Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до СК ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги мотивував тим, що 20 липня 2017 року сталось ДТП за участі автомобіля «АУДІ» д.н.з. 43086ОЕ під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ніссан» д.н.з. WPL SA27 під керуванням [PERSON] Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 липня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вищезазначеного правопорушення. Власником транспортного засобу «Ніссан» д.н.з. WPL SA27 є [PERSON], який нотаріально посвідченим дорученням від 27 серпня 2017 року надав позивачеві право на використання автомобіля. 18 вересня 2017 року позивач, на підставі зазначеної довіреності, звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, адже відповідальність [PERSON] застрахована саме відповідачем. Експертом відповідача визначено, що розмір страхового відшкодування становить 61187,00 грн. Проте, 27 жовтня 2017 року позивачем отримано лист відповідача, в якому зазначено, що у позивача відсутнє право на отримання страхового відшкодування. З посиланням на положення ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач дії відповідача вважає неправомірними. За наведеного просив стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 61187,00 грн. та судові витрати в розмірі 640,00 грн. Відповідач скористався своїм правом передбаченим ст. 178 ЦПК України, та 09 лютого 2018 року подав до суду відзив на позовну заяву в якій зазначив, що позов не визнає. При цьому зазначив, що між відповідачем та [PERSON] 06 квітня 2017 року укладено договір страхування щодо експлуатації транспортного засобу «АУДІ» д.н.з. 43086ОЕ з страховою сумою за шкоду заподіяну майну в розмірі 100000,00 грн. 20 липня 2017 забезпечений транспортний засіб допустив зіткнення з автомобілем «Ніссан», що належить [PERSON] та [PERSON]. В той самий день [PERSON] подав відповідачеві заяву-повідомлення про ДТП. Представником відповідача 20 липня 2017 року складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу, та згідно ремонтної калькуляції від 19 серпня 2017 року вартість відновлювального ремонту складає 61187,98 грн., коефіцієнт зносу становить 0,7. 18 вересня 2017 року позивач подав відповідачеві заяву про здійснення страхового відшкодування до якої додано довіреність від 27 серпня 2017 року з нотаріально посвідченим перекладом з польської мови на українську. Відповідач вважає, що в наданій позивачем довіреності не вбачається право останнього на отримання страхового відшкодування, а тому листом від 26 жовтня 2017 року повідомив позивача що прийме рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Станом на 12 лютого 2018 року рішення щодо виплати або про відмову у виплаті страхового відшкодування не прийнято. Відповідач визнає, що розмір суми страхового відшкодування становить 28956,06 грн. За наведеного просить відмовити у задоволенні позову (а. с. 41-44). Позивач скористався своїм правом на подання відповіді на відзив, та 19 березня 2018 року подав до суду відповідь в якій зазначив, що довіреність від 27 серпня 2017 року містить повноваження щодо отримання позивачем страхового відшкодування за угодами. Одночасно вказує, що відповідачем невірно визначений розмір страхового відшкодування, а власником транспортного засобу «Ніссан» відповідно до свідоцтва реєстрації є лише [PERSON]. Просив позов задовольнити (а. с. 71-72). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2018 року, при відкритті провадження у справі, задоволено клопотання позивача та витребувано у відповідача висновок експерта щодо встановлення суми страхового відшкодування та заяву позивача про виплату страхового відшкодування (а. с. 33). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення аналогічні відображеним у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову. Судом встановлено, що 20 липня 2017 року [PERSON], керуючи автомобілем «АУДІ» д.н.з. 43086ОЕ допустив зіткнення з автомобілем «Ніссан» д.н.з. WPL SA27. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 липня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами протягом 6 місяців. Постанова набрала законної сили 11 серпня 2017 року (а. с. 10). Відповідно до положень ч. 4 ст. ст. 82 ЦПК України, зазначена обставина не підлягає доказуванню. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована Страховою компанією ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується полісом № АК/6308342 від 06 квітня 2017 року зі строком дії з 06 квітня 2017 року по 05 квітня 2018 року. Страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 100000,00 грн., франшиза 0,00 грн. (а. с. 53). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. 20 липня 2017 року [PERSON] звернувся до відповідача із письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується копією зазначеного повідомлення (а. с. 47-48). Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. 20 липня 2017 року представником страховика здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу «Ніссан» д.н.з. WPL SA27, складено акт з відображенням виявлених пошкоджень транспортного засобу, що підтверджується копією зазначеного акта (а. с. 58-60). Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Матеріали цивільної справи містять копію ремонтної калькуляції від 19 серпня 2017 року № 2309/17 надані відповідачем, відповідно до якої вартість ремонту автомобіля «Ніссан» д.н.з. WPL SA27 становить 61187,98 грн. Зазначена калькуляція містить печатку, відповідно до якої, остання складена ФОП [PERSON] (а. с. 61-65). Крім того, матеріали цивільної справи містять копію Додатку №1 «Розрахунок коефіцієнту фізичного зносу» транспортного засобу «Ніссан» д.н.з. WPL SA27, здійснений аварійним комісаром [PERSON], відповідно до якого коефіцієнт фізичного зносу становить 0,7 (а. с. 66). Відповідно до копії свідоцтва реєстрації транспортного засобу сер. DR/ВАІ №1006495 виконаний польською мовою, власником транспортного засобу «NISSAN», реєстраційний номер WPL SA27 є [PERSON] (а. с. 54-55). Матеріали справи містять копію зазначеного свідоцтва, перекладену українською мовою, підпис перекладача засвідчено державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори (а. с. 57). 04 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування, в якій просив здійснити страхове відшкодування повязане із пошкодженням транспортного засобу «NISSAN», реєстраційний номер WPL SA27 на особистий картковий рахунок заявника (а. с. 49). Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до заяви додається зокрема документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником. Одночасно, із поданням заяви про страхове відшкодування, позивачем надано копію доручення (польською мовою) від 27 серпня 2017 року та переклад зазначеного доручення українською мовою, посвідчений 29 серпня 2017 року державним нотаріусом, № в реєстрі 1-1931. Відповідно до зазначено перекладу доручення, [PERSON] надав право [PERSON] зокрема і укладати від його імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові суми у розмірах згідно із калькуляціями (а. с. 50-52). При поданні позовної заяви, позивачем до суду надане аналогічне доручення польською мовою від 27 серпня 2017 року, натомість переклад зазначеного доручення українською мовою посвідчений 01 грудня 2017 року державним нотаріусом, № в реєстрі 1-3736. Відповідно до зазначено перекладу доручення, [PERSON] надав право [PERSON] зокрема і укладати від його імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами страхові відшкодування у розмірах згідно із калькуляціями (а. с. 12-13). Листом від 27 жовтня 2017 року № 4185/18 відповідач повідомив позивача про те, що заявник не є потерпілою особою, а додана довіреність від 27 серпня 2017 року перекладена з польської на українську мову не посвідчує право [PERSON] на отримання страхового відшкодування (а. с. 46). Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь суми страхового відшкодування у розмірі 61187,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 29, 32 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.) Отже, оцінена шкода, яка може бути відшкодована страховиком, не є тотожним поняттям із розміром вартості відновлювального ремонту (ремонту), розмір якого просить стягнути позивач в порядку стягнення страхового відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження розміру страхового відшкодування (оціненої шкоди), позивачем заявлено клопотання про витребування у відповідача висновку експерта щодо встановлення суми страхового відшкодування. Як зазначалось вище, відповідно до копії ремонтної калькуляції від 19 серпня 2017 року № 2309/17, складеної ФОП [PERSON], вартість ремонту автомобіля «Ніссан» д.н.з. WPL SA27 становить 61187,98 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Надаючи оцінку письмовому доказу, а саме копії ремонтної калькуляції від 19 серпня 2017 року № 2309/17, суд вважає останній неналежним доказом, тобто таким що не містить інформацію про розмір оціненої шкоди, адже такою калькуляцією не враховується знос транспортного засобу та не підтверджені повноваження особи, зокрема ФОП [PERSON], щодо наявності права останньої здійснювати діяльність по оцінці шкоди спричиненої майну (свідоцтво, сертифікат, проходження атестації). Інших доказів, які підтверджують розмір спричиненої шкоди, сторонами не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] у звязку із не доведенням розміру шкоди, яка може бути виплачена страховиком в порядку страхового відшкодування.

Outcome: dismissed