Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом 13.06.2017 року в порядку Закону України «Про захист прав споживачів», в якому просив суд стягнути з [PERSON] «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на його користь страхове відшкодування, яке включає 39\~709,90 грн. матеріальної шкоди; стягнути з відповідача 3\~140 грн. судових витрат, з яких 640 грн. судового збору, 2500 грн. витрат на правову допомогу. Предявлені вимоги мотивовано тим, що 12.08.2016 року о 13.50 год. на автодорозі по вул. Курчатова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відбулася ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], власником якого є [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] За результатом розгляду судом протоколів про адміністративне правопорушення, складених на обох водіїв, винним у виникненні ДТП визнано [PERSON], в той час як відносно [PERSON] провадження по справі за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення. Відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER], на момент ДТП була застраховано в [PERSON] «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА». 31.01.2017 року [PERSON], як водій автомобіля [NUMBER], яким він керував на достатній правовій підставі, звернувся до страхової компанії з повідомленням про настання події, яка може бути страховим випадком. Однак листом за № 329 від 14.04.2017 року у виплаті страхового відшкодування [PERSON] «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» відмовило власникові [PERSON] у звязку з тим, що провадження по справі відносно [PERSON] було закрито на підставі ст.38 КУпАП, що не відповідає дійсності, оскільки провадження по справі відносно [PERSON] було закрито у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення за ст.124 КУпАП. Враховуючи явну незаконність відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування, за захистом своїх прав як споживача [PERSON] вимушений звернутись до суду з даним позовом. Розмір страхового відшкодування, яке підлягає стягненню зі страховика в примусовому порядку, ним визначено виходячи з розміру матеріальних збитків згідно автотоварознавчого дослідження в розмірі 39\~709,90 грн. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявились, однак останній подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, предявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Представник відповідача [PERSON] «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.39), заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не подавав. Згідно позиції, викладеної в письмових запереченнях проти позову (а.с.40-43), просив в задоволенні позовних вимог відмовити у звязку з їх незаконністю, необґрунтованістю. Зазначив, що 24.09.2016 року між [PERSON] «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/967183, забезпеченим транспортним засобом виступав автомобіль [NUMBER]. 31.01.2017 року [PERSON] звернувся із повідомленням про настання страхового випадку ДТП за участю застрахованого автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] За результатом розгляду судом матеріалів справ про адміністративні правопорушення за ст.124 КУпАП постановою суду від 22.09.2016 року [PERSON] визнано винним у виникненні ДТП у звязку з порушенням ПДР України, що призвело до зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Однак [PERSON] не притягувався до відповідальності за порушення ПДР України, що спричинило пошкодження саме автомобіля [NUMBER], а тому його вина жодними доказами не підтверджена. Оскільки по справі відсутні докази протиправності дій [PERSON] щодо завдання [PERSON] матеріальних збитків внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, не доведеним є причинний зв'язок між діями водія та наслідками ДТП, що виключає фактичну обставину цивільно-правової відповідальності [PERSON], за якого страховик несе відповідальність шляхом виплати страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд,\~враховуючи позицію сторін по справі, дослідивши письмові докази, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.08.2016 року о 13.15 год. на автодорозі по вул. Подбєльського в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Причиною виникнення аварійної ситуації стало невиконання водієм [PERSON] вимог п.п.12.1, 13.1 ПДР України, щодо обрання безпечної швидкості руху, вибору та дотримання безпечної дистанції між транспортними засобами, які рухались поряд. Вину у виникненні ДТП, яка спричинила пошкодження транспортних засобів, у тому числі автомобіля марки марки «Джилі JL 7162», р/н [NUMBER], належного [PERSON], водій [PERSON] визнав в повному обсязі. Вказані обставини встановлені судом та зазначені в постанові Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2016 року (справа № 214/5093/16-п, що набрала законної сили 04.10.2016 року, згідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення (а.с.6). Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.01.2017 року (справа № 214/5087/16-п), що набрала законної сили 24.01.2017 року, провадження по справі відносно [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у звязку з відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення (а.с.7). Цією ж постановою в черговий раз встановлено вину [PERSON] у виникненні ДТП 12.08.2016 року та спричиненні пошкоджень транспортних засобів. Оскільки в розумінні ч.4 ст.61 ЦПК України, п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2012 року, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено судом постанову, в той час як при винесенні постанов від 22.09.2016 року, 13.01.2017 року суд встановив всі обставини ДТП, винність [PERSON] та наявність достатніх підстав, які визначають його цивільно-правову відповідальність за завдані збитки, тому вищевказані обставини окремому доказуванню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна\~або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондує відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). [PERSON] потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що регламентовано спеціальним Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~регулюється, зокрема, порядок здійснення страхового відшкодування на території України.\~ У відповідності до п.п.22.1, п.22.2 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Судовим розглядом встановлено, що на момент виникнення ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу автомобіля [NUMBER], була застрахована відповідно до договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4967183 від 24.09.2016 року, укладеного між [PERSON] власником забезпеченого транспортного засобу та [PERSON] «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА», що підтверджується полісом (а.с.44). Як вказував позивач, що підтверджено відповідачем, із повідомленням про настання події, яка може бути визнана страховим випадком, 31.01.2017 року звернувся [PERSON], який на момент ДТП на відповідній правовій підставі керував автомобілем [NUMBER], належним [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА 794098 від 14.07.2010 року (а.с.5). Факт настання події, яка в розумінні ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» є страховим випадком, визнаний [PERSON] «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА», що вбачається із акта № В-041-20/17-6901 від 14.04.2017 року (а.с.45). Згідно відповіді [PERSON] «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» №413 від 25.05.2017 року та звіту №450/9-16 від 14.09.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], становить 37\~709,90 грн. (а.с.11). Натомість, відповідно до листа [PERSON] «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» №329 від 14.04.2017 року та акта № В-041-20/17-6901 від 14.04.2017 року (а.с.8, 45), у виплаті страхового відшкодування [PERSON] відмовлено на підставі ст..32.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з недоведеністю протиправності дій та вини [PERSON] у виникненні ДТП 24.09.2016 року за участю саме автомобіля [NUMBER], а відтак і спричиненні матеріальних збитків його власникові. Однак, посилання представника відповідача, що в зазначених постановах не встановлено вину [PERSON] у завданні матеріальних збитків саме власникові автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON], суд оцінює критично, оскільки вони зводяться виключно до субєктивного тлумачення змісту судових рішень, адже в постановах судом чітко зазначено усі встановлені обставини ДТП, механізм її виникнення та причинний зв'язок між порушенням [PERSON] вимог п.п.12.1, 13.1 ПДР України та наслідками, що настали у вигляді механічних пошкоджень транспортних засобів учасників ДТП, у тому числі і автомобіля, належного позивачеві [PERSON] Крім того, вирішуючи спір про виплату страхового відшкодування суд встановлює, чи повинен відповідач як страховик, нести відповідальність за збитки, завдані страхувальником в результаті експлуатації застрахованого ним транспортного засобу та чи підпадає випадок під страховий. Обставини ДТП, її механізм, дії учасників пригоди суд не оцінює в силу ст.61 ЦПК України, оскільки оцінку їм вже було надано судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, дії якого суд не повноважний переоцінювати в рамках даної справи, предмет якої стосується виключно страхових відносин, що виникли із договірних зобовязань [PERSON] «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» та [PERSON] Посилання позивача на закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно [PERSON] на підставі ст.38 КУпАП, що стало причиною відмови у виплаті відповідачем страхового відшкодування, суд залишає поза увагою, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. За даних обставин доводи та заперечення представника відповідача щодо обставин ДТП, механізму, причинного звязку суд залишаю поза увагою та приходить до переконання про безпідставність відмови відповідача у виплаті [PERSON] як потерпілому страхового відшкодування в розмірі 37\~709,90 грн., які з огляду на не виконання [PERSON] «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» своїх договірних зобовязань в добровільному порядку, підлягає стягненню на користь позивача в примусовому. Аналізуючи встановлені судом обставини та наявні докази в їх сукупності, які доводять винність [PERSON] у вчиненні ДТП, спричиненні збитків [PERSON], суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з огляду на ухвалення судом рішення на користь позивача в силу ч.1 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 2500 грн., розмір яких є обґрунтованим та відповідає засадам розумності і справедливості (а.с.12-14). Однак, враховуючи, що позивач предявив позов в порядку Закону України «Про захист прав споживачів», дія якого поширюється і на відносини в сфері страхування (що визначено в п.2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» №5 від 12.04.1996 року та листі ВСУ від 19.07.2011 року), суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого ним судового збору в розмірі 640 грн. відповідно до квитанції № N18YY42277 від 12.06.2017 року «ПАТ [PERSON] Аваль» (а.с.15), оскільки відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» від його сплати він звільнений, що не позбавляє суд можливості в порядку ст.7 Закону України «Про судовий збір» повернути його позивачеві як помилково сплачений.

Outcome: approved