Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згодом позивач двічі уточняв свою позовну заяву та залучив у якості відповідача [PERSON], а третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідача: [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 28.06.2012 року на 6км.+200 м. автодороги Т-08-09 в напрямку м. Нікополя мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП), в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки ВОЛЬВО, номер державної реєстрації [NUMBER]. Даний факт підтверджується постановою Голопристанського районного суду Херсонської області, відповідно до якої винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] уродженця с. Велика Кардашинка Голопристанського району Херсонської області, водія автомобіля марки КАМАЗ 5410, номер державної реєстрації [NUMBER]. Відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Позивач зазначає, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). В постанові Голопристанського районного суду Херсонської області суддею Циганій С.І. було встановлено місце роботи [PERSON] станом на 28.06.2012 року. а саме: ФОП «ГАЛАГАН». Згідно наданого відповідачем копії технічного паспорту серії [NUMBER] на автомобіль КАМАЗ 5410 д.н. [NUMBER], в якому зазначено, що власником автомобіля є [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. 12.06.2008 року укладено договір найму-оренди автомобіля іж громадянкою [PERSON], яка є власником автомобіля КАМАЗ 5410 д.н. [NUMBER] (наймодавець) та ФОП [PERSON] (наймач), строком на 120 місяців, тобто до 12.06.2013 року. Під час дії вказаного договору 28.06.2012 року сталась ДТП за участю позивача та третьої особи. Отже позивач вважає, що належним відповідачем по справі є саме [PERSON]. Позивачем зазначено, що розмір матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу визначається на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 року за № 142/5/2092. Вартість відновлювального ремонту підтверджено Звітом про оцінку автомобіля № 5071211-А від 30.07.2012 року і становить 70933,45 гривень. Позивач зазначає, що оскільки відповідальність відповідача згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано у Страховій компанії АСКА, позивач звернувся за відшкодуванням до Страховика. Поліс укладений на умовах відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб в межах до 49000,00 грн. включно (франшиза не передбачена). Ця сума є значно меншою ніж розмір заподіяного позивачу матеріального збитку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, позивач зазначає, що з урахуванням отриманого ним страхового відшкодування від страховика в сумі 49000,00 грн. відповідач зобов'язаний відшкодувати йому: 70933,00 грн. - 49000,00 грн. = 21933,00 грн. Також позивачем вказано, що станом на цей час автомобіль повністю не відремонтовано, кошти які позивач отримав від страхової компанії на відновлювальний ремонт не вистачає, що підтверджується фотографіями, які позивач долучив до матеріалів справи. Крім того, позивач вважає, що відшкодуванню на його користь підлягають витрати, які він зазнав сплачуючи кошти за стоянку, де знаходиться його не відремонтований автомобіль, що підтверджується квитанцією № 2235 у розмірі 1200 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками у розумінні ст. 22 ЦК України є, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Позивач зазначає, що він використовує автомобіль «Вольво» в трудовій діяльності, яка полягає в перевезенні готової продукції для м'ясокомбінату «Ювілейний», на підставі Договорів № 137-11/13 за 2011 рік та № 586 АВ за 2012 рік, укладених між ФОП [PERSON] та ТОВ м'ясокомбінат «Ювілейний». Як зазначено в Договорі, послуги з перевезення надаються автомобілем марки ВОЛЬВО рефрижератор д.н. [NUMBER], який належить позивачу на праві приватної власності. Крім того, позивач зазначає, що факт надання послуг з перевезення автомобілем позивача марки ВОЛЬВО рефрижератор д.н. [NUMBER] м'ясокомбінату «Ювілейний» підтверджують Акти виконаних робіт та товарні-транспортні накладні за 2011-2012 роки в яких зазначено, що претензій до роботи немає, робота виконана в повному обсязі автомобілем марки ВОЛЬВО д.н. [NUMBER]. Згідно з умовами укладених договорів, а саме п. 9.1, Договір діє з моменту підписання 01.01.2012 року до 31.12.2012 року. Позивач надає розрахунок суб'єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника податку, який перебуває на загальній системі оподаткування, обсяг виручки за попередній рік, який передував ДТП склав 265608,00 гривень. 265608,00:12 (місяців)=22134 заробіток за місяць. Автомобіль знаходився в непрацюючому стані з 28.06.2012 року по 28.12.2012 року тобто 6 місяців. 22134х6 (простій автомобіля)=132804,00 грн. Таким чином позивач вважає, що відповідач має компенсувати йому збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 66402,00 грн. - це половина тих коштів, які позивач міг би отримати за шість місяців роботи, якби продовжував здійснювати свою трудову діяльність, надаючи послуги з перевезення згідно до умов укладеного договору. Нормами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Враховуючи наведене позивач вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди з огляду на наступне. По-перше, позивач морально постраждав від самої дорожньо-транспортної пригоди, злякався, отримав нервовий стрес. По-друге, позивач морально постраждав від того, що не відразу отримав страхове відшкодування. Страхова компанія остаточно виплатила страхове відшкодування лише в січні 2013 року, тобто через 7 місяців після ДТП. Через що, позивач не мав можливості вчасно відремонтувати свій автомобіль, щоб мати можливість його використовувати в своїй трудовій діяльності, і не дивлячись на те, що страхова компанія виплатила позивачу кошти у розмірі 49000,00 грн., їх все одно не вистачає, щоб повністю відремонтувати пошкоджений автомобіль. Крім цього, для отримання страхового відшкодування треба було докладати ряд зусиль: збирати потрібні документи, їздити в різні установи організації (ДАІ, суд, страхову компанію, СТО, тощо) з цією метою позивач вимушений був їздити до Голопристанського районного суду, який знаходиться в м. Гола Пристань Херсонська область де знаходилась на розгляді адміністративна справа, витрачати час та нервувати. В результаті страхова компанія відповідача компенсувала далеко не фактичний розмір отриманих збитків, оскільки на розмір страхового відшкодування впливає рік випуску, амортизація транспортного засобу та інші фактори. По-третє, автомобіль - це єдиний засіб для існування та єдине джерело доходу позивача. Позивач спеціально багато років відкладав кошти на придбання транспортного засобу, щоб заробляти на ньому кошти. Внаслідок ДТП транспортний засіб тривалий час стоїть, позивач не може виконувати замовлення, втратив постійних клієнтів. В результаті позивач втратив свій звичайний щомісячний дохід, від чого також морально постраждав. В наслідок вище приведеного, позивач зазначає, що в його сім?ї вже більш як шість місяців немає спокою та порозуміння, адже питання щодо ремонту автомобіля до сьогодні не вирішено, автомобіль позивача стоїть, сам позивач вимушений працювати водієм на заміні на чужих ТЗ, що тягне за собою незручності та моральне навантаження. Тому розмір моральної шкоди позивач оцінює в 25000 грн. та просить її стягнути з відповідача на його користь разом з упущеною вигодою та судовими витратами. У судове засідання представник позивача з'явився, повністю підтримав уточнені позовні вимоги, просив суд їх задовольнити та постановити рішення. Представник відповідача у судове засідання з'явився заперечував проти задоволення позовних вимог. Надав суду свої пояснення та заперечення. Суд розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони у справі, та пояснення третьої особи, дослідивши усі докази у сукупності, вважає, що вимоги позивача законні та обґрунтовані, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Вина у завданні матеріальної шкоди відповідачем позивачеві, розмір збитків підтверджуються постановою у справі про адміністративне правопорушення Голопристанського районного суду Херсонської області (справа № 2108/3294/2012 №/п 3/2108/1310/2012) від 31.08.2012 р., за якою [PERSON] визнано винним у ДТП, притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України, накладено стягнення у вигляді штрафу; звітом № 5071211-А про оцінку автомобіля складеного 30.07.2012 року, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля складає 70933,45 грн. Відповідно до ст. 61 ч.4 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Право власності позивача [PERSON] на автомобіль «Вольво» фургон-рефрижератор-С д/н [NUMBER] підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. В постанові Голопристанського районного суду Херсонської області було встановлено місце роботи [PERSON] станом на 28.06.2012 року. а саме: ФОП «ГАЛАГАН». Згідно копії технічного паспорту серії [NUMBER] на автомобіль КАМАЗ 5410 д.н. [NUMBER], власником автомобіля є [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. 12.06.2008 року укладено договір найму-оренди автомобіля між громадянкою [PERSON], яка є власником автомобіля КАМАЗ 5410 д.н. [NUMBER] (наймодавець) та ФОП [PERSON] (наймач), строком на 120 місяців, тобто до 12.06.2013 року. Під час дії вказаного договору 28.06.2012 року сталась ДТП за участю позивача та третьої особи. Розмір матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу визначається на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 року за № 142/5/2092. Вартість відновлювального ремонту підтверджено Звітом про оцінку автомобіля № 5071211-А від 30.07.2012 року і становить 70933,45 гривень. Оскільки відповідальність відповідача згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано у Страховій компанії АСКА, позивач звернувся за відшкодуванням до Страховика. Поліс укладений на умовах відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб в межах до 49000,00 грн. включно (франшиза не передбачена). Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, з урахуванням отриманого позивачем страхового відшкодування від страховика в сумі 49000,00 грн. відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу: 70933,00 грн. - 49000,00 грн. = 21933,00 грн. Крім того, відшкодуванню на користь позивача підлягають витрати, які він зазнав сплачуючи кошти за стоянку, де знаходиться його не відремонтований автомобіль, що підтверджується квитанцією № 2235 у розмірі 1200 грн., що підтверджується надоною суду копією квитанції № 2235. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками у розумінні ст. 22 ЦК України є, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Позивачем надано докази про те, що він використовує автомобіль «Вольво» в трудовій діяльності, яка полягає в перевезенні готової продукції для м'ясокомбінату «Ювілейний», на підставі Договорів № 137-11/13 за 2011 рік та № 586 АВ за 2012 рік, укладених між ФОП [PERSON] та ТОВ м'ясокомбінат «Ювілейний». Як зазначено в Договорі, послуги з перевезення надаються автомобілем марки ВОЛЬВО рефрижератор д.н. [NUMBER], який належить позивачу на праві приватної власності. Крім того, позивач зазначає, що факт надання послуг з перевезення автомобілем позивача марки ВОЛЬВО рефрижератор д.н. [NUMBER] м'ясокомбінату «Ювілейний» підтверджують Акти виконаних робіт та товарні-транспортні накладні за 2011-2012 роки в яких зазначено, що претензій до роботи немає, робота виконана в повному обсязі автомобілем марки ВОЛЬВО д.н. [NUMBER]. Згідно з умовами укладених договорів, а саме п. 9.1, Договір діє з моменту підписання 01.01.2012 року до 31.12.2012 року. Також позивачем надано розрахунок суб'єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника податку, який перебуває на загальній системі оподаткування, обсяг виручки за попередній рік, який передував ДТП склав 265608,00 гривень. 265608,00:12 (місяців)=22134 заробіток за місяць. Автомобіль знаходився в непрацюючому стані з 28.06.2012 року по 28.12.2012 року тобто 6 місяців. 22134х6 (простій автомобіля)=132804,00 грн. Таким чином позивач вважає, що відповідач має компенсувати йому збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 66402,00 грн. - це половина тих коштів, які позивач міг би отримати за шість місяців роботи, якби продовжував здійснювати свою трудову діяльність, надаючи послуги з перевезення згідно до умов укладеного договору. Зазначена сума збитків розрахована позивачем виходячи з суми річного прибутку його роботодавця - приватного підприємця [PERSON] При цьому, жодних належних і допустимих доказів відношення позивача до даного прибутку до матеріалів справи не надано. Тому не можуть вважатися належними доказами надані до матеріалів справи банківські документи і довідки ПП [PERSON], так як вони не мають відношення до позивача і як наслідок до предмету спору. Нормами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 25000 грн. та просить її стягнути з відповідача на його користь разом з упущеною вигодою та судовими витратами. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає можливим частково задовольнити позов у частині стягнення моральної шкоди з відповідача та стягнути моральну шкоду з відповідача на користь позивача у сумі 10000,00 грн., яка є розумною та достатньою. Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне постановити рішення по справі, яким позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково.

Outcome: partial