Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , третя особа : Вчорайшенська сільська рада Ружинського району Житомирської області про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи його тим, що [INFO] в с.Крилівка Ружинського району, Житомирської області померла його мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну ділянку (пай) площею 4,3231 га , кадастровий номер 1825284200:05:000:0044 та площею 4,3242 га, кадастровий номер 1825284200:05:000:0043 які розташовані Крилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області. Зазначені об`єкти нерухомого майна спадкодавицею [PERSON] набуто за життя на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 №240164 виданого Крилівською сільською радою 27 березня 2002 року площею 4,3231 га та на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 14 лютого 2015 року виданого після смерті чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] площею 4,3242 га. 12 січня 2016 року Крилівською сільською радою Ружинського району Житомирської області (правонаступником якої в наслідок об`єднання є Вчорайшенська сільська рада Ружинського району Житомирської області) був посвідчений заповіт [PERSON] , яким остання заповіла свою земельну ділянку (пай), яка знаходиться на території Крилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області своєму синові [PERSON] . Крім позивача, спадкоємцем майна померлої [PERSON] є також його брат [PERSON] , [INFO] . В серпні 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Ружинського районного нотаріального округу Житомирсьткої області Власюка П.В. із заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за заповітом на землю (пай) після смерті моєї матері [PERSON] . 21 серпня 2019 року приватним нотаріусом Ружинського районного нотаріального округу Житомирсьткої області Власюком П.В. за наслідками розгляду заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на землю було відмовлено і видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим що із змісту заповіту неможливо встановити чи на всю землю складений заповіт чи на конкретну якусь земельну ділянку. Однак позивач вважає волевиявлення своєї матері [PERSON] , яке викладене у вищевказаному заповіті було направлене на передачу йому у власність після смерті матері землю (пай) , що знаходилась у власності матері на момент її смерті , а саме земльну ділянку (пай) площею 4,3231 га , кадастровий номер 1825284200:05:000:0044 та площею 4,3242 га, кадастровий номер 1825284200:05:000:0043, які розташовані на території Крилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області. В зв`язку з вищевикладеним, просить визнати за ним право власності на земельні ділянки належні на праві власності його матері відповідно до складеного заповіту. 29.10.2019 року [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] третя особа : Вчорайшенська сільська рада Ружинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно. Яку ухвалою Ружинського районного суду від 12 березня 2020 року було прийнято до розгляду. Свою заяву позивач [PERSON] мотивує тим, що , [INFO] в с.Крилівка Ружинського району, Житомирської області померла його мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну ділянку (пай) площею 4,3231 га , кадастровий номер 1825284200:05:000:0044 та площею 4,3242 га, кадастровий номер 1825284200:05:000:0043 які розташовані Крилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області. Зазначені об`єкти нерухомого майна спадкодавицею [PERSON] набуто за життя на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 №240164 виданого Крилівською сільською радою 27 березня 2002 року площею 4,3231 га та на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 14 лютого 2015 року виданого після смерті чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] площею 4,3242 га. Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом, так як відповідно вимо ст..1241 ЦК України, як непрацездатна особа (пенсіонер) не дивлячись на існування заповіту має право на обов`язкову частку у спадковому майні. Крім того вважає заповіт від 12.01.2016 року посвідчений секретарем Крилівської сільської ради, яким покійна мати [PERSON] розпорядилася своїм майном та заповіла своєму синові [PERSON] земельну ділянку площею 4,3231 га належну їй на підставі державного акту на право власності серії Р2 №240164. Інша земельна ділянка, яку покійна мати успадкувала після смерті батька, площею 4,3242 га не охоплена заповітом,а тому на неї згідно закону розповсюджуються вимоги закону про спадкування за законом. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Ружинського районного нотаріального округу Житомирсьткої області Власюка П.В. із заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом на землю (пай) після смерті моєї матері [PERSON] , але приватний нотаріус йому повідомив, що не може видати свідоцтва на право вдасноті на спадкове майно покійної матері [PERSON] так як на данний час в суді розглядається позов його брата про вищевказане спадкове майно. На підставі вищевикладеного позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті матері, а саме на 1/2 земельної ділянки площею 4,3242 га кадастровий номер 1825284200:05:000:0043, а також на обов`язкову частку у спадщині за заповітом від 12.01.2016 року, а саме земельну ділянку площею 4,3231 га, кадастровий номер 1825284200:05:000:0044. Позивач - відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові. Подали відзив по зустрічному позову. Відповідач - позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові. Суд заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази встановив наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем по заповіту майна [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Ярославка, Ружинського району, Житомирської області, що стверджується: - паспортом громадянина України виданого Ленінградським РУ ГУ МВС України в місті Києві (а.с.5); - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 17.01.1966 року Крилівською сільською радою Ружинського району Житомирської області (а.с.7) ; Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.02.2019 року Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, [PERSON] , померла [INFO] в с.Ярославка Ружинського району Житомирської обласі (а.с.9); Після її смерті, відповідно до ст. 1220 ЦК України, відкрилася спадщина на її спадкове майно. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно заповіту від 12.01.2016 року посвідченого виконкомом Крилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, та внесеного до реєстру за №1, [PERSON] , [INFO] , що проживає в [ADDRESS] на випадок своєї смерті заповіла свою земельну ділянку (пай), яка знаходиться на території Крилівської сільської ради своєму синові [PERSON] (а.с.8). Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.2015 року виданого державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори, спадкоємицею майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина - [PERSON] , спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 4,3242 га, що розташована на території Крилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, передано у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №240163 виданий Крилівською сільською Радою народних депутатів 27.03.2002 року на підставі рішення Крилівської сільської Ради народних депутатів від 13.07.2001 року розпорядженням голови райдержадміністрації від 26.03.2002 р. №143 (а.с.10). Дане також стверджується матеріалами спадкової справи заведеної Ружинською державною нотаріальної конторою, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.205-224). Також у власності покійної [PERSON] була земельна ділянка площею 4,3231 яка розташована на території Крилівської сільської ради, призначена для сільськогосподарського товарного виробництва відповідно до державного акту серії Р2 №240164 виданий Крилівською сільською Радою народних депутатів 27.03.2002 року на підставі рішення Крилівської сільської Ради народних депутатів від 13.07.2001 року розпорядженням голови райдержадміністрації від 26.03.2002 р. №143 (а.с.11). - Позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом майна покійної [PERSON] , звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, постановою приватного нотаріуса Ружинського районного нотаріального округу від 21.08.2019 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії , а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, як сину майна померлої [PERSON] так як із змісту заповіту неможливо встановити на яку із двох земельних ділянок спадкодавець склав заповіт на [PERSON] , і яка земельна ділянка не охоплена заповітом. Відсутнє тлумачення заповіту спадкоємцями чи судом. Свідок, [PERSON] , суду пояснила, що розуміє, що сторони судяться за батьківські паї. Помер свекір, то свекруха казала її чоловікові, щоб він переоформлював батьківського пая, але він сказав, що в нас є своїх три паї, що він хворий і не зможе доглядати матір то віддавайте [PERSON] паї, він вас догляне. Дійсно, свекруха склала заповіт на [PERSON] , він доглядав матір, поховав її, всі витрати на похорони були його.До лікарні матір і батька возив [PERSON] . З [PERSON] завжди ворогували, були між ними погані стосунки.Батьки подавали [PERSON] на аліменти на їх утримання, але мати заповіла йому подвір`я, з якого він нас виганяв, викликав поліцію. Вважаю, що [PERSON] це страшна людина. Свекруха з нею радилась відносно землі, мотивувала це тим, що не хоче, щоб щось попало [PERSON] , а щоб уся земля була [PERSON] . Я порадила їй скласти заповіт в сільраді на [PERSON] . Потім свекруха так і зробила. Знаю, що свекрі зробилі дарування на будинок [PERSON] , але потім свекруха на нього жалілася, вони разом жили, що [PERSON] скрізь поставив свої замки і погрожував свекрам, що здасть їх в м.Бердичів у престарілий дом. Як оформляли паї, не бачила, а чула зі слів, про заповіта на онуків я не чула. У [PERSON] були добрі відносини з батьками до того часу, поки батьки могли робити і допомогати йому. Свідок [PERSON] суду пояснила, що до неї звернулась покійна [PERSON] з проханням зробити заповіт на пай на [PERSON] , заповіт складався в цей день, в приміщені сільської ради. Перш ніж скласти заповіт , запитала в [PERSON] чи переоформлені паї на неї з її покійного чоловіка., вона відповіла, що так, а ще вона сказала, що хоче всю землю заповісти [PERSON] . Юридичної освіту не маю і вважаю, що земельна ділянка і земельний пай це одне і теж, чи з одного куска складено, чи ні, але заповідається на одну людину. Земельна ділянка-це коло хати, на полі колгоспу, а в дужках пишеться пай. Ці землі мають різне цільове призначення. Всі заповіти вона робила так, ніхто не вчив як правильно їх треба складати. Дивилася документи, як складала заповіт, а саме витяги, державні акти, які надала [PERSON] , але у заповіті не вказуємо, які саме документи надає заповідач, бо була така ситуація, що людина губила документ і получається земля є, а документів немає і на якійсь з нарад , нам сказали, щоб ми не вносили ці документи в заповіти, а писати просто, що земля знаходиться на території Крилівської сільської ради. Я виконала бажання померлої, так як вона мені сказала, заповісти всю землю, яка їй належала на її сина [PERSON] . Звільнилась з посади в 2019 році, а прийшла в 2006 році. Рішенням виконкому було доручено складати заповіти. Так, навіть якщо земельних ділянок в заповідача 10 , писала як одну, а якщо земельна ділянка на три особи, то всім в рівних долях. Так, я всю землю, що належала [PERSON] записала як одну, при складанні заповіту були самі з заповідачкою. Вважає, скільки б земельних ділянок не було, якщо вона на одне ім.»я, то це одна ділянка. Свідок [PERSON] суду пояснила, що покійний батько сторін [PERSON] за життя казав,що все рухоме і нерухоме майно буде [PERSON] , а Ліда казала, що земельний пай буде [PERSON] . Ліда зробила заповіт і сказала, що вона хотіла, то зробила, заповіла земельну ділянку на [PERSON] , а другу нехай ділять між собою. [PERSON] сама себе утримала, а чи [PERSON] утримували, не знаю. З Лідою були нормальні відносини, спілкувалися, вона приносила гроші чоловіку, щоб той платив за світло та газ. Живемо на відстанні 50-60 метрів від будинку [PERSON] , з вікна видно хату [PERSON] . Ліда особисто говорила за те, що хоче ділянку заповісти [PERSON] , а [PERSON] майно [PERSON] .В Ліді була одна земельна ділянка до смерті її чоловіка. Статтями 1233, 1235, 1254 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225, 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Статтею 1256 ЦК України встановлено, що тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Загальним правилом тлумачення заповітів є тлумачення його самими спадкоємцями, а лише за наявності між ними спору - судом. Тлумачення заповіту має на меті усунення незрозумілостей у буквальному змісті заповіту, при цьому повинна забезпечуватись найбільш повна реалізація не тільки дійсної, а й припустимої волі спадкодавця. Потреба у тлумаченні виникає тоді, коли заповіт містить суперечливі положення, що ускладнюють його виконання. При тлумаченні заповіту аналізується як буквальне значення слів і понять, так і мета заповіту, сутність кожного із положень, викладених у заповіті, ураховуються інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин 1 та 2 ст.213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у зміст заповіту, враховуючи також, що заповіт це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Отже, суд може розтлумачити заповіт, не змінюючи при цьому його змісту. Суд не може приймати на себе права власника щодо розпорядження своїм майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті (оголошення померлим). Тому суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту. Системний аналіз положень ст.ст. 213, 1256 ЦК України дає підстави для висновку, що при тлумаченні змісту заповіту не допускається пошук волі заповідача, яка не знайшла відображення у тексті самого заповіту, а також не допускається внесення змін у зміст заповіту, який є особистим розпорядженням фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Згідно п. 2.1 Глави 3 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Нотаріус має перевірити, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства. При тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у його зміст, адже заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав та обов`язків на випадок смерті. Враховуючи зміст заповіту, позивач [PERSON] не позбавлений можливості оформити належним чином спадкове майно після смерті [PERSON] , звернувшися до суду із позовом про тлумачення заповіту, а не з даним позовом про визнання права власності на спадкове майно. У зв`язку з вищевикладеним, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] .. Як вбачається з матеріалів справи позивач за зустрічним позовом [PERSON] є спадкоємцем по закону майна [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Ярославка, Ружинського району, Житомирської області, що стверджується: - паспортом громадянина України виданого Шевченківським РУ ГУ МВС України в місті Києві 01.11.2001 року (а.с.5); - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 17.05.1974 року Крилівською сільською радою Ружинського району Житомирської області (а.с.76) ; -свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22.02.2019 року Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с.9); Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. І лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. З врахуванням положень ст.1241 ЦК України, оскільки позивач, який є сином спадкодавця [PERSON] та який народився [INFO] , і, відповідно, на даний час є непрацездатним, він має право на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] .. Відповідно спадкової справи №38/2019 заведеної приватним нотаріусом Ружинського районного нотаріального округу, щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , крім позивача по первісному позову [PERSON] , позивач [PERSON] також звертався до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Листом нотаруса від 15.06.2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з поданням позовної заяви до суду [PERSON] , та у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину, видається в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. З такою вимогою особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження лише у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, тобто винесення нотаріусом в установленому «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» порядку мотивованої постанови, яка може бути оскаржена до суду. З матеріалів позову не вбачається того, що нотаріусом Панасюку В.І. в установленому законом порядку винесена мотивована постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, оскільки позивачами не втрачена можливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, то в суду відсутні підстави для задоволення його позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed