Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який був зареєстрований 07 серпня 1999 року у виконавчому комітеті Сороківської сільської ради Городенківського району. В позовній заяві позивач зазначив, що протягом останніх декількох років стосунки з дружиною розпались, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім’я припинила своє існування. Спільна дитина вже повнолітня і проживає окремо. На даний час позивач з відповідачкою проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. У зв’язку з наведеним, позивач просить шлюб розірвати, терміну для примирнення не надавати. Ухвалою суду 17.01.2019 року, за проханням відповідачки, сторонам було надано тремін для примирення - два місяці. Учасники справи в судове засідання не з’явилися. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON], [INFO], зареєстрований 27 липня 1999 року у Сороківській сільській раді Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8, що стверджено свідоцтвом про одрудення серії [NUMBER], виданим 27 липня 1999 р. Сороківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Від шлюбу у сторін є спільна дитина, яка вже повнолітня та проживає окремо. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім’ю складають особи, які спільно проживають, пов’язані спільним побутом, мають взаємні права та обов’язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК України. Статтею 55 СК України передбачений обов’язок подружжя турбуватись про сім’ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов’язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім’ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім’ї за свою поведінку в сім’ї, та зобов’язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім’ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім’я розпалася повністю, сторони спільно не проживають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, за наданий судом тремін для примирення строни не помирилися, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв’язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що суду не відомо, яке прізвище відповідачка бажає залишити собі після розірвання шлюбу, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved