Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, з тих підстав, що її бабусі [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСС «Єдність», що в с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківської області, розміром 52,50 умовних кадастрових гектарів, у відповідності із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0076410 від 14.12.2017 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 14.12.2017 року за № 446. 10.09.2006 року бабуся [PERSON] померла. Ще за життя вона посвідчила на його імя заповіт на все належне їй на день смерті майно. Позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті бабусі та бажає оформити право власності на спадкове майно. Однак, в нотаріальному порядку позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), так як сертифікат на вказану земельну частку (пай), був виданий та зареєстрований після смерті спадкодавця [PERSON] (бабуся). В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає та просив справу розглянути без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON], згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0076410 від 14.12.2017 року, зареєстрованого 14.12.2017 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 446, належало право на земельну частку (пай) на підставі рішення Тлумацької районної державної адміністрації № 296 від 08.06.1999 року, у землі, яка перебуває у колективній власності КСС «Єдність», що в с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківської області, розміром 52,50 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 5). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] (позивач), [INFO], його батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Згідно копії актового запису про народження [PERSON] (батько), [INFO], його батьками вказано [PERSON] (дідусь) та [PERSON] (бабуся). 10.09.2006 року [PERSON] (бабуся) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Ще за життя [PERSON] (бабуся) посвідчила на імя внука [PERSON] (позивач) заповіт, яким заповіла йому все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 23.02.2001 року (а.с. 8). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину за заповітом після смерті бабусі [PERSON], оскільки постійно проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 18/02-11 від 26.01.2018 року (а.с. 6), а також отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.06.2007 року та від 13.12.2017 року, успадкувавши житловий будинок та майновий пай, що не є предметом даного позову (а.с. 12, 32). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 291/2007 від 06.06.2007 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 27-48), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Син спадкодавця [PERSON] (батько) помер 09.07.1997 року, тобто до моменту відкриття спадщини, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на право на земельну частку (пай) розміром 52,50 ум.кад.га у землі, яка перебуває у колективній власності КСС «Єдність», що в с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після померлої бабусі [PERSON] В нотаріальному порядку [PERSON] (позивач) було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), у звязку з тим, що Сертифікат на право на земельну частку (пай), який належить померлій [PERSON], був виданий та зареєстрований після смерті спадкодавця, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області [PERSON] № 40/02-31 від 24.01.2018 року (а.с. 11). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 352,40 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved