Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просить поділити спільно нажите ними майно, а саме, виділивши в натурі належну їй, [PERSON], на праві спільної часткової власності 1/2 частину квартири, що знаходиться у [ADDRESS], площею 103,6 м2 в т.ч. житловою площею 57,0 м2, яка перебуває у спільній частковій власності позивача та відповідача у частці по 1/2 кожного. Визнати за нею право власності на приміщення квартири, що знаходиться у [ADDRESS] у межах її 1/2 (однієї другої) частини, в тому числі згідно до технічної характеристики квартири на: другу кімнату (спальня), розміром 15,9 м2; третю кімнату (дитяча), площею 16,8 м2, лоджію, що прилягає до другої кімнати, площею 4 м2; лоджію, що прилягає до третьої кімнати, площею 3,7 м2, а також на частину коридору між другою та третьою кімнатами з розміщеною у ньому прибудовою, одночасно припинивши за нею право спільної часткової власності на відповідну частку даної квартири. Поділити майко, набуте ними за час шлюбу, визнавши: за нею, [PERSON], право власності на меблі та речі на загальну суму 61000 грн., а саме : кухонний куток (м'яка частина зі столом), вартістю 10000 грн.; м'яку частину до вітальні вартістю 20000 грн.; холодильник вартістю 10000 грн.; прихожу, вартістю 8000 грн., газову плиту вартістю 5000 грн.; духовий шкаф вартістю 8000 грн.. За відповідачем [PERSON] право власності на меблі та речі на загальну суму 61000 грн., а саме: спальний гарнітур вартістю 25000 грн.; мікрохвильову піч, вартістю 1000 грн.; пральну машинку вартістю 7000 грн., телевізор (плазма) вартістю 15000 грн., витяжку - 2000 грн., кухонний гарнітур, вартістю 11000 грн.. Позивач посилається на те, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.06.2003 року, який рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 15.10.2013 року розірвано. За час шлюбу вони набули право власності на трикімнатну квартиру, що знаходиться у [ADDRESS], площею 103,6 м2 в т.ч. житловою площею 57,0 м2. Крім вищевказаного житла, під час спільного проживання на праві спільної сумісної власності ними придбано й інше майно, яке потребує поділу. До нього належать меблі і предмети домашнього побуту, які вона оцінює у загальній вартості 122 000 гривень. В добровільному порядку не досягнуто згоду на поділ майна, тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач неодноразово уточнюючи позовні вимоги, просила посилаючись на обставини викладені в уточненнях до позовної заяви встановити наступний порядок користування квартирою, що знаходиться в [ADDRESS]: виділити їй у користування житлову кімнату (спальна кімната), розміром 24,3 м2 та житлову кімнату (дитяча кімната), площею 16,8 м2, а також лоджію 4 м2, лоджію - 3,7 м2. Відповідачу [PERSON] виділити в користування житлову кімнату, площею 15,9 м2. Інші приміщення: кухню, площею 12,1 м2, ванну кімнату, площею 3,4 м2, вбиральню - 1,8 м2, коридор - 20,8 м2, підвал площею 3,5 м2, та балкон, площею 0,6 м2 - залишити в загальному користуванні. Також, позивачка зазначила, що вони разом із відповідачем досягли спільної згоди щодо поділу спільного рухомого майна, про що надали суду письмове клопотання, згідно якого просили виділити [PERSON] майно на загальну суму: 73 350 грн., а саме: фотоапарат «ОІympus» - 500 грн., відеокамера «Sony»- 2500грн., електромясорубка «Zelmer» - 850 грн., скутер- 3500 грн., холодильник -10000 грн., телевізор - 15000 грн., меблі до дитячої кімнати - 13000 грн., м'яка частина до вітальні - 20000 грн., прихожа - 8000 грн.. Виділити [PERSON] майно на загальну суму:72000 грн., а саме: пральну машинку «Indesit WISL 105» - 7000 грн., газову плиту - 5000 грн., духовий шкаф - 8000 грн., витяжку - 2000 грн., мікрохвильову піч - 1000 грн., кухонний куток (м'яка частина зі столом) - 10000 грн., спальний гарнітур - 25000 грн., кухонний гарнітур - 11000 грн. та 3000 грн. готівкою від [PERSON]. Уточнені позовні вимоги позивачка у судовому засіданні підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні кінцеві уточнені позовні вимоги позивача визнали частково, пояснивши, що позовні вимоги в частині встановлення порядку користування квартирою, що знаходиться в [ADDRESS] в повному обсязі не визнають, оскільки відповідач просить виділити йому в користування окрім житлової кімнати, площею 15,9 м2, лоджію площею 3,7 м2. Також відповідач підтвердив, що вони із позивачкою досягли спільної згоди щодо поділу спільного рухомого майна, та просив суд поділити дане майно згідно поданого ними клопотання. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, його представника, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі з 20 червня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі до 15 жовтня 2013 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з позивачкою по справі. Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 10 березня 2004 року, [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної власності по 1/2 частці кожному квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За час спільного проживання подружжя також придбало фотоапарат «ОІympus» - 500 грн., відеокамера «Sony»- 2500грн., електромясорубка «Zelmer» - 850 грн., скутер- 3500 грн., холодильник -10000 грн., телевізор - 15000 грн., меблі до дитячої кімнати - 13000 грн., м'яка частина до вітальні - 20000 грн., прихожа - 8000 грн., пральну машинку «Indesit WISL 105» - 7000 грн., газову плиту - 5000 грн., духовий шкаф - 8000 грн., витяжку - 2000 грн., мікрохвильову піч - 1000 грн., кухонний куток (м'яка частина зі столом) - 10000 грн., спальний гарнітур - 25000 грн., кухонний гарнітур - 11000 грн.. Ту обставину, що вищезазначене майно є об'єктом спільної сумісної власності позивач в судовому засіданні підтвердив, а відповідач не заперечив. Відповідно до ст.ст. 60,63 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вони також мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором або законом. Пленум Верховного суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у п.23 роз'яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно з законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя зокрема можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст.70 СК України у разі поділу майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором . При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.71 СК України майно що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна ,спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини ,чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення, неподільні речі присуджуються одному з подружжя ,якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню частково. На підставі наведеного та

Outcome: partial