Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 12.06.2014 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. З відповідачем мають спільну доньку [PERSON], народження 21.09.2014 року. 28.08.2018 року рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області між позивачем та відповідачем шлюб було розірвано. Відповідно до судового наказу від 13.09.2018 року [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку. 21 листопада 2018 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], від шлюбу у них 21 грудня 2018 року народився їх спільний син [PERSON]. Позивач зазначає, що на даний час перебуває на обліку в Пирятинській філії ОЦЗ як безробітний та з народженням другої дитини у новому шлюбі, яка також потребує належного матеріального забезпечення, подальша сплата аліментів у повному розмірі стала неможливою. У звязку з цим, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], із 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку. Позивач у судове засідання не зFявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги позивача визнає та не заперечує протии їх задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 21 вересня 2014 року у позивача від шлюбу з [PERSON] народилася дочка [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.8). Відповідно до рішення Пирятинського районного суду Полтиавської області від 28 серпня 2018 року, [PERSON] розірвав шлюб із [PERSON] (а.с.6). Судовим наказом Пирятинського районного суду Полтавської області від 13 вересня 2018 року, копія якого додана до матеріалів справи (а.с.9), з [PERSON] на користь [PERSON]М стягнуті аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12.09.2018. 21 листопада 2018 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], народження 01 серпня 1992 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с. 11). [PERSON] цього шлюбу позивач має сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (а.с. 12). Відповідно до довідки Пирятинської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості F345 від 12 березня 2019 року, [PERSON]. на обліку як безробітний перебуває з 28.11.2018 (а.с.13). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України F 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року F3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Установлено, що з 21.11.2018 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (дошлюбне прізвище F [PERSON]) [PERSON] спільного проживання з нею позивач має малолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача. Окрім цього, з позивача стягуються аліменти на користь попередньої дружини F [PERSON] на утримання його малолітньої доньки [PERSON], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивач має право на зміну розміру стягуваних аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: у позивача змінився матеріальний стан, що полягає в тому, що в нього з'явилася ще одна дитина, яка потребує матеріального забезпечення, та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому не має можливості працювати. Тому такі вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Отже, з урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини всіх видів його доходів на 1/6 частину всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітньої дитини, обов'язок по утриманню якої покладений на позивача. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України F3 від 15.05.2006р.

Outcome: approved