Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про порушення прав споживача. В позові вказував, що 24 січня 2007 року у Вижницькому відділенні ЧФ ПриватБанку ним було укладено споживчий кредитний договір №CVVWGA00000001 з ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якого банк надав йому кошти в сумі 60 000 грн. на споживчі потреби під заставу житла з умовою сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом; винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 1,5 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту; 0,2 % щомісячна комісія від суми виданого кредиту. Дане зобов»язання забезпечувалося іпотекою нерухомого майна, згідно договору іпотеки № CVVWGA00000001 від 24.01.2007 року. Посилався, що щомісяця, згідно з умовами вказаного договору, він повинен був надавати банку щомісячний платіж у сумі 1523, 42 грн., що складається із заборгованості по кредиту, відсотками, винагороди, що він і робив регулярно. З невідомих йому причин банк збільшив йому відсотки за користування кредитом і тому він не зміг вчасно виконувати зобов»язання, в результаті яких його заборгованість безпідставно зросла. Ним було замовлено проведення слово-економічної експертизи по здійсненню розрахунків його заборгованості перед банком, за результатами якої встановлено: дослідженням поданих документів розрахунок заборгованості [PERSON] не відповідає умовам кредитного договору №CVVWGA00000001. На його думку, це пов»язано з незаконними підняттям відсоткової ставки по кредиту, про підняття ставок його не ставили до відома. Зазначав, що банком помилково визнано датою повідомлення його про зміну відсоткової ставки 31.12.2008 року, в той час як в матеріалах справи присутній документ з поштовим відтиском від 08.01.2009 року про направлення йому даного листа. Крім того, 24 січня 2007 року між ним і банком було укладено іпотечний договір, який не змінювався до сьогоднішнього дня. Збільшуючи відсотки по кредитній угоді № CVVWGA00000001, банк збільшив розмір основного зобов»язання, не внісши відповідні зміни в договір іпотеки. Просив визнати незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо збільшення відсоткової ставки по кредиту № CVVWGA00000001 від 24.01.2007 року; визнати договір іпотеки № CVVWGA00000001 від 24.01.2007 року недійсним, з моменту збільшення банком основного зобов»язання або процентів за основним зобов»язання; судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] та в його інтересах представник [PERSON] в судове засідання не з»явилися, в адресованій суду заяві [PERSON] просив перенести судове засідання в зв»язку з тим, що його представник [PERSON] викликали в м.Київ на адвокатський семінар. Разом з тим, жодних підтверджуючих документів неможливості прибути в судове засідання позивачем та його представником суду не надано. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, надала суду заяву про застосування строків позовної давності, в якій просила суд при розгляді вказаної справи застосувати строк позовної давності, так як даний строк позивачем пропущено, оскільки відсоткова ставка була підвищена у 2008 році, при цьому позов до Вижницького районного суду подано лише в 2014 році. Крім цього, представником банку надано суду письмові пояснення, згідно яких перша прострочка по кредиту після підняття відсоткової ставки у жовтні 2008 році за договором була допущена позичальником 25 грудня 2008 року і вже 29.12.2008 року дану прострочку було погашено. Позичальником з жовтня 2008 року вносилися кошти з врахуванням піднятої відсоткової ставки за договором, а з лютого 2009 року вже почалися вноситися кошти з врахуванням другого підняття відсоткової ставки, що було досліджено Вижницьким судом та апеляційним судом Чернівецької області та визнано підняття відсоткової ставки з лютого 2009 року правомірним. Суд, вислухавши пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 24 січня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі керуючої Вижницьким відділенням ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CVVWGA00000001 від 24.01.2007 року, за умовами якого банк зобов»язався надати позичальникові кредитні кошти готівкою через касу на строк з 24.01.2007 року по 23.01.2012 року включно у розмірі 60000 грн. на наступні цілі: споживчий кредит під заставу житла, а також у розмірі 3375 грн. на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п.6.2 даного договору. Період сплати – з 20 по 24 число кожного місяця. Згідно п.2.3.1 вказаного договору, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон»юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США. Крім того, 24.01.2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №CVVWGA00000001, за умовами якого в забезпечення виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, що розташований в смт.Берегомет по вулиці Ніколаєва під номером 8 Вижницького району. Рішенням Вижницького районного суду від 27 лютого 2013 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про зобов»язання ПАТ КБ «ПриватБанк» провести перерахунок заборгованості по кредитному договору №CVVWGA00000001 від 24.01.2007 року, розірвання кредитного договору №CVVWGA00000001 від 24.01.2007 року, заборони вчиняти дії щодо виселення [PERSON] та членів сім»ї з житлового будинку в смт.Берегомет, вул.Ніколаєва,8 Вижницького району Чернівецької області, притягнення відповідальних працівників ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідальності – відмовлено. Крім того, вказаним рішенням встановлено, що про зміну розміру відсотків відповідач – банк повідомив позивача листом №20.1.3.2/6-30333 від 31.12.2008 року. Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а згідно ст..257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 3-5 ст.267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З розрахунку заборгованості за договором № CVVWGA00000001 від 24.01.2007 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] вбачається, що перша прострочка по кредиту після підняття відсоткової ставки у жовтні 2008 року за договором відбулася 25 грудня 2008 року, а 29.12.2008 року дану прострочку було погашено. З лютого 2009 року [PERSON] вносилися кошти з врахуванням другого підняття відсоткової ставки. Виходячи з викладеного, у позивача виникло право пред»являти позов до суду, починаючи з кінця 2008 року та початку 2009 року, протягом трьох років, однак, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в 2014 році, тобто, з пропуском строку. Позивач не просив суд поновити строк звернення до суду і не зазначав причин пропуску цього строку. Натомість, представником відповідача заява про застосування строків позовної давності була зроблена до винесення судом рішення, що відповідає положенням ст..267 ч.3 ЦК України.

Outcome: dismissed