Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання договору міни дійсним та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , який належав його батькові на підставі договору міни, укладеного між ним та відповідачем [PERSON] 13 квітня 1999 року на Універсальній товарній біржі «Нерухомість Н». Приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко О.М. позивачу було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ, на підставі якого спадкове майно належало спадкодавцю, не відповідає вимогам закону, оскільки укладений на універсальній товарній біржі та не посвідчений нотаріально. На теперішній час посвідчити угоду нотаріально неможливо, оскільки батько позивача помер. Позивач зазначає, що сторони договору міни виконали свої частини угоди, батько позивача з квітня 1999 звільнив належну йому Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] для нового власника - [PERSON] та поселився в обміненому будинку [ADDRESS] , по день смерті батько проживав в зазначеному будинку, утримував його, укладав договори з надання комунальних послуг та оплачував отримані послуги. Договір міни був зареєстрований за життя батьком позивача в Вознесенському міжрайонному бюро технічної інвентаризації. Після смерті батька спадкоємцями першої черги за законом є позивач та відповідач по справі [PERSON] , яка є його рідною сестрою, інший спадкоємець - їхня мати, дружина спадкодавця [PERSON] , від спадщини після смерті чоловіка - [PERSON] відмовилася. Спадщину позивач та відповідач [PERSON] своєчасно прийняли. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить визнати вищевказаний договір міни дійсним та визнати за ним та за відповідачем [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рівних частках по 1/2 кожному. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, свої позовні вимоги підтримує повністю, просить суд про їх задоволення. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнала, просить справу слухати за її відсутності. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнала, просить справу слухати за її відсутності. На підставі ч.4 ст. 200 ЦПК України, судом ухвалено про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у зв`язку із визнанням відповідачем позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13 квітня 1999 року укладено договір міни, відповідно до якого, [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, обміняли належну [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.1988 року, Ѕ частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , що належав [PERSON] на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 19.03.1996 р. Зазначений договір міни зареєстрований на УТБ «Нерухомість Н», реєстраційний № 58 від 13.04.1999 р., що підтвердженом вказаним договором міни. Договір міни нерухомого майна був зареєстрований в Вознесенському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 28.04.1999 року, книга №12, реєстровий № 1996, що підтверджується реєстровим написом та довідкою РКП Новоодеське РБТІ за вих. № 134 від 02.07.2019 р. Після укладення договору міни, [PERSON] володів та користувався вказаним об`єктом нерухомості, утримував його, проводив ремонт. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Статтею 241 ЦК УРСР у редакції, що діяла на час укладення договору міни передбачено, що задоговором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін (ст. 242 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно з ст.47 ЦК УРСР, в разі, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Договір міни зареєстрований на біржі з дотриманням усіх норм чинного законодавства, які діяли на момент здійснення даної угоди та відповідали нормам Закону України «Про товарну біржу». Зокрема, стаття 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції станом на день укладення договору передбачала, що біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. На підставі ч. 4 ст.15 Закону України «Про товарну біржу», угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Враховуючи, що згода щодо істотних умов між сторонами договору міни була досягнута, сторони повністю виконали свої зобов`язання за договором, відсутність нотаріального посвідчення договору міни нерухомого майна обумовлена діючим на той час законодавством, а також приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] визнала позов, суд дійшов висновку, що позов в частині визнання договору міни дійсним підлягає задоволенню. Крім того, судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не складав. Позивач, який є його сином та відповідач [PERSON] своєчасно звернулися до нотаріального органу для прийняття спадщини після смерті батька, що підтверджено письмовим роз`ясненням приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко О.М., згідно якого, нею отримано заяву [PERSON] про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Вказану заяву зареєстровано, проведено перевірки у Спадковому реєстрі, заведено спадкову справу № 31/2018. Інші спадкоємці за законом : дружина спадкодавця [PERSON] , від спадщини відмовилася, а донька спадкодавця - [PERSON] , спадщину після смерті [PERSON] прийняла. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 02.11.2018 р., позивач та відповідача [PERSON] після смерті батька [PERSON] частково реалізували свої спадкові права, успадкувавши після його смерті грошові внески з усіма належними відсотками та компенсаціями, що знаходяться в ТВБВ № 10014/089 в м. Нова Одеса Миколаївської області по поточному рахунку № [NUMBER] ( відкритому 11.05.2006 р.), [PERSON] в розмірі 1/3 частки у спадщині, а [PERSON] - 2/3 частки у спадщині, з урахуванням 1/3 частки, від якої відмовилася дружина спадкодавця [PERSON] . Роз`ясненням приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко О.М. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Причиною відмови вказано те, що наданий для оформлення спадщини договір міни, укладений та зареєстрований УТБ «Нерухомість Н» 13.04.1999 року без додержання вимог закону щодо його нотаріального посвідчення. Положеннями ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст.ст. 1223, 1245 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу, на загальних підставах. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК). Згідно із ч. 5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є позивач та відповідач [PERSON] , як його діти. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Відповідно до ст.. 238 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В відповідності до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними (ст.1278 Цивільного кодексу України). Це правило застосовується при спадкування за законом. Воно також діє при спадкуванні за заповітом, якщо заповідач не визначив розмір часток спадкоємців іншим чином. Оскільки позивач та відповідач [PERSON] є спадкоємцями і прийняли спадщину після смерті батька [PERSON] , то позов в частині визнання права власності по Ѕ частці на житловий будинок також обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 768,40 грн. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачами до початку розгляду справи по суті подано заяви про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто у розмірі 384 грн. 20 коп. З урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору, по 25 % з кожного, в сумі по 192 грн. 10 коп. з кожного.

Outcome: approved