Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на нерухоме майно - житловий будинок, що розташований по вул. [ADDRESS] в місті Богуславі Київської області, з такими технічними характеристиками: будинок житловий, 1990 року забудови, загальною площею - 159,70 кв.м., жилою площею - 60,60 кв.м., допоміжною (підсобною площею) - 48,80 кв.м. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Богуспавської міської ради Київської області за №8 від 16 серпня 1989 року йому було надано земельну ділянку площею - 570 кв.м. у безстрокове використання під будівництво індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] в м. Богуславі Київської області, а також цим же рішенням надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності по [ADDRESS] в м. Богуславі Київської області, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області за №8 від 16 серпня 1989 року. Після цього, на основі вищезазначеного дозвільного документа, ним за особисті кошти було розпочато будівництво індивідуального житлового будинку за вищевказаною адресою, яке проводилось з осені 1989 року по осінь 1990 року, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 21.09.2017 року. Земельна ділянка, площею - 0,0714 ГА, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, біля житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] в місті Богуславі Київської області не приватизована та перебуває у власності територіальної громади Богуславської міської ради Київської області, але вже тривалий час, а саме з 18 вересня 1996 року по даний час перебуває у його фактичному користуванні, як забудовника та власника вказаного вище житлового будинку. В адміністративному порядку (шляхом прийняття виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування рішення про визнання права власності на нерухоме майно «житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] в місті Богуславі Київської області» з подальшою його державною реєстрацією) оформити та зареєструвати право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] в місті Богуславі Київської області за власником не виявилось можливим, постільки відповідно до підпункту «10», пункту «Б», статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ще 14 квітня 2012 року відбулись зміни, згідно з яких орган місцевого самоврядування (виконавчий комітет сільської, селищної та міської Рад) позбавлений можливості визнавати право власності на об'єкти нерухомого майна (житлові будинки, квартири, тощо) за фізичними чи юридичними особами, а також у зв'язку з тим, що Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за ІМ834-УІІІ від 26.11.2015 року було викладено у новій редакції, попередню ст.18 Цього ж Закону, яка передбачала видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно державним реєстратором скасована і на даний час державний реєстратор органу державної реєстрації прав вже не видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно взагалі. Позивач зазначає, що перешкод для визнання за ним права власності на вказаний будинок не існує, оскільки будинок (з відповідними господарськими будівлями і спорудами) по вул. [ADDRESS] в м. Богуславі Київської області побудований без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати, а також будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено висновком спеціаліста з технічного нагляду на будівництвом будівель і споруд та висновком Богуславського районного сектору ГУ ДСНС України у Київській області. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач - Богуславська міська рада Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій зазначила, що позов визнає та просить розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області за №8 від 16 серпня 1989 року [PERSON], було надано земельну ділянку, площею - 570 кв.м. у безстрокове використання під будівництво індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] в м. Богуславі Київської області, а також цим же рішенням надано дозвіл [PERSON] на будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності по [ADDRESS] в м. Богуславі Київської області. За даними технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] в м. Богуславі Київської області, який складено 21.09.2017 року товариством з обмеженою відповідальністю «Укртехексперт», у господарстві [PERSON] є житловий будинок з такими технічними характеристиками: будинок житловий, 1990 року забудови, загальною площею - 159,70 кв.м., жилою площею - 60,60 кв.м., допоміжною (підсобною площею) - 48,80 кв.м. На звернення позивача [PERSON] від 23 жовтня 2017 року виконавчий комітет Богуславської міської ради Київської області листом від 09.11.2017 року відмовив у визнанні за ним права власності на будинок зв'язку з тим, що відповідно до підпункту «10», пункту «Б», статті 30 та ст.ст.51,52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визнати за власником право власності на житловий будинок, що розташований по вул. [ADDRESS] в м. Богуславі Київської області не виявилось можливим у зв'язку з тим, що відбулись зміни до підпункту «10», пункту «Б», статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідно до яких орган місцевого самоврядування позбавлений можливості визнавати право власності на об'єкти нерухомого майна (житлові будинки, квартири, тощо), що розташовані на відповідній території. Висновком № 30 від 27.10.2017 року складеним спеціалістом з технічного нагляду за будівництвом будівель і споруд [PERSON] підтверджено, що житловий будинок [ADDRESS] в м. Богуславі Київської області, 1990 року забудови, зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Висновком Богуславського районного сектору ГУ ДСНС України в Київській області № 630 від 24.10.2017 року підтверджено, що житловий будинок [ADDRESS] в м. Богуславі Київської області, 1990 року забудови відповідає вимогам протипожежної безпеки. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання права. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них, а згідно зі ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачем [PERSON] права власності на житловий будинок під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 911 гривень 37 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved