Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення річних, інфляційних та процентів за договором позики. В обґрунтування позову позивач вказав, що 06 червня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики за умовами якого він передав відповідачу у борг грошові кошти в сумі 3500 гривень, а останній зобовязувався повернути їх до 01 липня 2013 року, про що власноруч написав розписку. Вказує, що в порушення умов договору відповідач суму боргу у встановлений термін не повернув. Тому позивач був змушений звернутися до суду та просив суд стягнути з відповідача основу суму боргу в розмірі 3500 грн., індекс інфляції за весь час прострочення, в сумі 3106,98 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 308,95 грн., а також відсотки в розмірі облікової ставки НБУ річних за користування позикою в сумі 1683,53 грн., а також судовий збір та витрати на правову допомогу. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, але на адресу суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсяг та просив суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, також просив справу розглянути без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно чинного законодавства, що підтверджується наявними в справі доказами. Відповідно ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судовому засіданні встановлені такі обставини та відповідні правовідносини: 06.06.2013 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов яого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 3500\~грн., а позичальник зобовязався повернути позику у строк до 01.07.2013 року. Грошові кошти в сумі 3500\~грн. передані відповідачу, що підтверджується розпискою відповідача [PERSON] 06.06.2013 року. Строк повернення коштів закінчився: 01.07.2013 року. Борг позивачу відповідачем не повернутий. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд враховуючи вимоги ст. ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням учасників процесу, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення, оскільки позивач свої обовязки за договором позики виконав в повному обсязі надавши відповідачу відповідну суму коштів, а відповідач свої обовязки належним чином не виконав, в звязку з чим має заборгованість перед позивачем. Крім того, відповідно до ст. 84, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved