Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати Територіальний відділ Центру надання адміністративних послуг Московського району м. Харкова зняти з реєстрації відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що він є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Квартира приватизована на праві спільної власності по 1/4 частині кожному, а саме: йому, його дружині, доньці та сину. Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописки від 12.01.2018 року в даній квартирі зареєстровано 7 членів сім'ї, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], 2012 року народження, [PERSON], 2016 року народження, [PERSON]. Проте, вже тривалий час, а саме з моменту реєстрації, його невістка [PERSON] не оплачує комунальних послуг та не бере участі у її утриманні, а саме квартири, в якій вона мешкає, в належному чині. Постійно створює конфліктні ситуації, сварки. Він є людиною похилого віку, інвалідом ІІ групи, тому йому досить важко підтримувати квартиру у належному стані, поратися по господарству. Однак для вчинення певних правочинів щодо квартири для забезпечення власних потреб необхідна згода проживаючих у ньому осіб. Його невістка на даний час не проживає з ним та не допомагає йому вести господарство, а її прописка не дозволяє йому розпоряджатись квартирою на власний розсуд та значно обмежує його законні права. Крім того, 05.01.2018 року невістка скоїла крадіжку, а саме вкрала з квартири його гроші та пішла, про що є заява до Московського ВП ГУНП в Харківській області. Відповідно до вищевикладеного, позивач вважає, що відповідач є такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.02.2018року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.04.2018року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 05.04.2018 року через канцелярію суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката [PERSON] надійшов відзив, в якому представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з огляду на наступне. Так, згідно Свідоцтва про право власності на житло від 03.08.1999 року, реєстраційний № 5-99-193477, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Виходячи з наступного, позивачами повинні виступати всі співвласники, в іншому випадку - коли частина співвласників є третіми особами, які не заявляють самостійних вимог, виявляється конфлікт інтересів. На даний момент вони не заявляють самостійних вимог про виселення відповідача. Щодо тверджень позивача, що відповідач не сплачує комунальних послуг, то чоловік відповідача - [PERSON], який є співвласником житла, надавав гроші за комунальні платежі. Відносно того, що відповідач, як невістка не допомагає позивачу вести господарство, то з цієї обставини відповідач зазначає, що в неї є двоє малолітніх дітей - [PERSON], 2012 року народження та [PERSON], 2016 року народження, і у відповідача було обмаль часу для догляду за позивачем. Крім того, у позивача є дружина - [PERSON] та двоє дорослих дітей - [PERSON] (чоловік відповідача) та [PERSON] (дочка позивача), які мають задовільний стан здоров'я та цілком можуть доглядати за своїм чоловіком та батьком. Відповідач зазначає, що її обвинувачують у скоєнні крадіжки, що зовсім не відповідає дійсності. На підтвердження вказаного, мається Висновок, затверджений начальником ВП ГУНП в Х/о 17.01.2018 року, де вказано, що відсутні ознаки кримінального правопорушення та розгляд матеріалу по заяві [PERSON] - припинено. Крім того, відповідач є членом родини співвласника - дружиною [PERSON] та невісткою [PERSON], що вказано в довідці з місця проживання № 109 від 12.01.2018 року. ЇЇ чоловік - співвласник житла, не ставить питання про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Також, відповідачу незрозуміло, чому вона втратила право користування житлом, в якому вона зареєстрована, оскільки відсутні акти або ще якісь письмові докази її відсутності без поважних причин в приміщенні більше року, як цього вимагає ст. 405 ЦК України. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав, зазначених в позові. Зазначив, що відповідач не проживає у кватирі з 05.01.2018року. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просили відмовити в їх задоволенні. Крім того зазначила, що 04.01.2018року стався конфлікт, і вона була вимушена покинути квартиру. Третя особа - [PERSON], та його представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. [PERSON] зазначив, що дійсно в їх родині були конфлікти на побутовому рівні з відповідачем, відповідач ставилася до його батьків з неповагою. Сварки почали відбуватись з літа 2017 року. Відповідач наразі не проживає за адресою спірної квартири. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та дату судового розгляду повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та дату судового розгляду повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник третьої особи - Територіального підрозділу Центру надання адміністративних послуг Московського району в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, причини не явки суду не повідомив. Представник третьої особи - Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, яка діє на підставі довіреності - Сидорчук В.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки у разі задоволення позову будуть порушені права малолітніх дітей - [PERSON], 2016 року народження та [PERSON], 2012 року народження. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 03.08.1999 року, реєстраційний № 5-99-193477 /а.с. 6/. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку № 109 від 12.01.2018 року, наданої дільницею № 33 КП «Жилкомсервіс», за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 7 осіб: [PERSON] (власник), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (дочка), [PERSON] (онук), [PERSON] (невістка), [PERSON] (онук) /а.с. 22/. Згідно даних паспорту громадянина України [NUMBER], [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 23.11.1999 року /а.с. 7/. Згідно посвідки на постійне проживання [NUMBER], [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 16.11.2013 року /а.с.9/. Згідно даних паспорту громадянина України [NUMBER], [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 02.11.2002 року /а.с. 11-12/. Згідно даних паспорту громадянина України [NUMBER], [PERSON],[INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 22.06.1983 року /а.с.14-15/. Згідно даних паспорту громадянина України [NUMBER], [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 22.06.1983 року /а.с.17/. Як вбачається з копії пенсійного посвідчення [NUMBER], та довідки МСЕК серії 10ААБ № 165944, [PERSON] є інвалідом ІІ групи, загального захворювання з 30.08.2012 року безстроково /а.с. 19-20/. Відповідно до Висновку т.в.о. заступника начальника Московського Вп ГУНп в Х/о Авалян В.С. від 17.01.2018 року, 05.01.2018 року до відділу поліції надійшла заява [PERSON] про те, що 05.01.2018 року за адресою: [ADDRESS] начебто дружина взяла гроші. Під час проведення перевірки за даним фактом [PERSON] пояснив, що за вищевказаною адресою: [ADDRESS], 05.01.2018 року знаходився разом з дружиною [PERSON], та дітьми, в них виник конфлікт в ході якого, остання разом з дітьми пішла з дому, після чого заявник начебто виявив відсутність своїх речей, як саме вони зникли пояснити не зміг. Вказаним висновком було прийнято рішення про припинення розгляду матеріалу /а.с. 21, 106, 109/. Як вбачається з листа начальника Московського ВП ГУНП в Х/о Драка Є.П. № 94а-5/119-69/а від 06.04.2018 року, [PERSON] зверталась до відділу поліції за наступними фактами: 25.01.2018 року заява № 3902 щодо протиправних дій з боку чоловіка, та 26.01.2018 року № 4043 також щодо протиправних дій з боку чоловіка. Обидві заяви, після їх розгляду, були списані до справи № 24 Московського ВП за № 1455 /а.с. 102/. Так, згідно Висновку Московського ВП ГУНП в Х/о від 11.01.2018 року, про результати розгляду матеріалу ЖЄО № 750 від 05.01.2018 року, 05.01.2018 року до відділу поліції надійшло звернення від [PERSON], [INFO], в якому вона прохає вжити заходів щодо її чоловіка [PERSON], який вчиняє сімейні сварки, в ході яких погрожує фізичною розправою, та висловлюється нецензурною лайкою. В ході перевірки було встановлено, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], який факти в зверненні [PERSON] заперечує в категоричній формі. Також пояснив, що ніяких сварок з дружиною не вчиняє. Повідомив, що його дружина в жовтні 2017 року повернулась з Арменії та почала вести себе неадекватно. На даний час [PERSON] не знає де знаходиться його дружина та діти, так як дружина забрала дітей та пішла з дому. Свідків та очевидців не встановлено. Вказаним висновком перевірку за матеріалом ЖЄО № 750 від 05.01.2018 року припинено та зазначено, що факти, викладені у зверненні частково підтвердилися /а.с. 107/. Згідно інформації ст. СДОП Московського ВП ГУНП в Х/о Сімкіна А.І. від 18.01.2018 року, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. За місцем мешкання характеризується з позитивного боку. Скарг та заяв відносно [PERSON] від мешканців будинку до відділу поліції не надходило. Спиртними напоями не зловживає, наркотичні засоби не вживає. Громадського порядку в нічний та денний час доби не порушує. Компрометуючих матеріалів відносно [PERSON] не виявлено /а.с. 108/. Як вбачається з висновків Протоколу № 4 засідання робочої комісії з питань координації дій щодо попередження домашнього насильства від 25.01.2018 року, не встановлено факту скоєння фізичного насильства над [PERSON], з боку її чоловіка [PERSON] /а.с.110-111/. Як вбачається з висновків Протоколу № 5 засідання робочої комісії з питань координації дій щодо попередження домашнього насильства від 09.02.2018 року, не встановлено факту скоєння психологічного насильства над [PERSON], 2016 року народження з боку батька дитини, [PERSON] /а.с. 112-113, 116-117/. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19.02.2018 року відкрито провадження по цивільній справі № 643/552/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини /а.с.199/. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25.06.2018 року (справа № 643/552/18), зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа: Департамент служб у справах дітей ХМР, про визначення місця проживання дітей з матір'ю об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком /а.с.200/. Згідно листа начальника Московського ВП ГУНП в Х/о Драка Є.П. № 18-03/119-67/01 від 07.02.2019 року, у [ADDRESS] мешкає [PERSON], 1983 р.н., [PERSON], 2016 р.н., [PERSON], 2012 р.н., [PERSON], 1954 р.н. та [PERSON], 1960 р.н. Також зі слів сусіда [ADDRESS] було встановлено, що [PERSON] в квартирі 29 не мешкає з січня місяця 2018 року /а.с. 201/. Згідно листа начальника Московського ВП ГУНП в Х/о Драка Є.П. № 13аз/119-67/01 від 25.01.2019 року, згідно інформаційних даних, якими володіє Московський ВП ГУНП в Х/о, [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] неодноразово протягом 2018 року зверталась до Московського ВП ГУНП в Х/о із заявами щодо вчинення сварок з нею з боку її чоловіка - [PERSON], але ж саме внаслідок цих сварок [PERSON] міг чи не міг створювати перешкоди у здійсненні її права на мешкання за вищевказаною адресою в своїх поясненнях та заявах остання не вказувала /а.с. 202/. Відповідно до ст. 6 Житлового кодексу Української РСР, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Частиною 4 ст. 9 ЖК УРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно з частиною першою статті 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь- яких осіб будь- яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Статтею 405 ЦК України, зокрема, передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов'язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів) який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Член сім'ї власника житла може бути позбавлений права користування житловим приміщення на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України у випадку безперервного непроживання в даному житлі понад один рік, лише при умові відсутності поважних причин. Тобто, для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України необхідно встановити дві обов'язкові умови: по-перше, відсутність члена сім'ї понад один рік, а по-друге, його відсутність без поважних причин. Оскільки збереження або втрата права користування житлом за відсутнім мешканцем, у будь-якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цієї особи щодо реалізації свого права на проживання у спірному приміщенні. Доказами відсутності особи є акти складені представником балансоутримувача, квартальним комітетом, які підтверджують її відсутність за місцем реєстрації, складені в присутності не менше двох незацікавлених осіб на протязі року. Сторони не заперечували, що між ними фактично склались неприязні стосунки. Квартира [ADDRESS], в якій на даний час проживає та зареєстрована відповідач, не належить їй на праві власності, іншого житла вона не має. Крім того, за вищевказаною адресою зареєстровані малолітні діти відповідача. Доказів, які б свідчили про добровільне, безпричинне непроживання відповідача у будинку розташованому по вказаній адресі понад встановлений ст. 405 ЦК України строк, а також, що відповідач втратила інтерес до цього житла позивачем не надано. Як не надано й доказів того, що відповідач порушує його право власності. Особа, яка вимагає визнання члена її сім'ї таким, що втратив право користування житлом повинна довести його відсутність за місцем реєстрації протягом року без поважних причин, тобто тягар доказування покладено саме на позивача. Аналізуючи надані докази, суд прийшов до висновку, що матеріалами справи не встановлено обставин відсутності відповідача [PERSON] без поважних причин понад один рік в спірній квартирі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed