Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, без самостійних вимог Галицька районна адміністрація про виселення. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданого 06.09.1993 року Львівською міською адміністрацією, йому належить квартира [ADDRESS] , про що ЛМБТІ відділом приватизації житла міської адміністрації зроблено запис у реєстрову книгу за № 4870 від 05.10.1993 року. Окрім того, відомості про реєстрацію права власності внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом за № 179021944 від 29.08.2019 року. В даній квартирі ніхто не зареєстрований. З 2003 року в квартирі фактично проживає [PERSON] , а з 2011 року [PERSON] , [PERSON] та з 2017 року [PERSON] . Домовленості про вселення та тимчасове проживання в спірній квартирі мала місце в усній формі з [PERSON] , жодних письмових домовленостей не було, а її заселення та проживання в квартирі носило виключно тимчасовий, ситуативний характер - на час пошуку їй житла. Позивач зазначає, що в квартирі ніхто не зареєстрований, відповідачі мають інше місце реєстрації, зокрема [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . Місце реєстрації їх дітей йому не відоме. Оскільки час його перебування за кордоном завершився, то він звернувся до відповідачів з проханням звільнити квартиру. Однак відповідачі не бажають цього робити, чим створюють йому перешкоди в реалізації права власності, оскільки він позбавлений фактичного володіння та користування власною квартирою. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , діючи також в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили. Пояснили, що окрім даної кварити їм та їхнім дітям не має де проживати. Просили відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання проти позову заперечив. Пояснив, що [PERSON] вселилась в дану квартиру як член сім`ї за погодженням із позивачем. Правових підстав для виселення відповідачів з вищевказаної квартири не має. Просив суд відмовити в задоволенні позову повністю. Представник третьої особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явилась. Належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення повідомлення за місцем знаходження та направленням на офіційну електронну адресу. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.09.1993 року. Як вбачається з довідки ЛКП «Цитадель-Центр» №2473 від 05.08.2019 року з місця проживання про склад сім`ї та прописки у квартирі [ADDRESS] ніхто не зареєстрований. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №179021944 від 29.08.219 року квартира за адресою [ADDRESS] загальною площею 64,7 кв.м належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до копії повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 15.01.2020 року [PERSON] зазначає, що за усною домовленістю із його родичами у 2003 році, у зв`язку з їх тимчасовими труднощами із пошуком житла, останній дозволив проживати у його квартирі протягом календарного місяця. Відповідно до копії висновку Галицького ВП ГУНП у Львівській області від 22.01.2020 року лейтенантом поліції ДОП Галицького ВП ГУ НП у Львівській област Градовим А.Е. встановлено, що у квартирі [ADDRESS] було виявлено осіб, які там проживають, а саме: родичку [PERSON] , [PERSON] , яка повідомила, що у неї булла усна домовленість з [PERSON] про проживання, а також її чоловіка [PERSON] та двох малолітніх дітей. Наведе свідчить про те, що позивач [PERSON] добровільно, за усною домовленістю надав згоду на проживання відповідачів у квартирі за адресою: [ADDRESS] , тобто самоуправно відповідачі не вселилися у спірну квартиру і правомірно проживають у квартирі до цього часу. Умови та порядок укладення й припинення договору найму жилого приміщення\~в будинках\~приватного житлового фонду врегульовані\~главою 59 ЦК України\~і\~главою 6 ЖК Української РСР. За договором найму житла одна сторона (власник житла, наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві житло для проживання у ньому на певний строк за плату (ст. 810 ч.1 ЦК України). За положеннями ч. 1\~ст. 821 ЦК України\~договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. Як передбачено ч.1\~ст.822 ЦК України,\~у разі\~спливу строку\~договору найму\~житла наймач\~має переважне\~право на\~укладення договору\~найму житла\~на новий\~строк.\~Не пізніше\~ніж за\~три місяці\~до спливу\~строку договору\~найму житла\~наймодавець може\~запропонувати наймачеві\~укласти договір\~на таких\~самих або\~інших умовах\~чи попередити\~наймача про\~відмову від\~укладення договору\~на новий\~строк.\~Якщо наймодавець\~не попередив\~наймача,\~а наймач\~не звільнив\~помешкання,\~договір вважається\~укладеним на\~таких самих\~умовах і\~на такий\~самий строк. В даному випадку, письмового договору найму сторонами не укладалось. Як вбачається з матеріалів справи наймодавець (позивач) в 2003 році в усній формі уклав договір з наймачем (відповідачем [PERSON] ) на здачу квартири [ADDRESS] , який вважається укладеним на 5 років. Оскільки після спливу цього строку, а саме у 2008 році наймодавець (позивач) не попередив наймача (відповідача [PERSON] ) про відмову від договору, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається неодноразово укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк, тобто до 2023 року. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк (ч. 2 ст. 763 ЦК України). Разом з тим, відповідно до ст. 825 ЦК України, договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі:1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази; 2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає. Договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім`ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці. Якщо наймач житла або інші особи, за дії яких він відповідає, використовують житло не за призначенням або систематично порушують права та інтереси сусідів, наймодавець може попередити наймача про необхідність усунення цих порушень. Якщо наймач або інші особи, за дії яких він відповідає, після попередження продовжують використовувати житло не за призначенням або порушувати права та інтереси сусідів, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму житла. Виходячи з вимог ч.1\~ст.168 ЖК Української РСР, договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця у випадках: 1)якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім`ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. 2)якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, 3)якщо наймач або особи, які проживають разом з ним використовують жиле приміщення не за призначенням, 4) якщо наймач або особи, які проживають разом з ним систематично порушують правила співжиття, роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку (квартирі), 5)у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги. Як встановлено в судовому засіданні позивач не звертався до відповідачів із письмовим попередженням про розірвання ними усного договору найму та звільнення відповідачами квартири за адресою: [ADDRESS] . Тобто позивач не виконав вимоги вищевказаного законадства України для належного та законного виселення відповідачів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ст. 311 ч.4 ЦК України,\~ст. 9 ч.3 ЖК Української РСР). Встановлено, що відповідачі самоуправно не вселялись у спірну квартиру, проживають у квартирі правомірно та на підставі усного договору піднайму, який у встановленому законом порядку не розірвано, відтак відсутні правові підстави для виселення відповідачів зі спірного жилого приміщення. З вищезазначених підстав в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed