Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач з 10 жовтня 1981 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка померла [INFO] . За час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] , який на теперішній час мешкає окремо від позивача. Після смерті дружини [PERSON] мешкає один та потребує матеріальної допомоги та підтримки. Позивач є пенсіонером за віком та отримує мінімальну пенсію, більша частина з якої йде на оплату комунальних послуг. Також позивач має проблеми із здоров`ям, пережив операції, що в свою чергу змушує його постійно витрачати кошти на лікування та ліки. Відповідач, будучи його сином добровільно не підтримує його матеріально. На цей час відповідач працює то у Польщі, то в Україні та має стабільний дохід близько 28 000 грн., інших осіб на утриманні не має. Вважає, що син може та повинен йому матеріально допомагати, у зв`язку з чим, він звертається із цим позовом до суду та просить стягнути із [PERSON] на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно довічно, починаючи з дня подання позовної заяви. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] на електронну адресу суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач засобами поштового зв`язку направив до суду заяву в якій він визнав позовні вимоги, просив позов задовольнити та проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що батьками відповідача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] Серії [NUMBER] (а. с. 5). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (а. с. 16). Судом також встановлено, що позивач [PERSON] є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги, оскільки має проблеми зі здоров`ям (а. с. 6-13). [PERSON] є пенсіонером за віком (а. с. 4), отримує лише державну допомогу, інших джерел доходу не має. Відповідно до довідок про доходи № 2525 1655 3358 1282 та № 7296 7023 7182 4218, які були видані [PERSON] , сума пенсії за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року складає 18 440,00 грн. (а. с. 15), а за період з 01.01.2020 року по 31.05.2021 року складає 29 002,00 грн. (а. с. 14). Відповідач працює в Польщі, відповідно до трудового договору, який підписаний ТОВ «Фурсов груп» та [PERSON] (а. с. 17-20). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно із ч. 1 ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення, факт біопоходження); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. Повнолітні дочка, син зобов`язані надавати утримання батькам незалежно від власного статку. Обов`язок дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов`язків утримувати непрацездатних батьків. За визначенням, наведеним у ч. 3 ст. 75 СК України, непрацездатною вважається та особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, про що зазначено ч. 4 ст. 75 СК України. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Судом не встановлено обставин щодо звільнення відповідача від обов`язку утримувати свого непрацездатного батька з підстав, викладених у ст. 204 СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. З матеріалів справи вбачається, що дружина позивача [PERSON] померла, на теперішній час він проживає один, інших дітей не має. Таким чином, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання непрацездатного батька, суд враховує, що позивач є непрацездатною особою, який отримує лише державну допомогу, що є єдиним джерелом його доходу, встановлений законодавством України прожитковий мінімум для непрацездатних громадян, та те, що відповідач є працездатною особою, а отже має змогу сплачувати аліменти на утримання непрацездатного батька, а також визнання позову відповідачем, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості суд вважає за можливе стягнути із позивача аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 червня 2021 року і довічно, оскільки відповідач, будучи сином позивача, зобов`язаний матеріально утримувати свого непрацездатного батька. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264, ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі за одну майнову вимогу у розмірі 908 грн. 00 коп., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved