Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно договору позики від 20 квітня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за №1887, позикодавець ([PERSON].) передав у власність позичальникові ([PERSON].) грошові кошти в сумі 432000,00 грн. що еквівалентно на дату посвідчення цього договору 54000 доларам США, а позичальник зобов'язався повернути позикодавцеві таку ж суму в строк та на умовах визначених договором. Позикодавець свої зобов'язання передбачені договором виконав. Проте позичальник, у строк встановлений договором - 21 жовтня 2013 року, свої зобов'язання не виконав, станом на день пред'явлення позову жодного платежу по поверненню позики не здійснив, чим допущено заборгованість в сумі 432000,00 грн. Також, оскільки відповідачем порушено строки виконання зобов'язань, у відповідності до п.8 договору він зобов'язаний оплатити пеню в розмірі 1,5% від суми невчасно повернутого боргу за кожен день прострочення, що за період з 22.10.2013 року по 13.01.2014 року становить 544320 грн. 00 коп. Також позивач просить стягнути з відповідача згідно ст. 625 ЦК України 3024,00 грн. втрат від інфляції та 2982,58 грн. - три проценти річних за період з 22.10.2013 року по 13.01.2014 року. В судове засідання 03.07.2014р. позивач та його представник не з'явились, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує. В судове засідання 03.07.2014р. відповідач та його представник не з'явились, представник відповідача звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглядати у його відсутності, проти позову заперечує. Відповідно до ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до п. 1 договору позики грошових коштів від 20 квітня 2012 року посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1887 (надалі - договір), позикодавець ([PERSON]) передав Позичальникові ([PERSON]) грошові кошти в сумі 432000 гривень, що еквівалентно відповідно до домовленості сторін цього договору та курсу банківських установ України на дату нотаріального посвідчення цього договору, 54000 доларів США, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк та на умовах визначених цим договором. Відповідно до п. 3 договору, грошові кошти, які є предметом цього договору, передані Позикодавцем та одержані Позичальником до підписання цього договору. З п. 4 договору вбачається, що позичальник зобов'язаний повернути позику у термін до 21 жовтня 2013 року повністю, а саме 432000 гривень, але в жодному випадку не менше суми в гривнях, еквівалентної 54000 доларів США по курсу Національного банку України на момент здійснення платежу. Пунктом 5 договору передбачено, що сплата грошових коштів, що є предметом цього договору, підтверджується розписками Позикодавця про одержання грошей, які останній видаватиме позичальнику щоразу після відповідних платежів. Також п.8 договору передбачено, що якщо Позичальник своєчасно не поверне Позикодавцю суму позики, він зобов'язаний сплатити всю грошову суму несплаченого боргу відповідно до п.4 цього договору та пеню в розмірі 1,5 відсотка від суми невчасно повернутого боргу за кожен день прострочки. Відповідно до п.15 договору сторони підтверджують, що: укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомленим, відповідає їх внутрішній волі, умови договору зрозумілі, і відповідають реальній домовленості сторін, договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому. 27 грудня 2013 року [PERSON] надсилав рекомендованим листом [PERSON] претензію про повернення заборгованості за договором, в тому числі пені та три проценти річних, яка відповідачем не задоволена. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, ч. 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За нормами статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу вимог статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ч. 2 статті 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Оскільки відповідач не підтвердив належними і допустимими доказами повернення відповідачу боргу за договором позики, зокрема розписки позикодавця про отримання грошей, поштові перекази позивачу про надіслання грошових коштів, тощо, суд вважає що позов про стягнення з відповідача 432000,00 грн. заборгованості, що еквівалентно 54067 доларів США по курсу НБУ станом на 13.01.2014 року є підставним і підлягає до задоволення. Із статей 549, 551 Цивільного кодексу України вбачається, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Оскільки відповідач порушив свої зобов'язання, щодо повернення грошових коштів за договором позики, відповідно до п. 8 вказаного договору він зобов'язаний сплатити відповідачу пеню в розмірі 1,5 відсотка від суми невчасно повернутого боргу за кожен день прострочки, що за період з 22.10.2013 року по 13.01.2014 року становить 544320,00 грн. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку із простроченням відповідачем виконання зобов'язання, у позивача виникло право на відшкодування суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, з відповідача на користь позивача також слід стягнути 3% річних від простроченої суми 432000,00 грн, що становить 2982 грн. 58 коп. та витрати від інфляції, що ставлять 3024,00 грн. за період з 22.10.2013 року по 13.01.2014 року. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача 432000 грн. боргу за договором позики, 544320 грн. 00 коп. пені згідно п.8 договору позики, 2982,58 грн. в якості відшкодування 3% річних та 3042,00 грн. втрат від інфляції, а всього 982344,58 грн. Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Outcome: approved