Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом стягнення суми на рахунку та процентів. Позовні вимоги мотивує тим, що 20.03.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір карткового рахунку. Станом на 10.11.2016 року залишок на картковому рахунку становить 45 100 грн. Цього ж дня відповідач зупинив можливість скористатись картковим рахунком. Коли позивач звернувся за поясненнями до відділення банку, то йому було надано відповідь, що відповідач відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг відмовляє йому в обслуговуванні карткового рахунку без будь-якого пояснення причини такої відмови. Враховуючи, що на сайті відповідача розміщена інформація, що процентна ставка для карт у гривні 10%, тому за користування банком його коштами банк повинен відшкодувати йому відсотки у розмірі 45100*(0,1/365)*111=1371, 53 грн. Просить суд стягнути з відповідача по справі на його користь суму грошових коштів на банківському рахунку у розмірі 45 100 грн. та 1 371 грн. 53 коп. відсотків. Відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» було подано заперечення на позовну заяву, відповідно до якого просять в задоволенні позову відмовити, оскільки відповідно до п. 12 «Положень про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України 05.11.2014 року № 705, емітент має право прийняти рішення про зупинення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу, а також про вилучення електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобовязання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором. З такими умовами договору позивач погодився, підписавши заяву-анкету (договір приєднання), будь-яких зауважень, заяв про розірвання чи зміну умов договору позивач не заявляв. Відтак, відповідачем було призупинено здійснення операцій з використанням платіжної картки (електронного платіжного засобу) держателем якої є позивач, з метою недопущення використання клієнтом послуг банку для легалізації кримінальних доходів та залучення банку до здійснення ризикової діяльності, обіг коштів по карті позивача № 5168742358498008 за період 20.03.2014 року-18.07.2017 року склав 379 362 грн. 28 коп., тому банк діяв в рамках умов договору та чинного законодавства, отже в задоволенні позову слід відмовити. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, надіслали заяву про слухання справи у їх відсутності, не заперечують щодо винесення заочного рішення. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, згідно з поданою заявою просили відкласти розгляд справи, заяв про розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 20.03.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] за його анкетою-заявою було укладено договір про надання банківських послуг відкриття карткового рахунку (а.с. 59). Як вбачається із довідок ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 28.10.2016 року залишок на рахунку № 5168742312251691 [PERSON] становить 45 120 грн. (а.с. 7-12). Картковий рахунок позивача 11.10.2016 року було заблоковано відповідачем, що не заперечується сторонами. При цьому позивач звертався за розясненнями до відповідача, на що отримав відповідь від 23.11.2016 року (а.с. 13), відповідно до якої банк відмовляється в обслуговуванні картки позивача через одну з описаних причин, однак не зазначено через яку саме та у нього не було витребувано будь-яких доказів щодо походження коштів. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні та кореспондентські рахунки. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Пунктом 10.1. глави 10 постанови Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до ст. 1074 ЦК України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком/ами за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно). Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Таким чином, правомірність блокування карткового рахунку можлива лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму». Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази дотримання банком зазначених вище вимог, а також, яку саме незаконну операцію було здійснено позивачем та на підставі чого заблоковано його картковий рахунок, оскільки відповіді, наданні ПАТ КБ «ПриватБанк», не містять конкретної причини припинення операцій за картковими рахунками позивача сума обігу коштів на картковому рахунку не може слугувати ознакою незаконності походження даних коштів чи кримінального правопорушення. При цьому відповідач не надав суду належних та допустимих доказів звернення із заявою до правоохоронних органів про незаконні дії позивача під час блокування карткового рахунку у строки, передбачені законом. Згідно із ч. 2 ст.1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 травня 2016 року № 6-338цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів України. Згідно із ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму коштів на банківському рахунку та відсотки за користування банком даними коштами, а також стягнути в дохід держави судові витрати по справі.

Outcome: approved