Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», [PERSON] про відшкодування шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявлених вимог з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 01.08.2016 року та заяви про збільшення позовних вимог від 18.10.2016 року зазначив, що 12 вересня 2012 року близько 22 год. 15 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Форд Фокус» з реєстраційним номером АА4331ОМ, рухаючись по бульвару Кольцова зі сторони вул. [PERSON] в напрямку вул. Зодчих в м. Києві, допустив наїзд на нього [PERSON] у момент коли він перетинав дорогу в межах пішохідного переходу. У результаті ДТП йому спричинено тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння. За даним фактом проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12012110000000602 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що підтверджується витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань. У результаті отриманих тілесних ушкоджень, згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серії ТЕР № 0057683 йому [PERSON] з 09.01.2013р. встановлено першу Б групу інвалідності за загальним захворюванням до 01.02.2014 р. Надалі за результатами огляду МСЕК 16.01.2014р. згідно з довідкою до акта огляду МСЕК та випискою Серії АВ № 0183010 йому продовжено першу Б групу інвалідності за загальним захворюванням до 01.02.2016 р. Крім того, у пункті «Висновок про умови та характер праці» даних довідок вказано, що [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. При повторному огляді 28.01.2016 року [PERSON] після тривалого лікування та реабілітації було встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серії АВ № 061571. Внаслідок отриманих травм він знаходився на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні № 17 у період з 12 вересня до 4 грудня 2012 року, в Тернопільській обласній комунальній клінічній психоневрологічній лікарні у період з 6 грудня до 28 грудня 2012 року. Надалі продовжив лікуватись амбулаторно. З 11 лютого до 7 березня 2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні у Тернопільській обласній комунальній клінічній психоневрологічній лікарні, після чого лікувався амбулаторно за місцем проживання. З 17 лютого до 25 лютого 2014 року продовжив лікуватись стаціонарно у Київській міській клінічній лікарні № 17. А також проходив реабілітацію в реабілітаційному центрі «Колумна Медіка» в м. Ласк, Польща з 20 травня до 2 червня 2013 року, а з 13 серпня до 26 серпня 2013 року знаходився на санаторно-курортному лікуванні-реабілітації у ПАТ «Клінічний санаторій «Полтава-Крим» у м. Саки, АРК, Україна. Під час стаціонарного лікування на медикаменти, медичні засоби/вироби та обстеження було витрачено 82\~833, 24 грн., з яких: - 80\~331,12 грн. - лікування та обстеження під час перебування на стаціонарі у Київській міській клінічній лікарні № 17 з 12.09.2012 до 04.12.2012 (у т.ч.: 18\~500 грн. датчик внутрішньочерепного тиску(8300 грн.), набір імплантів (10\~200 грн.); 3572 грн.. обстеження (13.09.2012 МСКТ головного мозку вартістю 494 грн., МСКТ шиї вартістю 494 грн., 25.09.2012 МСКТ органів грудної порожнини вартістю 680 грн., МСКТ головного мозку вартістю 494 грн., 06.10.2012 дослідження крові на карбамазепін та на вальпроєву кислоту вартістю по 90 грн., 17.10.2012 дослідження крові на карбамазепін вартістю 90 грн. та 27.11.2012 дослідження крові на вальпроєву кислоту вартістю 90 грн., 14.11.2012 - МСКТ головного мозку вартістю 570 грн., МСКТ суглобу вартістю 570 грн.); 58\~259, 12 грн. - медикаменти, медичні засоби/вироби); - 1665 грн. - лікування та обстеження під час перебування на стаціонарі у Тернопільській обласній комунальній клінічній психоневрологічній лікарні з 06.12.2012 до 28.12.2012; - 409, 68 грн. - лікування та обстеження під час перебування на стаціонарі у Тернопільській обласній комунальній клінічній психоневрологічній лікарні з 11.02.2013 до 07.03.2013; - 427,44 грн. - лікування та обстеження під час перебування на стаціонарі у Київській міській клінічній лікарні № 17 з 17 лютого до 25 лютого 2014 року та надалі на придбання ліків протягом лютого квітня 2014 року. Під час амбулаторного лікування на медикаменти, медичні засоби/вироби та обстеження було витрачено 24\~131,6 грн.: - 170,29 грн. - за грудень 2012 року на придбання ліків; - 299,42 грн. за січень 2013 року на придбання ліків; - 2123,12 грн. - з травня до грудня 2013 року на придбання ліків; - 20\~734,25 грн. - обстеження за період з жовтня 2013 до лютого 2016 року - 804,52 грн. - за січень та лютий 2015 року на придбання ліків та проведення МСКТ головного мозку. На реабілітацію у клініці «Колумна Медіка», Польща з 20 травня до 2 червня 2013 року було витрачено 51\~112,05 грн., з яких: 35 євро - візовий збір, що еквівалентно 968,45 грн. станом на 01.08.2016 205 грн. - послуги візового центру 50 грн. - за страхування [PERSON] 120 злотих проїзд в м. Ласк, Польща до клініки «Колумна Медіка», що еквівалентно 763,2 грн. 7724,12 злотих (49\~125,40 грн.) - лікування, проживання та реабілітація в клініці «Колумна Медіка» (у т.ч. 6960 злотих, що еквівалентно 44\~265,6 грн. та на суму 764,12 злотих, що еквівалентно 4859,8 грн.) станом на 01.08.2016. На санаторно-курортне лікування в санаторії «Полтава-Крим», що розташований в АРК, м. Саки з 13.08.2013р. до 26.08.2013р. було витрачено: 666,84 грн. транспортні витрати на квитки з Тернополя у АРК та в зворотному напрямку для [PERSON] (по 333,42 грн. за один квиток). 660 грн. - часткова вартість путівки в санаторій за перебування [PERSON] 560 грн. вартість двох додаткових днів перебування [PERSON] у санаторії. На санаторно-курортне лікування в санаторії «Миргород» з 05.10. до 19.10.2015р.: 5575 грн. вартість перебування в санаторії [PERSON] 305,24 грн. - транспортні витрати на придбання квитків з м. Тернопіль у м. Миргород та у зворотному напрямку для [PERSON] (158,34 грн. за квиток у Миргород та 146,90 грн. за квиток у Тернопіль). Всього на санаторно-курортне лікування у 2015 році витрачено 7767, 08 грн. Крім того під час реабілітації в клініці «Колумна Медіка» було понесено витрати на особу, що надає сторонній догляд - [PERSON], а саме: 35 євро - візовий збір, що еквівалентно 968,45 грн. станом на 01.08.2016р., 205 грн. - послуги візового центру, 64 грн. - за страхування [PERSON],120 злотих проїзд в м. Ласк, Польща до клініки «Колумна Медіка» що еквівалентно 763,2 грн. Також на [PERSON], як особу, що надавала йому сторонній догляд в санаторії «Полтава-Крим», що розташований в АРК, м. Саки з 13.08.2013р. до 26.08.2013р. було витрачено: 666,84 грн. транспортні витрати на квитки з Тернополя у АРК та в зворотному напрямку для [PERSON] (по 333,42 грн. за один квиток), 660 грн. - часткова вартість путівки в санаторій за перебування [PERSON], 560 грн. вартість двох додаткових днів перебування [PERSON] у санаторії. На [PERSON], як особу, що надавала йому сторонній догляд в санаторії «Миргород» з 05.10.2015р. до 19.10.2015р. було витрачено: 6172 грн. - вартість перебування в санаторії особи, 305,24 грн. - транспортні витрати на придбання квитків з м. Тернопіль у м. Миргород та у зворотному напрямку (158,34 грн. за квиток у Миргород та 146,90 грн. за квиток у Тернопіль). Всього на сторонню допомогу витрачено 10\~364, 73 грн. Вартість всього лікування, реабілітації та догляду станом на 2015 рік становить 170\~109,36 грн. згідно заявлених позивачем вимог від 02.08.2016 року. Однак згідно розрахунку наведеного в позовній заяві загальна сума становить 176\~208,7 грн. (82\~833, 24 + 24\~131,6 + 51\~112,05 + 7767, 08 + 10\~364, 73). В ході судового розгляду позивачем подано клопотання про збільшення позовних вимог згідно якого, позивач зазначає, що з метою перевірки його стану здоровя 15.09.2016р. було проведено МСКТ головного мозку, ультразвукову діагностику та дослідження крові, а також у нього виникли додаткові витрати на санаторно-курортне лікування. За вказану діагностику та санаторно-курортне лікування ним було сплачено 16 738,73 грн. з яких: - 792 грн. за МСКТ головного мозку, що підтверджується фіскальним чеком та актом наданих послуг від 15.09.2016р., 420 грн. за УЗД, що підтверджується квитанцією №280912 та квитанцією до прибуткового касового ордера від 15.09.2016р.; 3298,56 грн. за дослідження крові, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 15.09.2016р. та талоном на отримання результатів