Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Миколаївський районний суд Миколаївської області з позовом до Яснополянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги позивач мотивує наступним. 10 червня 2004 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,56 гектарів, розташованої на території Яснополянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. За життя його мати заповіт не склала. Позивач пропустив строк на прийняття спадщини у зв'язку із тим, що його старший брат [PERSON], [INFO], завірив його, що прийняв спадщину. Однак не зробив цього з невідомих причин. Ця обставина з'ясувалася нині. 09 лютого 2017 року позивач [PERSON], звернувшись до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області для оформлення спадкових прав, отримав відмову в оформленні спадщини, оскільки ним був пропущений встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд визначити йому додатковий тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Проте надав на адресу суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд визначити йому додатковий тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач, представник Яснополянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, в судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, а також просив суд задовольнити позовні вимоги на підставі доказів, які знаходяться у матеріалах справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] не з'явився. Однак надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Суд ухвалив слухати справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] 1-ФП №193437 [PERSON] померла 10 червня 2004 року (а.с.10). Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом. Станом на день розгляду справи спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.5). З постанови Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 09 лютого 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті 10 червня 2004 року матері [PERSON] на земельну ділянку площею 7,56 гектарів, цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Яснополянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, у зв'язку з пропуском ним шестимісячного строку, передбаченого Цивільним кодексом України для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.5). Вирішуючи питання щодо поважності пропуску строку для прийняття спадщини суд приходить до такого. Обставини, на які посилається позивач, а саме те, що він вважав, що його старший брат [PERSON], [INFO], прийняв спадщину, не є достатніми підставами вважати причину пропуску строку поважною. Разом з тим, суд бере до уваги, те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, спадщина ніким не прийнята, відповідач та третя особа не заперечують щодо задоволення позовних вимог, спадщина не визнана судом відумерлою, позивач [PERSON] в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може. Згідно з ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, якщо відповідач визнає позов, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем даного позову не суперечить закону, зокрема положенням ч.3 ст.1272 ЦК України і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими і на підставі ч.3 ст.1272 ЦК України підлягають задоволенню.

Outcome: approved