Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні жилою площею та виділення в натурі частки із спільної сумісної власності. Позов мотивований тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.08.2007 року виданого відділом приватизації житла згідно розпорядження № 2207 позивач за основним позовом [PERSON] є співвласником однієї четвертої частки в квартирі [ADDRESS]. Квартира складається з трьох кімнат, жилою площею 42,3 кв. м., розміром: 1-а кімната 17,5 кв. м., 2-а кімната - 12,4 кв. м., 3-а кімната - 12,4 кв. м., кухня - 8,3 кв. м., ванна кімната - 2,6 кв. м., вбиральня - 1,3 кв. м., коридор - 13,9 кв. м., та лоджія 3,97 кв. м. Загальна площа квартири складає 72,37 кв. м. Між позивачем та відповідачами не досягнуто згоди, щодо користування спірною житловою площею. На даний час існують непорозуміння, щодо витрат та користування своєю часткою у спільній сумісній власності. Також кімната, в якій позивач має право на проживання захаращена непотрібними речами, що належать відповідачам, які заважають позивачу в ній знаходитись. Зазвичай позивач займає кімнату розміром 12,4 кв. м без балкону. В іншій кімнаті 12,4 кв. м з балконом проживає відповідач [PERSON] В кімнаті розміром 17,5 кв. м з лоджією 3,97 кв. м проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] На даний час [PERSON] одружився, та переїхав проживати в інший район. Проте, сторони не можуть вирішити питання, щодо користування спірним житлом і позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. Відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку, до початку розгляду справи по суті, подала зустрічний позовдо [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва, про встановлення порядку користування житловими приміщеннями та розподіл особових рахунків, в якому з урахуванням поданих уточнень просить суд визначити порядок конкретного користування квартирою [ADDRESS] А саме виділити в користування [PERSON] ізольовану житлову кімнату № 5 на плані технічного паспорта площею 12,4 кв. м. (без лоджії), а кухню площею 8,3 кв. м., коридор площею 13,9 кв. м., вбиральню площею 1,3 кв. м., ванну кімнату площею 2,6 кв. м., виділити в загальне користування. Зобов'язати третю особу - Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва» розділити та відкрити на ім'я позивача за зустрічним позовом окремий особовий рахунок на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру [ADDRESS] відповідно до встановленого порядку користування квартирою, а саме на житлову кімнату № 5 на плані технічного паспорта площею 12,4 кв. м. (без лоджії). Зустрічний позов [PERSON] мотивований тим, що спірна трьох кімнатна квартира належить їй, відповідачу [PERSON] а також повнолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 07.08.2007 року згідно розпорядження № 2207 в рівних частинах по ? кожному. Квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат загальною площею 42,3 кв. м, у тому числі: 1-а кімната № 7 на плані технічного паспорта площею 17,5 кв. м., 2-а кімната № 6 на плані технічного паспорта площею - 12,4 кв. м. (з лоджією) та 3-а кімната № 5 на плані технічного паспорта площею - 12,4 кв. м. (без лоджії). Загальна площа квартири складає 72,37 кв. м. Ці кімнати ізольовані між собою. Також квартира має приміщення загального користування в тому числі: кухню площею - 8,3 кв. м., коридор площею - 13,9 кв. м., вбиральню площею - 1,3 кв. м., ванну кімнату площею - 2,6 кв. м. Крім того, квартира обладнана лоджією 3,97 кв. м. В даній квартирі на протязі тривалого часу проживає позивач за зустрічним позовом, відповідач та треті особи. Крім того в квартирі проживає також сім'я сина [PERSON] Кімнатою № 6 на плані технічного паспорту площею 12,4 кв. м. (з лоджією) користується позивачка за зустрічним позовом, а кімнатою № 7 на плані технічного паспорту площею 17,5 кв. м., (з лоджією) користуються діти - треті особи: [PERSON] та [PERSON] зі своєю сім'єю. Відповідач [PERSON] користується кімнатою № 5 на плані технічного паспорту площею 12,4 кв. м. (без лоджії). [PERSON] згоден користуватися спільно з відповідачем ізольованою житловою кімнатою № 7 на плані технічного паспорту площею 17,5 кв. м. [PERSON] також згоден користуватися ізольованою житловою кімнатою № 6 на плані технічного паспорта площею 12,4 кв. м (з лоджією) так як має свою сім'ю. Такий розподіл часток, суттєво не погіршить житлових прав та не порушить законних інтересів відповідача, оскільки виділення позивачу за зустрічним позовом та відповідачу в користування кімнати площею 17,5 кв. м з зменшенням житлової площі, що припадає на нашу частку власності на 2,0 кв. м (17,5/2=8,75 кв. м) є незначним. Позивач за зустрічним позовом вважає, що встановлення такого порядку користування квартирою надасть можливість всім співвласникам безконфліктно користуватися спірною квартирою. Зазначений вище порядок користування житловим приміщенням є найбільш правильний враховуючи те, що ізольованою кімнатою площею 12,4 кв. м. (без лоджії) буде користуватись позивачка за зустрічним позовом, а також те, що дана кімната є однією з найменших в спірній квартирі. Крім того шлюб між позивачем за зустрічним позовом та відповідачем [PERSON] розірваний та вони є особами різної статі і не є членами однієї сім'ї, а тому спільне проживання з ним не можливе. Також неможливе спільне проживання в одній кімнаті з повнолітніми дітьми, так як вони є особами різної з позивачем за зустрічним позовом статі. Треті особи не заперечують проти такого порядку користування квартирою, а саме: виділення в користування третій особі: [PERSON] ізольовану житлову кімнату № 6 на плані технічного паспорту площею 12,4 кв. м (з лоджією), третій особі [PERSON] та відповідачу [PERSON] ізольовану житлову кімнату № 7 на плані технічного паспорту площею 17,5 кв. м для їх спільного проживання, а тому у позивача за зустрічним позовом відсутній спір з третіми особами. Крім того, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] протягом тривалого часу відмовляється сплачувати комунальні послуги за квартиру. Позивач за зустрічним позовом та треті особи не можуть дійти згоди щодо оплати на утримання квартири та вирішити це питання мирно не вдається. Крім того, відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку, до початку розгляду справи по суті, подав зустрічний позовдо [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва, про встановлення порядку користування житловими приміщеннями та розподіл особових рахунків, в якому з урахуванням поданих уточнень просить визначити порядок користування спірною квартирою таким чином: виділити йому в користуванні ізольовану кімнату площею 12,4 кв. м (з лоджією) разом з членами його родини. Третій особі [PERSON] ізольовану житлову кімнату № 7 на плані технічного паспорту площею 17,5 кв. м для проживання разом з відповідачем [PERSON], третій особі [PERSON] ізольовану житлову кімнату № 5 на плані технічного паспорту площею 12,4 кв. м (без лоджії). Крім того позивач за зустрічним позовом має власну сім'ю і йому потрібна окрема ізольована кімната для проживання. Однак відповідач не погоджується з цим та має на меті здачу в оренду кімнати в квартирі чим хоче створити перешкоди щодо проживання в спірній квартирі. З третіми особами досягнуто згоди щодо встановлення саме такого порядку користування спірною квартирою. Усі спроби вирішити спірні питання з відповідачем закінчуються безрезультатно. Також відповідач за зустрічним позовом протягом тривалого часу відмовляється сплачувати комунальні послуги за квартиру. Позивач за зустрічним позовом та треті особи не можуть дійти згоди щодо оплати на утримання квартири та вирішити це питання мирно не вдається у зв'язку з чим виникає спір та потреба звернення до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] в свою чергу також у встановленому законом порядку, до початку розгляду справи по суті, подав зустрічний позовдо [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва, про встановлення порядку користування житловими приміщеннями та розподіл особових рахунків, в якому з урахуванням поданих уточнень просить визначити порядок користування спірною квартирою таким чином: виділити йому та відповідачу [PERSON] в користування ізольовану кімнату № 7 на плані технічного паспорту площею 17,5 кв. м. [PERSON] виділити в користування ізольовану кімнату № 5 на плані технічного паспорту площею 12,4 кв. м (без лоджії), так як з відповідачем шлюб розірвано і спільне проживання є неможливим. [PERSON] виділити в користування ізольовану кімнату № 6 на плані технічного паспорту площею 12,4 кв. м (з лоджією) так як саме він має свою сім'ю. Зазначений порядок користування житловим приміщенням є найбільш правильний враховуючи те, що ізольованою кімнатою площею 17,5 кв. м будуть користуватися позивач за зустрічним позовом разом з відповідачем і вони є особами однієї статі та членами сім'ї. Підсобні та допоміжні приміщення квартири просить залишити у спільному користуванні. Треті особи не заперечують проти встановлення саме такого порядку користування спірною квартирою, а тому спір з приводу такого порядку відсутній. Крім цього, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] протягом тривалого часу відмовляється сплачувати комунальні послуги за квартиру. Позивач за зустрічним позовом та треті особи не можуть дійти згоди щодо оплати на утримання квартири та вирішити це питання мирно не вдається. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні підтримали первісний позов, заперечували проти задоволення зустрічного позову. В своїх заперечення позивач посилався на те, що спірна квартира належить йому та відповідачам на праві спільної часткової власності. На теперішній час відповідачі по справі незаконно займають житлову кімнату площею 12,4 кв. м без балкону, що має бути виділена саме йому у користування, не впускають його до даної кімнати. Вказана кімната має бути виділена йому у користування, бо він є людиною похилого віку, та не хоче займати вказану кімнату разом з сином. Досягнення згоди у користуванні квартирою на даний момент не виявляється можливим. Крім того, сини вже повнолітні та взагалі повинні звільнити квартиру та мати власне житло. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні первісний позов не визнали, зустрічний позов підтримали в повному обсязі. [PERSON] суду пояснила, що вона та відповідач не можуть досягти згоди щодо встановлення порядку користування спірною квартирою. В квартирі склався порядок користування, згідно якого вона займає кімнату площею 12,4 кв. м з лоджією, її син [PERSON] зі своєю сім'єю займають кімнату площею 12,4 кв. м без лоджії. Зокрема відповідач [PERSON] разом з сином [PERSON] користується кімнатою площею 17,5 кв. м. Шлюб з відповідачем було розірвано через неодноразові зради чоловіка, тому вона не може проживати разом з ним в одній кімнаті та спільне проживання не є можливим. Також неможливе спільне проживання в одній кімнаті з повнолітніми дітьми, так як вони є особами різної з нею статі. Вказувала на те, що колишній чоловік також користується житловою кімнатою площею 17,5 кв. м, якою користується також її син [PERSON], та відповідачу жодним чином не чиняться перешкоди в користуванні цією кімнатою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав, поданий ним зустрічний позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що в їх квартирі склався порядок користування, згідно якого він займає житлову кімнату площею 17,5 кв. м. Мати [PERSON] користується житловою кімнатою площею 12,4 кв. м з лоджією. Батько [PERSON] інколи користується житловою кімнатою площею 17,5 кв. м. Його брат [PERSON] займає житлову кімнату площею 12,4 кв. м без лоджії. Згоден спільно користуватися з батьком [PERSON] кімнатою площею 17,5 кв. м, так, як він на відміну від свого брата не має своєї сім'ї та інколи батько займає вказану кімнату та йому ніяким чином не чиняться перешкоди в користуванні цією кімнатою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав, поданий ним зустрічний позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що в їх квартирі склався порядок користування, згідно якого він зі своєю сім'єю займають житлову кімнату площею 12,4 кв. м з лоджією. Він не бажає виділити в користування відповідачу [PERSON] житлову кімнату площею 12,4 кв. м з лоджією, оскільки самотужки зробив в ній ремонт. Інколи батько користується житловою кімнатою площею 17,5 кв. м, якою зокрема користується його брат [PERSON], постійно в м. Києві не проживає, оскільки проживає в дачному будинку, який належить [PERSON] Третя особа: Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], його представника, відповідача [PERSON], її представника, відповідачів [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. ч. 1.2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (стаття 370 ЦК України).Справа № 754/3419/16 Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Судовим розглядом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] відноситься до приватного житлового фонду, є приватною власністю сторін по справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.08.2007 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації та зареєстрованого в БТІ м. Києва 27.11.2007 року, розташована на 7 поверсі 16 поверхового будинку, має загальну площу 72,37 кв. м, складається з: 3-х ізольованих кімнат жилою площею 42,3 кв. м, у т.ч. 1 кімната - 17,5 кв. м, 2 кімната - 12,4 кв. м з лоджією, 3 кімната - 12,4 кв. м без лоджії; кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору. Таким чином, спірна квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах по ? кожному. На час розгляду справи в квартири зареєстровані та постійно проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується відповідною довідкою Форма № 3 від 12.12.2014 року виданою Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до п. 6 ч. ст. 119 ЦПК України передбачає, що позовна заява має містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. Так, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач [PERSON] посилається на те, що між ним та відповідачами виникають постійні конфлікти у зв'язку з неможливістю користуванням спірною житловою площею. Відповідачі перешкоджають позивачу користуватися своєю часткою у спільній сумісній власності. Кімната в якій він має право проживати захаращена непотрібними речами та відповідачі заважають в ній знаходитись, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду з вимогою про зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні жилою площею та виділення в натурі частки із спільної сумісної власності. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що живе в одному будинку з сім'єю [PERSON] та є їх сусідкою. Чула що в цій сім'ї відбуваються сварки та одного разу бачила як батько [PERSON] виганяв сина з квартири. [PERSON] в квартирі, він спав у великій кімнаті сина. Бачила як [PERSON] часто пиячив зі своїми друзями. [PERSON] мешкає на дачі і приїздить до міста Києва. [PERSON] не забороняв своєму сину [PERSON] робити ремонт в кімнаті. Коли [PERSON] повернувся додому, то зайняв в квартирі місце [PERSON]. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] жодним чином не чиняться перешкоди [PERSON] в користуванні спірною квартирою, однак позивач бажає змінити вже встановлений порядок користування квартирою та зайняти ізольовану кімнату 3 кімната - 12,4 кв. м без лоджії, в якій проведено ремонт одним із співласників квартири, хоча постійно проживає в великій кімнаті 1 кімната - 17,5 кв. м разом сином, у звязку з розлученням. Кімната, яку просить позивач йому виділити в користування не знаходилась в його користуванні, оскільки він разом з дружиною проживав в кімнаті 2 кімната - 12,4 кв. м з лоджією. За вказаних обставин, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні жилою площею задоволенню не підлягають, оскільки позивачем та його представником в ході судового розгляду не доведено порушення його прав відповідачами в частині користування спірною квартирою. Щодо позовних вимог в частині виділення в натурі частки із спільної сумісної власності, то останні задоволенню також не підлягають з огляду на наступне. Як вбачається із заявлених позовних вимог, позивач просить суд: виділити йому в користування житлову кімнату площею 12,4 кв. м, без балкону, решту житлової площі виділити в користування відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], у спільному користуванні залишити коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню. Відповідачі в обґрунтування заявлених позовних вимог згідно поданих зустрічних позовних заяв вказують на те, що спроби вирішити питання з відповідачем щодо встановлення порядку користування спірною квартирою закінчуються безрезультатно. Перепланування квартири на ізольовані квартири відповідно до часток власності в ній, є технічно неможливим, а тому можливо встановити тільки порядок конкретного користування нею та виділення в користування [PERSON] житлової кімнати площею 12,4 кв. м з лоджією, [PERSON] житлову кімнату площею 12,4 без лоджії, [PERSON] та відповідачу [PERSON] житлову кімнату площею 17,5 кв. м. Під час надання пояснень у судовому засіданні відповідачі зазначили, що фактично в спірній квартирі вже встановився вищевказаний порядок користування спірною квартирою, що підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] Відповідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року, з доповненнями «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами. Які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Оскільки позивач за первісним позовом заявив вимоги лише щодо виділення внатурі його частки, яка не може бути виділена в ізольовану окрему квартиру - позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи те, що ідеальна доля сторін по справі складає 42,3 кв. м : 4 = 10,57 кв. м., позивачі за зустрічним позовом просять виділити в користування відповідача [PERSON] та [PERSON], які є особами однієї статі кімнату площею 17,5 кв. м (17,5 : 2= 8,75 кв. м) зі зменшенням житлової площі, що є незначним та найбільше відповідає ідеальній долі кожного, тобто не порушує прав співвласників, суд вважає, що зустрічний позов про встановлення порядку користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. При виділенні у користування [PERSON] ізольованої кімнати розміром 12,4 кв. м та [PERSON] ізольованої кімнати розміром 12,4 кв. м з лоджією суд враховує той факт, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, вони не є членами сім'ї, є особами різної статі, [PERSON] створив власну сім'ю та має намір проживати в спірній квартирі в кімнаті зі своєю сім'єю. Суд також вважає за необхідне зазначити, що кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. При встановленні порядку користування квартирою кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина квартири з урахуванням його частки в праві спільної власності на майно. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них. Щодо вирішення позовних вимог у зустрічному позові про зобов'язання Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва розділити та відкрити на ім'я позивачів за зустрічним позовом окремих особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються на квартиру [ADDRESS] відповідно до встановленого порядку користування квартирою, то суд вважає в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вони є передчасними та визначення порядку користування квартирою надає їм право на звернення до організацій, які надають житлово - комунальні послуги щодо нарахування комунальних послу відповідно до зайнятих приміщень. На підставі викладеного та

Outcome: partial