Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями та спорудами, згідно технічного паспорту, що знаходяться за адресою : Мукачівський район, с.Верхня Визниця, вул.Миру, 82 в порядку спадкування за заповітом за померлим 24.06.2016 року [PERSON]. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до заповіту, посвідченого 16 жовтня 2009 року секретарем виконкому Верхньовизницької сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №37, [PERSON] заповідав все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось [PERSON]. 24 червня 2016 року [PERSON] помер. У встановлений законом шестимісячний строк, він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, через відсутність правовстановлюючих документів. На момент смерті [PERSON] в житловому будинку ніхто не проживав, що стверджується відповідною довідкою. Відповідно до інформаційної довідки, виданої приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON], інших спадкоємців крім нього немає. Враховуючи те, що він являється єдиним спадкоємцем за померлим [PERSON], просить визнати за ним право власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями та спорудами, згідно технічного паспорту, що знаходяться за адресою : Мукачівський район, с.Верхня Визниця, вул.Миру, 82 в порядку спадкування за заповітом за померлим 24.06.2016 року [PERSON]. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити з наведених підстав у позовній заяві. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи заяви сторін, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що згідно заповіту посвідченого 16 жовтня 2009 року секретарем виконкому Верхньовизницької сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №37, [PERSON] заповідав все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про смерть серії І-ФМ №212255 виданого 27 червня 2016 року, [PERSON] помер 24 червня 2016 року (а.с.5). 30 червня 2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини (а.с.8). Відповідно до довідки виданої Верхньовизницькою сільською радою 04.07.2016 року за №467 забудовником житлового будинку 1967 рік побудови, за адресою с.В.Визниця, вул.Миру, 82, являвся [PERSON], [INFO], який помер 24.06.2016 року (а.с.9). Згідно довідки виданої Верхньовизницькою сільською радою 30.06.2016 року за №604 згідно по господарської книги №2, на 2016-2023 роки, на день смерті [PERSON], [INFO], який помер 24.06.2016 року в дворогосподарстві за адресою с.В.Визниця, вул.Миру, 82, Мукачівського району, проживав та був зареєстрований лише [PERSON] (а.с.10). Відповідно до інформаційної довідки, виданої приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON] 27 грудня 2016 року за №608/02-14, інші спадкоємці крім позивача із заявою про прийняття спадщини не зверталися (а.с.12). На підставі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід всіх прав та обовязків від фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, і в даному випадку це є позивач на ім»я якого було складено заповіт (а.с.7). На підставі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до постанови виданої приватним нотаріусом Мукачівської районного нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.12.2016 року, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок під №82 по вулиці Миру в селі Верхня Визниця, Мукачівського району, оскільки спадкоємцем не предявлено правовстановлюючого документа на це майно (а.с.11). Згідно ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п.4 ст.3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Враховуючи те, що на момент будівництва житлового будинку, а саме станом на 1967 рік, право власності на житлові будинки не реєстрували, то відповідно до вищевказаної норми закону, позивач має право звертатись до суду з відповідним позовом для захисту своїх прав. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, чим порушуються його права як єдиного спадкоємця. Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved