Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив суд винести рішення про звільнення його від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], які стягуються з нього на підставі виконавчого листа №2107/1127/2012, виданого Генічеським районним судом Херсонської області. В обґрунтування позову посилається на те, що на підставі рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 18 травня 2012 року видано виконавчий лист про стягнення з нього на користь відповідача - [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошові сумі в розмірі 250 гривень щомісячно, починаючи з 21.03.2012 року і до досягнення ним 23 років Вказує, що на даний час син закінчив ВПУ №17 м. Генічеська та працевлаштувався й отримує заробітну плату, а підстави, які слугували для стягнення з нього аліментів на даний час відпали. При зверненні до Генічеського ВДВС ГТУЮ в Херсонській області із заявою про припинення стягнення з нього аліментів, йому було повідомлено про те, що рішення суду від 18.05.2012 року не містить вказівку про стягнення аліментів на період навчання та такі стягнуто з нього до досягнення дитиною 23 років. Вважає, що оскільки на даний час термін навчання сплинув, то відповідно має бути припинено стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач, вимоги викладені у позові підтримав повністю, посилаючись на обставини позову. Суду пояснив, що син дійсно навчався у ВПУ №17 м. Генічеська та 30 червня 2015 року отримав диплом молодшого спеціаліста та відповідно закінчив навчання. Суд при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини керувався вимогами Сімейного кодексу, щодо обовязку батьків утримувати повнолітню дитину на період навчання, або до досягнення нею 23 років. Однак після закінчення навчання з нього стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина, хоча фактично він закінчив навчання та на даний час ніде не навчається, що на підставі ч. 2 ст. 199 СК України позбавляє відповідача на право отримання аліментів. Відповідач, в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та суду пояснила, що дійсно син з червня 2015 року припинив навчання та на даний час працевлаштований та має заробіток. Про необхідність відкликання виконавчого листа їй нічого не було відомо, тому до ВДВС із відповідною заявою не зверталася. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], 20.03.1994року народження. Згідно рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 18.05.2012 року з [PERSON] було стягнено аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у звязку з навчанням у твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень, щомісячно починаючи з 21.03.2012 року і до досягнення сином 23 років. На підставі рішення суду, було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина. Відповідно до довідки матеріалів справи та пояснень сторін, 30 червня 2015 року [PERSON] отримав диплом молодшого спеціаліста та відповідно закінчив навчання у ВПУ №17 м. Генічеська. Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України: 1. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; 2. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання; 3. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тобто, якщо дитина яка досягла повноліття вирішила продовжити навчання по закінченні загальноосвітнього навчального закладу, і якщо обов'язок по утриманню батьками не виконується добровільно, стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК України здійснюється у судовому порядку. Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З системного аналізу вказаних норм, вбачається, що право на утримання виникає за умови продовження навчання. При цьому Законом не передбачено жодних особливостей щодо форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі. Обов'язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення. Як встановлено в судовому засіданні повнолітній [PERSON] закінчив навчання 30.06.2015 року, а відомості щодо продовження навчання в матеріалах відсутні. Отже виходячи з вказаного станом на 01.07.2015 року відпала умова, яка була підставою для винесення рішення про стягнення аліментів, у звязку з чим вимога [PERSON] про припинення стягнення аліментів підлягає задоволенню. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими.

Outcome: approved