Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що приблизно в травні 2011 року позивач уклав із відповідачем [PERSON] усний договір купівлі-продажу коня, вступивши таким чином з останньою у цивільно-правові відносини, що виразилось в укладенні між ними даного договору. За умовами цього ж договору позивач зобов'язувався заплатити за коня гроші в сумі 6000 грн.. Відповідно до домовленості 5000.00грн.( п'ять тисяч грн.) позивач оплатив зразу ж, після чого забрав коня, через деякий час приблизно в межах місяця дочка позивача яка проживає за кордоном передала 100( сто) євро. Позивач відніс дані кошти відповідачу, які на той час по курсу були прийняті відповідачем як 1000 грн. на що погодився позивач, в загальному за придбаного коня позивач заплатив відповідачу 6(шість) тисяч грн.. Приблизно через півтора місяці, з'ясувавши що придбаний кінь не відповідає характеристиці домовленого під час укладення договору, позивач вирішив повернути коня відповідачу. Відповідач прийняла назад коня, але в зв'язку з тим що грошей одержаних від позивача за коня на той час вже не було, домовились про їх повернення після реалізації даного коня іншим особам, при цьому сторони узгодили, що сума, яку мала заплатити відповідач за поверненого коня мала бути рівнозначна первинному договору купівлі-продажу, тобто 6 (шість) тисяч гривень, тим самим, домовившись позивач і відповідач уклали новий усний договір купівлі-продажу коня. В кінці 2011 року позивачу стало відомо що відповідач продала коня. Через деякий час до нього з'явилась відповідач разом з своїм сином і хотіли віддати йому кошти в сумі п'ять тисяч грн., пояснивши при цьому,що за коня вони виручили лише 4000 грн., а тому додавши 1(одну ) тисячу віддати можуть лише п'ять тисяч грн., на що він не міг погодитись. Відповідач просила деякий час почекати, обіцяла згодом, дозбиравши недостатню тисячу, віддати позивачу кошти в повній сумі. Пройшов достатній відрізок часу і зрозумівши що кошти не дивлячись на нагадування і завіряння, відповідач повертати не збирається, 11.12.20ІЗ р. позивач звернувся з приводу даного інциденту в Буський РВ ГУМВУ у Львівській області. Відповідач підтвердила сказане позивачем в його заяві за винятком відмови повернути гроші, зазначивши що конкретні строки оплати зворотно одержаного коня сторони не обумовлювали. За наслідками розгляду заяви позивача, слідчий СВ Буського РВ ГУМВС України у Львівській області [PERSON], розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013150170000727 від 11 грудня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України 23.12.20ІЗ року з врахуванням цивільно-правового характеру відносин, винесла постанову про закриття кримінального провадження. З 23.12.2013р., часу закриття кримінального провадження пройшов рік, позивач обіцяних коштів так і не отримав, а тому вирішив звернутись з позовом про примусове стягнення заборгованості. Позивач вважає, що 1.12.20ІЗ року день звернення в Буський РВ ГУМВСУ у Львівській області є днем офіційного звернення позивача до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів за коня переданого відповідачу. Тому, відповідно до умов договору купівлі-продажу з 18.12.2013 р. просить стягнути з відповідача оплату платежу в розмірі 6000 грн, з врахуванням встановленого індексу інфляції час весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Розрахунок інфляційних:відповідач заборгував 6000 грн., кінцевий строк виконання грошового зобов»язання 18 грудня 2013 року, станом на 20 січня 2015 р. зобов»язання не виконано. Загальний відсоток інфляції розраховується, шляхом множення усіх показників інфляції за період нарахування:103,0 % х 100,5 % = 125,5 %; де, 100,5 % рівень інфляції в грудні 2013 року. (6000 грн. х 125,5 %) 600 = 1530, 00 грн.. Розрахунок 3 % річних:відповідач заборгував 6000 грн., з 18.12.2013 р. по 20.01.2015 р. прострочені дні 396 календарних дня, тому розмір річних становить(3% х 6000 х 396) :356 = 165,28 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 7725,28 грн., яка складається з 6000 грн. заборгованість за коня, 1530 грн. інфляційних та 195,28 грн. річних внаслідок невиконання грошового зобов»язання щодо оплати за проданий товар на підставі усного договору купівлі-продажу. Крім того просить стягнути судові витрати в розмірі 243,60 грн. та оплату послуг адвоката по договору про надання правової допомоги № 8-фз від 25.12.2014 р. в розмірі 250 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Представник відповідачів [PERSON] просив в задоволенні позову відмовити за його безпідставністю. Ствердив, що позивач відмовився від коня, оскільки він без погодження привів коня в господарство відповідача, залишив його, сказав, що йому нічого не треба і неодноразово відмовлявся отримати за нього гроші в сумі 5 тисяч гривень. Відповідач [PERSON] проти позову заперечила, просила в позові відмовити, повністю підтримала свого представника. За клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено батька відповідачки [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву з проханням справу слухати без його участі, оскільки він за станом здоров»я не може брати участі в судовому засіданні. Зазначив, що кінь, якого в нього купував [PERSON] належав лише йому і лише він був його власником. Кошти за коня були використані виключно на його лікування. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов частково підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії постанови про закриття кримінального провадження від 23 грудня 2013 року вбачається, що приблизно в травні 2011 року [PERSON] уклав із [PERSON] усний договір купівлі-продажу коня. За умовами цього договору [PERSON]заплатив за коня 6000 грн. та забрав коня. Через декілька тижнів [PERSON] з певних причин повернув [PERSON], придбаного у неї коня, однак про повернення грошей вони між собою не домовились. Пізніше [PERSON] неодноразово намагалася повернути [PERSON] частину грошей в сумі 5000 грн., однак останній з невідомих причин категорично відмовився їх брати. З четвертого абзацу позовної заяви вбачається, що позивач вважає, що після повернення ним коня позивач та відповідач уклали новий усний договір купівлі-продажу коня, але у зв»язку з тим, що грошей одержаних від позивача за коня на той час вже не було, домовились про їх повернення після реалізації даного коня іншим особам, при цьому сторони узгодили, що сума яку мала заплатити відповідач за поверненого коня мала бути рівнозначна первинному договору купівлі-продажу, тобто 6 тисяч гривень. Згідно ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення. Тому суд вважає, що позивач не надав суду доказів того, що відповідач погодився сплатити позивачу 6 тисяч грн.. після продажу відповідачем поверненого позивачем коня. Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що позивач відмовився від коня, оскільки позивач не відмовився від коня, а не погоджувався із сумою відшкодування, вимагаючи повернення сплачених ним відповідачу 6 тисяч грн. З пояснень відповідача вбачається, що залишеного позивачем коня вони продали за 4 тисячі гривень і погодились повернути позивачу 5 тисяч гривень. Оскільки відповідач визнала суму зобов»язання в розмірі 5 тисяч гривень вважаю, що буде справедливо стягнути дану суму з відповідача в користь позивача. Суд не бере до уваги твердження представника відповідачів про те, що [PERSON] є неналежним відповідачем, оскільки вона погоджувалась сплатити позивачу 5 тисяч гривень за повернутого коня. Судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог становить 180,00 грн.

Outcome: approved