Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18 березня 2011 року та 12 листопада 2012 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, що підтверджується розпискою на загальну суму в розмірі 39 250 доларів США. Вказує на те, що згідно розписки від 18 березня 2011 року [PERSON] взяв у нього в борг 25 000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 3 % на місяць строком на три роки. 12 листопада 2012 року між ним та відповідачем був укладений договір про надання фінансової допомоги, згідно якого він надав [PERSON], яка діє від імені та в інтересах [PERSON], безпроцентну фінансову допомогу в сумі 14 250 доларів США. Відповідач [PERSON] у вказаний в розписці строк борг не повернув, і станом на 04 січня 2016 року його заборгованість перед [PERSON] становить 25 750 доларів США, а тому просить стягнути з [PERSON] в його користь 25 750 доларів США (що еквівалентно 691 535,87 гривень) та судові витрати. Позивач в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. З копії розписки вбачається, що [PERSON] взяв у [PERSON] 25 000 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 3 % на місяць (а.с.6). Згідно договору про надання фінансової допомоги від 12 листопада 2012 року, [PERSON] надав [PERSON], яка діє від імені та в інтересах [PERSON], безпроцентну фінансову допомогу в сумі 14 250 доларів США, строком на 3 роки. Після завершення даного строку, позичальник зобов'язався повернути отриману фінансову допомогу (а.с.7). Із розписки від 04 січня 2016 року, даної [PERSON], вбачається, що останній взяв у борг від [PERSON] 39 250 доларів США, і станом на 04 січня 2016 року його заборгованість перед [PERSON] становить 25 750 доларів США (а.с.8). До даних правовідносин слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу України 2003 року. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості, відповідач порушує зобов'язання за даним договором позики. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути 25 750 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22 лютого 2016 року (еквівалентно 691 535,87 гривень), та судові витрати в сумі 6 890 грн. 00 коп.

Outcome: approved