Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 154140,38 грн., судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору. Вимоги позову мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договори позики у формі письмової розписки, а саме: 30 березня 2011 року про взяття у борг 5000 доларів США (із врахуванням процентів у сумі 1000 доларів США), що еквівалентно 39800 грн., із зобов`язанням повернення боргу у строк до 30 квітня 2011 року; 23 серпня 2011 року про взяття у борг 12096 доларів США, що еквівалентно 96423,26 грн., без встановлення процентів за користування грошовими коштами та строку повернення боргу. В порушення умов договорів від 30 березня 2011 року, 23 серпня 2011 року, відповідач у зазначений термін суму позики не повернула, а також на звернення позивача з вимогами про повернення боргу не відповідала, суму боргу до теперішнього часу не сплатила, у зв'язку з чим позивач бажає стягнути з відповідача суму боргу, а також процентів від суми боргу на рівні облікової ставки НБУ та 3% річних від простроченої суми в судовому порядку. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, згідно вимог діючого законодавства, шляхом направлення судового сповіщення, причину неявки суду не повідомив. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши думку позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно до вимог ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до вимог статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За статтею 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до вимог частин 1,3 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до вимог статей 526,615 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вказівки закону і договору, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 30 березня 2011 року був укладений договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] прийняла від [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000,00 доларів США (із врахуванням процентів у розмірі 1000 доларів США), що складає суму 398000 грн. (за курсом НБУ, згідно якого 100 доларів США еквівалентні 796 грн.) та зобов'язалась повернути зазначену суму в строк до 30 квітня 2011 року, на підтвердження чого позивачем до суду був наданий оригінал боргової розписки. Крім того, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 23 серпня 2011 року був укладений договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] прийняла від [PERSON] грошові кошти у розмірі 12096,00 доларів США, що складає суму 96423,26 грн. (за курсом НБУ, згідно якого 100 доларів США еквівалентні 797,15 грн.), на підтвердження чого позивачем до суду, також, був наданий оригінал боргової розписки. При цьому у даній розписці сторонами не було встановлено розмір процентів від суми позики та строк повернення суми боргу. Також, судом встановлено, що позивачем було пред`явлено відповідачу вимогу про виконання зобов`язання за договором позики від 23 серпня 2011 року, про що свідчить вимога у письмовій формі від 10 січня 2014 року, направлена [PERSON] відповідачу [PERSON] 10 січня 2014 року через поштове відділення зв`язку. Сума боргу відповідачем до теперішнього часу позивачу не повернута, відомості про виконання прийнятих на себе зобов'язань відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України відповідач до суду не надала, з матеріалів справи вбачається ухилення відповідача від врегулювання спірних відносин з позивачем у добровільному порядку, у зв'язку з чим, сума боргу у розмірі 136223 грн. підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку. Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України також встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги, що сума боргу за договором позики від 30 березня 2011 року відповідачем до теперішнього часу в добровільному порядку не погашена, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2881,96 грн., що складає 3% річних від простроченої суми, згідно представленого позивачем розрахунку. Вказані розрахунки перевірені судом, є обґрунтованими, через що вимоги позивача в цієї частині підлягають задоволенню. Задовольняючи вимоги позивача про стягнення з [PERSON] відсотків від суми позики за договором позики від 23 серпня 2011 року, суд виходить з положень ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи, що розмір процентів від суми позики у договорі про надання позики від 23 серпня 2011 року сторонами встановлений не був, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню відсотки, визначені на рівні облікової ставки Національного банку України, загальна сума яких згідно наданого позивачем розрахунку за період з 24 серпня 2011 року по 24 вересня 2013 року склала 15035,16 грн. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1541,40 грн., сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду, оскільки є його документальне підтвердження. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved