Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати належність [PERSON] земельної частки (паю) розміром - 2,58 в умовних кадастрових гектарах, вартістю - 53994,89 гривень, розташованої на території Малобакайської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, як попередньому власнику, та визнати за нею, як за спадкоємицею [PERSON], право на цю земельну частку (пай). В обґрунтування позову посилається на те, що за життя її мати - [PERSON] працювала у колгоспі ім. Мічуріна і як пенсіонер колгоспу була зареєстрована під № 120 в списку на отримання земельної частки (паю). 28 липня 1995 року КСП ім. Мічуріна отримало державний акт на право колективної власності на землю. [PERSON] померла [INFO]. Позивач прийняла спадщину після смерті матері, проте оформити свої права на земельну частку (пай) вона не може, через те, що за життя мати не отримала сертифікату на право на земельну частку (пай), а також не була внесена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Представники відповідачів проти задоволення позову не заперечували. У судовому засіданні оголошувалася перерва до 20 січня 2015 року для з'ясування правової позиції по справі третьої особи - відділу Держземагенства у Решетилівському районі Полтавської області. В судове засідання 20.01.2015 року представники сторін не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи в адресованій суду заяві просить розглянути справу без його участі, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судовим розглядом встановлено, що в 1992 році колгосп ім. Мічуріна був реформований в КСП ім. Мічуріна, рішенням загальних зборів від 28.03.2000 року КСП ім. Мічуріна було реорганізовано в СТОВ «Славутич», рішенням загальних зборів від 14.05.2008 року СТОВ «Славутич» реорганізоване шляхом приєднання до ТзОВ АФГ «Еліта» /а.с. 20/. З наявної у матеріалах справи довідки ТзОВ АФГ «Еліта» № 122 від 23.06.2014 року вбачається, що [PERSON] дійсно була членом колгоспу ім. Мічуріна з 01.01.1950 року по 15.01.1960 рік /а.с. 23/. Згідно відомості про кількість вироблених трудоднів [PERSON] працювала у колгоспі з 1950 по 1960 рік /а.с. 24/. Рішенням Малобакайської сільської ради народних депутатів від 24 березня 1995 року були затверджені списки осіб, які мають право на одержання середньої земельної частки в загальній кількості 735 чоловік /а.с. 12/. В цих списках [PERSON] була зареєстрована під № 120 /а.с. 14/. Цей факт також підтверджується довідкою Малобакайської сільської ради № 02-26/179 від 27.05.2014 року, згідно якої [PERSON], 1903 р.н., дійсно була зареєстрована під № 120 в списку пенсіонерів - членів КСП ім. Мічуріна у проекті роздержавлення та приватизації земель колективного сільськогосподарського підприємства ім. Мічуріна за 1995 рік. З цієї ж довідки вбачається, що розмір середньої частки (паю) на території сільської ради становить 2,58 умовних кадастрових гектар /а.с. 8/. Відповідно до інформаційної довідки відділу Держземагенства у Решетилівському районі Полтавської області № 975/04-40 від 02.12.2014 року її вартість становить 53994,89 грн. /а.с. 15/. З довідки Решетилівської райдержадміністрації № 05-08/К-57 від 15.05.2014 року видно, що в протоколах загальних зборів членів КСП ім. Мічуріна за 1995-1996 роки немає відомостей про виключення [PERSON] з членів цього господарства /а.с. 10/. Як свідчить довідка Малобакайської сільської ради № 02-26/178 від 27.05.2014 року на території сільської ради є землі резервного фонду, з яких можливо надавати земельні ділянки на паї /а.с. 11/. [PERSON] померла [INFO] /а.с. 16/. У відповідності до ст. 5 Земельного кодексу України в редакції від 13.03.1992 року земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Відповідно до Постанови Верховної Ради України № 2200 - ХІІ від 13.03.1992 року «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» роздержавлення і приватизація земель сільськогосподарських підприємств і організацій, передбачених абзацом третім пункту 3 цієї Постанови, провадяться починаючи з 15 травня 1992 року відповідно до проектів, які розробляються керівництвом (адміністрацією) цих підприємств та організацій за участю експертів і державних землевпорядних організацій, схвалюються трудовими колективами і затверджуються за поданням сільської (селищної) Ради районною (міською) Радою народних депутатів. Указом Президента № 666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» рекомендовано місцевим Радам народних депутатів за участю Державного комітету України по земельних ресурсах ужити заходів щодо прискорення передачі відповідно до земельного законодавства безплатно у колективну власність земель колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, трудові колективи яких виявили бажання одержати землю у власність. Організаціям землеустрою здійснювати у якомога коротші строки поділ земель, які передано у колективну власність, на земельні частки (паї) без виділення їх у натурі (на місцевості). Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Пунктом 3 Указу установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Частиною 2 ст. 23 ЗК України в редакції від 13.03.1992 року передбачалося, що Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Державний акт на право колективної власності на землю сер. ПЛ-7 був виданий КСП ім. Мічуріна 28.07.1995 року /а.с. 47/. З акту вбачається, що в його додатку № 1 відсутній список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Мічуріна /а.с. 49/. Проект передачі земель колективної власності КСП ім. Мічуріна, яким передбачено передачу земельних ділянок в приватну власність членів КСП ім. Мічуріна, був погоджений рішенням виконкому Малобакайської сільської ради Решетилівського району Полтавської області № 26 від 22 жовтня 1998 року /а.с. 56/. Розпорядженням голови Решетилівської райдержадміністрації № 383 від 10 листопада 1998 року погоджено проект передачі земель колективної власності у приватну власність членам КСП ім. Мічуріна та прийнято уточнену площу земельної ділянки (паю), визначену проектом передачі земель у приватну власність в розмірі 2,58 кадастрових гектарів /а.с. 57/. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадковування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Оскільки [PERSON] працювала у КСП ім. Мічуріна та була зареєстрована у списку пенсіонерів КСП ім. Мічуріна у проекті роздержавлення та приватизації земель колективного сільськогосподарського підприємства ім. Мічуріна за 1995 рік, вона мала право на земельну частку (пай). Відсутність списку громадян - членів КСП ім. Мічуріна в додатку № 1 Державного акта на право колективної власності на землю не позбавляє права [PERSON] на земельну частку (пай). Не має правового значення у даному випадку і та обставина, що фактично розпаювання земель відбулося у 1998 році, оскільки право на земельну частку (пай) виникло у [PERSON] ще за життя. Статтею 524 Цивільного кодексу Української РСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У відповідності до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В порядку, визначеному Цивільним кодексом Української РСР, позивач прийняла спадщину після померлої матері. Про даний факт свідчить довідка Решетилівської державної нотаріальної контори № 02-14/645 від 30.05.2014 року, згідно якої спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] прийняла [PERSON], 18.06.1996 року на її ім'я були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та на акції /а.с. 21/. Строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки про порушення свого права вона дізналася у березні 2014 року. На підставі наведеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved