Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами та просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на земельну частку (пай) з земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Зоря», село Муравлівка Ізмаїльського району Одеської області, загальною площею 3,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, мотивуючи тим, що вищевказане майно належить [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить право на земельну частку (пай) з земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Зоря», село Муравлівка Ізмаїльського району Одеської області, в розмірі 3,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. [PERSON] залишила заповіт від 15.05.2002 року, яким заповідала все своє майно позивачеві. Позивач прийняв спадщину шляхом проживання разом зі спадкодавцем за однією адресою. Нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері у зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на зазначену земельну ділянку. Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання викликалася належним чином, але не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) з земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Зоря», село Муравлівка Ізмаїльського району Одеської області, в розмірі 3,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий 12 лютого 1996 року, що підтверджено довідкою Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №312 від 13.05.2019 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.08.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно зі ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить право на земельну частку (пай) з земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Зоря», село Муравлівка Ізмаїльського району Одеської області, в розмірі 3,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (1963 рік), діючого на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. 15 травня 2002 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 50, відповідно до якого все своє майно заповідала [PERSON] . Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 рік), що був чинний на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно ст. 553 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). [PERSON] , яка є донькою спадкодавці, надала заяву, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. та зареєстровану в реєстрі за № 1398, відповідно до якої спадщину, яка відкрилася після смерті матері, не приймала, жодних претензій до спадкоємців, що прийняли спадщину, не має. [PERSON] спадщину після матері прийняв фактично, оскільки проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою та вступив в управління, володіння спадковим майном, що підтверджено довідкою виконавчого комітету Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 105 від 22 березня 2018 року. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. № 413/02-14 від 14.05.2019 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу - сертифікат на право на земельну частку (пай). Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що право власності на спадкове майно оформити в нотаріальному порядку неможливо, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved