Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою у розмірі 10000,00 доларів США, що станом на день подачі позову до суду становить 281\~820,01 грн., три процента річних за період прострочення з 02.11.2015 по 22.10.2018 в сумі 892,60 доларів США, в еквіваленті на день подачі позову до суду за курсом, встановленим НБУ - 25155,25 грн., вказуючи, що 04.05.2015 позивачем було надано у позику грошові кошти в сумі 10000,00 доларів США відповідачу по справі [PERSON], з умовою повернення коштів до 01.11.2015. Саме на\~цих умовах\~вони уклали\~договір позики\~і на\~підтвердження отримання\~коштів відповідач\~надав власноруч\~написану розписку. Станом на день подачі позову до суду грошові кошти відповідачем не повернуті позивачу. Тому позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених майнових прав. Ухвалою суду від 20.11.2018 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків, вказаних в ухвалі. 04.12.2018 через канцелярію суду позивачем надано клопотання з усунутими недоліками на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. 07.12.2018 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі. 16.01.2019 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, крім того, надає суду оригінал боргової розписки. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не надавав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та не подання відзиву відповідачем, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з'явився, у порядку заочного розгляду справи за наявними в справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.05.2015 між позивачем, [PERSON], та відповідачем по справі, [PERSON], було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] позичив у [PERSON] 10\~000,00 доларів США, які зобов'язався повернути в строк до 01.11.2015, що підтверджується оригіналом розписки в матеріалах справи з підписом [PERSON] (а.с.44) Відповідач свої зобов'язання щодо повернення коштів не виконав. Відповідно до ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 202 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За нормами ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.\~\~\~\~ За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Стаття 1047\~ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На час розгляду справи зобовязання не виконано. Згідно з ч. 3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 02 липня 2014 року при розгляді цивільної справи №6-79цс14, - відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047\~ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Виходячи зі встановлених обставин та наявних у справі доказів, суд вважає, що розписка [PERSON], [INFO], від 04.05.2015, власноручно написана та підписана ним, як борговий документ свідчить про існування між сторонами договірних відносин, а також підтверджує факт укладення договору і засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Наявність оригіналу вказаного боргового документа є належним та допустимим доказом як факту отримання [PERSON] від [PERSON] та його волевиявлення у строк до 01.11.2015 повернути борг, так і невиконання відповідачем даного боргового зобовязання. З детального аналізу змісту боргової розписки від 04.05.2015 вбачається, що при її складанні сторонами було дотримано всіх істотних умов, а саме зазначено дату її складання, прізвища, ім'я і по-батькові сторін, їхні паспортні дані, валюту позики, підтвердження укладання договору позики, підпис відповідача [PERSON] про отримання вказаних коштів від [PERSON] із зобовязанням їх повернути в обумовлений розпискою строк. Так, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму позики у розмірі 10 000,00 доларів США, що станом на день подачі позову до суду, 22.10.2018, за курсом, встановленим Національним банком України (28,18200100 грн. за 1 долар США) - складає 281820,01 грн. Окрім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Статтею 526\~ЦК України передбачено обов'язковість виконання зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Також за змістом ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише у тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь три процента річних за період прострочення з 02.11.2015 по 22.10.2018, що складає 892,60 доларів США, виходячи з розрахунку: 10 000,00 доларів США (основний борг) х 3% річних х 1086 днів прострочення/365 днів, що дорівнює 892,60 доларів США, що станом на день подачі позову до суду, 22.10.2018, за курсом, встановленим Національним банком України (28,18200100 грн. за 1 долар США) - складає 25155,25 грн. Приведений позивачем розрахунок не викликає сумніву у суду. Відповідач будь-яких доказів на спростування заявлених позивачем вимог до суду не надав. Згідно зі ст. 192 ЦК України\~законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання по номінальній вартості на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися у випадках та в порядку, встановленими законом. Відповідно до ст.533\~ЦПК України\~ грошове зобов'язання має бути виконано в гривнях, а якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, враховуючи вищезазначені обставини та норми діючого законодавства, суд вважає, що відповідач не виконав свої договірні зобовязання перед позивачем, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача підлягають стягненню на користь позивача позичені кошти у сумі 10 000,00 доларів США, що станом на день подачі позову до суду, 22.10.2018, за курсом, встановленим НБУ, становить 281\~820,01 грн., три процента річних за період прострочення з 02.11.2015 по 22.10.2018 в сумі 892,60 доларів США, в еквіваленті на день подачі позову до суду - 25155,25 грн. Відповідно до п.1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3069,75 грн. на відшкодування понесених позивачем судових витрат при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved