Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його матері [PERSON], яка померла 04.09.2016 року; визнати домоволодіння №57 по вулиці Льва Симиренка в м.Одесі спадковим майном; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом, після смерті його матері [PERSON], яка померла 04.09.2016 року, на домоволодіння №57 по вулиці Льва Симиренка в м.Одесі, яке в цілому складається з дача літ. «А», загальною площею 109,0 кв.м, в тому числі житловою площею 70,0 кв.м; літ. «Б» сарай, площею 17,5 кв.м; №1-3 огородження, який розташований на земельній ділянці площею 1\~005 кв.м. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 04.09.2016 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на садовий будинок №57 по вулиці Льва Симиренка (колишня Радгоспна) в м.Одесі. Згідно технічного паспорта, виготовленого ФОП [PERSON] дачний будинок літ.А має загальну площу 109,0 кв.м., в т.ч. житло\-ва площа становить 70,0 кв.м. Є надвірна споруда літ. Б, №1-3 огорожа. Зазначена дача розташована на земельній ділянці площею 1005 кв.м. Дача була побудована матір'ю позивача ще при Радянсько\-му Союзі на землях радгоспу ім. С.М. Кірова. Земельну ділянку для будівництва, дачного будинку було виділено правлінням радгоспу ім. С.М.Кірова в 1964 році де на той час мати мати позивача працювала овощівницею. Згідно технічного висновку, виготовленого архітектором [PERSON], дачний будинок за адресою: місто Одеса, вул. Льва Симиренка буд.№57 має позитивні конструктивні характеристики і може бути прийнятий в експлуатацію для подальшої експлуатації по житловому призначенню. Позивач [PERSON] вказує про те, що у зв'язку з тим, що дача літ. А, сарай літ. Б побудовані до 05.08.1992 року, відповідно до пункту 3.2, Інструкції про порядок про порядок проведення тех\-нічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держав\-ного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05. 2001 року №127, за реєстрованої у Міністерстві юстиції України за №582\\5773 (зі змінами та доповненнями) не належать до самочинного. Останні десять років мати позивача [PERSON] дуже хворіла і лікарі порекомендували їй помі\-няти місце проживання із-за алергії. Мати виїхала в 2013 році до Криму, де і по\-мерла. Після її смерті матері, позивач володіє дачею, працює над приватизацією земельної ді\-лянки, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер. Відповідач по справі [PERSON] є хрещеним сином матері позивача та весь час зазначає про те, що позивач повинен сплатити йому кошти за частину дачі, бо він в ній проживав понад три роки. Дійсно було таке, що відповідач проживав на дачі у сараї, бо йому ніде було жити і мати позивача його пожаліла і доз\-волила йому проживати на дачі, але позивач є єдиним спадкоємцем і від\-повідач не має ніякого права зазіхати на спадщину, яка відкрилась після смерті матері позивача. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність (а.с.48). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність (а.с.49); У звязку з викладеним, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що відповідно до письмової довідки Агрофірми ім..[PERSON] №42 від 19.01.2009 року, згідно з рішенням правління Радгоспу ім..[PERSON] №133 від 19.01.1964 року [PERSON] виділялася земельна ділянка площею 0,1 га для будівництва та обслуговування дачного будинку №57 по вулиці Льва Симиренка (колишня Радгоспна) в м.Одесі (а.с.11); Відповідно до технічного паспорту, який виготовлений ФОП [PERSON] дачний будинок №57 по вулиці Льва Симиренка (колишня Радгоспна) в м.Одесі складається з: літ.А має загальну площу 109,0 кв.м., в т.ч. житло\-ва площа становить 70,0 кв.м. Є надвірна споруда літ. Б, №1-3 огорожа. Зазначена дача розташована на земельній ділянці площею 1005 кв.м. (а.с.12-17); Відповідно до технічного висновку, виготовленого архітектором [PERSON], дачний будинок за адресою: місто Одеса, вул. Льва Симиренка буд.№57 має позитивні конструктивні характеристики і може бути прийнятий в експлуатацію для подальшої експлуатації по житловому призначенню (а.с.18-40); Відповідно до свідоцтва про народження серії ІV-УР від 24.04.1962 року, [PERSON] народився 03.04.1962 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10); 04.09.2016 року [PERSON] померла (а.с.9); Відповідно до письмової довідки №3280/1-16 від 18.07.2017 року, яка видана Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою, спадкова справа щодо майна померлої 04.09.2016 року [PERSON] нотаріальною конторою не заводилася (а.с.47); Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. В силу ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є правоустановлюючий документ але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається інщою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Стаття 41 Конституції України, стаття 328 ЦК України зазначають, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до постанови КМ України від 17.10.2013 року №868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку,садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них,побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на обєкт нерухомого майна. Відповідно до ч. ч.\~\~1, 4\~ст. 344 ЦК України\~\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~передбачено, що правила\~ст. 344 ЦК України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2001року. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови пленуму\~\~\~\~Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5\~\~«Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~\~ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~\~ст. 344 ЦК України). При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved