Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що він 20.02.2010 року на підставі договору купівлі - продажу придбав квартиру за адресою:[ADDRESS]. В належній йому квартирі значиться зареєстрованим [PERSON], який не є власником житла. Відповідач з травня 2010 року у даній квартирі не проживає. В даний час він, позивач не має можливості оформити субсидію по оплаті комунальних послуг або продати квартиру, оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає знятися з реєстраційного обліку, чим перешкоджає йому як власнику квартири здійснювати право користування та розпорядження цим майном. Просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом зняття відповідача з реєстрації, визнавши його таким, що втратив право користування даною квартирою. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність, на позові наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином (а.с.25,30).Заяви про розгляд справи за його відсутність від відповідача не надходило. Відповідно до вимог ч. 5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках,встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі. 09.11.2015р. згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-18). Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» від 29.07.2015 року №2671 у зазначеній квартирі з 31.03.1998 року значиться зареєстрованим брат позивача -[PERSON], [INFO] (а.с.8). . Зактів, складених 07.07.2014 р. та 25.07.2015 р. за участі сусідів позивача вбачається,що за адресою: [ADDRESS], [PERSON] не проживає.(а.с.31-32). Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним. У відповідності зі ст. ст. 317, 319 ЦК України власник має право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В суді встановлено, що відповідач дійсно за місцем реєстрації не проживає більше одного року без поважної причини, не приймає ніякої участі в утриманні квартири. Відповідачем доказів щодо збереження за ним права користування жилим приміщенням та доказів на підтвердження поважності причин його відсутності з травня 2010 р. в квартирі, належній позивачу, суду не надано. Після встановлення зазначених обставин суд приходить до висновку, що усунення перешкод в користуванні власністю повинне бути вчинене шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, і на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування жилим приміщенням. Тобто, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, передбачає подальше її зняття з реєстраційного обліку. Покласти судові витрати на відповідача позивач не просить. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321,391,405 ЦК України,

Outcome: partial