Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником автостоянки [NUMBER] в паркінгу на цокольному поверсі житлового будинку літ А-9 , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 23 листопада 2017 року позивачу стало відомо, що його квартиру пограбували невстановлені особи, в тому числі був викрадений документ, який підтверджує право власності на нерухоме майно, а саме свідоцтво про б/н від 24 листопада 2006 року , видане Головним управлінням благоустрою та комунального обслуговування Донецької міської ради. За таких обставин позивач звернувся до Шевченківського УП ГУНП в м. Києві. Крім того, позивач не може звернутися за отриманням дубліката правовстановлюючого документа, оскільки Головне управління благоустрою та комунального обслуговування Донецької міської ради знаходиться на території, яка тимчасово не підконтрольна українській владі. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно - автостоянку [NUMBER] в паркінгу на цокольному поверсі житлового будинку літ А-9 м площею 14,0 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 26 грудня 2017 року визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Представником відповідача у встановлений судом строк на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, копію позовної заяви з копіями доданих до неї документами отримано.Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна станом на 23 листопада 2017 року власником автостоянки [NUMBER] в паркінгу в цокольному поверсі житлового будинку лі. А-9 площею 14,0 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 24 листопада 2006 року, виданого Головним управлінням благоустрою та комунального обслуговування Донецької міської ради. 23 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до Шевченківського УП ГУНП в м. Києві із заявою про пограбування його квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], невстановленими особами та викрадення, зокрема, правовстановлюючого документу на вищезазначену автостоянку. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст.. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що позивач не має жодного правовстановлюючого документу на спірне нерухоме майно та позбавлений отримати дублікат цього документу, тому іншого способу захисту права , окрім звернення до суду не має. З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставівикладеного,

Outcome: approved