Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з врахуванням уточнених вимог від 22.01.2018р., просить визнати недійсним Договір доручення №Д0362 від 26.09.2017р. та стягнути з ТОВ «Лаєрс Групп» (код ЄДРПОУ 41216210) на його користь сплачені кошти в розмірі 17680 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн., судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 26.09.2017р., з метою набуття права власності на автомобіль для особистих потреб, не повязаних з підприємницькою діяльністю, між ним та ТОВ «АВІС АВТО» був укладений Договір доручення №Д0362. Позивачу пояснили, що спочатку він має сплатити передплату (аванс) за транспортний засіб в сумі 17\~680 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок товариства, після чого через два дні прибуде авто, та буде укладено договір купівлі-продажу, кошти в зазначеній сумі сплачені ним були 26.09.2017р. Однак, згодом, після ретельного прочитання документів, він зрозумів, що підписав саме Договір доручення з ТОВ «АВІС АВТО», згідно якого останній зобовязаний вчиняти в порядку та на умовах, визначених Договором, на території України дії щодо пошуку, інформування, консультування, пропонування, супроводження послуг та проведення робіт, повязаних із сприянням в укладенні ним та або від імені довірителя договорів поставки, купівлі-продажу або будь-яких інших договорів за якими довіритель в подальшому отримує у власність транспортний засіб. Представник ТОВ «АВІС АВТО» не роз»яснив йому призначення вищевказаного платежу, який виявився винагородою товариства, в той час як позивач вважав сплачену ним суму частковою оплатою вартості транспортного засобу, як його було запевнено. При підписанні договору, представник відповідача не надала достовірної інформації та завірила в тому, що всі істотні умови договору вона йому пояснила. Також позивач вказує, що автомобіль так і не був переданий йому, спроби додзвонитися до товариства виявилися марними. Таким чином, під час попередніх переговорів представником компанії позивача введено в оману щодо умов виконання договірних зобовязань. Оскільки за умовами спірного договору доручення, виконання зобов»язання відповідача за ним ставиться в залежність від факту внесення позивачем «винагороди» за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, наявні підстави для визнання договору недійсним в цілому. Даний пункт договору порушує принципи добросовісності і справедливості, оскільки відповідач не обґрунтував співмірність розміру платежу винагороди даного договору виконаній послузі. Також позивач стверджує, що спірним договором не встановлено право позивача, як споживача, на одержання відповідної компенсації від ТОВ «АВІС АВТО», як виконавця, у зв»язку з розірванням договору. Крім того, через такі дії відповідача, що полягають у неналежному виконанні умов договору та обмані, позивач втратив значну суму коштів та тривалий час не мав можливості ними розпоряджатися, тому почувається ошуканим, як наслідок, постійні переживання, що спричинили погіршення сну, образа та роздратованість, погіршення стану здоров»я. Після детального ознайомлення з даним договором, зрозумівши, що він підписав його собі на шкоду, позивач вважав за необхідне розірвати його, але згідно умов договору, при його розірванні він не зможе повернути вкладені кошти, що є порушенням законодавства та прав споживача. Позивач в судовому засіданні підтвердив заявлені ним позовні вимоги, з врахуванням уточнень, та просив їх задовольнити. Відповідач ТОВ «Лаєрс Групп» в судове засідання не зявився, який був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи. [PERSON] ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі\~повторної неявки\~в судове\~засідання відповідача,\~повідомленого належним\~чином,\~суд вирішує\~справу на\~підставі наявних\~у ній\~даних чи\~доказів (постановляє\~заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за таких підстав. У відповідності до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017р. згідно Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-19 від 03.10.2017р.) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Розгляд справи проводиться за ЦПК України в редакції зазначеного Закону від 03.10.2017р. Як встановлено в судовому засіданні, 26.09.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВІС АВТО» (повірений), з однієї сторони, та [PERSON] (довіритель), з іншої сторони, було укладено Договір доручення №Д 0362, згідно умов якого, повірений зобов»язується за дорученням довірителя від його імені, в його інтересах та за його кошти здійснити юридичні дії та надати послуги щодо пошуку транспортного засобу, визначеного цим договором, здійснення інформування, консультування, надання пропозицій, супроводження послуг та проведення робіт, пов»язаних із сприянням довірителю в укладанні ним або від його імені, договору поставки/купівлі-продажу або будь-якого іншого договору за якими довіритель в подальшому отримує у власність транспортний засіб, на умовах найбільш вигідних для нього. До послуг, надання яких визначено цим договором відносяться: здійснення пошуку контрагентів, які зацікавлені та мають можливість укладання договорів поставки/ купівлі-продажу або будь-якого іншого договору за якими довіритель в подальшому отримує у власність транспортний засіб, на умовах найбільш вигідних для довірителя; здійснення усних та/або письмових юридичних консультацій щодо укладення договорів. Даний договір за своїм змістом є змішаним (містить положення, що застосовуються до договорів доручення та договорів про надання послуг) (п.п. 1.1, 1.2, 1.5 Договору). У відповідності до п.п.1.6, 1.7 Договору транспортним засобом, на придбання якого здійснюються дії, визначені відповідними пунктами договору є ЗАЗ sens standart, вартістю, визначеною довірителем, на рівні 176\~800 грн. За п. 2.1 Договору, повірений зобовязався, зокрема: добросовісно вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення у строк, що не перевищує 90 робочих днів з моменту укладення даного договору; передати довірителю визначений транспортний засіб на умовах викладених у договорі поставки або будь-якому іншому договорі за яким довіритель в подальшому отримує у власність транспортний засіб; передати в 3-денний строк довірителю все одержане у зв»язку з виконанням доручення і надати звіт про виконання доручення та супроводжувальні і фінансові документи після підписання сторонами акту виконаних послуг. Як визначається у п. 2.2 Договору довіритель зобов»язався, зокрема, перерахувати на рахунок повіреного кошти в розмірі, визначеному п.1.7 Договору вартості транспортного засобу протягом строку, що становить не більше 60 робочих днів з дати укладення Договору. У відповідності до п. 3.1 Договору за надання послуг згідно з цим договором, довіритель зобов»язаний сплатити на рахунок повіреного винагороду в розмірі, що становить 10% від вартості транспортного засобу, що зазначено в п. 1.6 Договору та становить 17\~680 грн. Протягом строку, що встановлено не більше 60 робочих днів, після підписання даного договору, довіритель перераховує на розрахунковий рахунок повіреного кошти, що зазначені у п. 1.7 Договору, що необхідні для його виконання (п. 3.3 Договору). [PERSON] п.5.2.1 Договору у випадку відмови довірителя від договору протягом трьох днів з моменту укладення його, повірений повертає 50 відсотків від сплаченої винагороди повіреного та всі сплачені на виконання п.1.7 договору кошти, протягом 30 банківських днів з дня отримання від довірителя заяви про відмову від договору та повернення коштів, а також надання довідки із банку із зазначеними власними банківськими реквізитами. У випадку коли заява про відмову від договору подана довірителем з порушенням строку вказаного у даному пункті винагорода, зазначена в п.3.1, поверненню не підлягає. У п.11 Договору (місцезнаходження і реквізити сторін) повіреним зазначено ТОВ «АВІС АВТО»,\~код ЄДРПОУ\~41216210,\~юридична адреса:\~01135,\~м.\~Київ,\~вул.\~Жилянська,\~148.\~Додатковим договором\~до вказаного\~договору доручення\~від 26.09.2017р.\~було змінено\~розрахунковий рахунок\~повіреного та\~МФО.\~ З квитанції Приватбанку від 26.09.2017р. вбачається про перерахування [PERSON] на рахунок визначений у додатковому договорі до договору доручення від 26.09.2017р. авансового платежу згідно договору доручення в сумі 17\~680 грн. Зі звернення [PERSON] до адміністрації ТОВ «АВІС АВТО»\~від 26.09.2017р.\~вбачається про\~прохання надати\~йому транспортний\~засіб відповідної\~марки та\~моделі,\~згідно Договору\~доручення №Д\~0362\~від 26.09.2017р.\~ [PERSON] з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 19.01.2018р., у даному Реєстрі за кодом ЄДРПОУ 41216210 значиться - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лаєрс Групп», місцезнаходження юридичної особи: 65074, м. Одеса, Київський р-н, вул. Академіка Філатова, буд. 90. З розділу [PERSON] щодо відомостей, отриманих в порядку взаємного обміну інформацією з відомчих реєстрів органів статистики, Міндоходів, Пенсійного фонду України, вбачається, що зазначена юридична особа взята на облік як платник податків та як платник єдиного внеску в державній податковій інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області та в державній податковій інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області. За ухвалою суду від 24.01.2018р. первісного відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «АВІС АВТО» у даній справі замінено належним відповідачем, а саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Лаєрс Групп» (місцезнаходження: 65074, м. Одеса, Київський р-н, вул. Академіка Філатова, буд. 90). [PERSON] ухвали суду від 26.03.2018р. постановлено витребувати від Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, Державної податкової\~інспекції у\~Малиновському районі\~м.\~Одеси Головного\~управління ДФС\~в Одеській\~області,\~ Центрального\~об»єднаного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~м.\~Одесі,\~Малиновського об»єднаного\~управління Пенсійного\~фонду України\~в м.\~Одесі,\~інформацію щодо\~зазначення ТОВ\~«Лаєрс Групп»\~(код\~ЄДРПОУ 41216210,\~місцезнаходження:\~65074,\~Одеська область,\~м.\~Одеса,\~вул.\~Академіка Філатова,\~будинок 90)\~у своїх\~звітностях відомостей\~про його\~місцезнаходження та\~з якої\~адреси надходить\~така звітність. Як вбачається з повідомлення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 16.04.2018р., підприємством ТОВ «Лаєрс Групп», код 41216210, 10.10.2017р. внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов»язані зі змінами в установчих документах, а саме: зміна податкової адреси. Попередня адреса: Україна, 01135, м. Київ, Шевченківський район, вул. Жилянська, буд. 148; як платник податків, на обліку в ДПІ у Малиновському районі, підприємство з 01.01.2018р. [PERSON] інформації АІС «Податковий блок», податкова адреса підприємства: Україна, 65074, Одеська область, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 90. За період з 01.01.2018р. по теперішній час згідно інформації АІС «Податковий блок» звітність підприємством не надається. Відповідно повідомлення Малиновського об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 17.04.2018р., згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов»язкового державного соціального страхування ТОВ «Лаєрс Групп», код 41216210, перебуває на обліку в даному управлінні з 17.12.2017р., юридична адреса: вул. Академіка Філатова, 90, м. Одеса, 65074. За ухвалою суду від 18.04.2018р. постановлено витребувати від державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області всю наявну у них інформацію щодо підприємства ТОВ «Лаєрс Групп», ЄДРПОУ 41216210, пов»язану з внесенням 10.10.2017р. змін до відомостей про юридичну особу, що не пов»язана зі змінами в установчих документах, а саме - зміни податкової адреси попередня 01135, м. Київ Шевченківський район, вул. Жилянська, буд. 148, на податкову адресу підприємства 65074, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 90; від Київської філії комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської селищної ради Пулинського району Житомирської області інформацію про зміну повного найменування, зміну скороченого найменування, зміну місцезнаходження, зміну складу або інформації про засновників, зміну додаткової інформації, зміну керівника юридичної особи, по ТОВ «Лаєрс Групп», ЄДРПОУ 41216210, проведеними державною реєстрацією змін до установчих документів юридичної особи 10.10.2017р. 10741050004065929, та внесенням змін до відомостей про юридичну особу, що не пов»язані зі змінами в установчих документах 10.10.2017р. 10741070005065929. З повідомлення державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 22.05.2018р. вбачається, що по підприємству ТОВ «Лаєрс Групп», 41216210, 10.10.2017р. внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов»язані зі змінами в установчих документах, а саме: зміна податкової адреси. Попередня адреса: Україна, 01135, м. Київ, Шевченківський район, вул. Жилянська, буд. 148. [PERSON] інформації АІС «Податковий блок», підстава для проведення реєстраційної дії: 05009 зміна додаткової інформації про юридичну особу; 05007 зміна керівника юридичної особи; як платник податків, на обліку в ДПІ у Малиновському районі, підприємство з 01.01.2018р. [PERSON] інформації АІС «Податковий блок», податкова адреса підприємства: Україна, 65074, Одеська область, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 90. За період з 01.01.2018р. по теперішній час згідно інформації АІС «Податковий блок» звітність підприємством не надається. Відповідно до відкритих відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, відповідач змінив назву з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІС АВТО», код ЄДРПОУ 41216210, на Товариство з обмеженою відповідальністю «Лаєрс Групп», код ЄДРПОУ 41216210. У відповідності до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України). За ч.1 та ч.2 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Частина 1 ст. 230 ЦК України визначає, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч.1 ст. 509 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. [PERSON] ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст. 638 ЦК України). Як встановлено у ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. У відповідності до ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. [PERSON] ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на належну якість продукції та обслуговування; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. За ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). У відповідності до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. [PERSON] ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно основних характеристик продукції; ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, зокрема якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію (ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»). На підставі вищевикладеного, суд вважає можливим задовольнити позов частково, визнаючи недійсним договір доручення №Д 0362 від 26 вересня 2017р., та стягує з ТОВ «Лаєрс Групп» на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 17680 грн., сплачені в якості винагороди за надання послуг згідно з вказаним договором доручення, оскільки вимоги позивача основані на законі та підтверджені вищенаведеними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Аналізуючи зміст спірного договору доручення від 26.09.2017р., суд приходить до висновку, що умови, викладені в даному договорі є несправедливими, так як всупереч принципу добросовісності їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, зокрема, пунктом 2.2.3\~Договору доручення\~встановлено,\~що довіритель\~зобов»язаний,\~зокрема,\~перерахувати на\~рахунок повіреного\~кошти в\~розмірі,\~визначеному п.1.7\~Договору вартості\~транспортного засобу\~протягом строку,\~що становить\~не більше\~60\~робочих днів\~з дати\~укладення Договору,\~що в\~свою чергу, в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює жорсткі обов'язки споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Крім того, несправедливими також є умови: п.п.1.1, 3.2, 3.3, 5.2.1 Договору, за якими: згідно умов\~Договору повірений\~зобов»язується за\~дорученням довірителя\~від його\~імені,\~в його\~інтересах та\~за його\~кошти здійснити\~юридичні дії\~та надати\~послуги щодо\~пошуку транспортного\~засобу,\~визначеного цим\~договором,\~здійснення інформування,\~консультування,\~надання пропозицій,\~супроводження послуг\~та проведення\~робіт,\~пов»язаних із\~сприянням довірителю\~в укладанні\~ним або\~від його\~імені,\~договору поставки/купівлі-продажу\~або будь-якого\~іншого договору\~за якими\~довіритель в\~подальшому отримує\~у власність\~транспортний засіб,\~на умовах\~найбільш вигідних\~для нього;\~винагорода вказана\~у п.\~3.1\~сплачується довірителем\~не пізніше\~поточного дня,\~в якому\~було укладено\~Договір;\~протягом строку,\~що встановлено\~не більше\~60\~робочих днів,\~після підписання\~даного договору,\~довіритель перераховує\~на розрахунковий\~рахунок повіреного\~кошти,\~зазначені у\~п.\~1.7\~Договору,\~які необхідні\~для його\~виконання; у\~випадку відмови\~довірителя від\~договору протягом\~трьох днів\~з моменту\~укладення його,\~повірений повертає\~50\~відсотків від\~сплаченої винагороди\~повіреного та\~всі сплачені\~на виконання\~п.1.7\~договору кошти,\~протягом 30\~банківських днів\~з дня\~отримання від\~довірителя заяви\~про відмову\~від договору\~та повернення\~коштів,\~а також\~надання довідки\~із банку\~із зазначеними\~власними банківськими\~реквізитами.\~У випадку\~коли заява\~про відмову\~від договору\~подана довірителем\~з порушенням\~строку вказаного\~у даному\~пункті винагорода,\~зазначена в\~п.3.1,\~поверненню не\~підлягає.\~ У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. \~ \~ \~ \~ Як\~наголошується у\~судовій практиці\~з розгляду\~цивільних справ\~про захист\~прав споживачів\~(2009\~-\~2012рр.) ВСУ від\~01.02.2013р., право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої споживачу, передбачено\~п. 5 ч. 1 ст. 4\~та\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~(в редакції Закону від 19 травня 2011 р. № 3390-VI), згідно з якою шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону. 7 вересня 2011 р. набув чинності\~Закон від 19 травня 2011 р. № 3390-VI\~«Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», яким установлено порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, які є рухомим майном. Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, які є нерухомим майном, а також шкоди, завданої внаслідок недоліків робіт і послуг, регулюється нормами\~ЦК (статті 1209 - 1211). Отже, відповідно до цього Закону шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. У спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Тому, за наведених підстав, в частині\~позовних вимог\~позивача про\~стягнення з\~ТОВ «Лаєрс\~Групп» на\~його користь\~моральної шкоди\~в розмірі\~10000\~грн.,\~суд відмовляє\~в задоволенні\~за відсутністю\~правових підстав.\~ У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Таким чином, враховуючи те, що позовні вимоги позивача, звільненого від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» за подання відповідної позовної заяви, задоволені частково, суд стягує з відповідача 1280 грн. судового збору в дохід держави, за дві заявлені вимоги немайнового та майнового характеру.

Outcome: partial