Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про встановлення порядку користування квартирою, посилаючись на наступне. Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 31.01.2012 року було задоволено позовні вимоги позивача щодо поділу майна подружжя та визнано за [PERSON] право власності на ? частку чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 85,1 кв.м., житловою 55,9 кв.м. Таким чином, право спільної часткової власності на вказану частку позивач набув відповідно зазначеного рішення суду та це право було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 1102640, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 70163814101). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.05.2013 року, позивач є власником ? частки квартири, розташованої за вищезазначеною адресою. Квартира [ADDRESS] складається з чотирьох кімнат, житловою площею 55,9 кв.м., у тому числі: кімната №8 на плані технічного паспорта, площею 11,4 кв.м., кімната №9 на плані технічного паспорта, площею 11,8 кв.м., кімната №10 на плані технічного паспорта, площею 18,0 кв.м., кімната №11 на плані технічного паспорта, площею 14,8 кв.м., кухня №6 на плані технічного паспорта, площею 8,6 кв.м., вбиральні №5 на плані технічного паспорта, площею 2,6 кв.м., коридор №3 на плані технічного паспорта, площею 3,9 кв.м., коридор №2 на плані технічного паспорта, площею 8,5 кв.м., коридор №1 на плані технічного паспорта, площею 3,0 кв.м. Крім того, квартира обладнана балконом, площею 1 кв.м., та вбудованою шафою, площею 0,7 кв.м. В зазначеній квартирі зареєстровані позивач, відповідачки та їхня неповнолітня донька - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із матір'ю. Позивач не має бажання та наміру виділяти свою частку у квартирі у натурі, а також отримувати матеріальну компенсацію за неї. У той же час, позивач позбавлений можливості користуватися нею, оскільки між ним та відповідачкою неможливо досягнути згоди щодо порядку користування квартирою. Таким чином, проживання позивача у зазначеній квартирі неможливо без встановлення судом порядку користування нею. Просив встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], загальною площею 85,1 кв.м., житловою площею 55,9 кв.м., яка знаходиться у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON], наступним чином: виділити в користування [PERSON] житлову кімнату №11 на плані технічного паспорта, площею 14,8 кв.м., та житлову кімнату №8 на плані технічного паспорта, площею 11,3 кв.м.; виділити в користування [PERSON] житлову кімнату №9 на плані технічного паспорта, площею 11,8 кв.м. та житлову кімнату №10 на плані технічного паспорта, площею 18,0 кв.м.; у спільному користуванні [PERSON], [PERSON] залишити наступні кімнати та приміщення: кухню №6 на плані технічного паспорту, площею 8,6 кв.м., ванну кімнату №4 на плані технічного паспорта, площею 2,6 кв.м., коридор №3 на плані технічного паспорта, площею 3,9 кв.м., коридор №2 на плані технічного паспорта, площею 8,5 кв.м., коридор №1 на плані технічного паспорта, площею 3,0 кв.м., балкон та вбудовану шафу. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідачка в судові засідання 10.12.2013 року, 28.01.2014 року не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідачка не надала суду будь-яких доказів поважності причин її неявки в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 31.01.2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя було визнано за позивачем та відповідачкою право власності на ? частку квартири [ADDRESS] за кожним (а.с. 10-11, 12). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.05.2013 року, позивач є власником ? частки квартири, розташованої за вищезазначеною адресою, на праві спільної часткової власності (а.с. 13). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 17.02.2003 року, квартира [ADDRESS] складається з чотирьох кімнат, житловою площею 55,9 кв.м., у тому числі: кімната №8 на плані технічного паспорта, площею 11,4 кв.м., кімната №9 на плані технічного паспорта, площею 11,8 кв.м., кімната №10 на плані технічного паспорта, площею 18,0 кв.м., кімната №11 на плані технічного паспорта, площею 14,8 кв.м., кухня №6 на плані технічного паспорта, площею 8,6 кв.м., вбиральні №5 на плані технічного паспорта, площею 2,6 кв.м., коридор №3 на плані технічного паспорта, площею 3,9 кв.м., коридор №2 на плані технічного паспорта, площею 8,5 кв.м., коридор №1 на плані технічного паспорта, площею 3,0 кв.м., балкон, площею 1 кв.м., вбудована шафа, площею 0,7 кв.м. (а.с. 14-15). Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 319, 383 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. За приписами ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тією частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. Позивач зазначає, що у зв'язку з неможливістю досягнути згоди щодо порядку користування квартирою із відповідачкою, він не може повноцінно користуватись наданими йому, як власнику ? її частини квартири, правами. У той же час, він не має бажання матеріальної компенсації своєї частини квартири, а її виділ в натурі неможливий технічно. Такі доводи позивача відповідачкою не спростовані. У той же час, відповідно до ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певний дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Крім того, пунктом 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі, якщо не можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, у такому випадку може бути встановлено лише порядок користування приміщенням квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. За таких обставин, суд вважає за доцільне встановити порядок користування квратирою [ADDRESS], оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо користування цим майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою та встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], загальною площею 85,1 кв.м., житловою площею 55,9 кв.м., яка знаходиться у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON], наступним чином: виділити в користування [PERSON] житлову кімнату №11 на плані технічного паспорта, площею 14,8 кв.м., та житлову кімнату №8 на плані технічного паспорта, площею 11,3 кв.м.; виділити в користування [PERSON] житлову кімнату №9 на плані технічного паспорта, площею 11,8 кв.м. та житлову кімнату №10 на плані технічного паспорта, площею 18,0 кв.м.; у спільному користуванні [PERSON], [PERSON] залишити наступні кімнати та приміщення: кухню №6 на плані технічного паспорту, площею 8,6 кв.м., ванну кімнату №4 на плані технічного паспорта, площею 2,6 кв.м., коридор №3 на плані технічного паспорта, площею 3,9 кв.м., коридор №2 на плані технічного паспорта, площею 8,5 кв.м., коридор №1 на плані технічного паспорта, площею 3,0 кв.м., балкон та вбудовану шафу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 114,70 гривень. Справу розглянуто в межах заявлених позивачем позовних вимог з урахуванням обраного ним способу захисту права. На підставі викладеного та

Outcome: approved