Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить усунути перешкод в користуванні та розпорядженні його майном, шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняти останніх з реєстраційного обліку місця проживання. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] родинних стосунків з позивачем не мають. Позивачем була надано згоду на реєстрацію у будинку [PERSON] та [PERSON] , однак у будинку вони не проживають, місце їх перебування не відомо. Позивач несе додаткові витрати зі сплати комунальних послуг та не має можливості для отримання соціальних пільг. За таких обставин, [PERSON] позивається до суду з вимогою визнання, в порядку положення статей 71, 72 ЖК України, [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням з відповідними наслідками цього, передбаченими ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання». Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в його відсутність, просить ухвалити рішення на підставі поданих доказів, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалась, судом вжито максимальні заходи для її повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Суду повернуто поштове повідомлення № 8530206037901, № 8530206093070 з довідкою УДППЗ «Укрпошта», - «адресат відсутній за вказаною адресою», що в розумінні п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням про розгляд справи. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Суду повернуто поштове повідомлення № 8530206037898, № 8530206093089 з довідкою УДППЗ «Укрпошта», - «адресат відсутній за вказаною адресою», що в розумінні п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням про розгляд справи. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні правовідносини. Згідно Договору дарування жилого будинку від 1.05.1999 року, - [PERSON] є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в реєстрі за № 419 державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори Кудіновою В.І. (а.с. 6). Згідно реєстраційного посвідчення Красноармійського бюро технічної інвентаризації та технічного паспорта, [PERSON] на праві приватної власності належить жилий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 8-9). Згідно Акту про непроживання осіб від 17.08.2020 року, складеного в присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , не проживають (а.с. 10). Згідно довідки Сектору реєстрації місця проживання фізичних осіб ЦНАП м. Покровськ № 08-08/12726 від 17.08.2020 року за адресою: [ADDRESS] - зареєстрований [PERSON] , [INFO] , з 15.02.2002 року по теперішній час, склад сім`ї 6 осіб: [PERSON] - син, [INFO] , зареєстрований з 07.09.2010 року по теперішній час; [PERSON] - родинних стосунків не має, [INFO] , зареєстрована з 24.12.2010 року по теперішній час; [PERSON] - родинних стосунків не має, [INFO] , зареєстрований з 01.03.2016 року по теперішній час; [PERSON] - колишня дружина, [INFO] , зареєстрована з 15.06.2004 року по теперішній час; [PERSON] - дружина, [INFO] , зареєстрована з 01.06.2017 року по теперішній час (а.с. 11). В судовому порядку [PERSON] порушено питання втрати [PERSON] , [PERSON] права користування вищезазначеним житловим приміщенням. Судом надано оцінку поданих позивачем доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пред`явлення до суду позовної заяви про позбавлення права користування житловим приміщенням в розумінні ст. ст. 319, 391 ЦК України є однією із форм захисту власником своїх прав на володіння, користування та розпорядження належним нерухомим майном. У судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що відповідачі, в контексті ч. 2 ст. 64 ЖК України не є членами сім`ї позивача - власника спірного домоволодіння, договір про користування спірним жилим приміщенням між сторонами не укладався. Виходячи із змісту ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житла мають право на користування житловим приміщенням на умовах що визначається за угодою з його власником. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Права власника визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так, виходячи з дійсних обставин справи, суд дійшов висновку, що зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] у будинку, який на праві власності належить [PERSON] , у зв`язку з тим, що з моменту реєстрації та по теперішній час не проживали в даному приміщенні - втрачають право користування даним житловим приміщенням, оскільки частина 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. При цьому, права членів власника сім`ї є похідними від прав власника. З урахуванням вказаного розглядувана позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщення, а саме будинком [ADDRESS] підлягає задоволенню як обґрунтована та підтверджена доказами. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Разом з тим, питання про відшкодування понесених судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України позивачем не порушувалося. На підставі ст. ст. 319, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України

Outcome: approved