Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3-тя особа: Перша Донецька державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом і скасування державної реєстрації, посилаючись на наступні обставини. Йому на підставі договору міни від 05.10.2005 року належала однокімнатна квартира [ADDRESS]. Попередній власник вказаної квартири - [PERSON] [INFO] помер. У лютому 2006 року мати померлого, [PERSON], звернулась до Ворошиловського районного суду м. Донецька із позовом про визнання договору міни від 15.09.2005 року недійсним та визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування. Заочним рішенням від 26.10.2010 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені в повному обсязі. На підставі вказаного рішення 15.04.2011 р. Першою Донецькою державною нотаріальною конторою за р.№9-273 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану вище квартиру та 07.05.2011 р. відбулась державна реєстрація права власності за №12261583. На підставі його заяви від 23.10.2012 р., ухвалою Ворошиловського районного суду м. Донецька від 28.12.2012 р. було скасоване заочне рішення від 26.10.2010 р. та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 20.01.2014 р. у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено в повному обсязі. Вказане рішення залишено в силі судами апеляційної та касаційної інстанцій. Виходячи з викладеного, вважає, що свідоцтво про право власності на спадщину за законом, видане 15.04.2011 р. Першою Донецькою державною нотаріальною конторою за р.№9-273 є недійсним, оскільки саме він є власником спірної квартири на підставі дійсного договору міни від 05.10.2005 р. Крім того, просить скасувати державну реєстрацію права власності за №12261583, погасити запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Зазначив, що на даний час згідно даних з Державного реєстру речових прав на вказану квартиру було накладено арешт на підставі ухвали Ворошиловського районного суду м. Донецька від 29.05.2013 р. за №0508/14295/2012. Даний захід забезпечення позову у зв'язку із набуттям рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 20.01.2014 р. законної сили може бути скасований, оскільки він заважає йому реалізувати своє право власності на належне йому нерухоме майно. У судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з,явились, надали суду заяви, в яких уточнили свої позовні вимоги, просили суд визнати свідоцтво про право власності на спадщину за законом, видане 15.04.2011 р. Першою Донецькою державною нотаріальною конторою за р.№9-273 недійсним; інші позовні вимоги просили залишити без розгляду; розглянути справу без їх участі, на підставі наявних доказів у справі; проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом належним чином про час та місце розгляду справи, заперечень не надала. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом належним чином про час та місце розгляду справи. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була повідомлена про слухання справи належним чином, не сповістила суд про причини своєї відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до договору міни від 05.10.2005 р., посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Арепєвою О.О., реєстровий №5311, у власність [PERSON] поступає квартира [ADDRESS], а у власність [PERSON] - квартира [ADDRESS] (а.с.17). Право власності на квартиру [ADDRESS] було належним чином зареєстровано за [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті мати [PERSON] - [PERSON] звернулась до Ворошиловського районного суду м. Донецька із позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору міни квартири. Заочним рішенням від 26.10.2010 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені в повному обсязі. На підставі заочного рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 26.10.2010 р. Першою Донецькою державною нотаріальною конторою за р.№9-273 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану вище квартиру та 07.05.2011 р. відбулась державна реєстрація права власності за №12261583. (а.с.19) Ухвалою Ворошиловського районного суду м. Донецька від 28.12.2012 р. заочне рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 26.10.2010 р. по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору міни було скасоване та справу призначено до розгляду в загальному порядку.(а.с.12) Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 20.01.2014 року, яке набуло чинності, по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], 3-ті особи: приватний нотаріус Макіївського міського нотаріального округу Пахниц Н.В., приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Арепєва О.О., [PERSON], про визнання недійсним договору міни та про визнання недійсною довіреності, в задоволенні вимог [PERSON] відмовлено виходячи з того, що договір міни від 05.10.2005 р. є дійсним, а тому [PERSON] на законних підставах набув право власності на квартиру [ADDRESS], що належала за життя [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч..1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Згідно зі ст. 216 ЦК України кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати його вартість, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужено особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано у нього. Згідно ст. 388 ЦК України в разі якщо майнобуло набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача. Таким чином права особи, яка вважає себе власником майна не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму встановленого ст. 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави передбачені ст. 388 ЦК України які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Відповідно до ст.11 ЦПК України справа розглядається судом у межах заявлених позовних вимог, але таких позовних вимог позивачем не заявлено. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 15.04.2011 р. Першою Донецькою державною нотаріальною конторою за р.№9-273 задоволенню не підлягають. Відповідно вимог ст.88 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed