Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що є власником земельної ділянки загальною площею 1,46 га з кадастровим номером 5625082200020040052, яка розташована на території Старосільської об`єднаної територіальної громади, Рокитнівського району Рівненської області. Підтвердженням даного факту є, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 294017 від 10.11.2011 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. У 2018 році відповідачем вищевказана земельна ділянка була виорана, а в 2019 році відповідач вивіз на земельну ділянку органічні добрива (гній). Жодних договорів, які б надавали право користування цією ділянкою з відповідачем позивач не укладав. В лютому 2019 року позивач звернувся із заявою про перевірку даного факту до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області. Факт самовільного зайняття земельної ділянки підтверджується інформацією Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про розгляд його звернення №107/02/06-19 від 02.04.2019 року, згідно якої спеціалістами Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства на його земельній ділянці. За результатами перевірки виявлено, що відповідач самовільно зайняв частину земельної ділянки площею 0,40 га, вивіз на земельну ділянку органічні добрива (гній), яка перебуває у приватній власності позивача (кадастровий номер 5625082200:02:004:0052, загальна площа 1,46 га) та надана для ведення особисто селянського господарства, за межами с.Вежиця Рокитнівського району Рівненської області. По виявленому порушенню [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП на суму штрафу 170 грн. та розраховано розмір шкоди, заподіяної позивачу внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, яка становить 560,70 грн.. Також згідно інформації, штраф відповідачем сплачено добровільно в повному обсязі. Також порушнику видано припис на усунення виявленого порушення. Однак відповідачем даний припис не виконано. На неодноразові звернення відповідач не реагує, а надалі вивозить на земельну ділянку органічні добрива (гній), має намір виорати землю та посадити картоплю і буряк. Вважає, що земельна ділянка підлягає звільненню та приведенню її за рахунок відповідача до стану, придатного для використання за цільовим призначенням. Просив зобов`язати відповідача [PERSON] звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, замельну ділянку площею 0,40 га, яка знаходиться на території Старосільської об`єднаної територіальної громади Рокитнівського району Рівненської області за кадастровим номером 5625082200:02:004:0052. Судові витрати стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові та доповнила, що відповідач добровільно не звільняє самовільно зайняту земельну ділянку, яка належить позивачу, далі продовжує нею користуватися. Так як позивач у позасудовому порядку не має можливості захистити своє право на земельну ділянку, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що протягом п`ятнадцяти років користується даною земельною ділянкою, привів земельну ділянку в належний стан, обробляв її, садив картоплю. Документів на земельну ділянку не має. Звертався до позивача пропонував віддати вказану земельну ділянку йому, але той відмовляється. Підтвердив, що у квітні 2019 року проводилась перевірка за результатами якої притягнуто його до адміністративної відповідальності. В той же день він сплатив штраф у добровільному порядку. Земельної ділянки не звільнив, вважає, що оскільки протягом тривалого часу обробляв земельну ділянку то має на її право. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом зазначені в ч.2 цієї статті. В силу вимог ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі. Непорушність права власності задекларована також статтею 321 ЦК України. В силу вимог ст. 90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі, а також на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 294017 від 10.11.2011 року, який видано [PERSON] 10 листопада 2011 року, [PERSON] є власником замельної ділянки площею 1,46 га, яка розташована за межами населеного пункту Вежицької сільської ради Рокитнівського району Рівненської області за кадастровим номером 5625082200020040052. (а.с. 9,10). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно повідомлення №107/0/6-19 від 02.04.2019 року, Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області розглянуто заяву [PERSON] від 29.02.2019 року щодо проведення перевірки на земельній ділянці з кадастровим номером 5625082200:02:004:0052, на території Вежицької сільської ради (Старосільська ОТГ) Рокитнівського району, яка самовільно використовується громадянином [PERSON] , за результатами розгляду якого повідомляють наступне. Спеціалістами Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства на вказаній у позивача заяві земельній ділянці. За результатами перевірки виявлено, що [PERSON] самовільно зайняв частину земельної ділянки площею 0,40 га (вивіз на земельну ділянку органічні добрива (гній), яка перебуває у приватній власності [PERSON] (кадастровий номер 5625082200:02:004:0052, загальна площа 1,46 га) та надана для ведення особисто селянського господарства, за межами с.Вежиця Рокитнівського району Рівненської області. По виявленому порушенню [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП, накладено стягнення в розмірі 170 грн. та розраховано розмір шкоди, заподіяної позивачу внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, яка становить 560,70 грн. Штраф сплачено добровільно в повному обсязі. Також порушнику видано припис на усунення виявленого порушення (а.с. 11-13, 14). Як встановлено, в матеріалах перевірки відповідач зазначений як [PERSON] . При цьому, згідно паспорту громадянина України, відповідач значиться як [PERSON] . Проте, відповідач вказав, що за результатами перевірки його притягнуто до адміністративної відповідальності. В той же день він сплатив штраф у добровільному порядку. Отже, факт самовільного зайняття частини земельної ділянки, належної на праві власності позивачу, підтверджується належними доказами та не оспорюється відповідачем, проте у добровільному порядку відповідач відмовляється звільнити зайняту земельну ділянку. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. На підставі ст.212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок в придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Не заслуговує на увагу суду твердження відповідача, що вказана земельна ділянка перебуває у його користуванні тривалий термін та має належати йому, оскільки належних доказів у підтвердження вказаних обставин, суду не надано та в суді не здобуто. Враховуючи обставини справи та правові норми, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України, витрати позивача по сплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Outcome: approved