Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та уточнивши в подальшому позовні вимоги в останній редакції просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 12500 грн., 3% річних у розмірі 205,13 грн., інфляційні витрати у розмірі 768,72 грн. та проценти на суму позики у розмірі 413,18 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27 серпня 2020 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач [PERSON] взяв у нього в борг грошові кошти у розмірі 12500 грн. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідач склав розписку, яка посвідчує передання [PERSON] зазначеної суми [PERSON] . Згідно їхньої домовленості, відповідач зобов`язався повернути грошову суму у розмірі 12500 грн. до 29 серпня 2020 року. Прийняте на себе зобов`язання відповідач не виконав та до теперішнього часу грошові кошти не повернув. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою сплатити суму боргу, проте останній відмовляється повернути грошові кошти, а останнім часом зовсім уникає спілкування. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 12 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. В подальшому, в судове засідання не з`явилась однак надала до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутністю, в якій також зазначила, що уточнені позовні вимоги [PERSON] в останній редакції підтримує, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 55) Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до такого. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно\~ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно із ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Так,\~судом встановлено,\~що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики. За даним договором, 27 серпня 2020 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 12500 грн. у борг, які зобов`язався повернути [PERSON] до 29 серпня 2020 року. На підтвердження укладання договору позики, а також засвідчення отримання грошових коштів, позивач надав суду розписку [PERSON] про отримання вказаних грошових коштів від 27 серпня 2020 року, оригінал якої було оглянуто у судовому засіданні та долучено до матеріалів справи (а.с. 45). Відповідно до\~ч.1\~ст.\~1049\~ЦК України\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Закон не вимагає наявності підтвердження про вручення вимоги для настання строку повернення позики, а лише пов`язує строк повернення позики із моментом пред`явлення вимоги. Судом встановлено, що договором позики передбачено кінцевий термін повернення грошових коштів до 29 серпня 2020 року. Як вбачається з матеріалів справи, 25 листопада 2020 року позивачем було складено на ім`я відповідача [PERSON] претензію про виконання зобов`язання, а саме сплати суми основного боргу, процентів від суми позики, 3 % річних на суму простроченого зобов`язання та інфляційних втрат. Також повідомлено боржника, що у разі ігнорування даної вимоги кредитор буде вимушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів (а.с. 6-7) Того ж дня, вказана письмова претензія була направлена на адресу відповідача [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання останнього ( [ADDRESS] ) засобами поштового зв`язку, про що свідчать копії опису вкладення, фіскальних чеків та поштової накладної (а.с. 8) Крім того, з матеріалів справи, а саме з роздруківки з офіційного сайту АТ «Укрпошта» в розділі «трекінг відправлень», вбачається, що відповідач зазначену претензію отримав особисто (а.с. 9) За змістом ч. 1\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що, звичайно, ставляться. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення суми основного боргу за договором позики обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено факти укладання між сторонами договору позики та отримання відповідачем грошових коштів у сумі 12500 грн. При цьому, судом виявлено справжню правову природу розписки, складеної відповідачем, як боргового документу на підтвердження укладання договору та реального отримання грошових коштів, та враховано, що наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, також свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Крім того, згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з огляду на те, що договором позики не встановлено розмір процентів, а також з урахуванням того, що відповідачем було прострочено виконання взятого на себе грошового зобов`язання з повернення грошових коштів за договором позики, суд приходить до висновку що з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню проценти на суму позики у розмірі 413,18 грн., 3% річних у розмірі 205,13 грн. та інфляційних втрат у розмірі 768,72 грн. Розрахунок вказаних сум було додано позивачем до уточненої позовної заяви (а.с.52-54), вказаний розрахунок проведено за загальними правилами, дійсними показниками, у зв`язку з чим приймається судом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу\~у розмірі\~12500\~грн.,\~3%\~річних у\~розмірі 205,13\~грн.,\~інфляційні втрати\~у розмірі\~768,72\~грн.\~та проценти\~на суму\~позики у\~розмірі 413,18\~грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. Крім того, згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, судом встановлено, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу, згідно договору про надання правничої допомоги від 23 листопада 2020 року, укладеному між позивачем та адвокатом Косовською А.О. та розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу від 01.03.2021 (а.с. 38,41) Зокрема, адвокатом Косовською А.О. надано обсяг правової допомоги позивачу у вигляді зустрічі з клієнтом, вивчення та аналізу положень Договору займу від 27.08.2020, консультації клієнта щодо порядку стягнення заборгованості, забезпечення дотримання клієнтом досудового врегулювання спору, складання та направлення претензії відповідачу, пошуку та аналізу судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складання стратегії представництва інтересів клієнта в судовому засіданні, складання та направлення адвокатського запиту до ГУ ДПС у Дніпропетровській області та вжиття заходів щодо отримання нарочно відповіді на нього, складання тексту позовної заяви та виготовлення копії додатків для неї, складання та подання до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами цивільної справи, надання консультації клієнту з питань відкриття провадження у справі, порядку і строків судового розгляду, порядку оскарження рішень суду та ухвал з процесуальних питань, ознайомлення з матеріалами цивільної справи (27.01.2021 та 18.02.2021), складання процесуальних документів заяви про доручення до матеріалів справи доказів надання правничої допомоги, згідно акту прийму-передачі наданих послуг від 01.03.2021 (а.с.39), за що позивачем було сплачено адвокату 5000,00 гривень, на підтвердження чого суду надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 03 від 23 листопада 2020 року (а.с.40). Таким чином, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., витрачені позивачем, є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому зазначені судові витрати також підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] .

Outcome: approved