Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд визнати незаконними та скасувати наказ № 129 від 04.12.2017 р. та №48 від 14.03.2018 р. про застосування до нього дисциплінарних стягнень у вигляді догани, визнати незаконним та скасувати наказ № 038к від 23.03.2018 р. про його звільнення, поновити його на роботі сторожем у дільниці технічного забезпечення виробництва КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» м. Києва, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.03.2018 р. по день ухвалення судового рішення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказом № 038к від 23.03.2018 р. його було безпідставно звільнено з посади сторожа дільниці технічного забезпечення виробництва КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» м. Києва на підставі незаконно винесених наказів №129 від 04.12.2017 р. та № 48 від 14.03.2018 р., якими на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Позивач вказує, що про існування спірних наказів №129 та №48 йому стало відомо лише в день отримання наказу про звільнення. При цьому позивач зазначає, що дорожні знаки були пошкоджені не з його вини, а через несприятливі погодні умови, і відновлення пошкоджених дорожніх знаків не входить до його компетенції як сторожа, як і не входить слідкування за станом дверей ангару та вимкнення у ньому світла. В інструкції та обов'язках сторожа чітко не визначено періодичність обходу охоронюваної території та відсутній регламентований час внесення сторожем інформації виїзду та заїзду автомобілів до журналу виїзду. Позивач зазначає, що керівництво не відбирало від нього жодних пояснень відносно порушень, в яких його було звинувачено. Також йому були незрозумілі причини недопущення його до роботи з 06.03.2018 р. по день його звільнення, оскільки з винесеним наказом №48, в якому зазначено про недопущення його до роботи в період з 07.03.2018 р. по 23.03.2018 р., його не ознайомлювали, а після цього виходу з лікарняного поставили перед фактом, що його не будуть відмічати в табелі обліку робочого часу. Вважаючи накази №129 та №48 щодо застосування до нього дисциплінарних стягнень незаконними, позивач вказує на безпідставність свого звільнення. 21 травня 2018 року відповідачем КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» м. Києва було подано відзив на позовну заяву, в якій він зазначає, що 23.03.2018 р. позивача було звільнено із займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі наказів №129 від 04.12.2017 р. та № 48 від 14.03.2018 р. Наказ №129 від 04.12.2017 р. був винесений по факту неналежної охорони та зберігання матеріальних цінностей протягом робочої зміни, оскільки 01.12.2017 р. інженером з охорони праці на зміні [PERSON] було виявлено забруднені та пошкоджені привезені для виставки дорожні знаки, по якому позивач відмовився надавати свої пояснення. Наказ №48 був винесений відповідачем 14.03.2018 р. по факту невиконання [PERSON] своїх трудових обов'язків по обходу охоронюваної території та ведення відповідних журналів обліку 18.02.2018 р., і дані обставини не заперечувались [PERSON] Оскільки позивач систематично без поважних причин не виконував покладені на нього посадові обов'язки, і до нього було застосовано заходи дисциплінарного стягнення, відповідач вважає звільнення [PERSON] законним. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з трудової книжки позивача [NUMBER], [PERSON] наказом №54к від 11.06.2015 р. був прийнятий на роботу сторожем у дільницю технічного забезпечення виробництва 12.06.2015 р. та звільнений 23.03.2018 р. із займаної посади за систематичне невиконання обов'язків, покладених трудовим договором, п. 3 ст. 40 КЗпП України, на підставі наказу №38к від 23.03.2018 р. (а.с.8). Інструкцією та обов'язками сторожа по охороні території виробничої бази КП ШЕУ Дніпровського району, затвердженою 04.10.2011 р. начальником КП ШЕУ Дніпровського району м. Києва Дрижко О.О., визначено, що охорона приміщень, споруд, матеріальних цінностей, виробничої бази КП ШЕУ здійснюється цілодобово працівниками згідно інструкції, охорона організована шляхом добового чергування працівників, які контролюють перепускний режим, в'їзд та виїзд автотранспорту, несуть відповідальність за збереження матеріальних цінностей та майна ШЕУ, особи, які порушили вимоги цієї інструкції притягуються до відповідальності згідно чинного законодавства; крім іншого, до обов'язків також входить обхід території об'єкту, що охороняється, за розробленим маршрутом, в нічний час користуватися електроліхтарями, ведення журналів: обліку роботи у вихідні, святкові дні та надурочний час, реєстрація вивозу матеріальних цінностей сторонніми особами та організаціями, а також службами КП ШЕУ та чергування, передача зміни (а.с.12-15, 56-56). За змістом рапорта провідного інженера Дащенка К.Є. від 01.12.2017 р., цієї дати вранці під час добового чергування [PERSON], інженером було встановлено, що дорожні знаки, привезенні Комунальною корпорацією «Київавтодор» для виставки, були пошкоджені і розкидані біля ангару для збереження технічної солі, а 04.12.2017 р. актом було зафіксовано відмову [PERSON] від написання пояснювальної записки по цьому факту, у зв'язку з чим відповідачем було винесено наказ №129 від 04.12.2017 р. про застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани за невиконання трудових обов'язків, з яким останній відмовився ознайомлюватись (а.с.10,57-60). Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не скористався наданим йому правом на спростування обставин, викладених 01.12.2017 р. у рапорті інженера щодо неналежної охорони та зберігання матеріальних цінностей ним протягом робочої зміни, та своєї вини. Крім того, будучи проінформованим по даному факту [PERSON] свідомо відмовився і від ознайомлення з наказом №129 від 04.12.2017 р. про застосування до нього дисциплінарного стягнення. Пунктом 1.2 Інструкції та обов'язків сторожа по охороні території виробничої бази КП ШЕУ Дніпровського району, затвердженою начальником КП ШЕУ Дніпровського району м. Києва Дрижко О.О. 04.10.2011 р. (далі - Інструкція), визначено, що охорона приміщень, споруд, матеріальних цінностей, виробничої бази КП ШЕУ здійснюється цілодобово працівниками згідно інструкції. Пунктом 1.3 Інструкції визначено, що охорона організована шляхом добового чергування працівників, які контролюють перепускний режим, в'їзд та виїзд автотранспорту, несуть відповідальність за збереження матеріальних цінностей та майна ШЕУ. Статтею 139 КЗпП України визначено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Тобто, [PERSON], обіймаючи посаду сторожа дільниці технічного забезпечення виробництва, повинен був виконувати покладені на нього посадові обов'язки на своїй робочій зміні щодо охорони, нагляду та збереження майна, матеріальних цінностей, що перебувають на балансі у відповідача, до моменту передачі своєї зміни іншому сторожу. За змістом доповідної записки механіка дільниці технічного забезпечення виробництва Грушецького О.В. від 18.02.2018 р., цієї дати останнім після перевірки автомобілів і огляду території бази було встановлено, що [PERSON] не вимкнув освітлення в ангарі для стоянки автомобілів, в якому було увімкнене опалення та двері в якому були відчинені при температурі -5 С0. На території сторож не з'явився, обхід бази не проводив, журнал виїзду та заїзду автомобілів не вів, фактичні годити виїзду та заїзду автомобілів відсутні (а.с.61). Як вбачається з пояснювальної записки від 06.03.2018 р. [PERSON], 18.02.2018 р. він працював на зміні один, в процесі роботи ним було допущено порушення щодо невимкнення світла та незакриття дверей у боксі, визнав свою провину та запевнив про недопущення подібного у подальшому (а.с.62). Наказом №48 від 14.03.2018 р. сторожу дільниці технічного забезпечення виробництва [PERSON] за невиконання прокладених на нього трудових обов'язків було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (ст. 147 КЗпП України), на підставі доповідної записки заступника головного механіка Галицької С.Е. наказано не допускати до роботи в період з 07.03.2018 р. по 23.03.2018 р. сторожа [PERSON] (а.с.11,66). У своєму відзиві щодо порушення [PERSON] 18.02.2018 р. покладених на нього обов'язків відповідач зазначив, що окрім вищевказаних порушень, було встановлено, що невиконання покладених на [PERSON] посадових обов'язків, він ще й спав на робочому місці у виробничому приміщенні для сторожів. Як визначено п. 3.1. та п. 7.5. Інструкції, до обов'язків сторожа по охороні території входить: обхід території об'єкту, що охороняється, за розробленим маршрутом, в нічний час користування електроліхтарями; ведення журналів: обліку роботи у вихідні, святкові дні та надурочний час, реєстрації вивозу матеріальних цінностей сторонніми особами та організаціями, а також службами КП ШЕУ та чергування, передачі зміни. Згідно ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Також відповідач у своєму відзиві вказує, що починаючи з 04.12.2017 р. по день свого звільнення позивач не отримував заохочень за успіхи в роботі у зв'язку з незастовуванням до нього заходів заохочення через наявність дисциплінарних стягнень на підставі ст.151 КЗпП України, однак не звертався до керівництва КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» м. Києва щодо надання останнім йому пояснень з приводу такої невиплати, що також свідчать про володіння позивачем інформацією про винесені відповідачем спірні накази про застосування дисциплінарних стягнень та про підстави їх винесення. Судом достовірно встановлено невиконання [PERSON] покладених на нього посадових обов'язків сторожа по охороні території 18.02.2018 р. по обходу території об'єкту, що охороняється, та здійснюється за розробленим маршрутом; ведення журналів обліку роботи у вихідні, святкові дні та надурочний час, реєстрації вивозу матеріальних цінностей сторонніми особами та організаціями, а також службами КП ШЕУ та чергування, передачі зміни, і твердження позивача у своїй позовній заяві щодо незнання ним про винесений 14.03.2018 р. наказ №48 та ненадання ним по даному факту жодних пояснень спростовуються написаною ним власноручно 06.03.2018 р. на ім'я начальника ШЕУ Дніпровського району пояснювальною запискою. 19.03.2018 р. начальником КП ШЕУ Дніпровського району Дрижко О.О. було внесено подання про надання згоди на звільнення [PERSON] за систематичне невиконання обов'язків без поважних причин голові профспілкового комітету ШЕУ Дніпровського району, за результатами розгляду якого на розширеному засіданні 22.03.2018 р. було постановлено надати згоду на звільнення [PERSON] за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку п.3 ст. 40 КЗпП України (а.с.63-65). Згідно наказу №038к від 23.03.2018рю [PERSON] сторожа технічного забезпечення виробництва звільнено з роботи 23.03.2018 р. за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, п.3 ст. 40 КЗпП України (код 400300) на підставі наказів №129 від 04.12.2017 р. та №48 від 14.03.2018 р. (а.с.9). У відповідь на адвокатський запит від 12.04.2018 р. відповідачем було вказано, що позивач [PERSON] в день винесення наказу про звільнення (23 березня 2018 року) ознайомився з цим наказом, отримав його копію, як і отримав копії вищевказаних наказів №129 від 04.12.2017 р., № 48 від 14 03.2018 р. та трудову книжку і розрахунок (а.с. 68,69). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» за передбаченими п.3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення , які застососвані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організацїі, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року. Відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України , трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; Таким чином, систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, надає роботодавцю право розірвати трудовий договір за умови, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. Дана норма застосовується для звільнення працівника, який неодноразово, без поважних причин, припускався навмисного невиконання (чи неналежного виконання) покладених на нього трудових функцій та до якого вже були застосовані дисциплінарні або громадські стягнення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦП України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed