Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS], який належить йому відповідно свідоцтва про право власності на житловий будинок. В квітні 2014 році у житловому будинку він приписав свого зятя [PERSON] [INFO], де він мешкав до серпня 2014 року. З серпня 2014 року відповідач, залишившись бути приписаним в будинку, поїхав до Польщі на заробітки. Після цього часу відповідач в будинку по [ADDRESS] не проживає. Як йому відомо, працює за кордоном. Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому наполягає на позовних вимогах. Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що проти позовних вимог не заперечує. Крім того, про розгляд справи був повідомлений належним чином - шляхом публікації про його виклик в судове засідання в газеті «Вісті придніпров'я» № 92 (1891) від 28.11.2017 р. Третя особа - Томаківська селищна рада Томаківського району в особі виконавчого комітету Томаківської селищної ради у судове засідання не з'явилася, але подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, заперечення проти позову відсутні. Свідок [PERSON] в попередньому судовому засіданні пояснила, що позивач доводиться їй чоловіком, а відповідач у справі був чоловіком її доньки, якого вони зареєстрували у будинку [ADDRESS] у 2014 році, при цьому відповідач у даному домоволодіння не проживає з серпня 2014 року. Тобто свідок підтвердила факт не проживання відповідача за вказаною адресою протягом зазначеного часу. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, враховуючи доводи свідка, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок. Як зазначає позивач, в квітні 2014 році у вищевказаному житловому будинку він приписав свого зятя [PERSON], який є відповідачем у даній справі, де останній мешкав до серпня 2014 року. З довідки про склад сім'ї №2059 від 04.10.2017 року виданої виконкомом Томаківської селищної ради вбачається, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає за адресою [ADDRESS] Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно ст.316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 379 ЦК України передбачає, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Відповідно до положень ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Оскільки відповідач не проживає у вказаному будинку тривалий час, то на підставі рішення суду він може бути визнаним таким, що втратив право користування житлом. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved