Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в сумі 36\~043грн та моральної шкоди в сумі 20 000грн. В обґрунтування позову зазначив, що 13 жовтня 2014 року о 10год. 45хв. внаслідок порушення ПДД з боку відповідача сталося ДТП, внаслідок якої, автомобіль Nissan Nerrano д.р.н. СА 8843 АР, що належить позивачу, отримав механічні ушкодження. Вину відповідача у скоєнні даного ДТП встановлено постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 жовтня 2014 року по справі №712/14062/14-п. Відповідач добровільно відшкодовувати завдані збитки відмовляється, посилаючись на застраховану цивільну відповідальність у ВАТ УСК «Гарант-Авто», але страховик також не виконує своїх зобовязань, за договором страхування. З 2014 року відповідачем не вчинено жодної дії, направленої на відшкодування позивачу завданих матеріальних збитків, що в свою чергу, спричиняє йому моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях, викликаних байдужою поведінкою відповідача, та у втраті нормальних життєвих звязків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя: він був позбавлений комфорту пересування автомобілем, змушений втрачати кошти на відновлення автомобіля, а тому вважає, що така неправомірна та недобросовісна поведінка відповідача завдала йому моральних страждань, яку він оціним у грошовій сумі в розмірі 20000грн. Ухвалою суду від 3 листопада 2017 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду у судовому засіданні. Ухвалою суду від 22 лютого 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Моторне (транспортне) страхове бюро України. 5 квітня 2018 року ухвалою суду визначено провести у справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25 квітня 2018 року призначено проведення судової товарознавчої експертизи та зупинене підготовче провадження. Ухвалою суду від 25 липня 2018 року провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду у підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16 серпня 2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті. Представником відповідача [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], подано суду відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог та вважає їх незаконними та не обґрунтованими. Так, відповідач визнає той факт, що 13 жовтня 2014 року ДТП сталася з його вини, проте зазначає, що його цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу не була застрахована у ВАТ УСК «Гарант-Авто», дана страхова компанія була страховиком позивача. Починаючи з грудня 2009 року і по теперішній час цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу він страхує в ТДВ «СТДВ «Глобус». На момент ДТП у нього також був чинний поліс ОСАЦВ виданий ТДВ «СТДВ «Глобус». Однак, в момент ДТП під впливом стресової ситуації, [PERSON] на місце ДТП викликав представника своєї страхової компанії ВАТ УСК «Гарант-Авто» і в подальшому сторони своє спілкування і необхідні документи з приводу відшкодування матеріального збитку вели з ВАТ УСК «Гарант-Авто». Також відповідач зазначив, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-ІV в редакції від 4 лютого 2013 року передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, передбачено також нормами цивільного законодавства України, де згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як видно з Висновку автотоварознавчого дослідження № 111, сума матеріального збитку, завдана позивачеві внаслідок ДТП, становить 36043грн. При цьому, станом на 13 жовтня 2014 року страхова сума за даним видом відповідальності була встановлена на рівні 50\~000грн., тобто додаткова відповідальність відповідача в даному випадку не наступає, а відтак відповідач вважає себе неналежним відповідачем у справі. Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, відповідач зазначив, що дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки вона не підтверджена жодним доказом за сторони позивача та не надано ним обґрунтування визначення ним розміру заподіяних йому моральних страждань саме в сумі 20000грн., а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Сторони в судове засідання не зявились, причину неявки суду не повідомили. Представник позивача [PERSON], надав суду письмову заяву, в якій просив провести судовий розгляд справи за відсутності позивача та його представника на підставі наявних у справі доказів. Позов підтримав повністю. Представник відповідача [PERSON], надала суду письмову заяву, в якій просила провести судовий розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи, в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся, причину неявки суду не повідомив. Раніше надавав на адресу суду заяви, в яких просив провести розгляд даної справи за відсутності його представника, при вирішенні спору покладалися на розсуд суду та просили направити їм копію судового рішення. Суд вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши письмові докази надані сторонами, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 13 жовтня 2014 року о 10-45год. [PERSON] керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.р.н. СА7677ВА, порушив ПДД, а саме не надав перевагу у русі автомобілю Nissan Terrano, д.р.н. СА8843АР під керуванням [PERSON], внаслідок чого сталося ДТП, а автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.10.2014р. за порушення правил дорожнього руху водія [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425грн. (а.с. 7). Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 111 від 27.10.2014р. вартість матеріального збитку, який спричинений власнику автомобіля Nissan Terrano, д.р.н. СА8843АР, [PERSON], внаслідок пошкодження даного транспортного засобу під час ДТП 13.10.2014р. складає 36\~043грн. (а.с. 8-12). Таким чином, позивачу завдано матеріальну шкоду внаслідок вчинення [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди, яка сталося 13 жовтня 2014 року Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen Transporter, д.р.н. СА7677ВА - [PERSON] була застрахована у ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», поліс серії АС № 8623581 (а.с.51). В судовому засіданні відповідач та його представник зазначали, що на момент вчинення ДТП у відповідача був чинний поліс ОСАЦВ виданий ТДВ «СТДВ «Глобус». Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як вбачається з правової позиції викладеної у рішенні [PERSON] Верховного суду від 04.07.2018р. по справі № 755/18006/15-ц, [PERSON] Верховного Суду вважає, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи вищезазначене та те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована у ТДВ «СТДВ «Глобус», на підставі полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АС 8623581, то, у даному випадку, позивач повинен був звернутися до ТДВ «СТДВ «Глобус», а у випадках, встановлених законом до МТСБУ з вимогою про виплату страхового відшкодування за полісом, чого зроблено не було. Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Враховуючи, що сума завданих позивачу матеріальних збитків внаслідок пошкодження його автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 13 жовтня 2014 року є меншою за страхову суму за даним видом відповідальності встановленої станом на момент скоєння даного ДТП, то в даному випадку додаткова відповідальність відповідача не настає. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не підлягає до задоволення, оскільки така вимога має бути заявлена страховику. Стосовно вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як вбачається з матеріалів справи моральна шкода, завдана позивачеві полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням належного йому майна та тривалим не відшкодуванням завданих йому збитків. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом із тим розмір заявленого позивачем відшкодування моральної шкоди в сумі 20\~000 гривень, суд вважає явно завищеним та необґрунтованим. Відповідно до ч.1 ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи, що суд дійшов обґрунтованих висновків, щодо відмови у задоволенні позовних вимог то з урахуванням положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, відшкодування судового збору, у разі відмови у позові не підлягають. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed