Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 травня 2011 року за Угодою позики передав [PERSON] у власність 50\~000,00 грн.(п»ятдесят тисяч грн.),з кінцевим строком повернення позичених коштів до 31 грудня 2011 року, про що остання написала власноручну розписку. В зазначений термін [PERSON] позичену суму грошових коштів Позивачу не повернула, а починаючи з 2012 року на неодноразові прохання останнього про повернення позичених коштів відповідала обіцянками повернення коштів, однак коштів так і не повернула, а тому Позивач був вимушений звернутися в суд з метою примусового стягнення з Відповідачки на його користь позичених грошових коштів. В свою чергу [PERSON] звернулася в суд з зустрічним позовом до [PERSON], Тисьменицької міської ради про визнання права власності на спадкове майно та зарахування спадкового майна в рахунок погашення грошового зобов»язання за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона дійсно визнає факт позики у [PERSON] грошових коштів в сумі 50\~000,00 грн.,однак зазначила про те,що згадані кошти отримала як передоплату в рахунок продажу Позикодавцю житлового будинку,що розташований в м.Тисмениця Івано-Франківської області по вул. Івана Франко,24 після оформлення нею спадщини на даний будинок після смерті свого діда [PERSON],який помер 22 вересня 2003 року у віці 72 років за місцем свого постійного проживання в [INFO] та після смерті своєї баби [PERSON],яка померла 06 лютого 2004 року у віці 73 років за місцем свого постійного проживання також в м.Тисмениця Івано-Франківської області. Вона своєчасно,в передбачені Законом терміни звернулася в нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини як після смерті діда так і після смерті баби,однак належним чином оформити спадщину їй перешкоджає відсутність у неї на руках оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок,а тому частково визнаючи позовні вимоги [PERSON] в частині позики 50\~000,00 грн. як передоплату за продаж будинку,вона просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями,що розташований в м.Тисмениця Івано-Франківської області по вул. Івана Франко,24 з метою подальшого продажу його Позичальнику [PERSON] Позивач за первісним позовом [PERSON],отримавши та вивчивши копію зустрічного позову в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином,надіслав письмову заяву з зустрічними позовними вимогами погодився повністю, просив їх задовольнити,а справу розглянути без нього. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином,надіслала письмову заяву,в зв»язку з її службовим відрядженням просила справу розглянути без неї,позовні вимоги [PERSON] визнала частково,в тій частині,що дійсно визнає факт позики у [PERSON] грошових коштів в сумі 50\~000,00 грн.,однак зазначила про те,що згадані кошти отримала як передоплату в рахунок продажу Позикодавцю житлового будинку,що розташований в м.Тисмениця Івано-Франківської області по вул. Івана Франко,24 після оформлення нею спадщини на даний будинок після смерті свого діда [PERSON],який помер 22 вересня 2003 року у віці 72 років за місцем свого постійного проживання в [INFO] та після смерті своєї баби [PERSON],яка померла 06 лютого 2004 року у віці 73 років за місцем свого постійного проживання також в м.Тисмениця Івано-Франківської області,свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник Тисменицької міськради в судове засідання не з»явився,про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав письмову заяву, просив справу розглянути без них,з позовними вимогами погодився. [PERSON] в судове засідання не з'явилася,про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином,причину неявки не зазначила,заяв та клопотань до суду не надіслала. У судовому засіданні встановлено, що 22 вересня 2003 року у віці 72 років помер спадкодавець - [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть «23» числа «вересня» місяця «2003» року було зроблено відповідний запис за № «91», що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 151041, яке видане «23» вересня 2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з : - цілого житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться за місцем його паспортної реєстрації за адресою: 77400, Івано-Франківська область, місто Тисмениця, вулиця Івана Франка, 24 (двадцять чотири), і які належали померлому на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 07 липня 1959 року Станіславською державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області за реєстром № 1108/Д. Право власності [PERSON] в цілому на цей житловий будинок зареєстроване у Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації (КП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» Івано-Франківської обласної ради). Інвентарна вартість зазначеного цілого житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами становить 24475,00 грн., грошовий борг [PERSON] перед [PERSON] з врахуванням нарахованих відсотків становить 56250,00 грн. Статтею 524 Цивільного кодексу Української PCP, прийнятому у 1963 році (надалі - ЦК УРСР), який був чинний на момент відкриття та прийняття спадщини, передбачено,що спадкоємство здійснюється за Законом і за Заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При житті спадкодавець [PERSON] залишив заповіт, який був посвідчений 23 листопада 2002 року [PERSON], приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області за реєстром № 1-658. Відповідно до зазначеного заповіту, який є чинним (не змінений і не скасований заповідачем на час своєї смерті) [PERSON] вирішив розпорядитися своїм майном наступним чином: «„.Все своє майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось я заповідаю онуці - [PERSON], [INFO].» Окрім сторін у справі, на час смерті [PERSON] (22.06.2003) у померлого спадкодавця в живих залишилася дружина - [PERSON], спадкоємець за законом першої черги за ст. 529 ЦК УРСР, яка разом з позивачами і відповідачами спадщину фактично і юридично прийняли шляхом (проводили захоронения [PERSON], робили по ньому поминки: 9-ий та 40-ий обіди тощо, були зареєстрованими у спадковому будинку на час його смерті та на протязі 6-місячного строку з дня смерті, та по даний час у них зберігаються копії правовстановлюючих документів на спірну нерухомість. Зі свого боку [PERSON] спадщину після смерті чоловіка [PERSON] прийняла, однак оформити не встигла та померла 06 лютого 2004 року у віці 73 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть «09» числа «лютого» місяця «2004» року було зроблено відповідний запис за № «13», що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 165807, яке видане «09» лютого 2004 ВРАГС Тисменицького РУЮ Івано- Франківської області. При житті спадкодавець [PERSON] залишила заповіт, який був посвідчений 23 листопада 2002 року [PERSON], приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області за реєстром № 1-659. Відповідно до зазначеного заповіту, який є чинним (не змінений і не скасований заповідачем на час своєї смерті) [PERSON] вирішила розпорядитися своїм майном наступним чином: «...Все своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, я заповідаю онучці - [PERSON], [INFO].» Відповідно до п. 24 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження по справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які ' могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і а законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1280 ЦК України спадкоємці мають право на перерозподіл спадщини між собою: « ..якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Відповідно до ст. 548 ЦІК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Тобто, позивачка (відповідачка) [PERSON] спадщину в 6-місячний строк прийняла як після смерті діда [PERSON],померлого 22 вересня 2003 року так і після смерті баби [PERSON],померлої 06 лютого 2004 року, в один день 12.03.2004 року, що підтверджується матеріалами спадкових справ № 162 та № 163 за 2004 рік (у Спадковому реєстрі відповідно - №3327506 та № 3327508).Відповідно до п. З ст. 1223 ІІК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно по п. 1 ст. 1220 ІІК Укпаїни спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до п. 5 ст. 1268 LIK України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тобто, позивачка (відповідачка) [PERSON] як спадкоємець, котрій з 22 вересня 2003 року належить спадковий житловий будинок з будівлями мала право розпоряджатись ним (продавати, дарувати, міняти, заставляти тощо). Спадкоємець (продавець) - [PERSON] як власник покупцю - [PERSON] у 2003 році віддала ключі від вхідних дверей спадкової нерухомості, а він зі свого боку у 2011 році передав їй домовлену суму в розмірі 50 000 грн. З того часу він розпочав користуватись зазначеною нерухомістю, проводить капітальний його ремонт, обробляє земельну ділянку тощо. Документи я для продажу у нотаріуса так і не підготувала, за наявністю великої кількості перешкод, факти по яким мають бути встановлені в судовому порядку Відповідно до ч. 2 ст. 220 ІІК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. На його вимогу щодо необхідності документального оформлення продажу або дарування цієї нерухомості через нотаріальну контору у власність [PERSON] [PERSON] дізналася, що оригіналів належним чином підготовлених правовстановлюючих документів ні на будинок ні на земельну ділянку у мене не має, спадкодавець при житті своє право власності в органах БТІ і у РС РУЮ належним чином зареєстрував, є тільки копії первинних документів, що у даний час не дає можливості нотаріального їх оформлення. При зверненні до нотаріуса за одержанням свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцю було відмовлено по причині, відсутності у неї належних померлій правовстановлюючого документу; про належність будинку спадкодавиці, встановлення факту родинних відносин тощо. Тому, у звязку з вищевикладеним, та неможливістю вирішення цього питання через нотаріуса в добровільному (позасудовому) порядку, спадкоємець змушена звернутись до суду з вказаним позовом за його законним вирішенням. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: partial