Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 18.03.2017 року він уклав шлюб з відповідачем, від якого спільних дітей не мають. Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життєві цінності. Позивач вважає, що подальше сумісне життя, збереження сім'ї неможливе через втрату почуття любові та поваги один до одного. Зазначає, що ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв'язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Згідно ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 18 березня 2017 року. Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 18.03.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №418. Від шлюбу подружжя спільних дітей не має. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України та відповідно до ст.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що дітей подружжя не має, житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст.21, 24, 55, 105, 109, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved