Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, де просить винести рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 11.10.2008 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 902. Свої вимоги мотивував тим, що 11.10.2008 року у центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. В шлюбі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З лютого 2016 року вони з відповідачкою фактично проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Причиною припинення шлюбних відносин стали різні інтереси, різні погляди на життя, що призвело до втрати почуттів. Подальше примирення та відновлення шлюбних відносин вважає неможливим та недоцільним. Зазначив, що спір стосовно розподілу сумісного майна на сьогоднішній день у них відсутній, в разі його виникнення буде вирішуватися в окремому позовному провадженні. З урахуванням вищевикладеного просив позовні вимоги задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] з підстав та мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву , відповідно до якої з позовом згодна, окрім того, надала суду письмові пояснення, згідно яких після розірвання шлюбу місце проживання сина просить визначити з нею та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Степанова». Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала з урахуванням письмових пояснень, наданих її довірителькою [PERSON] та підтримала вимоги довірительки щодо визначення місця проживання малолітнього сина з [PERSON] та залишення прізвище «Степанова» після розірвання шлюбу. Представник позивача не заперечувала щодо залишення прізвища відповідачки після розірвання шлюбу «Степанова». Щодо визначення місця проживання малолітнього сина з відповідачкою заперечувала. Суд,вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, приходить до наступних висновків. Шлюб між сторонами в справі зареєстрований 11.10.2008 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 902, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 149614, виданого повторно 09.08.2016 року Подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 250091, виданого потворного 18.08.2016 року Кременчуцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Згідно із постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені в лютому 2016 року . Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є відсутність спільних інтересів , різні погляди на життя. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «Степанова». Щодо визначення місця проживання малолітнього сина сторін з відповідачкою , суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. З позовної заяви вбачається, що позивач не ставить в своїх вимогах питання про визначення місця проживання дитини. Відповідач не подала зустрічний позов з вирішення даного питання, а тільки надала письмові пояснення, згідно яких просила визначити місце проживання малолітнього сина з нею. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 11 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, суд вважає за можливе задовольнити позов позивача в межах заявлених позовних вимог. Разом з тим, суд роз»яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом . Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати .

Outcome: approved