Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що є власником житлового будинку [ADDRESS]. з 25.04.1998 року він перебував у шлюбі з [PERSON], в результаті чого вона була зареєстрована в [ADDRESS]. 28.08.2005 року відповідачка зібравши речі та забравши їх дітей пішла від нього до іншого чоловіка [PERSON] Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.02.2006 року шлюбі між ними було розірвано. Оскільки з 28.08.2005 року відповідачка визначила собі інше місце проживання та створила нову сім'ю, з вказаного часу в спірній квартирі не проживає та в добровільному порядку з реєстрації не знімається, позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та усунути йому перешкоди в користуванні та володінні житловим будинком, шляхом зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідачку з реєстраційного обліку. Під час розгляду справи відповідачкою [PERSON] було подано зустрічний позов в своїх інтересах та інтересах її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування останнього [PERSON] посилалась на те, що з 20.11.1998 року та по теперішній час зареєстрована в [ADDRESS] в м.Дніпропетровську. З 28.02.2006 року з [PERSON] перебувають у розлученні. З цього часу останній своєю неправомірною поведінкою щодо неї та їх спільних дітей зробив усе, щоб унеможливити їх проживання в спірній квартирі: постійно зловживав спиртними напоями, через що в них склались неприязне ні стосунки, що призводило до постійних сварок та вона була вимушена з дітьми тимчасово покинути місце постійного проживання. Після цього відповідач змінив замки на вхідних дверях, вселив в квартиру квартирантів, не надавши їй можливості забрати навіть найнеобхідніші речі. Всі її спроби щодо мирного врегулювання питання та вселення її та дітей були марними. Вона була вимушена орендувати житло. Але, на даний момент через скрутну ситуацію, яка склалась в країні, вона залишилась без роботи та засобів до існування, не має більше можливості сплачувати оренду плату. В зв'язку з цим, оскільки вона зареєстрована в [ADDRESS] в м.Дніпропетровську з 1998 року, вимушено не проживала в останній через протиправну поведінку відповідача, позивачка за зустрічним позовом просила суд зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди їй та їх неповнолітнім дітям в користуванні зазначеною квартирою та вселити їх в останню. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник підтримали позов та просили його задовольнити в повному обсязі. Проти зустрічного позову [PERSON] заперечували та просили відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю, не підтвердження належними доказами, а також з підстав пропуску строку позовної давності. Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним [PERSON] та її представник в судовому засіданні підтримали зустрічний позов та просили задовольнити останній. Проти первісного позову [PERSON] заперечували та просили відмовити в його задоволенні в поваром у обсязі за необґрунтованістю позовних вимог. Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.04.1998 року, який було розірвано за рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.02.2006 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони разом зі своїми неповнолітніми дітьми проживали в квартирі [ADDRESS], що належить на праві особистої приватної власності [PERSON] [PERSON] з 21.11.1998 року була зареєстрована в спірній квартирі. Також за вказаною адресою зареєстрована неповнолітня [PERSON] та взято на облік неповнолітню [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1, пп.1,5 ч.3, ч.4 ст.71 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В своєму позові [PERSON] посилався на те, що [PERSON] разом з дітьми з 28.08.2005 року в спірній квартирі не проживає, добровільно залишила останню. [PERSON] в обґрунтування зустрічних позовних вимог посилалась на те, що через неправомірну поведінку [PERSON] після розірвання шлюбу була вимушена разом з дітьми тимчасово виїхати зі спірної квартири. Після чого, останнім стали чинитись перешкоди в користуванні квартирою шляхом зміни замків на вхідних дверях та вселення інших осіб. Перевіряючи доводи сторін, на які останні посилались в обґрунтування своїх позовних вимог, суд враховує показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Так, будучі допитаною в якості свідка [PERSON] пояснила, що знає сім'ю [PERSON] з самого початку, є сусідкою останніх. [PERSON] випивав, бігав з ножем за [PERSON], внаслідок чого остання переховувалась, приходивши до неї. Через вказану поведінку позивача [PERSON] з дітьми була вимушена залишити квартиру. Також знає та була свідком тому, що після цього [PERSON] неодноразово приходила до квартири, але не могла відкрити двері та потрапити до останньої через змінені замки. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що по [ADDRESS] мешкає з 1979 року та знає сім'ю [PERSON]. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що [PERSON] зловживав спиртними напоями. Бачила, як [PERSON] після припинення спільного проживання в 2005 році неодноразово приходила до спірної квартири, але не могла потрапити до останньої через змінені замки на вхідних дверях. На теперішній час в спірній квартирі мешкають квартиранти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є подругою [PERSON] Знає, що [PERSON] випивав, мали місце випадки, коли останній кидався з ножем на [PERSON], не пускав її до квартири. Вказана поведінка [PERSON] стала причиною розлучення. Також пояснила, що після виїзду з квартири [PERSON] неодноразово намагалась вселитись, однак не могла потрапити до квартири через змінені замки на дверях. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є лікарем та з [PERSON] познайомився в лікарні, де перебувала на лікуванні мати [PERSON] та доглядом за якою займалась [PERSON] В 2010 році йому зателефонувала [PERSON], плакала, що їй не має де проживати та він запропонував їй проживати в його квартирі, яка була вільна, оскільки він з дружиною мешкав за іншою адресою. Неодноразово був свідком розмов [PERSON] по телефону з [PERSON], під час яких остання скаржилась колишньому чоловікові, що не має де мешкати. Декілька разів з [PERSON] приїжджав на [ADDRESS], але остання не могла потрапити до квартири, оскільки ключі не підходили. Згідно актів про не проживання за підписами сусідів №631 від 26.12.2005 року, №399 від 07.07.2006 року, №631 від 01.04.2014 року, в останніх зафіксовано факт не проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з 28.08.2005 року. Згідно заяви [PERSON] та відповіді на неї вбачається, що в березні 2006 року остання зверталась до прокуратури Кіровського району м.Дніпропетровська щодо чинення перешкод з боку [PERSON] в користуванні квартирою шляхом зміни замків на дверях, не повернення особистих речей, що залишились в квартирі. Також з матеріалів справи вбачається, що в 2014 році [PERSON] зверталась до голови квартального комітету та Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з приводу протиправних дій [PERSON] щодо чинення перешкод останнім в проживанні в спірній квартирі. Так, з висновку ДІМ Кіровського РВ ДМУ від 24.02.2014 року та копій пояснень сусідів та квартирантів по [ADDRESS], що відбирались під час проведення перевірки, підтверджено факт зміни [PERSON] замків на вхідних дверях спірної квартири та вселення до неї інших осіб. За вказаних вище обставин, суд вважає доведеним факт вимушеного залишення [PERSON] разом з дітьми спірної квартири через протиправну поведінку [PERSON] в серпні 2005 року, чинення останнім перешкод в можливості подальшого вселення та користування квартирою шляхом зміни замків на вхідних дверях та заселенням до квартири інших осіб. При цьому, суд вважає належними та допустимими доказами зазначені вище показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є послідовними, такими, що не протирічать один одному та узгоджується з іншими обставинами, зафіксованими в досліджених судом письмових доказах. Показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що були допитані судом за клопотанням позивача [PERSON], зазначені вище обставини не спростовують, а лише підтверджують факт не проживання [PERSON] разом з дітьми в спірній квартирі з другої половини 2005 року. Доводи позивача [PERSON] щодо добровільного залишення [PERSON] спірної квартири та обрання іншого місця проживання в квартирі, що належить [PERSON] і створення з ним нової сім'ї, відповідними доказами не підтверджено та спростовуються показаннями свідка [PERSON], який заперечував вказаний факт. Також суд не приймає до уваги доводи позивача за первісним позовом про наявність у [PERSON] на праві власності іншого житла - домоволодіння по [ADDRESS], оскільки як вбачається з акту обстеження умов проживання від 24.12.2014 року, складеного спеціалістом Управління-служби у справах дітей Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради, вказаний будинок знаходиться в аварійному стані, всі комунікації відсутні, санітарний стан незадовільний та будинок не придатний для проживання. Вирішуючи питання за заявою позивача [PERSON] та його представника щодо застосування строків позовної давності до заявлених [PERSON] вимог, суд виходить із прав кожної людини, у т.ч дітей, на житло, закріплених в Конституції України, Європейській конвенції з прав людини і основоположних свобод, а також враховує той факт, що після вимушеного залишення спірної квартири остання неодноразово здійснювала спроби вирішити питання щодо виниклого спору в позасудовому порядку та самостійно вселитись до спірної квартири, зверталась з цього приводу до правоохоронних органів, органів місцевого самоврядування та про порушення свого права та неможливість вирішити питання мирним шляхом фактично дізналась в серпні 2014 року після звернення [PERSON] до неї з розглядаємим позовом. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі за необґрунтованістю та про задоволення зустрічних вимог [PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей і зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON], [PERSON], [PERSON] в користуванні квартирою [ADDRESS] і вселити останніх в зазначену квартиру. У відповідності до ст.88 ЦПК України сплачені [PERSON] судові витрати слід віднести на користь держави та стягнути з останнього на користь [PERSON] судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved