Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою №23, що знаходиться в будинку № 2 по вул.Вербицького в м.Тернополі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вказана квартира належить йому на праві приватної власності. Відповідач по справі не проживає в квартирі з часу реєстрації 10.08.2006року, її речі та майно відсутні, вона не бере участі в утриманні квартири та не вносить плату за комунальні послуги. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. У судове засідання відповідач не з»явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала. При розгляді справи судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.06.1993 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира №23, що знаходиться в будинку № 2 по вул.Вербицького в м.Тернополі належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . [PERSON], 03.08.2010року державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири №23, що знаходиться в будинку № 2 по вул.Вербицького в м.Тернополі. Як вбачається з довідки № 1274, виданої 29.06.2016 року ТОВ «КомЕнерго-Тернопіль-3» , в квартирі №23, що знаходиться в будинку № 2 по вул.Вербицького в м.Тернополі крім власника [PERSON] зареєстрована його внучка [PERSON]. Відповідно актів комісії від 11.05.2015 року, 21.06.2016року, 01.07.2016року затверджених директором ТОВ «Коменерго Тернопіль-3» [PERSON], [PERSON] за місцем реєстрації в квартирі №23, що знаходиться в будинку № 2 по вул.Вербицького в м.Тернополі не проживає, її особисті речі відсутні, в квартирі її не має. У відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою №23, що знаходиться в будинку № 2 по вул.Вербицького в м.Тернополі. Крім того, в силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved