак, остання, відповідно до норм статті 1268 ЦК України (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин), спадщину після смерті [PERSON] прийняла, незважаючи, що у встановленому законом порядку та строк, своїх прав не оформила, оскільки як спадкоємець першої черги на момент відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO], у віці [INFO], померла [PERSON], про що 12 грудня 2016 року зроблено відповідний актовий запис №334 та виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області, від 12 грудня 2016 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с. 5/. Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що спадщина померлої складається з житлового будинку, що в [ADDRESS], який померла успадкувала після смерті чоловіка - [PERSON], оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем, незважаючи, що у встановленому законом порядку та строк, своїх прав не оформила. Так, зокрема, із долученої до матеріалів справи копії довідки виданої Ходорівською міською радою Жидачівського району Львівської області, вбачається, що житловий будинок, що в [ADDRESS] дійсно належав [PERSON] /а.с. 12/. З наявної в матеріалах справи копії заповіту від 12 вересня 2014 року, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «все моє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати мені на день смерті, і на що я за законом матиму право заповідаю [PERSON]». Судом встановлено, що на день смерті заповідача заповіт не змінений та не скасований /а.с. 13/. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із постановою приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Подвадцятника І.М. № 9/02-14 від 16 січня 2018 року, встановлено факт звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі - [PERSON] та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що при встановленні факту приналежності житлового будинку померлій встановлено, що відсутні документи на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] /а.с. 11/. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право власності на спірний житловий будинок, в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved