Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя, у якому просить: 1) визнати спільною сумісною власністю сторін наступне майно: двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 88,0 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м.; однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 20,9 кв.м.; гараж VI в будинку [ADDRESS] , загальною площею 20.3 кв.м.; 2) в порядку поділу майна подружжя виділити в особисту приватну власність [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 20,9 кв.м., загальною вартістю 108589 грн. та гараж VI в будинку [ADDRESS] , загальною площею 20,3 кв.м., припинивши режим спільної сумісної власності подружжя на дане майно; 3) залишити в особистій приватній власності [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 88,0 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м., припинивши режим спільної сумісної власності подружжя на дане майно. В обґрунтування позовних вимог вказує на наступні обставини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2002 року. В шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем. За час перебування у шлюбі сторонами у 2008 році було нажито спільне майно, а саме: двокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 88,0 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м., титульним власником якої є відповідач [PERSON] , загальною вартістю 206935,4 грн.; однокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 20,9 кв.м., титульним власником якої є відповідач [PERSON] , загальною вартістю 108589 грн.; гараж VI в будинку [ADDRESS] , загальною площею 20,3 кв.м., титульним власником якої є відповідач [PERSON] , загальною вартістю 30451 грн. Свідоцтва на право власності та технічні паспорти на вказані квартири та гараж знаходяться у відповідача, з якою не досягнуто домовленості щодо порядку поділу набутого майна подружжя. З врахуванням наведеного просить суд задовольнити позовні вимоги. 15 березня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник позивача [PERSON] адвокат Попова-Завгородня С.Г. у судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явилась, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивач не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Суд встановив, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2002 року. Від даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Під час спільного подружнього життя відповідач [PERSON] набула у власність наступне нерухоме майно: двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 88,0 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м.; однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 20,9 кв.м.; гараж VI в будинку [ADDRESS] , загальною площею 20,3 кв.м. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 241872287 від 26 січня 2021 року, двокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 88,0 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м., вартістю 206935,40 грн. належить на праві приватної власності [PERSON] . Дата прийняття рішення про державну реєстрацію 09 травня 2008 року. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, [NUMBER] , 09.05.2008, виконком Тернопільської міської ради. Також, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 241873349 від 26 січня 2021 року, однокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 20,9 кв.м., вартістю 108589,00 грн. належить на праві приватної власності [PERSON] . Дата прийняття рішення про державну реєстрацію 09 травня 2008 року. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, [NUMBER] , 09.05.2008, виконком Тернопільської міської ради. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 241874583 від 26 січня 2021 року, гараж VІ в будинку [ADDRESS] , загальною площею 20,3 кв.м., вартістю 30451,00 грн. належить на праві приватної власності [PERSON] . Дата прийняття рішення про державну реєстрацію 09 травня 2008 року. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, [NUMBER] , 09.05.2008, виконком Тернопільської міської ради. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 3 ст.12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом\~положень ст.\~60\~Сімейного кодексу\~України,\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вимогами ст. 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна,\~ що належить їм на праві спільної сумісної власності,\~ незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності\~ подружжя,\~ частки\~ майна дружини та чоловіка є рівними, якщо\~ інше\~ не\~ визначено\~ домовленістю\~ між\~ ними\~\~ або\~\~ шлюбним договором. Частиною 3 статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Суд встановив, що спірні квартири та гараж є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою подружжя дане майно розділено не було. Відповідачем не було подано доказів, що вказане майно було придбане за кошти, що належать їй особисто. Поряд з тим, позивач у своєму позові зазначає, що неповнолітня дитина сторін проживає разом з відповідачем, а тому вважає за необхідне залишити у особистій приватній власності [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 88,0 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м., вартістю 206935,40 грн. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Згідно з вимогами\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Європейської\~Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Враховуючи вищенаведені\~вимоги закону\~та встановленні\~обставини справи,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги\~підлягають до\~задоволення шляхом\~виділення в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, [PERSON] в особисту приватну власність нерухоме майно: однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 49,6 кв. м., житловою площею 20,5 кв.м., загальною вартістю 108589,00 грн. та гараж VI в будинку [ADDRESS] , загальною площею 20,3 кв.м., загальною вартістю 30451,00 грн.; залишивши в особистій приватній власності [PERSON] нерухоме майно: двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 88,0 кв. м., житловою площею 43,9 кв.м., загальною вартістю 206935,40 грн., припинивши режим спільної сумісної власності подружжя на дане майно В силу\~вимог ст.\~141\~ЦПК України,\~слід стягнути\~з відповідача\~в користь\~позивача 1390грн. 40 коп. понесених судових витрат.

Outcome: approved