Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом, у якому просив зняти арешт з майна боржника, а саме: всіх транспортних засобів, що належать боржнику, який був накладений на підставі постанови серії ВП № 49179986 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.11.2015 року, припинити розшук майна боржника, а саме: всіх автотранспортних засобів боржника, який був оголошений на підставі постанови серії ВП № 49179986 про розшук майна боржника від 02.11.2015 року, зняти арешт з майна боржника, який був накладений на підставі постанови серії ВП № 49179986 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.10.2015 року. Постанову про зняття арешту з майна боржника надіслати органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна, у тому числі в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, реєстраційний номер: 15557984. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.. Представник Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного управління юстиції в Одеській області у судове засідання не зявився, сповіщався належним чином, надав до суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, давши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 12 грудня 2014 року Соломянським районним судом м. Києва ухвалене заочне рішення у цивільній справі № 760/15718/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ТЕРРА БАНК» до ТОВ «Траєкторія» та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказаним рішенням суду вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та ТОВ «Траєкторія» на користь Публічного акціонерного товариства «ТЕРРА БАНК» заборгованість за кредитним договором № К/2012-32-20 від 20.07.2012р. (далі-Договір) у розмірі 2 046 226, 69 грн. (дві мільйони сорок шість тисяч двісті двадцять шість гривень шістдесят копійок). Стягнуто солідарно витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654, 00 грн. (три тисячі шістсот пятдесят чотири гривні нуль копійок). На підставі вищезгаданого рішення було видано Соломянський районним судом м. Києва було видано виконавчі листи по справі № 760/15718/14-ц. 30 жовтня 2015 року головним державним виконавцем Приморського ВДВС Одеського МУЮ [PERSON] було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № ВП № 49179986, боржник - [PERSON]. 30 жовтня 2015 року головним державним виконавцем Приморського ВДВС Одеського МУЮ [PERSON] було винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно у розмірі 2046226,73 грн., що належить боржнику: [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику: [PERSON]. 02 листопада 2015 року головним державним виконавцем Приморського ВДВС Одеського МУЮ [PERSON] було винесено постанову про накладення арешту на всі автотранспортні засоби, що належить боржнику: [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику: [PERSON]. 27 лютого 2017 року головним державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області - [PERSON], було винесено постанову повернення виконавчого листа № 760/15718/14-ц від 26.08.2015 року - стягувачу, на підставі п.7 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. [PERSON] підстав закінчення виконавчого провадження відсутні випадки повернення виконавчого документа стягувачу за статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження». Але в той же час, норми Закону України Про виконавче провадження не виключають можливості зняття арешту з майна, належного боржнику, при поверненні виконавчого документа стягувачу. Частиною ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Однак, відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Необхідне зазначити, що повернення виконавчого документа стягувачові є аналогічне закінченню виконавчого провадження, оскільки будь-які дії державним виконавцем після цього не здійснюються та не можуть здійснюватися, а саме виконавче провадження, фактично, закінчується. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що арешти, які накладені на підставі постанов про накладення арешту від 30 жовтня 2015 року та від 02 листопада 2015 року - мають бути зняті. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.ст.60,61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Ст. 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканності самого майна власника. Всі особи мають утримуватись від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Наявність безпідставного накладеного обтяження майна, належного позивачу, порушує її права, що дає підстави для їх судового захисту. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту з майна позивача, так як на виконанні у Приморському відділі державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області виконавче провадження в ході проведення якого винесено постанову про арешт майна боржника - [PERSON] - не перебуває, а виконавчий документ повернутий стягувачеві.

Outcome: approved