Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком, який проживає окремо від них. Позов мотивовано тим, що 23.09.2007 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу народилось троє дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 17.01.2017 року рішенням Полтавського районного суду Полтавської області шлюб було розірвано. Після розлучення діти залишились проживати з матір'ю за місцем проживання. На той час між батьками дітей існувала домовленість щодо вільного спілкування батька з малолітніми дітьми. Однак відповідач почала чинити перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, налагодити гарні стосунки не вийшло, всі намагання призводили до конфліктів, спроби побачитись з дітьми були марними. Тому був вимушений звернутись до суду. Просить зобов'язати [PERSON] не перешкоджати брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми. Визначити наступні способи його участі у вихованні дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] особисте спілкування: побачення п'ять разів на тиждень по 3 години з понеділка по п'ятницю, за місцем навчання дітей або за місцем їх проживання, перебування у вільний від навчання час, та кожна друга та четверта субота та неділя кожного місяця; першу половину літніх та зимових канікул діти проводять з батьком; необмежене спілкування з дітьми особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми; у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з дітьми або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні діти проводять з батьком; в день побачення з дітьми, має право забирати дітей з дому/школи або молодшого сина з дитячого садка особисто. Зобов'язати відповідача за дві години до зустрічі батька з дітьми, надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей, а у разі настання таких змін, повідомити про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали. У відповіді на відзив позивач наголошував, що відповідач чинить перешкоди в його спілкуванні з дітьми з часу їх розлучення (57-61). Вiдповiдач та її представник [PERSON] позов не визнали. У відзиві на позовну заяву та запереченнях у відповідь на відзив ( а.с.50, 75) зазначали, що, [PERSON] ніколи не перешкоджала щоб позивач брав участь у вихованні та спілкувався з дітьми. Однак ігнорування позивачем норм гігієни з урахуванням його стану здоров'я ускладнюють ситуацію та суперечать інтересам дітей. Представник виконавчого комітету Шевченківського району у м. Полтаві в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив прийняти рішення, яке буде відповідати інтересам дітей (а.с.68). Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради в судове засідання не з'явився, направив листа в якому підтримав висновок органу опіки та просив проводити розгляд справи у його відсутність. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Вiдповiдно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Право на безперешкодне спілкування матері, батька та дитини між собою встановлене ст. 153 СК України. За приписами ст. 157 СК України питання щодо виховання дитини вирішується батьками спільно, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 11-13). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17 січня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано ( а.с. 10). Діти проживають з матір'ю - [PERSON] - відповідачкою по справі, позивач надає добровільно допомогу на утримання дітей, що не заперечувалось сторонами. Судом встановлено, що на час звернення до суду сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способу участі батька у вихованні дітей шляхом переговорів та прийняття спільного рішення. Договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків, можливість укладення якого передбачена ч. 4 ст. 157 СК України та у якому б могли бути встановлені права та обов'язки батьків, між [PERSON] та [PERSON] не укладався. Натомість , в позасудовому порядку за заявою позивача [PERSON] рішенням № 118 від 13.06.2017 року виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, встановлено наступний порядок участі його як батька у вихованні та спілкуванні зі своїми малолітніми дітьми, при умові надання матері дітей довідки про стан свого здоров'я через кожні три місяці ; за попередньою домовленістю з матір'ю дітей а також у її присутності кожного тижня у суботу або неділю,в перший або другій половині дня, з правом прогулянок по місту. відвідування дитячих розважальних заходів, враховуючи погодні умови, не порушуючи режиму дня дітей. Спілкування з дітьми під час їх днів народження (а.с. 14). Вказане рішення є чинним , ніким не оскаржувалось. Як пояснив в судовому засіданні позивач і цього не заперечував відповідач, що вищевказане рішення щодо встановлення порядку участі у вихованні на даний час виконується, зустрічі відбуваються регулярно і майже безперешкодно, діти виявляють прихильність і бажання зустрічатися . Проте, позивач вважає що цього часу є недостатньо для його спілкування і належної його участі у вихованні, а тому бажає збільшити час для особистого спілкування з дітьми кожного дня по три години і без участі матері, а також встановити можливість спілкування за допомогою засобів зв'язку, оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає збільшувати час спілкування, і контролює тривалість спілкування дітей по телефону, так як у них не має своїх телефонних апаратів . Окрім того, бували випадки , що відповідач не повідомляла які гуртки відвідують діти , що унеможливлювало його спілкування з ними. Згідно пояснень відповідача, наданих в судовому засіданні, вона категорично заперечує щодо збільшення часу на спілкування з дітьми по 3 години з 17.15-20.15 год. кожного дня з понеділка по п'ятницю, оскільки це призведе до порушення їх розпорядку дня, враховуючи години на відвідування додаткових гуртків двома старшими дітьми, вони звільняються близько 19.00 год. щодня, час необхідний на підготовку до уроків школи та враховуючи що по режиму з 21.30 год. діти вже відпочивають, тому вважає за неможливе застосування такого порядку як просить в позові позивач. Також відповідач вважає, що зустрічі повинні відбуватися виключно за її присутності, враховуючи вік дітей і стан здоров'я позивача та необхідність контролю з її боку, дотримання останнім, вимог гігієни, так як позивач і діти перебувають на відповідному обліку в медичних закладах. і потребують підвищеного контролю стану здоров'я . Стосовно засобів зв'язку зазначала, що відсутні обмеження у спілкуванні дітей за її мобільним телефоном, своїх телефонів діти поки що не мають, з метою попередження з їх боку через мірними захопленням іграми, не заперечувала що буде намагатися завчасного повідомлення щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей, а у разі настання таких змін, повідомити про це . З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] станом на 17.01.2018 року перебуває на « Д» обліку в протитуберкульозному кабінеті Полтавської ЦРЛ ( а.с. 62). Згідно характеристики ТОВ «Енергогазкомплекс» від 08.01.2018 року позивач працює з 2016 року на посаді слюсаря-сантехника, характеризується позитивно ( а.с. 63). Згідно довідки ТОВ «Строй інцест» № 3 від 30.01.2018 року [PERSON] з 26.01.2018 року працює на посаді сантехника ( а.с. 64). Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини,суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного із батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання свої обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них. вік дитини,стан її здоров'я та інші обставини що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного із батьків,зловживання ним алкогольними або наркотичними засобами. Під час судового розгляду , за клопотанням позивача на виконання ухвали суду, виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтаві ради, як орган опіки та піклування розглянув рішення № 26 від 17.05.2018 комісії з питань захисту прав дитини та матеріали цивільної справи № 554/9828/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дітьми батьком, який проживає окремо від них та склав висновок, відповідно до якого визначив можливий порядок спілкування позивача з дітьми таким чином: за попередньою домовленістю з матір'ю дітей, а також у її присутності дозволити батьку спілкування з дітьми кожного тижня у суботу або неділю, в першій або другій половині дня, з правом прогулянок по місту, відвідування дитячих розважальних закладів, враховуючи погодні умови, не порушуючи режиму дня дітей; спілкування батька з дітьми під час святкових днів, а також їх днів народження; необмежене спілкування батька з дітьми особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми, з урахуванням їх режиму дня; спільний відпочинок батька з дітьми в присутності їх матері під час літніх і зимових канікул до 30 та до 7 діб відповідно; за домовленістю з матір'ю дітей супроводжувати їх на позакласні гуртки, секції та навчально-виховні дитячі заклади (.а.с101). Проаналізувавши встановленні обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку , що вищевказаний порядок спілкування позивача з дітьми є найбільш доцільнішим і відповідає інтересам дітей, виходячи з їх віку, не порушує режиму дня та навчання, не відриває від нормального, звичайного для дітей середовища та не заважає їх нормальному існуванню. Також суд враховує , що відповідач не заперечує щодо встановлення саме такого порядку участі у спілкуванні з дітьми . При цьому, з урахуванням стану здоров'я позивача, віку дітей, суд вважає, що виключно в інтересах дітей, зустрічі повинні відбуватися в присутності матері [PERSON] та з обов'язковим повідомленням фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей, та їх зміни. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Частиною 1 ст.18 Конвенції передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною це реалізація матір'ю, батьком, іншими членами сім'ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. У відповідності до ч.1, 2 ст.12 цього ж закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 15 цього ж Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені в суді у порядку, встановленому законом. Враховуючи вищевикладене, інтереси дітей, їх вік, стан здоров'я позивача та характеризуючи його матеріали, суд приходить до висновку про встановлення наступного графіку зустрічей, який не порушує режиму дня та навчання, не відриває від нормального, звичайного для дітей середовища та не заважає їх нормальному існуванню, а саме особисте спілкування:- за попередньою домовленістю з матір'ю дітей, а також у її присутності дозволити батьку спілкування з дітьми кожного тижня у суботу або неділю, в першій або другій половині дня, з правом прогулянок по місту, відвідування дитячих розважальних закладів, враховуючи погодні умови, не порушуючи режиму дня дітей;- спілкування батька з дітьми під час святкових днів, а також їх днів народження;- необмежене спілкування батька з дітьми особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми, з урахуванням їх режиму дня;- спільний відпочинок батька з дітьми в присутності їх матері під час літніх і зимових канікул до 30 та до 7 діб відповідно;- за домовленістю з матір'ю дітей супроводжувати їх на позакласні гуртки, секції та навчально-виховні дитячі заклади, зобов'язати [PERSON], за дві години до зустрічі [PERSON] з дітьми, надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей, а у разі настання таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин. На підставі викладеного та

Outcome: partial