Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 17.04.1996 року Фрунзенським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 145. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 17.04.1996 року між ним та відповідачем зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Майнового спору не мають, однак відповідач не бажає розірвати шлюб в органах РАЦС. Позивач зазначає, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені десять років тому, відповідач проживає з іншим чоловіком, з яким підтримує шлюбно-сімейні відносини. Відповідач відзиву на позовну заяву зі своїми запереченнями суду не надав. Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій просить слухати справу без його присутності, позов підтримує у повному обсязі, зазначає, що шлюбно-сімейні відносини припинені з 2009 року, строк на примирення не потрібний, майнового спору не мають. Відповідач [PERSON] надала заяву про слухання справи без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що шлюбно-сімейні відносини припинені з 2009 року, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Інших заяв, клопотань сторони суду не надали. 01.04.2019 року суд відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі. 13.05.2019 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії суд не здійснював. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. 17.04.1996 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Фрунзенським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 145. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що сторони з 2009 року шлюбні відносини не підтримують, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння. З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склалися шлюбно-сімейні правовідносини, зокрема щодо розірвання шлюбу, а тому суд застосовує до них наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Оскільки відповідач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », суд вважає за необхідне залишити їй це прізвище. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України. Ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач [PERSON] позов визнала. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернення з даною позовною заявою сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 грн., а також підлягає поверненню [PERSON] з Державного бюджету України 384,20 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved