Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради та Служби у справах дітей виконкому Вінницької міської ради про визнання батьківства. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він перебуває у громадському шлюбі з [PERSON] Від спільного проживання у них народилось двоє дітей [PERSON], 13.05.2013 року та [PERSON], [INFO]. [PERSON] в квітні 2016 року залишила дітей та виїхала в невідомому напрямку. На телефонні дзвінки остання певний час відповідала, але в даний час зв'язок з нею відсутній. Наскільки відомо позивачу [PERSON] знаходиться в Дніпропетровській області і повертатися не бажає. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2017 року позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON], 13.05.2013 року та [PERSON], [INFO]. Рішення суду набуло законної сили. Позивач звернувся до Управління соціального захисту населення (Лівобережне) департаменту соціальної політики Вінницької міської ради за призначенням допомоги при народженні дітей. Рішенням від 03.08.2017 року йому було відмовлено, оскільки позивач записаний батьком дітей в свідоцтві про народження дітей виключно зі слів матері [PERSON] Наведене змусило позивача звернутись до суду з позовом про визнання його батьком дітей [PERSON], 13.05.2013 року та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогійні викладеним в позовній заяві та просив суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та у встановленому законом порядку, поштовими повідомленнями та оголошенням в газеті «Вінниччина». За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивача не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Представник третьої особи Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконкому Вінницької міської ради [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, який не зареєстрований. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І АМ № 285402, де батьком зазначено позивача [PERSON] (а.с. 4) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І АМ № 286176, де батьком зазначено позивача [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 16.11.2017 року запис відомостей про батька дітей [PERSON], 13.05.2013 року та [PERSON], [INFO] проведено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України ( за вказівкою матері ) (а.с.44-48). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2017 року позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON], 13.05.2013 року та [PERSON], [INFO]. Рішення суду набуло законної сили (а.с.11-12). Батьки і діти мають взаємні особисті немайнові та майнові права та обв»язки. Згідно зі ст. 121 СК України права та обов»язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами СК України. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до\~\~ст. 128 Сімейного кодексу України\~\~\~\~\~\~ за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~\~\~\~ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~\~ Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~\~\~\~\~\~статті 135 цього Кодексу. Законодавець встановлює перелік осіб, які вправі подати позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред'являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. З метою зясування дійсних обставин справи, в судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює водієм таксі і знає сім»ю позивача близько 4-х років, возив позивача разом з дітьми неодноразово в лікарню, знає що діти проживають з [PERSON] з народження, а мати дітей з ними не проживає. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою та знає сім»ю позивача 5 років, їй відомо, що позивач проживав в цивільному шлюбі з [PERSON] та в них є двоє спільних дітей, про яких піклується [PERSON] та діти ставляться до нього як до батька. Свідок [PERSON] пояснила, що вона знає сім»ю позивача близько 12 років. Їй відомо, що позивач був одружений з [PERSON] та в них є двоє спільних дітей, про яких він піклується з народження, а мати дітей з ними не проживає. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи те, що позивач наполягає на своєму біологічному батьківстві дітей [PERSON], 13.05.2013 року та [PERSON], [INFO], тобто стверджує про кровне споріднення між ним та дітьми, суд оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними. Відповідно до ст. ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 640 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved