Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю в ньому понад 6 місяців без поважних причин. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником житлового будинку з госпдарськими спорудами [ADDRESS] . У даному будинку зареєстрований [PERSON] , який з грудня 2013 року за місцем реєстрації не проживає. В даний час відповідач [PERSON] проживає в с.Мостове, але у добровільному порядку виписуватися із будинку позивача не бажає. [PERSON] не є членом сім`ї позивача. Реєстрація [PERSON] у будинку, що належить позивачу створює труднощі та перешкоди, щодо тримання права на субсидію. Позивач вважає, що відповідач понад 6 місяців у вказаному житлі не проживає та не користується ним без поважної причини, а тому на підставі ст. 72 ЖК України, просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим будинком. У добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстраційного обліку, а тому позивач змушений звернутися до суду з позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, його представник [PERSON] надала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання, призначене на 26.10.2021 р., як і в попередні призначені судові засідання, відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив , відзиву не подав. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за останнім відомим місцем реєстрації місця проживання (ч.9 ст. 28 ЦПК), про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомив, позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи наявність усіх умов, передбачених ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] . Право власності позивача на даний будинок підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.10.2009 року виданного на підставі рішення ХІХ сесії п`ятого скликання Мостівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області від 16.10.2009 року, зареєстрованого у Вознесенському МБТІ 29.10.2009 р. за №601. Відповідно до довідки виданною виконавчим комітетом Мостівської сільської ради від 23.04.2021 р. №384 про те, що [PERSON] , [INFO] зарєстрований за адресою [ADDRESS] , але тривалий час не проживає (з грудня 2013 року). Факт не проживання відповідача у будинку підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: - актом встановлення фактичного проживання від 23 квітня 2021 року в будинку за адресою [ADDRESS] , складеного депутатом Мостівської сільської ради виборчого округу №7 Радчук Т.Д., в якому зазначено, що в житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який з грудня 2013 року за місцем реєстрації не проживає. Статті 150, 156 ЖК передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суду необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщенні та поважність причин такої відсутності. За правилами ст.ст.10, 11 ,60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Докази, які б свідчили про наявність поважних причин непроживання відповідача в житловому приміщенні, у матеріалах справи відсутні. На сьогоднішній день позивач, як власник житлового будинку має намір розпорядитися своїм майном на власний розсуд, однак реєстрація відповідача у зазначеному будинку перешкоджає йому у цьому, а тому він звернувся до суду. Суд вважає, що реєстрація відповідача у зазначеному житловому будинку перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно зі 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. ст. 71 та 72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців, без поважних на те причин. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи може здійснюватись на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] як власник будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , має право вимагати усунення порушення її права власності. Із пояснень позивача , викладених в позові, судом встановлено, що [PERSON] з грудня 2013 року не проживає за місцем реєстрації. Ствердження позивача підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Враховуючи, що [PERSON] більше 6 місяців не користується житловим будинком позивача без поважних причин, що свідчить про втрату ним права на користування цим житлом, а також створює позивачеві перешкоди в користуванні житлом та його утриманні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved