Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки, що залишилися після смерті матері [PERSON], яка померла 16 грудня 2013 року, мотивуючи тим, що не може оформити земельні ділянки, через підчистки в написанні імені спадкодавця в державних актах на право приватної власності на земельні ділянки. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і просив задовольнити, поскільки іншого шляху для належного офрмлення спадщини крім звернення до суду він немає. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання не з»явилась, але надала заяву, в якій позов визнала і не заперечує щоб за позивачем визнали право власності на спадкові земельні ділянки. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 16 грудня 2013 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 206823. Після її смерті відкрилась спадщина , яка складається з земельної ділянки площею 3,9741 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,024 га., які розташовані на території [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської област, що підтверджується копіями державних актів серії Р3 № 702638 від 29.08.2002 року та серії Р3 №749558 від 29.08.2002 року. Позивач є спадкоємцем за заповітом, а тому має право на зазначене майно, що підтверджується копією заповіту за р.№ 13 від 08.04.2003 року. Інших спадкоємців та спадкоємців, які б мали право на обов»язкову частку у спадщині немає. Позивач після смерті матері спадщину прийняв шляхом спільного проживання, що підтверджується довідками [PERSON] сільської ради за №341 від 22.07.2014 року та № 367 від 29.08.2014 рок. При зверненні позивача до нотаріуса з питання оформлення спадщини , нотаріус звернув його увагу, що у державних актах серії Р3 № 702638 від 29.08.2002 року та серії Р3 №749558 від 29.08.2002 року є підчистки в написанні імені спадкодавця через які нотаріус відмовив позивачеві оформити спадщину в нотконторі, що підтверджується роз»ясненням нотаріуса за №20/01-16 від 19.08.2014 року, копіями державних актів. На звернення позивача до відділу Держземагенства в Буринському районі з питання видачі дублікатів державних актів через підчиску імені власника у державних актах, ним була отримана письмова відмова, що підтверджується листом відділу Держземагенства в Буринському районі за №31-28-0.3-1084/2-14 від 20.08.2014 року. В подальшому на вимогу позивача було зроблено витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки спадкодавця, згідно яких було присвоєно кадастрові номера земельним ділянкам належним [PERSON] та встановлено дійсні площі даних земельних ділянок, від так спадкове майно складається з наступного: Земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,9741 га, кадастровий номер 5920986400:06:001:0193, що належить [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №702638 виданого 29 серпня 2002 року [PERSON] сільською радою Буринського району Сумської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 374; Земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3169 га, кадастровий номер 5920986400:05:001:0103, що належить [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності серії РЗ № 749558 виданого 29 серпня 2002 року [PERSON] сільською радою Буринського району Сумської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 374; Земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,7070 га, кадастровий номер 5920986400:07:001:0129, що належить [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності серії РЗ № 749558 виданого 29 серпня 2002 року [PERSON] сільською радою Буринського району Сумської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 374. Всі земельні ділянки розташовані на території [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області. Факт належності земельних ділянок спадкодавцю [PERSON] підтверджується поясненнями сторін, актовими записами про смерть спадкодавця та про народження позивача, згідно до яких спадкодавець значиться як [PERSON], довідками [PERSON] сільської ради №№ 341,362 якими підтверджується факт належності спадкодавцю земельних ділянок, проживання спадкодавця на момент смерті з сином та наявність заповіту, а також архівною довідкою № 187 від 21.08.2014 року, згідно якої розпорядженням голови Буринської районної державної адміністрації № 157 від 18.07.2002 року була затверджена технічна документація по складанню державних актів на право приватної власності на землю та списки громадян власників земельних сертифікатів, яким видаються державні акти по ряду сільських рад, в тому числі і по [PERSON] сільраді, згідно з яким [PERSON] отримала всього 4,998 га, із них: ріллі-3,974 га, сіножаті-0,317 га, пасовища-0,707 га. Частиною 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Пунктом 10 ППВС України №7 від 30.05.2008 р. «Про практику у справах про спадкування» визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України (435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом 7 ППВС України № 7 від 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що судам слід мати на увазі, що спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. На підставі викладеного та дослідивши пояснення позивача і всі наявні докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов доведений і підлягає повному задоволенню, оскільки позивач має право на спадкове майно після смерті його матері, а тому за ним необхідно визнати право власності на вищевказані земельні ділянки які належать спадкодавцю [PERSON].

Outcome: approved