Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] Михайлівнипро визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, щовін не може сплачувати аліменти у розмірі ј частини від заробітку, оскільки не працює, тимчасово підробляє, стабільного доходу немає. 29 грудня 2018 року відповідачка [PERSON] звернулась до уду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що прожитковий мінімум на дитину зріс в 2019 році та становить з 01 січня 2019 року - 1626 грн. Крім того, МаликМілада потребує частого стаціонарного лікування, а відповідач [PERSON] є працездатним та не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, тому може сплачувати аліменти. Справа перебувала в провадженні судді Польської М.В. 05.04.2019 року справу передано судді Бабій О.М. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів наведених в ньому, просили зменшити розмір аліментів з ј частини від усіх видів заробітку до 1000 грн. щомісячно. Зустрічні позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити, оскільки немає підстав для збільшення розміру аліментів. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнала, просила в задоволенні позову відмовити, оскільки немає підстав для зменшення розміру аліментів. Вимоги зустрічного позову підтримала з мотивів наведених в ньому. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 11.12.2014 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі ј частини від заробітної плати [PERSON] , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.3). На виконання вказаного рішення суду відкрито виконавче провадження та з [PERSON] стягуються аліменти. Станом на 01.12. 2018 року заборгованість [PERSON] по сплаті аміантів становить 41 408 грн., що підтверджується довідкою та розрахунком зі сплати аліментів (а.с.5, 38). [PERSON] перебуває на обліку в Івано-Франківському міському центрі зайнятості, що підтверджується копією довідки (а.с.81). Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 3 ст. 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. В даному випадку з позовом до суду про зміну способу стягнення аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму звернувся платник аліментів [PERSON] , а не стягувачМалик [PERSON] . Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Але, позивач [PERSON] не звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Враховуючи викладене, немає підстав для зміни способу стягнення аліментів та задоволення позову [PERSON] . Щодо вимог зустрічного позову [PERSON] про стягнення аліментів, то суд виходить з наступного. Аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] вже стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 11.12.2014. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 складає: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, а на дитину віком від 6 до 18 років з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Позивачка вважає, що аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, як просить позивач за первісним позовом, суперечитиме положенням ч. 2 ст. 182 СК України. Розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Але, звертаючись до суду із зустрічною позовною заявою позивачка фактично висловлює незгоду із позовними вимогами [PERSON] , та не обґрунтовує свої зустрічні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 3000 грн. Відповідачкою [PERSON] у зустрічній позовній заяві не наведено обґрунтованих підстав для стягнення аліментів у збільшеному розмірі. На даний час позивач [PERSON] сплачує аліменти у розмірі ј частини від усіх доходів, розмір яких розраховується державним виконавцем та становить більше 1500 грн., що є більше ніж половина прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтування відповідачкою [PERSON] необхідності сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. тим, що дитина хворіє, не є підставою для збільшення розміру аліментів. У випадку, якщо відповідачкою [PERSON] витрачаються кошти на лікування дитини, то [PERSON] має право звернутись до суду із позовом про стягнення половини понесених додаткових витрат на утримання дитини. Враховуючи що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки в задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено, то із сторін слід стягнути судові витрати на користь держави. На підставі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік», ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: approved