Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та територіальної громади в особі Лубенської міської ради Полтавської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування. У позові вказав, що 27.05.1973 року померла його рідна тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 13/25 частини домоволодіння по вул. Л.Толстого,39 (раніше №№35,27) в м. Лубни Полтавської області, яку фактично прийняла її дочка [PERSON], яка проживала із спадкодавцем на час її смерті. 10.05.2001 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 13/25 частини домоволодіння по вул. Л.Толстого,39 (раніше №№35,27) в м.Лубни Полтавської області, яке належало спадкодавцю [PERSON] на праві фактичного спадкування після смерті матері [PERSON] та 12/25 частини даного домоволодіння, яке належало спадкодавцю [PERSON] згідно договору дарування від 05.06.1959 року, а всього вона залишила спадщину у вигляді 1/1 частини вищевказаного домоволодіння. Дану спадщину фактично прийняв її син - [PERSON], який проживав на час смерті [PERSON] разом із спадкодавцем, користувався її майном. У померлого [PERSON] немає родичів 1, 2, 3 та 4 черги спадкування за законом. Заповіт ним не складено. Позивач є двоюрідним дядьком [PERSON], родичем пятої черги спадкування за законом і найближчим по ступеню споріднення. Позивачем було подано заяву до нотаріуса про прийняття спадщини за законом, відкрито спадкову справу №19-2016. Але постановою нотаріуса від 06.03.2017 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не надав нотаріусу документи, які б підтверджували його родинні звязки з померлим [PERSON], а також він не надав правовстановлюючі документи на спадкове домоволодіння, що розташоване за адресою м. Лубни, вул. Л.Толстого, 39 на імя [PERSON]. Крім того, до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася троюрідна сестра померлого [PERSON]. Тобто виник спір про право. Позивач вказує, що факт його родинних звязків з померлим підтверджено рішенням суду. При цьому він є родичем померлого [PERSON] ближчого ступеня споріднення ніж [PERSON], а тому саме він є спадкоємцем після його смерті. Крім того, у позивача дійсно відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спірний будинок, однак право власності на нього померлого підтверджується відповідними копіями документів. Прохав суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на домоволодіння, яке складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 86,4 кв.м., житловою площею 63,7 кв.м.; сараю «Б»; прибудови до сараю - «б», убиральні «В», огорожі №1, вигрібної ями №2, і розташоване за адресою: вул. Л.Толстого, 39 в м. Лубнах Полтавської області. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, її представник [PERSON] звернулася до суду з заявою в якій прохала перенести розгляд справи у звязку з довготривалою хворобою відповідача [PERSON] Позовні вимоги не визнає. Представник територіальної громади в особі Лубенської міської ради в судове засідання не зявився. Міський голова звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без їх участі, по суті позову покладається на розсуд суду. Третя особа по справі приватний нотаріус Лубенського міського нотаріального округу [PERSON] звернулась до суду з заявою в якій прохала справу розглядати без її участі, покладаючись на розсуд суду. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на повторну неявку відповідача [PERSON] в судове засідання та ненадання нею суду ніяких підтверджуючих документів щодо поважності причин її неявки, суд приходить до висновку про визнання причини її неявки в судове засідання не поважними. Зясувавши обставини справи, заслухавши представника позивача та його думку щодо можливості проведення заочного розгляду справи, дослідивши докази в порядку заочного провадження суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 27.05.1973 року померла рідна тітка позивача по справі [PERSON] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №293283, виданого в міськбюро ЗАГС м. Лубни Полтавської області 28.05.1973 року (а.с.5). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 13/25 частини домоволодіння по вул. Л.Толстого,39 (раніше №№35,27) в м. Лубни Полтавської області, яку фактично прийняла її дочка [PERSON], яка проживала із спадкодавцем на час її смерті. 10.05.2001 року померла [PERSON], що підтверджується довідкою Лубенського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 13/25 частини домоволодіння по вул. Л.Толстого,39 (раніше №№35,27) в м. Лубни Полтавської області, яке належало спадкодавцю [PERSON] на праві фактичного спадкування після смерті матері [PERSON] та 12/25 частини даного домоволодіння, яке належало спадкодавцю [PERSON] згідно договору дарування від 05.06.1959 року (а.с.14), а всього вона залишила спадщину у вигляді 1/1 частини вищевказаного домоволодіння. Спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] фактично прийняв її син - [PERSON], який проживав на час смерті [PERSON] разом із спадкодавцем, користувався її майном, що підтверджується довідкою Лубенського ЛК ЖЕУ від 10.10.2016 року. В судовому засіданні також встановлено, що у померлого [PERSON] не було родичів 1, 2, 3 та 4 черги спадкування за законом, заповіт він не складав. Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 17.08.2017 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], який помер 14 червня 2016 року був двоюрідним племінником [PERSON], [INFO]. Тобто позивач [PERSON] є спадкоємцем пятої черги спадкування за законом на майно померлого [PERSON]. Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 07.08.2017 року відповідач [PERSON] визнана троюрідною сестрою померлого [PERSON]. Позивачем [PERSON] було своєчасно подано заяву до нотаріуса про прийняття спадщини за законом, на підставі його заяви було відкрито спадкову справу №19-2016 (а.с.11). Постановою нотаріуса від 06.03.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не надав нотаріусу документи, які б підтверджували його родинні звязки з померлим [PERSON], а також він не надав правовстановлюючі документи на спадкове домоволодіння, що розташоване за адресою м. Лубни, вул. Л.Толстого, 39 на імя [PERSON] (а.с.22). Крім того, як вбачається із вищевказаної постанови нотаріуса, до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася троюрідна сестра померлого [PERSON]. Тобто між сторонами виник спір про право. Відповідно до ст.1265 ЦК України, у пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Позивач [PERSON], як двоюрідний дядько померлого [PERSON] має на ступінь споріднення ближче до померлого, ніж відповідач по справі [PERSON], яка доводилася троюрідною сестрою померлому і являється спадкоємцем шостого ступеня споріднення. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частина 1 статті 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до 4.15. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Позивач [PERSON], звертаючись до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті [PERSON], не надав нотаріусу документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на майно. Разом із тим, судом встановлено, що право власності спадкодавця на домоволодіння, розташоване в м. Лубни по вул. Л.Толстого, 39(раніше №№35,27) підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 21.03.1953 року, відповідно до якого [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] (а.с.13) і відповідно стала власником всього домоволодіння, копією договору дарування від 05.06.1959 року, відповідно до якого [PERSON] подарувала своїй дочці [PERSON] 12/25 частини даного домоволодіння (а.с.14). Відповідно до реєстраційного посвідчення Лубенського БТІ від 26.09.1960 року № 12/25 домоволодіння №35 в м. Лубни по вул. Л.Толстого належало [PERSON] (а.с.15). Відповідно довідки КП «Лубенське МБТІ» №1706-Т від 16.12.2016 року право власності на житловий будинок №39 по вул. Л.Толстого в м. Лубни станом на 29.12.2012 року зареєстровано в КП «Лубенське МБТІ» в книзі №5( бувша №4) р №1420 за: 1) [PERSON] згідно посвідчення права власності, виданого Лубенським міськвиконкомом 20.08.1945 р. Ѕ частина зареєстровано 24.04.11953 року в КП «Лубенське МБТІ» та свідоцтва про право на спадщину, виданого Лубенською державною нотаріальною конторою 20.03.1953 року за р № 2446/13- 2/100 частини зареєстровано 24.04.1953 р в КП «Лубенське МБТІ» 2) [PERSON] згідно договору дарування, посвідченого Лубенською державною нотаріальною конторою 22.06.1959 року за р№3302/2- 12/25 частини зареєстровано 26.09.1960 року в КП «Лубенське МБТІ». Право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1943 гектари, що розташована на території м. Лубни по вул. Л.Толстого, 39, що була передана їй для обслуговування житлового будинку - 0,1000 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,0943 га, підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №035320 (а.с.21). Відповідно до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON], спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка [PERSON], оскільки на момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, а тому фактично стала власником домоволодіння №39 по вул. Л.Толстого в м. Лубни. Як вбачається із матеріалів справи, спадщину після смерті [PERSON], яка померла 10.05.2001 року, фактично прийняв її син [PERSON], який на час відкриття спадщини проживав разом з матірю, що підтверджується довідкою Лубенського КЖЕУ від 26.09.2016 року (а.с.7). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved