Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON]. В позовній заяві позивач вказав, що [INFO] року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 1.35 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на землю [NUMBER] виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, та майнової частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства «Нива» с.Серби, Кодимського району Одеської області, посвідченої майновим сертифікатом серії [NUMBER] Він є єдиним спадкоємцем спадщини померлого батька за законом. Спадщину прийняв, оскільки у поновлений судом строк звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. В судове засідання позивач не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. В поданій заяві свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 22 серпня 2006 року відділом Сербівською сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлого [PERSON] ввійшла земельна ділянка загальною площею 1.35 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на землю [NUMBER] виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, вартість якої складає 28779 грн. 60 коп. (станом на 01 січня 2017 року). Окрім цього, до спадщини померлого [PERSON] ввійшла майнова частка (пай) члена сільськогосподарського підприємства «Нива» с.Серби, Кодимського району Одеської області, у розмірі 0.037% пайового фонду, вартістю 538 грн., посвідчена майновим сертифікатом серії [NUMBER], виданим 13 січня 2003 року Сербівською сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] заповіту не складав, а тому на час відкриття спадщини його спадкоємцем за законом першої черги є його син [PERSON] - позивач у справі. Факт родинних відносин між позивачем та померлим [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER], виданого Сербівською сільською радою Кодимського району Одеської області від 05 квітня 1993 року, в якому його батьком вказано [PERSON] Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. Позивач [PERSON] спадщину прийняв, оскільки у поновлений рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 21 квітня 2017 року (справа №503/465/17-ц) строк звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадщину. Отже, за змістом ч.1 ст.1269 ЦК України позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв належну померлому спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлого за законом у вигляді права на земельну ділянку, однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві цього свідоцтва через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, зокрема державного акту на право власності на земельну ділянку, оголошення про що було розміщено в газеті «Вісті Кодимщини» №19 від 13 травня 2017 року (відмова нотаріуса №904/02-14 від 27 червня 2017 року). Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу (державного акту) відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності. Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку (в частині спадкування земельної ділянки), тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у зв'язку з чим її позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,3 ст.1270 ЦК України він є таким, що у передбаченому законом порядку прийняв спадщину померлого [PERSON], що у відповідності з п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України є підставою набуття ним права власності на спірну земельну ділянку. Водночас, задоволенню не підлягають вимоги позивача про визнання в судовому порядку права власності на належну померлому майнову частку (пай), оскільки, позивачем не вказано причин, які перешкоджають йому отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на це спадкове майно. Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вказав, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial