Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] міської ради, Виконавчого комітету [PERSON] міської ради, за участю третіх осіб: Управління комунальної власності [PERSON] міської ради, Управління державної реєстрації [PERSON] міської ради про визнання недійсним та скасування рішення [PERSON] міської ради №64 від 31.01.2014 року. В обгрунтування позову покликається на те, що зазначений у рішенні та технічному паспорті від 22.12.2011 року підвал індексом УШ пл.18.6 кв.м. є допоміжним приміщенням будинку №26, перебуває у його безпосередньому користуванні з 2002 року і не підлягає виділу в окремий обєкт, що підтверджується висновками рішення апеляційного суду Львівської області від 11.04.2016 року, прийнятого за результатом розгляду його позову до Управління комунальної власності департаменту економічної політики [PERSON] міської ради та [PERSON] міської ради про передачу спірного підвалу в оренду та у приватну власність. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 11.04.2016 року встановлено, що підвальне приміщення площею 18,6 кв.м. позначене у технічному паспорті на нежитлові приміщення від 22.12.2011 року індексом УШ є допоміжним приміщенням будинку, сполучається з іншим допоміжним приміщенням (підвалом) площею18.7 кв.м. і має спільний вхід; підвал перебуває у користуванні [PERSON] на законних підставах, належить на праві спільної сумісної власності співвласникам будинку №26. [PERSON] міська рада розпорядилась не належною їй власністю і порушила права співвласників будинку №26 в тому числі його права. Мешканці будинку №26 не давали згоди на виділ допоміжних приміщень будинку, до яких відноситься спірний підвал в окремий обєкт, відповідач безпідставно втрутився у право спільної власності що рівнозначно позбавленню права власності на частину спільного майна. Прийняттям рішення №64 від 31.01.2014 року відповідач підтвердив відсутність у складі будинку окремого обєкта площею 48.6 кв.м. та прав на нього територіальної громади м.Львова. Крім цього вказує на незаконність прийняття оскарженого рішення під час дії ухвали Галицького районного суду м.Львова від 06.03.2013 року про забезпечення позову якою накладений арешт на підвальні приміщення індексами УШ,1Х в будинку №26, заборонено реєстраційній службі [PERSON] міського управління юстиції вчиняти дії, повязані з видачею будь якій особі свідоцтва про право власності на приміщення підвалів під індексами УШ,1Х в будинку №26 та дії, повязані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно на вказані підвали. Оскільки вважає рішення Виконавчого комітету [PERSON] міської ради неправомірним, уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради №64 від 31.01.2014 року «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення по вул. Братів Рогатинців,26». Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, дали пояснення, аналогічні мотивам позовної заяви, просили позов задовольнити. Представники відповідачів [PERSON] міської ради та Виконавчого комітету [PERSON] міської ради, в останнє судове засідання не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи, розгляду справи у їх відсутності не подали, про причини неявки суд не повідомили. В попередніх судових засіданнях проти задоволення позову заперечили. Дали пояснення про те, що будинок в цілому перебуває у комунальній власності, що підтверджується дублікатом № 31604317 від 10.10.2011 року витягу № 27850277 від 02.11.2010 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно виготовленого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» а власник має право розпоряджатися належним йому майном. Стверджують, що підвальні приміщення, в тому числі спірний підвал є нежитловими приміщеннями будинку, права на підвал позивачем не доведено і документів на нього позивач не має. Представник третьої особи Управління комунальної власності департаменту економічної політики проти позову заперечив з тих самих мотивів. Представник третьої особи Управління державної реєстрації [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи, розгляду справи у його відсутності не подав, про причини неявки суд не повідомив. Суд, згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу слід слухати у відсутності сторін, що в судове засідання не зявились, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено,\~що [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2002 року належить квартира №8а на вул.Бр.Рогатинців,26 в м.Львові, під квартирою розташований підвал площею 18,6 кв.м., право на який оспорюється позивачем у звязку з прийняттям відповідачем оскарженого рішення. 31.01.2014 року виконкомом [PERSON] міської ради прийняте рішення №64 «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на вул. Братів Рогатинців,26», яким вирішено зареєструвати територіальній громаді м. Львова в особі [PERSON] міської ради право комунальної власності на нежитлове приміщення підвалу (індекси частин приміщення УП,УШ,1Х,Х) загальною площею 48,6 кв.м. на вул.Братів Рогатинців, 26 згідно технічного паспорту, складеного ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 22.12.2011, виділивши вказане приміщення в окремий обєкт. До складу приміщення загальною площею 48,6 кв.м., що виділяється в окремий обєкт, включений спірний підвал площею 18,6 кв.м., позначений у технічному паспорті ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 22.12.2011 року під індексом УШ. Обставини належності вказаного підвалу до допоміжних приміщень будинку, перебування його у спільній сумісній власності власників квартир будинку №26, користування ним позивачем з 2002 року та незаконності розпорядження підвалом [PERSON] міською радою встановлені рішенням апеляційного суду Львівської області від 11.04.2016 року, прийнятого за результатом розгляду справи за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] міської ради, Управління комунальної власності департаменту економічної політики [PERSON] міської ради про визнання частково недійсним договору оренди №Г-7933-11 від 05.08.2011 року підвальних приміщень на вул.Братів Рогатинців,26 в м.Львові, визнання недійсною та скасування ухвали [PERSON] міської ради №1349 від 22.03.2012 року «Про затвердження переліку обєктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу» в частині п.38 Додатку. Оскарженими документами в оренду та приватну власність передавались підвальні приміщення загальною площею 48.6 кв.м. на вул.Бр.Рогатинців,26 в м.Львові згідно технічного паспорту БТІ від 22.12.2011 року до яких був включений підвал позивача пл.18,6 кв.м. За загальним положенням ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються;перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки;оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 11.04.2016 року, яке набрало законної сили, встановлено, що всі квартири в будинку №26 на вул. Бр.Рогатинців у м.Львові перебувають у приватній власності, будинок обладнаний підвалами і не знятий з балансу [PERSON] міської ради. Підвал, позначений на технічному паспорті від 22.12.2011 року під індексом УШ пл.18,6 кв.м. розташований під квартирою позивача №8а, сполучається вільним проходом з суміжним підвалом пл.18,7 кв.м., обидва підвали технічно повязані з квартирою №8б, яка перебуває у власності [PERSON] У вказаних підвалах проходять комунікаційні мережі, повязані із комунікаційними мережами і вентиляційною системою будинку, функціональне призначення підвалів безпосередньо повязано з обслуговуванням будинку, спірний підвал пл.18,6 кв.м. є допоміжним приміщенням, перебуває у спільній власності власників квартир і безпосередньому користуванні позивача з 2002 року виготовлений КП ЛОР «БТІ та ЕО» технічний паспорт на нежитлові приміщення загальною площею 48,6 кв.м. від 22.12.2011року, до складу якого включений спірний підвал пл..18,6 кв.м.(інд.УШ) не відповідає поверховому плану будинку за 1979р., на підставі якого він складений. Виданий як дублікат реєстраційного посвідчення від 11.09.1987 року витяг №27850277 від 02.11.2010 року не засвідчує факту реєстрації за територіальною громадою м.Львова самостійного обєкта цивільно-правових відносин(нежитлового приміщення) загальною площею 48,6 кв.м. за вказаною адресою на праві комунальної власності. Відсутність в комунальній власності окремого від будинку в цілому самостійного обєкта цивільно-правових відносин загальною площею 48.6 кв.м., до складу якого був би включений спірний підвал, свідчить про неналежність спірного підвалу до комунальної власності територіальної громади м.Львова та відсутність у [PERSON] міської ради повноважень на розпорядження вказаним підвалом, оскільки він є допоміжним приміщенням будинку і перебуває у спільній власності співвласників будинку відповідно до положень ст.ст.319,369,382 ЦК України. [PERSON] міська рада невірно визначила правовий статус спірного підвалу як нежитлового приміщення і безпідставно їм розпорядилась, що порушує права позивача. З оглянутих судом матеріалів цивільної справи № 461/1867/13 встановлено, що оскаржене рішення виконкому №64 від 31.01.2014 року прийнято під час дії ухвали Галицького районного суду м.Львова від 06.03.2013 року про забезпечення позову у справі №461/1867/13 якою накладений арешт на підвальні приміщення під індексами УШ,1Х в будинку №26 на вул.Братів Рогатинців в м.Львові, заборонено реєстраційній службі [PERSON] міського управління юстиції вчиняти дії, повязані з видачею свідоцтв про право власності будь-якій особі на приміщення підвалів під індексами УШ,1Х в будинку №26 та дії, повязані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно на вказані підвали. Правомірність прийняття оскарженого рішення попри дію ухвали Галицького районного суду відповідачем не доведено. Суд виходить з того, що законодавство України розрізняє поняття допоміжного приміщення та нежитлового приміщення житлового комплексу будинку. Стаття 1 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає поняття допоміжних приміщень та нежитлових приміщень: допоміжні приміщення призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні, шлюзи, кладові, горища , підвали тощо). Нежитлові приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним обєктом цивільно-правових відносин. Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність, як квартир (будинків) так і належних до них господарських споруд і приміщень(підвалів, сараїв тощо) цього фонду. Згідно ч.2 ст.10 Закону власники приватизованих квартир набувають право спільної власності на житловий будинок в цілому а тому є співвласниками допоміжних приміщень одночасно з приватизацією квартир, що засвідчується свідоцтвом про право власності на квартиру. Відповідно до ч.2ст.382 ЦК України власникам квартири у дво-або багатоквартирному житловому будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування. опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Рішенням Конституційного Суду України від 02.03.2004 року №4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) встановлено: допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на вчинення дій стосовно допоміжних приміщень(оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Допоміжні приміщення(підвали) не підлягають окремій приватизації, не потребують окремої реєстрації прав, стають обєктами права спільної власності співвласників будинку одночасно з приватизацією квартир, що засвідчується свідоцтвом про право власності на квартиру. Згідно п.9 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» нежилі приміщення житлового фонду, які використовуються підприємствами торгівлі, громадського харчування, житлово-комунального та побутового обслуговування населення на умовах оренди, передаються у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських Рад народних депутатів. Відповідачем не представлено доказів передачі та прийняття у комунальну власність згідно вказаної норми закону нежитлових приміщень будинку №26 загальною площею 48,6 кв.м, як і будь-яких інших нежитлових приміщень вказаного будинку включно зі спірним підвалом пл.18.6 кв.м. (інд.УШ). Відповідно до ч.2ст.369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх власників, згода підлягає нотаріальному посвідченню відповідно до ст.209 ЦК України. Відповідачем не представлено і в матеріалах справи відсутня нотаріально засвідчена згода співвласників будинку №26, в тому числі і позивача, на виділ допоміжного приміщення (підвалу) пл.18,6 кв.м. у складі інших приміщень будинку в окремий обєкт і реєстрацію прав на нього за територіальною громадою м.Львова. Враховуючи рішення апеляційного суду Львівської області від 11.04.2016 року, підвал пл.18,6 кв.м. під квартирою №8а позначений на технічному паспорті від 22.12.2011 року інд.УШ є допоміжним приміщенням будинку №26 на вул..Бр.Рогатинців в м.Львові, згідно положень закону перебуває у спільній сумісній власності власників квартир будинку і не перебуває у комунальній власності, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно включив підвал інд.УШ пл..18,6 кв.м. до складу приміщення загальною площею 48.6 кв.м. що виділяється згідно оскарженого рішення №64 від 31.01.2014 року в окремий нежитловий обєкт і підлягає реєстрації за територіальною громадою в особі [PERSON] міської ради. Виконавчий комітет [PERSON] міської ради перевищив повноваження і розпорядився майном співвласників житлового будинку чим порушив права позивача. Твердження відповідача та третьої особи щодо права відповідача розпоряджатися будинком і виділяти в окремий обєкт будь-які приміщення будинку №26 з посиланням на витяг №27850277 від 02.11.2010 року (дублікат витягу №31604317 від10.10.2011 року) спростовуються висновками рішення апеляційного суду Львівської області від 11.04.2016 року, яким встановлено, що всі квартири будинку №26 перебувають у приватній власності, підвал є допоміжним приміщенням, у складі будинку відсутній самостійний обєкт цивільно-правових відносин (нежитлове приміщення) загальною площею 48,6 кв.м. включно із спірним підвалом а витяг від 02.11.2010р. є лише дублікатом реєстраційного посвідчення від 11.09.1987 року про перебування будинку на балансі місцевих рад по Галицькому (Ленінському) району м.Львова і не засвідчує факт реєстрації нежитлового обєкта площею 48,6 кв.м. за територіальною громадою м.Львова на праві комунальної власності. Доказів реалізації оскарженого рішення №64 від 31.01.2014 року і державної реєстрації окремого нежитлового обєкта загальною площею 48,6 кв.м. за територіальною громадою в особі [PERSON] міської ради відповідачем суду не представлено, матеріали справи не містять. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради №64 від 31.01.2014 року суперечить актам цивільного законодавства, порушує права позивача, а тому підлягає скасуванню.

Outcome: approved