Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачки [PERSON] у якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 04 травня 2013 року та зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про шо складено відповідний актовий запис за № 157. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сімейне життя у останні роки спільного проживання погіршилось через постійні сварки, відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Попри те, такі відносини негативно впливали на спільну дитину - [PERSON], [INFO] Всі ці обставини призвели до фактичного припинення сімейних відносин. У відповідності до ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, просить позов задовольнити повністю. Відповідачкою [PERSON] не подано відзив, який містив би заперечення проти позову. 20 липня 2018 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 02 серпня 2018 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. 02 серпня 2018 року на адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, збереження сім'ї є неможливим через фактичне припинення шлюбних відносин. У підготовче засідання учасники судового процесу не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому, суд вирішив здійснювати розгляд заяви у відсутності осіб, що не з'явились. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 04 травня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у приміщенні Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 157. Ця обставина підтверджена оригіналом свідоцтвом про шлюб від 04.05.2013 серії [NUMBER]. Від шлюбних відносин у них народилась дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження від 05.06.2013 серії [NUMBER]. У зв'язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач звернувся у суд із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За таких обставин суд вважає, що визнання відповідачкою позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи добровільність визнання відповідачем обставин, які стосуються вимоги про розірвання шлюбу, а тому, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, формально існуючий шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам одному із подружжя - позивачу [PERSON] Таким чином, суд прийшов висновку, що позов про розірвання шлюбу між сторонами підлягає задоволенню повністю. Разом із тим, суд застосовує спеціальну норму, які міститься у частині 2 статті 112 Сімейного кодексу України, беручи до уваги загальні норми права, передбачені ст. ст. 104, 110 цього Кодексу та на які посилався позивач у поданому позові. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд прийшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд установив, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір за у сумі 704,80 грн, згідно з квитанції, що міститься у матеріалах справи. Оскільки, розгляд справи по суті не здійснювався, що підтверджено матеріалами справи, а відтак, суд прийшов переконання, що позивачу [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить у розмірі 352,40 грн.

Outcome: approved