Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» про визнання наказу про звільнення неправомірним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 05.05.2014 року по 31.12.2014 року працював директором КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради». Наказом від 31.12.2014 року він був звільнений з посади в звязку з припиненням контракту. На час звільнення йому повинні були сплатити 28226,47 грн. З 02.01.2015 року по 14.05.2015 року він працював головним інженером КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», звільнений з посади 14.05.2015 року на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України по доповідній записці першого заступника міського голови [PERSON] Позивач вважає наказ № 02-01/53 від 14.05.2015 року про його звільнення неправомірним, а звільнення незаконним. Підприємство заборгувало йому заробітну плату за листопад-грудень 2014 року на посаді директора та за січень-травень на посаді головного інженера. Станом на 26.05.2015 року заборгованість по заробітній платі становила всього 43740,61 грн. Позивач вважає, що відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також моральну шкоду за порушення законних прав. Позивач просив суд: скасувати наказ КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» № 02-01/53 про звільнення [PERSON] з посади головного інженера на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України, як неправомірний; поновити його на роботі на посаді головного інженера КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради»; стягнути з КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» на його користь невиплачену заробітні плату на підприємстві в сумі 43740,61 грн.; стягнути з КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в звязку з невчасним розрахунком при звільненні, станом на 01.06.2015 року в сумі 25297,99 грн.; стягнути з КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з розрахунку 498,90 грн. за кожен робочій день, з 01.06.2015 року до моменту винесення рішення суду; стягнути з КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» на його користь 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої неправомірним звільненням; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати належної йому заробітної плати за один місяць у розмірі 10726,48 грн. Позивачем [PERSON] подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд: скасувати наказ КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» № 02-01/53 про звільнення його з посади головного інженера КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України, як неправомірний; поновити його на роботі посади головного інженера КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради»; стягнути з КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, станом на 30.09.2015 року в сумі 25564,35 грн.; стягнути з КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» на його користь компенсацію за невчасну виплату заробітної плати на підприємстві в сумі 12426,22 грн., та відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн. Представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій представник позивача відмовилася від стягнення компенсації за невчасну виплату заробітної плати на підприємстві в сумі 12426,22 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, надали письмову заяву, в якій підтримали уточнені позовні вимоги, просили суд розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача в судові засідання, призначені на 11.12.2015 року, 29.12.2015 року не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідними розписками, наявними в матеріалах справи. Надав заяву з проханням відкласти розгляд справи пізніше 15.01.2016 року, у звязку з завантаженістю роботи. Суд, відповідно до ч. 2 ст. 169 ЦПК України визнав причину неявки представника відповідача неповажною, що не перешкоджає розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові заяви сторін, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Судом встановлено, що наказом № 02-01/02 від 02.01.2015 року позивача з 02.01.2015 року було прийнято на роботу до КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» на посаду головного інженера. Відповідно до наказу № 02-01/53 від 14.05.2015 року позивач звільнений у звязку з одноразовим грубим порушенням трудових обовязків, на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України (а.с.8-9, 13, 26). Причиною звільнення позивача в наказі №02-01/02 від 02.01.2015 р. зазначено одноразове грубе порушення трудових обовязків головного інженер. Підстава доповідна записка першого заступника міського голови № 767 від 14.05.2015 р. Суд приходить до висновку, що наказ № 02-01/53 від 14.05.2015 року не містить посилання на частину ст. 41 КЗпП України на підставі якої [PERSON] був звільнений з займаної посади, оскільки містить посилання лише на п. 1 ст. 41 КЗпП України. Відповідно до доповідної записки № 767 від 14.05.2015 р. першого заступника міського голови [PERSON], [PERSON] будучі уповноваженою особою, щодо підпису пропозиції конкурсних торгів, не подав повного пакету документів для участі в конкурсних торгах та підприємство не було допущено до участі в торгах, що є грубим порушенням виконання своїх обовязків. Крім того, з 06.05.2015 року до 11.05.2015 року після звільнення директора підприємства головний інженер [PERSON] не виконав вимогу про скасування наказів від 27.02.2015 року № 49 від 05.05.2015 року № 86 та накази про скорочення штатних одиниць «благоустрію», чим грубо порушив положення статуту КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», що призвело до нездійснення заходів з благоустрію у святкові дні з 05.05.2015 року до 11.05.2015 року. Перший заступник міського голови [PERSON] вважала за необхідне притягнути до відповідальності головного інженера [PERSON] відповідно до КЗпП України (а.с.26). Відповідно до пояснень наданих головним інженером [PERSON] директору КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» [PERSON] викладені в доповідній записці першого заступника міського голови [PERSON] факти порушень не мали місця (а.с. 24-25). Судом було направлено запит КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», щодо надання матеріалів службової перевірки за фактом звільнення головного інженера [PERSON], відповідно до листа-відповіді № 2037 від 11.12.2015 року директор КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» [PERSON] повідомив, що підприємством не було проведено службового розслідування з питання звільнення [PERSON], за відсутністю ініціативи. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем по справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження одноразового грубого порушення позивачем трудових обовязків головного інженер. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі на виконання вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів у розумінні ст. 57-59 ЦПК України на підтвердження дотримання відповідачем законодавства про працю при звільненні [PERSON] за одноразового грубого порушення трудових обовязків. Разом з тим, судом встановлено, що посилання в наказі №02-01/52 від 14.05.2015 про звільнення лише на п. 1 ст. 41 КЗпП України суперечить вимогам діючого законодавства про працю. На підставі викладеного суд визнає незаконність звільнення позивача з цієї посади. Разом з тим, скасування в судовому порядку наказів про звільнення не передбачено чинним законодавством. При цьому поновлення прав працівника відбувається у спосіб поновлення його на роботі, а не шляхом скасування наказів. Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає спір. Оскільки позивача було незаконно звільнено з посади головного інженера, він підлягає поновленню на роботі на посаді головного інженера. При цьому суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено визначений ч.1 ст.233 КЗпП України місячний строк звернення до суду, оскільки наказом був звільнений з посади 14.05.2015 року та звернувся до 03.06.2015 року. Відповідно до довідки від 30.09.2015 року станом на 02.09.2015 року заборгованість по заробітній платі у [PERSON] відсутня (а.с.99). Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Так, судом встановлено, що позивача було звільнено 14.05.2015 року. Згідно з п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється, якщо працівник не мав заробітку не з вини працівника, виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Відповідно до п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до довідки відповідача № 724 від 03.07.2015 року середньоденна зарплата позивача склала 263,55 грн. (а.с.100). Беручи до уваги викладені в довідці про доходи позивача дані та розраховуючи середній заробіток за останні два місяці, що передували звільненню позивача, суд виходить що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 263,55 грн. Загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 25564,35 грн. Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення заробітної плати в межах не більше ніж за один місяць у сумі 5534,60 грн. слід допустити до негайного виконання. Відносно стягнення на користь позивача суми моральної шкоди, суд виходить з того, що право позивача на таку компенсацію прямо передбачено нормами ст. 237-1 КЗпП України. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що факт його звільнення, неправомірної затримки виплати позивачу належних йому сум, міг викликати в нього душевні страждання та переживання з цього приводу та можливості утримувати себе та свою родину, при тому суму заявлену позивачем, суд вважає дещо завищеної та такою що підлягає зменшенню до 1500 грн. Відповідно до Закону України Про судовий збір за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають з трудових правовідносин, позивачі звільняються від сплати судового збору. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням вказаних положень Закону України Про судовий збір та ст. 88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 270,64 грн.

Outcome: partial