Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 29.07.2010 року у Виконавчому комітеті Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 86, він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] Вказує, що за час перебування у шлюбі з відповідачкою, у них народився син [PERSON], [INFO] Зазначає, що подружнє життя з відповідачкою у них не склалося із-за різних характерів, та поглядів на життя, що призвело до значних непорозумінь, втрати почуття довіри та кохання. Пояснює, що майже з самого початку спільного життя, між ними не склалося добрих сімейних відносин, немає поваги, взаєморозуміння та духовної близькості. Фактично, на сьогоднішній день шлюбні відносини між ними припинені. Півтора року вони проживають окремо, не підтримують ніяких стосунків, а тому просить суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати. В судовому засіданні позивач не зявився. Відповідачка в судове засідання не зявилася, однак, подала через канцелярію суду заяву від 21.01.2016 року, в якій просить розглянути справу без її участі, зазначає в заяві, що позов визнає в повному обсязі та просить задовільнити позов. Враховуючи вказану заяву учасника судового процесу справа розглянута в порядку ст. ст. 158, 169 ЦПК України за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Беручи до уваги, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши забрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, приходить до наступного висновку. Так, як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 29 липня 2010 року у Виконавчому комітеті Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що 29 липня 2010 року складено відповідний актовий запис № 86, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 135381, виданого 26 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Ужгородському району реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. У позивача з відповідачкою є спільний син: [PERSON], який народився [INFO], про що 15.12.2010 року складено відповідний актовий запис № 1495, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії І-ФМ № 334833, виданого 05.11.2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. За ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з положеннями ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, на даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, про що свідчить зміст позовної заяви та визнання відповідачем позову. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін та їх сина, що має істотне значення, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved