Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON] , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в якій прохає суд поновити строк позовної давності для звернення до суду та ухвалити рішення, яким стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 100 000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 5 000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 500,00 грн. франшизи, 52 040,00 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 700,00 грн. витрат з визначення матеріального збитку, завданого автомобілю марки «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] та стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позову вказав, що 06.04.2016 року о 19 годині 40 хвилин в м. Кременчуці по вулиці Халаменюка в районі будинку № 6 водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen Golf» [NUMBER] , рухаючись у напрямку залізничного вокзалу, виконуючи розворот (ліворуч), не переконався в безпеці даного маневру допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , після чого, від удару автомобіль «Mitsubishi Lancer» змінив напрямок руху та врізався в дерево, отримав значні технічні пошкодження. За даним фактом слідчим СВ Кременчуцького відділу поліції ТУ НП в Полтавській області 07.04.2016 року було внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016170090001488. Слідство прийшло до висновку, що в діях водія [PERSON] вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.1, п.10.4 ПДР України, що призвели до виникнення даної пригоди. В результаті ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до медичного закладу. Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 654 у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, забійної рани тім`яної області, забійної рани лівого колінного суглобу, посттравматичного гемартрозу лівого колінного суглобу, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. У зв`язку з тим, що законом передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо потерпілому завдані тілесні ушкодження щонайменше середнього ступеню тяжкості, слідством кримінальне провадження № 12016170090001488 було закрите, копія постанови була направлена до Управління патрульної поліції м. Кременчука для вирішення питання про притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності за порушення «Правил дорожнього руху України». Посадовими особами Управління патрульної поліції були складені протоколи про вчинення адміністративного правопорушення водіями [PERSON] і [PERSON] за ст. 124 КУпАП. Протоколи направлені до суду, справи розглянуті судами. Встановлено, що в діях [PERSON] і [PERSON] вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Провадження по справам щодо [PERSON] і [PERSON] були закриті у зв`язку з закінченням строків притягнення осіб до адміністративної відповідальності. В подальшому, Полтавським відділенням ХНДІСЕ була проведена судова автотехнічна експертиза, згідно висновку № 404 від 28.07.2017 року встановлено, що в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 10.4 «Правил дорожнього руху України» і, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. 21 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до Крюківського районного суду з заявою про перегляд постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.03.2017 року по справі № 524/6609/16-п про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Постановою суду від 19.04.2019 року постанова Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.03.2017 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності була скасована, провадження по справі відносно нього було закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. У результаті ДТП автомобіль «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , отримав технічні пошкодження, в зв`язку з чим [PERSON] поніс значні матеріальні збитки. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 110 від 29.03.2019 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] , дорівнює вартості автомобіля на момент ДТП та складає 157 040,00. За проведення автотоварознавчого дослідження сплачено 700,00 грн. В зв`язку з пошкодженням автомобіля «Mitsubishi Lancer» [PERSON] був позбавлений можливості вести звичний спосіб життя, тривалий час не міг задовольнити свої потреби та потреби членів родини в автотранспорті, оскільки на ремонт або придбання іншого автомобіля коштів не мав. Від отриманих в результаті ДТП тілесних ушкоджень, [PERSON] переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, обурення, тривоги та страху за своє здоров`я. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на-лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Тож, неправомірними діями водія [PERSON] була завдана матеріальна та моральна шкода [PERSON] , на відшкодування якої останній має право. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника наземного транспортного засобу застрахована згідно полісу № АЕ/ 8076225, виданого 14.10.11 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Про дану дорожньо-транспортну пригоду ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» була повідомлена [PERSON] своєчасно. Після того, як Крюківський районний суд м. Кременчука встановив, що в діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» була направлена пропозиція про позасудове врегулювання спору - здійснення страхової виплати за страховим випадком. Листом від 30.05.2019 року страховик витребував додаткові документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування. Повторна заява про страхову виплату на адресу страховика була направлена 24.06.2019 року, але відповідь до дня звернення до суду з позовом не надійшла. Так, як [PERSON] не може встановити своє право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, тому звернувся до суду з даним позовом. Оскільки дорожньо-транспортна пригода, за результатами якої [PERSON] поніс матеріальні збитки та моральну шкоду, була скоєна 06.04.2016 року, потерпілий, за загальними правилами Цивільного кодексу України (ст.ст. 256, 257, 261), пропустив позовну давність, однак прохав визнати вказані у позові причини пропуску строку поважними та поновити строк відповідно до п.5 ст. 267 ЦК України. Ухвалою суду від 23.08.2019 року [PERSON] поновлено строк звернення до суду за захистом своїх прав з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON] , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди та відкрито провадження у справі. 19.09.2019 року до суду надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] за договором - адвоката Сеннікова А.Б., відповідно до якого вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню так, як позов до [PERSON] заявлений без достатніх підстав, оскільки цивільна відповідальність водія [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у відповідності до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до полісу №АЕ/807625 в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Крім того у відповідача [PERSON] мається розписка від позивача [PERSON] , датована 26.10.2018 року, про відсутність у нього претензій матеріального характеру до [PERSON] .. А тому, вважає, що судом повинно бути відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] 52 040,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 700,00 грн. витрат з визначення матеріального збитку за безпідставністю. 19.09.2019 року до суду надійшов відзив від відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», згідно якого прохали справу розглянути без участі їх представника у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, з підстав того, що про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.04.2016 року за участі забезпеченого автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] , ПрАТ «УПСК», [PERSON] чи його довіреними особами повідомлено не було. Крім того пп. 37.1.4 п.37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є серед іншого, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Неподання відповідної заяви протягом встановленого строку стало підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування так, як ДТП сталася, ще 06.04.2016 року. Особа в інтересах якої подано позов - [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. В судовому засіданні представник [PERSON] - адвокат [PERSON] подав заяву про відмову від позову в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] , позовні вимоги щодо витрат з визначення матеріального збитку, завданого автомобілю «Mitsubishi Lancer» прохав віднести до судових витрат на залучення експерта. Судові витрати покласти на відповідача ПрАТ «УПСК», інші вимоги прохав задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Представник відповідач [PERSON] - адвокат Сенніков А.Б. в судовому засіданні прохав задовольнити заяву представника [PERSON] - адвоката Дворника О.В. про відмову від позовних вимог в частині вимог до [PERSON] , щодо задоволення інших позовних вимог не заперечував. В судове засідання відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» свого представника не направила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, при цьому у відзиві прохали справу розглянути за відсутності їх представника, відмовивши у задоволенні позову з підстав вказаних у відзиві. Суд заслухавши думку представників позивача та відповідача, ухвалив прийняти відмову від позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 500,00 грн. франшизи та 52 040,00 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, та віднесення витрат з визначення матеріального збитку, завданого автомобілю «Mitsubishi Lancer» до судових витрат на залучення експерта та покладення судових витрат на відповідача ПрАТ «УПСК». Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши представників позивача та відповідача, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] виданого 26.10.2004 року. 11.03.2016 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] укладено (договір) поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8076225, відповідно до якого транспортний засіб «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] - є забезпечений з 12.03.2016 року по 11.03.2017 року включно. Страхова сума на одного потерпілого, за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 200 тисяч грн., заподіяну майну, складає: 100 тисяч грн. Розмір франшизи складає 500 грн. 06.04.2016 року в м. Кременчуці по вул. Халаменюка біля буд. 6, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , від удару автомобіль «Mitsubishi Lancer» змінив напрямок руху та врізався в дерево, в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження. За даним фактом, слідчим СВ Кременчуцького відділу поліції ГУ НП в Полтавській області 07.04.2016 року було внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016170090001488. Згідно висновку судово-медичного експерта №654 від 06.08.2016 року на момент проведення судово-медичної експертизи у гр. [PERSON] виявлені тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. 23.09.2016 року постановою слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області капітана поліції Лашко А.В. закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016170090001488 від 07.04.2016 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, так як ч.1 ст. 286 КК України передбачає кримінальну відповідальність, якщо потерпілому завдані тілесні ушкодження щонайменше середнього ступеню тяжкості, тоді як відповідно до висновку судово-медичного експерта № 654 у гр. [PERSON] виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після закриття кримінального провадження, посадовими особами Управління патрульної поліції були складені протоколи про вчинення адміністративного правопорушення водіями [PERSON] і [PERSON] за ст. 124 КУпАП, які були направлені до суду. 21.11.2016 року постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області було визнано гр. [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме встановлено, що 06.04.2016 року в м. Кременчуці по вул. Халаменюка біля буд. 6, водій [PERSON] керуючи автомобілем «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] , перед початком перестроювання не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, не зайняв відповідне крайнє положення та допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 10.1, 10.4 ПДР України. У зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, провадження у справі закрито. 13.03.2017 року постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області провадження у справі відносно [PERSON] за ознаками вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, встановлено, що у діях [PERSON] є ознаки складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме невідповідіність дій вимогам п.12.3 ПДР України, що призвели до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 06.04.2016 року в м. Кременчуці по вул. Халаменюка біля буд. 6, за участі автомобілів «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] та «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] . Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 13.12.2017 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.11.2016 року закрито у зв`язку з відмовою апелянта від апеляційної скарги. При цьому, 28.07.2017 року, під час перегляду Апеляційним судом Полтавської області справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] (постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.11.2016 року) було проведено ХНДІСЕ ім. засл. проф.. М.С. Бокаріуса судову автотехнічну експертизу, за наслідками якої складено висновок за № 404, згідно якого, встановлено, що в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 10.4 «Правил дорожнього руху України» і, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. 19.04.2019 року суддею Крюківського районного суду м. Кременчука було переглянуто справу за нововиявленими обставинами та скасовано постанову від 13.03.2017 року, якою провадження у справі відносно [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Провадження у справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі статтею 6 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків. Так, потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності. При цьому, визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не подано заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (пп. 37.1.4 п.37.1 ст. 37 Закону). Тобто право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) у визначені строки з моменту скоєння відповідної ДТП. Як зазначалося раніше, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] , застрахована 11.03.2016 року у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» шляхом укладення (договору) полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8076225. Отже, страховик (ПрАТ «УПСК») за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та згідно вказаного договору № АЕ/8076225, страхова сума на одного потерпілого, за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 200 тисяч грн., заподіяну майну, складає: 100 тисяч грн. Розмір франшизи складає 500 грн. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №110 складеного 29.03.2019 року експертом товарознавцем [PERSON], проведеного за заявою [PERSON] від 25.08.2016 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] , дорівнює вартості автомобіля на момент ДТП та складає величину 157 040,00 грн. Згідно квитанції №110 від 25.08.2016 року вартість визначення вартості матеріального збитку даного автомобіля становить 700,00 грн. Для досудового врегулювання спору мирним шляхом 06.05.2019 року представник позивача [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про можливість вирішення питання про виплату страхового відшкодування у позасудовому порядку та які необхідні документи, на що 30.05.2019 року отримав листа роз`яснення порядку подачі документів та порядку відшкодування. 24.06.2019 року представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про відшкодування вартості матеріального збитку в межах страхової суми, яка була отримана адресатом 27.06.2019 року, що підтверджується матеріалами справи. В зв`язку з відсутністю відповіді ПрАТ «УПСК», 23.07.2019 року [PERSON] діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду за захистом прав останнього з даним позовом. В подальшому представником позивача надано до суду відповідь, яка надійшла від ПрАТ «УПСК», згідно якої останні відмовили у виплаті страхового відшкодування у зв`язку зі спливом одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.04.2016 року, а заява про страхове відшкодування надійшла 27.06.2019 року. Суд оцінюючи надані суду докази, приходить до висновку, що про настання страхового випадку ПрАТ «УПСК» була повідомлена належним чином, про що свідчить: запит ПрАТ «УПСК» до Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.09.2016 року вих. № 47, стосовно надання копії постанови винесеної по факту ДТП, яка сталася 06.04.2016 року за участі гр. [PERSON] ; копія витягу з журналу, про направлення 25.11.2016 року виплатної справи №91/2016 відносно [PERSON] в обласне управління ПрАТ «УПСК»; матеріали виплатної справи, а саме: повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 06.04.2016 року о 19.40 год. у м. Кременчуці по вул. Халаменюка, яке отримано ПрАТ «УПСК» 08.04.2016 року та зареєстровано в журналі реєстрації за № 51, начальником відділу по м. Кременчука [PERSON]. Таким чином, доводи відповідача ПрАТ «УПСК» про відсутність звернення спростовуються вищезазначеними письмовими доказами. Тож, судом встановлено, що відповідач ПрАТ «УПСК» про настання страхового випадку, а саме про наявність факту дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06.04.2016 року о 19.40 год. у м. Кременчуці по вул. Халаменюка, був повідомлений вчасно, а саме 08.04.2016 року. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). В п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року дано наступні роз`яснення. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Представником потерпілого [PERSON] - [PERSON] підтверджено суду факт завдання шкоди з участю відповідача [PERSON] , розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідачі відповідно до закону зобов`язані відшкодувати шкоду, при цьому відповідачами не доведено, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обґрунтування відмови у здійсненні страхових виплат, з підстав недотримання заявником встановлених строків, зокрема необхідність звернення з заявою про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, суд не приймає виходячи з наступного. Згідно п. 37.2. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Згідно заяви, яка подавалася представником [PERSON] - [PERSON] від 24.06.2019 року та була отримана ПрАТ «УПСК» 27.06.2019 року, вбачається, що крім заяви останні отримали також копію постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.04.2019 року, що свідчить, про те, що ПрАТ «УПСК» знав про зміну обставин, зокрема встановлення судом відсутності події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] , в наслідок перегляду справи за нововиявленими обставинами. При цьому, ні позивачу, ні суду належного обґрунтування та аргументів відмови у виплаті з їх урахуванням та часу відліку строку не з квітня 2019 року відповідач не навів. Зважаючи, на зміну обставин, суд приходить до висновку, що строк звернення [PERSON] з заявою про отримання страхової виплати слід рахувати з 02.05.2019 року, тобто після набрання чинності постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.04.2019 року, якою встановлено відсутність у діях [PERSON] події та складу адміністративного правопорушення. А тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відмови у задоволенні заяви про здійснення страхових виплат. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд зазначає, що відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Особи, які зазнали порушення своїх, гарантованих Конституцією прав, нерідко високо оцінюють свої страждання. Тому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на досліджені в судовому засіданні докази та з урахуванням позиції відповідача, суд приходить до висновку, що позивачу була завдана моральна шкода, що полягає в душевних стражданнях перенесених від утрати транспортного засобу та всіх наслідків, які потягли зміни в усталеному порядку життя, отримання ним шкоди здоров`ю, а також пережитий стрес в наслідок невиплати відповідачем страхового відшкодування, а тому суд вважає, що 5000 грн. будуть достатньою та розумною грошовою компенсацією за завдану позивачу моральну шкоду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 100 000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 5 000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди підлягають задоволенню. Витрати у сумі 700,00 грн., витрачені на визначення матеріального збитку завданого автомобілю марки «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] , слід віднести до витрат пов`язаних з розглядом справи та відповідно до положень ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача ПрАТ «УПСК» на користь [PERSON] .. Крім того згідно положень ст. 141, ст. 142 ЦПК України з відповідача ПрАТ «УПСК» на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 1050 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог). Іншу частину сплаченого позивачем судового збору у розмірі 582,41 грн. залишити на позивачеві у зв`язку з відмовою позивача в цій частині від позову.

Outcome: approved