Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовну заяву мотивує тим, що з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2007 року. Від шлюбу двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сімейне життя між ними не склалося, а тому, вони припинили спільне життя та фактичні шлюбні відносини з вересня 2019 року. У зв`язку із викладеним вище, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Крім того, уточнивши свої позовні вимоги 30.08.2021р., позивач просив стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 21 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 18.08.2021р. провадження у даній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з розгляду даної справи з повідомленням сторін. 30.08.2021 позивачем надано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просив стягувати з нього на користь відповідачки аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивач позовні вимоги, з урахування їх уточнень, підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Розірвати шлюбу між сторонами та стягувати з нього аліменти на користь відповідача на утримання їх неповнолітніх дітей. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явилася, проте надала суду письмову заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Також зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому засіданні сторони 20 вересня 2007 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис - № 1695. Сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Як зазначає позивач, спору між сторонами щодо визначення місця проживання дітей між ними немає, діти залишаються проживати разом із матір`ю. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст.110 СК, один з подружжя має право пред`явити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, разом сторони не проживають, сімейних відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач не висловила свою думку щодо відновлення їй її дошлюбного прізвища, то суд не розглядає дане питання. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення аліментів з нього на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, то суд вважає, що дана позовна вимога не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не вірно обраний спосіб захисту свого права. В даному випадку, його права у сплаті аліментів на утримання дітей відповідачем не порушені. Право стягувати аліменти за рішенням суду наділений той з батьків, з яким проживають діти та на утримання якого вони перебувають. Окремо слід зазначити, що позивач не позбавлений права в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку по часткове задоволення позовних вимог позивача, а саме в частині розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: partial