Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні і просив стягнути з відповідача ПАТ «Черкасиобленерго» на його користь неправомірно нараховані кошти за електроенергію в сумі 596,26 грн., зобовязати відповідача внести зміни в договір про користування електроенергією щодо встановлення електрокотла для опалення будинку, стягнути з відповідача 4107 грн. моральної шкоди та судові витрати, які будуть документально підтверджені. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 25.10.2013 року йому було відмовлено в задоволенні позову про стягнення неправомірно нарахованих коштів за користування електроенергією та зобовязання відповідача внести зміни в договір про користування електроенергією щодо встановлення електрокотла для опалення будинку, на тій підставі, що він повинен був надати ПАТ «Черкасиобленерго» письмову заяву про зміну тарифу за спожиту електроенергію, і крім технічних умов та робочого проекту, надати паспорт на електрокотел. Після апеляційного оскарження, яке не змінило рішення суду першої інстанції, він звернувся 06 лютого 2014 року до Шполянського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» з письмовою заявою про внесення змін до договору про користування електроенергією щодо використання електроустановки для опалення будинку та зміни тарифу із звичайного на тариф, передбачений для населення, яке користується електроенергією для опалення будинків стаціонарними установками. Працівники Шполянського РЕМ відмовились прийняти необхідні для зміни тарифу документи, мотивуючи тим, що начальник абонентської служби у відпусті. 26 лютого 2014 року він повторно написав аналогічну заяву та разом з копіями необхідних документів зареєстрував її в секретаря. Минуло вже більше чотирьох місяців після написання ним заяви, але ніякої реакції з сторони Шполянського РЕМ немає, тому він вимушений був знову звертатися до суду за захистом порушених прав. В період з 01.10.2012 р. по 31.05.2014 р. електроенергія для населення відпускалася за тарифами, затвердженими Постановою НКРЕ №1183 від 13.09.2012 р. В період з 06.02.2014 р. по 31.05.2014 р. він використав 3726 кВт електроенергії, сплативши 981,15 грн., однак згідно п. 1.4 вказаної Постанови мав би сплатити 384,89 грн., тобто переплатив 596,26 грн. В звязку з цим, він просить стягнути суму переплачених коштів з відповідача. Крім того, просив стягнути з відповідача 4107 грн. моральної шкоди, в обґрунтування розміру якої вказав, що сума моральної шкоди охоплює розмір витрат, які були затрачені на розгляд попередньо поданих ним позовів до ПАТ «Черкасиобленерго», в задоволенні яких йому було відмовлено. Також просив стягнути судові витрати, остаточний розмір яких назвати не зміг. Представник відповідача ПАТ «Черкасиобленерго» [PERSON] заперечував проти задоволення позову і вказав, що позивачем [PERSON] дійсно було подано до Шполянського РЕМ заяву про встановлення тарифу для населення, яке проживає в житлових будинках, обладнаних електроопалювальними установками та внесення змін до договору про користування електроенергією. Разом із заявою позивачем було надано копію паспорта та ідентифікаційного номера, технічні умови на приєднання до електричних мереж, технічний паспорт житлового будинку, технічний паспорт на електрокотел із зазначенням потужності, однак позивачем не було надано проектну документацію на внутрішньобудинкову електричну мережу, обовязкова належність якої передбачена ст. 1 Закону України «Про архітектурну діяльність». В звязку з цим, він вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, поскільки позивачем не були надані всі необхідні документи для внесення змін до договору та зміни тарифу за користування електроенергією. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено, що після залишення судом апеляційної інстанції рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 25.10.2013 р. без змін, яким [PERSON] було відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення неправомірно нарахованих коштів за користування електроенергією та зобовязання відповідача внести зміни в договір про користування електроенергією щодо встановлення електрокотла для опалення будинку, на тій підставі, що він повинен був надати ПАТ «Черкасиобленерго» письмову заяву про зміну тарифу за спожиту електроенергію, і крім технічних умов та робочого проекту, надати паспорт на електрокотел, позивач [PERSON] звернувся 06 лютого 2014 року до Шполянського РЕМ з письмовою заявою про внесення змін до договору про користування електроенергією щодо використання електроустановки для опалення будинку та зміни тарифу із звичайного на тариф, передбачений для населення, яке користується електроенергією для опалення будинків стаціонарними установками. Працівниками Шполянського РЕМ було відмовлено позивачу в прийнятті необхідних для зміни тарифу документів, поскільки начальник абонентської служби перебував у відпустці, в звязку з чим позивач 26 лютого 2014 року повторно написав аналогічну заяву та разом з копіями необхідних документів зареєстрував її в Шполянському РЕМ. Згідно копії заяви від 26.02.2014 р., яка міститься в матеріалах справи вбачається, що позивачем до заяви було додано ксерокопію паспорта та ідентифікаційного номера, технічні умови, технічний паспорт на житловий будинок, рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 25.10.2013 р. та настанову з експлуатації котла електричного проточного Ж7-КЄП-6. Тобто, позивачем було надано необхідний пакет документів для внесення змін до договору про користування електроенергією та зміни тарифу за користування електроенергією, перелік яких також встановлений рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 25.10.2014 р., яке вступило в законну силу, і повторному доказуванню не підлягає. На подану позивачем [PERSON] 26.02.2014 року заяву, відповідачем була надана відповідь №206 від 27.02.2014 р., згідно якої відповідачем зазначено, що в переліку наданих позивачем документів відсутня проектна документація на внутрішньобудинкову електричну мережу, обовязкова належність якої передбачена ст. 1 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 №687-ХVІ, однак слід зазначити, що статтею 1 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачений перелік визначення основних термінів, які вживаються в даному законі, тому посилання відповідача на вказану статтю як на підставу для відмови позивачу у внесенні змін до договору та зміни тарифу є безпідставним і не відповідає нормам чинного законодавства. З моменту подання позивачем заяви відповідачу і по даний час, відповідач не вніс зміни до договору про користування електроенергією та не змінив позивачу тариф за користування електроенергією для населення, яке користується електроенергією для опалення будинків стаціонарними установками, внаслідок чого позивачем було переплачено кошти за використану ним електроенергію. В період з 01.10.2012 р. по 31.05.2014 р. електроенергія для населення відпускалася за тарифами, затвердженими Постановою НКРЕ №1183 від 13.09.2012 р. В період з 06 лютого 2014 р. по 31 травня 2014 р. позивач використав 3726 кВт електроенергії, що підтверджується рахунками на оплату за електроенергію за лютий, березень, квітень, травень 2014 р., сплативши 981,15 грн., однак згідно п. 1.4 вказаної Постанови мав би сплатити 384,89 грн., тобто переплатив 596,26 грн. Пасивна поведінка відповідача з приводу поданої позивачем заяви, призвела до порушення прав позивача та переплати ним коштів за спожиту електроенергію. Пунктами 4 та 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обовязковому зясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Слід зазначити, що позивачем в обґрунтування стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 4107 грн. було зазначено, що вказана ним сума це сума коштів, яка була ним затрачена під час подання попередніх позовів до відповідача, в задоволенні яких йому було відмовлено. Враховуючи, що моральна шкода полягає в фізичних чи моральних стражданнях, яких особа зазнає, в звязку з неправомірними діями їх заподіювача, зазначений позивачем розмір моральної шкоди не полягає в душевних чи фізичних стражданнях позивача, відсутнє належне обгрунтування її заподіяння відповідачем у відповідності до вищезазначених норм законодавства, в звязку з чим заявлена позивачем моральна шкода не підлягає стягненню з відповідача. Крім того, позивач в судовому засіданні не зміг назвати суму понесених ним судових витрат, та в чому дані витрати полягають, тому в звязку з неможливістю обґрунтування та підтвердження понесених позивачем судових витрат, вимоги в частині стягнення їх з відповідача задоволенню не підлягають, в звязку з необґрунтованістю. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та надані сторонами докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, враховуючи, що позивач звернувся до Шполянського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» із заявою про зміну тарифу на електричну енергію для населення, яке проживає в житлових будинках, обладнаних у встановленому порядку електроопалювальними установками і внесення змін до договору про користування електроенергією та надав необхідний пакет документів, відповідач надав позивачу відповідь на подану ним заяву №206 від 27.02.2014 р., яка суперечить чинному законодавству, та безпідставно ухиляється від внесення змін до договору про користування електроенергією, що призвело до переплати позивачем коштів за спожиту електроенергію, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача ПАТ «Черкасиобленерго» підлягають стягненню на користь позивача неправомірно нараховані кошти за електроенергію, а також відповідача необхідно зобовязати внести зміни в договір щодо внесення відомостей про встановлення електрокотла для опалення будинку, а в задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити, в звязку з їх необгрунтованістю. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного, Постанови НКРЕ №1183 від 13.09.2012 р., Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: approved