досліджень №280873 від 15.09.2016 р.; 5904 грн. вартість його перебування в санаторії «Миргород» з 16.03.2016р. до 31.10.2016р., що підтверджується фіскальним чеком від 16.03.2016р.; 5684 грн. - вартість перебування в санаторії «Миргород» з 03.10.2016р. до 15.10.2016р., що підтверджується фіскальним чеком від 03.10.2016 р.; 640,17 грн. - транспортні витрати на придбання квитків з м. Тернопіль у м. Миргород та у зворотному напрямку (251,18 грн. за квиток з Тернополя у Київ, 162,06 грн. за квиток з Києва у Миргород та 89,76 грн. за квиток з Мирогорода в Київ, 137,21 грн. з Києва у Тернопіль). Крім того, вказує на те, що ним також було понесено витрати у листопаді 2013 року на придбання квитків у Туреччину, де проводились додаткові обстеження. Платіжні документи, які підтверджують оплату зазначених обстежень у нього не збереглись, однак збереглись медичні документи із результатами їх проведення, а також квитки на літак зі Львова в Стамбул та із Стамбулу в Анкару та у зворотному напрямку вартістю 2229,75 грн. У даній поїздці його супроводжувала мати [PERSON], так як він потребував постійної сторонньої допомоги та догляду. Вартість квитка для [PERSON] становила 2229,75 грн. Всього на квитки витрачено 4459,5 грн. На підставі вищенаведеного, зазначає, що загальний розмір матеріальної шкоди складає 191 307,59 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» вважає, що страховиком підлягає відшкодуванню 51\~000 грн. майнової шкоди, яку про сить стягнути в його користь. [PERSON] було відшкодовано йому 8500 грн., тому просить стягнути в його користь з [PERSON] невідшкодовану суму завданої матеріальної шкоди ушкодженням здоровя в розмірі 131\~807, 59 грн. (191 307,59 грн. 51\~000 грн. 8500 грн.). Крім того просить стягнути з [PERSON] в його користь 1 000 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування заявленої суми зазначає, що внаслідок отриманих травм він переніс складні операції, що супроводжувалось фізичним болем та переживаннями з приводу успішного їх проведення. Крім того, він протягом певного часу перебував у стані коми, що зумовило надалі потребу у тривалій реабілітації. Лежачий спосіб життя пригнічував його, а усвідомлення того, що він не може стояти на ногах, ходити та вести нормальний спосіб життя, призводило до постійних душевних та психологічних страждань. І навіть зазначене тривале лікування, затрати сил і коштів не відновили попереднього стану його здоровя. На даний час він продовжує відчувати болі в місцях забоїв, переломів, а наслідками травми голови є ускладнення та захворювання очей, зокрема, що продовжує створювати небажаний психологічний та фізичний дискомфорт. Всі наведені обставини потягнули душевні страждання, переживання та негативні емоції та призвели до обмеження кола спілкування, що знову-таки поглиблює негативні переживання. Отримані ним ушкодження, непоправно позначились на стані його здоровя, що підтверджується встановленням йому інвалідності та часткової постійної втрати загальної працездатності. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просять його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав та подав суду письмові заперечення та пояснення на позов, згідно яких зазначає, що подія ДТП мала місце з вини позивача [PERSON], який проявляючи грубу необережність зухвало припускаючи настання наслідків своїм діям та в порушення правил дорожнього руху України, рухався на значній швидкості на роликах в темну пору доби, керуючи засобом підвищеної небезпеки, поза межами пішохідного переходу. [PERSON] не мав технічної можливості уникнути наїзду на [PERSON], що підтверджується висновками комплексної автотехнічної та фототехнічної експертизи від 23.11.2012 року проведених в рамках досудового слідства по кримінальній справі порушеній відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Вважає, що надані позивачем орієнтовні розрахунки витрат на лікування, як і сума позову так і сума на лікування не підкріплені належними документами та не відповідають матеріалам справи, значна частина сум на лікування витрачена без призначення лікаря, або лікування захворювань, що не повязані з ДТП (гепатит). Крім того зазначає, що в матеріалах справи відсутні документи про направленням позивача на лікування у іншу країну, а в медичних документах про направлення позивача на лікування/реабілітацію у санаторій не зазначено, у який саме заклад та з яких причин позивачу необхідне дане санаторне лікування з яким саме мінеральним складом має бути вода, яких саме мінералів має містити та в якій кількості, що унеможливлює встановлення витрат на придбання мінеральних вод різних торгових марок та з різним складом мінералів, тож витрати на таку воду не можуть підлягати витратам на лікування. Безпідставними вважає і позовні вимоги про стягнення витрат на купівлю валюти для поїздок за кордон та витрат на супровід позивача в санаторії, оскільки на час поїздок позивач не потребував супроводу/догляду. Вважає, що загалом позивачем перевищено суму позову на 108 267,40 грн. Також зазначає, що [PERSON] незважаючи на відсутність його вини у завданні позивачу ушкоджень здоровя було передано [PERSON] 8500 грн. на лікування, також позивачем визнано отримання коштів на лікування у розмірі понад сімдесят тисяч гривень від (ректора університету, колег по роботі та інших). Вважає, що внаслідок ДТП було через винні дії позивача було завдано матеріальних збитків [PERSON] повязаних з пошкодженням його автомобіля та необхідністю його відновлення. Крім того матеріальний стан [PERSON] є вкрай скромний та коштів не вистачає на отримання родини та погашення кредитів. Незважаючи на те, що постанову слідчого у кримінальному провадженні скасовано, слідство триває, проте встановлені слідством докази, а саме, покази свідків, відеозапис, експертиза відеозапису свідчать про відсутність вини [PERSON]В та те, що причиною завдання [PERSON] ушкодження здоровя, а також матеріальної шкоди [PERSON] є виключно груба\~\~необережність самого позивача, а тому просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача\~ [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» в судове засідання в судове засідання не зявився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце судового розгляду, заперечень на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, а, відтак, за зазначених обставин,\~ суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.\~\~ Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Згідно витягу з кримінального провадження № 12012110000000602 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, вбачається, що 12 вересня 2012 року близько 22 год. 15 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Форд Фокус» з реєстраційним номером АА4331ОМ, рухаючись по бульвару Кольцова зі сторони вул. [PERSON] в напрямку вул. Зодчих в м. Києві, допустив наїзд на [PERSON], який перетинав проїжджу частину на роликах. У результаті ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження. (т.1 ст. 17). Як вбачається з Висновку судово-медичної експертизи № 1932/Е від 11.12.2012р., внаслідок ДТП [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку з формуванням геморагічних вогнищ в обох лобних частках, травматичного субархноїдального крововиливу, гематоми мяких тканин в правій лобно скроневій ділянці, забійно-скальпованої рани правої тімяно-потиличної ділянки (дном якої є кістка) з розвитком набряку головного мозку, який клінічно проявився порушенням рівня свідомості до коматозного стану, неефективністю самостійного дихання, що потребувало переведення хворого на штучну вентиляцію легень, які належать до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя та закритого косого перелому правої великогомілкової кістки в середній третині, який належить до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та підтверджується (т. ст. 14-16). Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серії ТЕР № 0057683 [PERSON] з 09.01.2013р. встановлено першу Б групу інвалідності за загальним захворюванням до 01.02.2014р. (т.1 ст. 18). За результатами огляду МСЕК 16.01.2014р. згідно з довідкою до акта огляду МСЕК та випискою Серії АВ № 0183010 [PERSON] продовжено першу Б групу інвалідності за загальним захворюванням до 01.02.2016р. (т.1 ст. 19). У пункті «Висновок про умови та характер праці» даних довідок вказано, що [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. 28.01.2016 року [PERSON] встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серії АВ № 061571 (т.2 ст.134). Внаслідок отриманих травм [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні № 17 у період з 12 вересня до 4 грудня 2012 року, в Тернопільській обласній комунальній клінічній психоневрологічній лікарні у період з 6 грудня до 28 грудня 2012 року. Надалі продовжив лікуватись амбулаторно. З 11 лютого до 7 березня 2013 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у Тернопільській обласній комунальній клінічній психоневрологічній лікарні, після чого лікувався амбулаторно за місцем проживання у період з 12 вересня до 4 грудня 2012 року, з 17 лютого до 25 лютого 2014 року продовжив лікуватись стаціонарно у Київській міській клінічній лікарні №17. Згідно поданих позивачем платіжних документів (т.1 ст.ст. 28-55,103-248, т.2 ст.ст. 2-3,10-12, 14-15, 30-37) за час лікування [PERSON], останнім було витрачено: - на медикаменти, медичні засоби/вироби та обстеження під час стаціонарного лікування 82\~833, 24 грн. з яких: - 80\~331,12 грн. - лікування та обстеження під час перебування на стаціонарі у Київській міській клінічній лікарні № 17 з 12.09.2012р. до 04.12.2012р. (у т.ч.: 18\~500 грн. датчик внутрішньочерепного тиску (8300 грн.), набір імплантів (10\~200 грн.); 3572 грн.. обстеження (13.09.2012 МСКТ головного мозку вартістю 494 грн., МСКТ шиї вартістю 494 грн., 25.09.2012р. МСКТ органів грудної порожнини вартістю 680 грн., МСКТ головного мозку вартістю 494 грн., 06.10.2012р. дослідження крові на карбамазепін та на вальпроєву кислоту вартістю по 90 грн., 17.10.2012р. дослідження крові на карбамазепін вартістю 90 грн. та 27.11.2012р. дослідження крові на вальпроєву кислоту вартістю 90 грн., 14.11.2012р. - МСКТ головного мозку вартістю 570 грн., МСКТ суглобу вартістю 570 грн.); 58\~259, 12 грн. - медикаменти, медичні засоби/вироби); - 1665 грн. - лікування та обстеження під час перебування на стаціонарі у Тернопільській обласній комунальній клінічній психоневрологічній лікарні з 06.12.2012р. до 28.12.2012р.; - 409, 68 грн. - лікування та обстеження під час перебування на стаціонарі у Тернопільській обласній комунальній клінічній психоневрологічній лікарні з 11.02.2013р. до 07.03.2013р.; - 427,44 грн. - лікування та обстеження під час перебування на стаціонарі у Київській міській клінічній лікарні № 17 з 17 лютого до 25 лютого 2014 року та надалі на придбання ліків протягом лютого квітня 2014 року; - під час амбулаторного лікування на медикаменти, медичні засоби/вироби та обстеження [PERSON] було витрачено 24\~131,6 грн., а саме 170,29 грн. - за грудень 2012 року на придбання ліків; 299,42 грн. за січень 2013 року на придбання ліків; 2123,12 грн. - з травня до грудня 2013 року на придбання ліків; 20\~734,25 грн. - обстеження за період з жовтня 2013 до лютого 2016 року; 804,52 грн. - за січень та лютий 2015 року на придбання ліків та проведення МСКТ головного мозку. Вищезазначені витрати за загальну суму 106\~964,84 грн. здійснені за призначенням лікаря, що підтверджується випискою № 1347 з історії хвороби [PERSON] виданою Київською міською клінічною лікарнею (т.1 а.с. 56, т.2 а.с. 106), відповіддю на запит з додатком переліком медикаментів, витратних матеріалів та досліджень придбаних під час лікування за власний рахунок (т.1 ст. 58-61, т.2 а.с. 5, 17,, 107-108,), випискою виданою ТОКПНЛ (т.2 а.с. 4, 16). В тому числі на дослідження на вірус гепатиту В і С, а також придбання медикаментів на лікування гепатиту С, [PERSON] придбано медикаменти на загальну суму 20713,23 грн., що підтверджується платіжними документами (т.2 а.с. 36, 64-65, 69, 71-75, 77, 79-83, 85-88, 90-92, 96-100, 111). Слід зазначити, що в заяві про зменшення позовних вимог від 02.08.2016 року позивачем зменшено розмір відшкодування матеріальної шкоди на суму 8\~500 грн., які були відшкодовані відповідачем [PERSON] позивачу до подачі позовної заяви. Також при проведенні розрахунку сум витрат понесених на лікування позивача, останнім виключено суми витрат на товари та ліки які були придбані без призначення лікаря на які звернуто увагу представником відповідача в своєму запереченні. При обстеженні у Міському центрі нейрореабілітації Київської міської клінічної лікарні №18 [PERSON] було відмовлено у проведенні реабілітаційних заходів, у звязку з наявністю протипоказів для реабілітації в умовах міського центру нейрореабілітації та рекомендовано лікування у невролога за місцем проживання та при необхідності стаціонарне лікування в умовах неврологічного відділення за місцем проживання (т.1 а.с.38). Згідно запрошення клініки «Колумна Медіка», що знаходиться в м. Ласк, Польща, [PERSON] пройшов курс лікування та реабілітації в даній клініці в період з 20.05.2013 року по 02.06.2013 року вартістю 7724,12 злотих, що еквівалентно 49125,40 грн., що підтверджується фактурами, з перекладом, виданими клінікою «Колумна Медіка» на суму 6960 злотих, що еквівалентно 44265,6 грн. та на суму 764,12 злотих, що еквівалентно 4859,8 грн. (т.2 а.с. 39,40,48,49,50). Оскільки [PERSON] було встановлено першу Б групу інвалідності з потребою у сторонньому догляді, його змушена була супроводжувати у дану клініку мати [PERSON] якій також було надано запрошення клініки «Колумна Медіка». Для виїзду за кордон на реабілітацію за оформлення візи [PERSON] було витрачено кошти: за візовий збір в сумі 70 євро, що еквівалентно 1936,9 грн. (по 35 євро на кожного), за послуги візового центру в сумі 410 грн. (по 205 грн. на кожного), за страхування [PERSON] - 50 грн., за страхування [PERSON] 64 грн. За проїзд в м. Ласк, Польща до клініки «Колумна Медіка» ними було витрачено по 240 злотих (по 120 злотих за кожного), що еквівалентно 1526,4грн. (т.1 а.с.41-47). Таким чином з поданих документів вбачається, що сума матеріальних витрат витрачених позивачем на його перебування, а також особи яка його супроводжувала в клініці «Колумна Медіка», а також супутні витрати (візи, страховка, проїзд) в 2013 році становить 53112,7 грн. Після вказаної реабілітації за лікарськими рекомендаціями наведеними в Довідці № 72 про направлення на санаторно-курортне лікування, [PERSON] отримано путівку в санаторій «Полтава-Крим», що розташований в АРК, м. Саки та пройдено курс реабілітації з 13.08.2013р. до 26.08.2013р. згідно договору про надання санаторно-курортних послуг №195 від 23.08.2013 року, графіку відображеного санаторно-курортними книжками (т.2 а.с.51, 56-60). Часткова вартість путівки була оплачена [PERSON] за довіреністю в розмірі 1320 грн., що підтверджується фіскальним чеком та квитанцією до прибуткового касового ордера (т.2 а.с. 52). Для надання сторонньої допомоги [PERSON] у санаторій «Полтава-Крим» його супроводжувала мати - [PERSON] На придбання чотирьох квитків для нього та [PERSON] у АРК позивачем було витрачено кошти в сумі 1333,68 грн. (по 333,42 грн. за кожен квиток) (т.2 а.с. 54). У звязку з необхідністю завершити курс реабілітації та його потребою у сторонньому догляді, позивачем було оплачено два додаткових дні перебування у санаторії на суму 1120 грн., що підтверджується квитанцією та договором про надання санаторно-курортних послуг, підписаних [PERSON] за довіреністю (т.2 а.с. 55). Тож з поданих документів вбачається, що сума матеріальних витрат витрачених позивачем на його реабілітацію в санаторії «Полтава-Крим», що розташований в АРК становить 3773,68 грн. У жовтні 2013 року при направленні на обстеження у [PERSON] було виявлено захворювання на гепатит С. Відповідно до виписки з амбулаторної карти №107-14 [PERSON] згідно діагнозу хронічний гепатит С, було рекомендовано санаторно-курортне лікування в м. Миргород та ін.( т.2 а.с. 93) За вказаними рекомендаціями [PERSON] було придбано путівку в санаторій «Миргород», де він перебував з 05.10. до 19.10.2015 року, що підтверджується санаторно-курортною книжкою (т.2 а.с. 113-114). Як встановлено в судовому засіданні в санаторій «Миргород» [PERSON] супроводжувала бабуся [PERSON] На придбання путівок у вказаний санаторій [PERSON] було витрачено кошти в сумі 5575 грн. за його лікування в санаторії та 6172 грн. за перебування особи, що надавала сторонню допомогу, що підтверджується фіскальними чеками від 05.10.2015р. (т. 2 а.с. 115). На придбання квитків з м. Тернопіль у м. Миргород та у зворотному напрямку позивачем було витрачено кошти в сумі 610,48 грн. (по 158,34 грн. за кожен квиток у Миргород та по 146,90 грн. за кожен квиток у Тернопіль) (т. 2 а.с. 115). Таким чином з поданих документів вбачається, що сума матеріальних витрат витрачених позивачем на його перебування, а також особи яка його супроводжувала в санаторії «Миргород» в 2015 році становить 12\~357,48 грн. З метою перевірки стану здоровя [PERSON] 15.09.2016р. йому було проведено МСКТ головного мозку вартістю 792 грн., ультразвукову діагностику внутрішніх органів вартістю 420 грн. та дослідження крові повязане з пробами на гепатит С на загальну суму 3298,56 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 15.09.2016 та талоном на отримання результатів досліджень №280873 від 15.09.2016 (т. 3 а.с.116-120); В період з 16.03. до 31.03.2016р. [PERSON] перебував в санаторії «Миргород», за що ним було оплачено 5904 грн. що підтверджується фіскальним чеком від 16.03.2016 (т.3 а.с. 122). В період з 03.10. до 15.10.2016р. [PERSON] перебував в санаторії «Миргород», за що ним було оплачено 5684 грн. що підтверджується фіскальним чеком від 03.10.2016 (т.3 а.с. 123), транспортні витрати на придбання квитків становили 640,17 грн. - (251,18 грн. за квиток з Тернополя у Київ, 162,06 грн. за квиток з Києва у Миргород та 89,76 грн. за квиток з Мирогорода в Київ, 137,21 грн. з Києва у Тернопіль)( т.3 а.с.124- 126). Загальна сума витрат понесених [PERSON] протягом 2016 року на поїздку та перебування в санаторії «Миргород» становить 12\~228,17 грн. Медичними документами від 02.12.2013 року та 05.12.2013 року перекладеними з турецької мови підтверджено проведення [PERSON] УЗД внутрішніх органів та експертиза голови ( т.3 а.с. 128-133). Згідно роздруківки авіа талонів вартість перельоту зі Львова в Стамбул та із Стамбулу в Анкару та у зворотному напрямку для [PERSON] та особи яка його супроводжувала [PERSON] в грудні 2013 року становить 4459,5 грн. (т.3 а.с. 134-137). В заяві про збільшення позовних вимог від 18.10.2016 року позивачем збільшено суму позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди до суми 191307,59 грн. Разом з тим при підрахунку судом сум матеріальної шкоди зазначених у розрахунку поданому позивачем, загальна сума матеріальної шкоди становить 197406,23 грн. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в п. 4 роз'яснив судам, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. В п. 7 вказаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов'язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди). Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Положення статті 1193 ЦК про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено правила дорожнього руху. Як вбачається з матеріалів справи органом досудового розслідування в ході проведення кримінального провадження порушеного за ч. 2 ст. 286 ККУкраїни, не встановлено, що ушкодження здоров'я позивача [PERSON] наступило внаслідок його умислу. В судовому засіданні також не знайшло свого підтвердження посилання відповідача [PERSON] на наявність в діях позивача [PERSON] такої протиправної поведінки, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату, а також наявність непереборної сили результатом якої завдано ушкодження здоров'я позивача [PERSON] В судовому засіданні доведено, що відповідач [PERSON] є завдавачем шкоди позивачу [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Таким чином умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку, а також вина зазначеної особи. Аналіз матеріалів справи не дає суду підстав вважати, що захворювання позивача на гепатит С повязане та знаходиться у прямому причинному звязку з протиправною поведінкою відповідача [PERSON], а тому зважаючи, що вини останнього немає у спричиненні [PERSON] даного захворювання, суд приходить до висновку, що не підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди повязаної з діагностикою та лікуванням гепатит С включаючи: придбання медикаментів на загальну суму 20713,23 грн., дослідження крові на загальну суму 3298,56 грн., що проведене 15.09.2016р., витрат понесених позивачем в розмірі 12\~357,48 грн. на його перебування та особи яка його супроводжувала в санаторії «Миргород» в 2015 році, а також 12\~228,17 грн. понесених [PERSON] на поїздки та перебування в санаторії «Миргород» протягом 2016 року. Суд критично оцінює посилання позивача [PERSON] на обґрунтованість витрат в розмірі 53112,70 грн. понесених на реабілітацію в клініці «Колумна Медіка» (Польща), через те, що в медичних закладах України за його захворюваннями реабілітацію не проводять, оскільки лише міським центром нейрореабілітації Київської міської клінічної лікарні №18 [PERSON] було відмовлено у проведенні реабілітаційних заходів, саме в умовах цього центру нейрореабілітації, а не в медичних закладах по Україні в цілому, крім того [PERSON] рекомендовано лікування у невролога за місцем проживання та при необхідності стаціонарне лікування в умовах неврологічного відділення за місцем проживання. Таким чином в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат в розмірі 53112,70 грн. понесених [PERSON] на реабілітацію та супровід в клініці «Колумна Медіка» (Польща) слід відмовити. Крім того суд вважає, що не підлягають до задоволення вимоги про стягнення витрат в розмірі 4 459,5 грн. на відшкодування вартості авіаквитків для [PERSON] та [PERSON] та проведеного обстеження [PERSON], з підстав необґрунтованості доцільності проведення медичного огляду позивача [PERSON] в грудні 2013 року в Республіці Туреччина. Обґрунтованими, доведеними та підтвердженими належними та допустимими доказами, суд вважає позовні вимоги про стягнення матеріальних втрат на загальну суму 91\~237, 29 коп. понесених позивачем [PERSON] на медикаменти, медичні засоби/вироби та обстеження під час його стаціонарного та амбулаторного лікування, а також витрат на перебування позивача та особи, що надавала йому сторонню допомогу під час реабілітації в санаторії «Полтава-Крим», що розташований в АРК, м. Саки 2013 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], як володільця автомобіля «Форд Фокус» з р.н. [NUMBER] була застрахована відповідачем [PERSON] «СК «Україна» (поліс № АВ 8392586 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) (т.2 а.с.120). Відповідно до п. 22.1, 22.3 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із вказаним вище договором страхування (полісом), а також п.9.3 ст. 9 Закону, обовязковий ліміт відповідальності [PERSON] «СК «Україна» за шкоду, заподіяну майну, становить 25 500 гривень, а за шкоду, заподіяну життю і здоровю - 51\~000 гривень. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст.ст. 23, 24 цього Закону страховиком відшкодовується шкода (у тому числі моральна) повязана з лікуванням потерпілого. У зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом. Враховуючи наведене, вважаю, що матеріальна шкода, повязана з лікуванням [PERSON] в межах ліміту відповідальності страховика в сумі 51000 грн. підлягає стягненню із відповідача - [PERSON] «СК «Україна». Розмір матеріальної коди завданої позивачу [PERSON], що підлягає до стягнення в користь останнього з відповідача [PERSON] становить 40\~237, 29 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України в разі, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого ( а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Разом із цим за змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. [PERSON] в результаті наїзду на нього автомобілем під керуванням відповідача [PERSON] без сумніву зазнав сильного фізичного болю та через нанесені йому травми він переніс складні операції, протягом певного часу перебував у стані коми, що зумовило надалі потребу у тривалій реабілітації. Наслідками отриманих травми продовжують створювати небажаний психологічний та фізичний дискомфорт. Отримані ним ушкодження, позначились на стані його здоровя, що підтверджується встановленням йому інвалідності та часткової втрати загальної працездатності. Всі наведені обставини потягнули душевні страждання, переживання та негативні емоції та призвели до порушення ритму життя позивача. Разом з тим, з урахуванням тих обставин, що на час розгляду справи вина [PERSON] у вчиненні ДТП в наслідок якої [PERSON] отримав тілесні ушкодження не доведена, відповідач своєї вини щодо вчинення ДТП не визнає, суд вважає за необхідне визначити до відшкодування потерпілому розмір заподіяної моральної шкоди в сумі 30\~000 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial