Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» про захист прав споживача, визнання недійсною позасудової вимоги про сплату боргу та зобовязання вчинити певні дії. В позові посилається на те, що 03.06.2008 року між ним та ЗАТ «Сведбанк Інвест», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», було укладено договір споживчого кредиту №77/12-Ф, валюта кредиту - долари США, відповідно до якого було відкрито кредитну лінію, що відновлюється, з лімітом заборгованості 111 000,00 доларів США на строк з 03.06.2008 року до 02.06.2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних, згідно графіку зменшення ліміту заборгованості за кредитною лінією. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ним та банком було укладено договір іпотеки №77/12-Ф/ІП-1 від 03.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Заставнівського нотаріального округу [PERSON] В якості предмета іпотеки передано Комплекс нежитлових будівель і споруд, який знаходиться за адресою: с.Юрківці, Заставнівський район, Чернівецька область, вул.Центральна, буд.1-Б, який належить йому на праві приватної власності, згідно договору купівлі-продажу ВКК/947129 від 02.06.2008 pоку, посвідченого приватним нотаріусом Заставнівського нотаріального округу [PERSON] реєстровий номер № 3449. Право власності зареєстровано Заставнівським БТІ 02.06.2008 року за реєстровим номером № 5852782, номер запису 393 в книзі: 3 с.187. Вказує на те, що 29.11.2010 року банк надіслав йому вимогу за вихідним номером № 1358 про дострокове повернення кредиту, в зв'язку з тим, що виникла прострочена заборгованість. Дану вимогу він отримав 02.12.2010 року. На підставі ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України та розділу № 8 Кредитного договору Банк вимагав у 30-денний строк з дня отримання вимоги, достроково повернути кошти кредиту (кредит, проценти за користування кредитом, комісію та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань) шляхом одноразового платежу, який станом на 29.11.2010 року мав скласти 155 525,10 доларів США і 97 672,31 грн. Крім цього вказує на те, що 26.03.2011 року банк звернувся з позовною заявою до Садгірського районного суду, в якій просив суд на виконання вищевказаної вимоги, стягнути з нього заборгованість за споживчим кредитом. Судом було відкрите провадження у справі № 2-18/2012 та 13.01.2012 року було ухвалено рішення позовні вимоги банку задовольнити та стягнути з нього на користь банку 1 381 546, 97 грн. боргу, 1700,00 грн. судових витрат та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Посилається на те, що 19.12.2013 року до Садгірського районного суду Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» було направлено позовну заяву про стягнення з нього заборгованості за тим самим кредитним договором №77/12-Ф від 03.06.2008 року, який було укладено між ним та ЗАТ «Сведбанк Інвест». Вказує на те, що мотивували своє звернення до суду тим, що між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ЗАТ «Сведбанк Інвест» та ТзОВ «ФК «Вектор плюс» 28.11.2012 року було укладено договір факторингу №15, згідно якого ПАТ «Сведбанк» відступило останньому свої права вимоги за його зобов'язаннями по Кредитному договору. Просили відкрити провадження у справі та стягнути з мене на користь ТзОВ «ФК «Вектор плюс» заборгованість у сумі 253 808,94 доларів США. 26.03.2014 року ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівці було відкрито провадження у справі №726/2828/13-ц, а 01.07.2014 року ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівці справу за позовом ТзОВ ФК «Вектор плюс» було залишено без розгляду. Вказує, що 24.02.2016 року він отримав поштою вимогу про сплату боргу ТзОВ ФК «Вектор плюс», направлену на підставі ст.84 Закону України «Про нотаріат» через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] Цим листом ТзОВ ФК «Вектор плюс» вимагає в 30-и денний термін сплатити заборгованість по кредитному договору №77/12-Ф, та оплатити на користь ТзОВ ФК «Вектор плюс»: 121000,0 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 68877,53 доларів США - заборгованість за відсотками; 64749,25 доларів США - штрафні санкції. У випадку несплати коштів, ТзОВ ФК «Вектор плюс» збирається позасудовим шляхом, в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку», звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, або в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Просить визнати недійсною вимогу, направлену через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] за №825/02-24 від 01.02.2016 року та зареєстрованої в реєстрі за №845 про сплату боргу Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» за кредитним договором №77/12-Ф від 03.06.2008 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «Сведбанк Інвест»: 121000,0 доларів США - заборгованості за тілом кредиту; 68877,53 доларів США - заборгованості за відсотками; 64749,25 доларів США - штрафних санкцій. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», яке знаходиться за адресою: 04073, м.Київ, пр-т Московський, 28А, код ЄДРПОУ 38004195, в позасудовому порядку вимагати повернення боргу за кредитним договором №77/12-Ф, укладеного 03.06.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «Сведбанк Інвест». Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» на його користь судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, надав суду пояснення згідно позовних вимог та просить позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Зі згоди позивача суд може ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник відповідача в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно укладеного договору споживчого кредиту №77/12-Ф від 03.06.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «Сведбанк Інвест», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», а саме: валюта кредиту - долари США, було відкрито кредитну лінію, що відновлюється, з лімітом заборгованості 111 000,00 доларів США на строк з 03.06.2008 року до 02.06.2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних, згідно графіку зменшення ліміту заборгованості за кредитною лінією. Судом встановлено, що згідно укладеного договору іпотеки №77/12-Ф/ІП-1 від 03.06.2008 року між [PERSON] та банком посвідченого приватним нотаріусом Заставнівського нотаріального округу [PERSON], в якості предмета іпотеки передано Комплекс нежитлових будівель і споруд, який знаходиться за адресою: с.Юрківці, Заставнівський район, Чернівецька область, вул.Центральна, буд.1-Б, який належить позивачу на праві приватної власності, згідно договору купівлі-продажу ВКК/947129 від 02.06.2008 pоку, посвідченого приватним нотаріусом Заставнівського нотаріального округу [PERSON] реєстровий номер № 3449. Право власності зареєстровано Заставнівським БТІ 02.06.2008 року за реєстровим номером № 5852782, номер запису 393 в книзі: 3 с.187. Судом встановлено, що згідно вимоги банку за вихідним номером № 1358 від 29.11.2010 року банк надіслав позивачу вимогу про дострокове повернення кредиту, в зв'язку з тим, що виникла прострочена заборгованість, яку останній отримав 02.12.2010 року. Судом встановлено, що 26.03.2011 року банк звернувся з позовною заявою до Садгірського районного суду м. Чернівці, в якій просив суд на виконання вищевказаної вимоги, стягнути з позивача [PERSON] заборгованість за споживчим кредитом, на що судом було відкрите провадження у справі № 2-18/2012 та 13.01.2012 року було ухвалено рішення, в якому позовні вимоги банку задоволені та стягнуто з [PERSON] на користь банку 1 381 546, 97 грн. боргу, 1700,00 грн. судових витрат та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Судом встановлено, що 19.12.2013 року до Садгірського районного суду м. Чернівці ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» було направлено позовну заяву про стягнення з [PERSON] заборгованості за тим самим кредитним договором №77/12-Ф від 03.06.2008 року, який було укладено між [PERSON] та ЗАТ «Сведбанк Інвест», яке мотивували тим, що між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ЗАТ «Сведбанк Інвест» та ТзОВ «ФК «Вектор плюс» 28.11.2012 року було укладено договір факторингу №15, згідно якого ПАТ «Сведбанк» відступило останньому свої права вимоги за його зобов'язаннями по кредитному договору та просили суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Вектор плюс» заборгованість у сумі 253 808,94 доларів США. Судом встановлено, що згідно ухвали Садгірського районного суду м. Чернівці від 26.03.2014 року було відкрито провадження у справі №726/2828/13-ц, а згідно ухвали Садгірського районного суду м.Чернівці від 01.07.2014 року справу за позовом ТзОВ ФК «Вектор плюс» було залишено без розгляду. Судом встановлено, що згідно вимоги про сплату боргу ТзОВ ФК «Вектор плюс», яку позивач отримав 24.02.2016 року, направлену на підставі ст.84 Закону України «Про нотаріат» через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], ТзОВ ФК «Вектор плюс» вимагає в 30-и денний термін сплатити заборгованість по кредитному договору №77/12-Ф, та оплатити на користь ТзОВ ФК «Вектор плюс»: 121000,0 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 68877,53 доларів США - заборгованість за відсотками; 64749,25 доларів США - штрафні санкції. У випадку несплати коштів, ТзОВ ФК «Вектор плюс» збирається позасудовим шляхом, в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку», звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, або в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єктів № 52821367 від 08.02.2016 р, іпотекодержателем нежитлової нерухомості - комплексу будівель і споруд, яке знаходиться за адресою: Чернівецька область, Заставнівський район, с.Юрківці, вул.Центральна, 1-Б, переданого позивачем в іпотеку ЗАТ «Сведбанк Інвест», зареєстровано ТзОВ ФК «Вектор плюс», адреса : 01133, м.Київ, вул.Щорса, буд.31. Підставою виникнення іпотеки вказано: «Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, серія та номер: 6970, виданий 28.11.2012 року», видавник: «Приватний нотаріус КМНО [PERSON]О». Згідно п.31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при застосуванні положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи)». Згідно листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-70/0/4-13 від 16.01.2013 року «Про окремі питання застосування строків позовної давності» роз'яснюється наступне: «Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до податкових вимог банку (іншої фінансової установи). Зазначене роз'яснення стосується і позасудового порядку вирішення спорів, і в разі звернення з відповідним позовом до суду». Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки». Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Згідно ст. 264, 265 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до п.8.1 Кредитного договору банк вправі призупинити видачу кредитних коштів та вимагати дострокового повернення кредиту, наданого в межах кредитної лінії, разом зі сплатою процентів і передбачених договором неустойок, а також відшкодування збитків, завданих Банку в результаті невиконання чи неналежного виконання Позичальником умов Договору. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до ст.252, 253 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, - тижнями, днями або годинами, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Судом встановлено, що строк виконання зобов'язання за Кредитним договором не визначений у розумінні ст. 252 ЦК України, оскільки згідно п.9.2 передбачено невизначену дату «повного виконання зобов'язань». Дата 02.06.2013 року, зазначена в Кредитному договорі не є кінцевою датою виконання зобов'язань, а визначає дату останнього платежу за Кредитним договором, згідно графіка погашення кредитного ліміту, п.8 Кредитного договору визначає право кредитодавця на пред'явлення вимоги про дострокове виконання зобов'язання. Таким чином у разі виникнення у банку права вимоги дострокового виконання зобов'язань, банк в односторонньому порядку визначає дату виконання зобов'язань. На підставі вище наведеного банк визначив, що право пред'явити позивачу [PERSON] вимогу про дострокове виконання зобов'язання виникло у нього 29.11.2010 року. Цього ж дня банк направив позивачу вимогу про дострокове повернення кредиту, яку останній отримав 02.12.2010 року. В даній вимозі банк надав боржнику пільговий строк для виконання даної вимоги тривалістю в 30 днів, отже визначив днем виконання зобов'язань за Кредитним договором, у відповідності до ч.5 ст.254 ЦК України, 03.01.2011 року. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності почався 04.01.2011 року. Строк позовної давності за зобов'язаннями по Кредитному договору згідно ст.257 та ч.1 ст.254 ЦК України закінчився 05.01.2014 року, оскільки договорів про збільшення строку позовної давності в порядку ч.1 ст.259 ЦК України [PERSON] з банком не укладав, та згідно ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Також, згідно ст.265 ЦК України, не змінює перебігу позовної давності залишення позову без розгляду. Після отримання досудової вимоги банку про дострокове виконання зобов'язань, дій, які передбачені ст.264 ЦК України і могли б перервати перебіг позовної давності, позивач [PERSON] не вчиняв. Таким чином право вимоги кредитора сплати боргу боржником за споживчим кредитом позасудовим шляхом обмежується строком давності споживчого кредиту, який ототожнюється з строком позовної давності до вимог за такими зобов'язаннями і складає три роки від дати виконання основного зобов'язання, суд приходить до висновку, що вимога про сплату боргу ТзОВ ФК «Вектор плюс», направлена через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] за №825/02-24 про сплату боргу ТзОВ ФК «Вектор плюс» по кредитному договору №77/12-Ф, та оплати на користь ТзОВ ФК «Вектор плюс»: 121000,0 доларів США - заборгованості за тілом кредиту; 68877,53 доларів США - заборгованості за відсотками; 64749,25 доларів США - штрафних санкцій є недійсною, оскільки надіслана позивачу [PERSON] 24.02.2016 року після закінчення строку позовної давності за договором споживчого кредиту № 77/12-Ф , який закінчився 05.01.2014 року. На підставі викладеного та матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обємі. Слід визнати недійсною вимогу, направлену через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] за №825/02-24 від 01.02.2016 року та зареєстрованої в реєстрі за №845 про сплату боргу Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» за кредитним договором №77/12-Ф від 03.06.2008 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «Сведбанк Інвест»: 121000,0 доларів США - заборгованості за тілом кредиту; 68877,53 доларів США - заборгованості за відсотками; 64749,25 доларів США - штрафних санкцій. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», яке знаходиться за адресою: 04073, м.Київ, пр-т Московський, 28А, код ЄДРПОУ 38004195, в позасудовому порядку вимагати повернення боргу за кредитним договором №77/12-Ф, укладеного 03.06.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «Сведбанк Інвест». Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved