Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з цивільним позовом до слідчого управління ГУ МВС України у Львівській області, Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції у Львівській області, у якому просить повернути йому та звільнити з-під арешту, зареєстрованого 02.03.2011 року реєстратором Львівська філія ДП «Інформацінйий центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови слідчого управління ГУМВС України у Львівській області у кримінальній справі № 191-3198 належну йому земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0466 га, що розташована в [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0336 га, що розташована в [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0, 0466 га, щорощташована в [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Свої вимоги мотивує тим, що згідно витягів з державного реєстру правочинів № 7679197, № 7679263, № 7679284 він являється власником вищевказаних земельних ділянок. У зв'язку з виниклою потребою він вирішив здійснити продаж вказаних ділянок, проте згідно наданих витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.11.2013 року йому стало відомо, що постановою слідчого СУ ГУ МВС України у Львівській області Желіском В.Р. від 08.02.2011 року накладено арешт на зазначені земельні ділянки в межах кримінального провадження № 191-3198. Позивач зазначає, що не є обвинуваченим у кримінальній справі № 191-3198, жодного відношення до вказаної кримінальної справи він не має, а на момент накладення арешту дані земельні ділянки належали йому на праві власності. А відтак, він не може нести матеріальну відповідальність за дії будь-яких інших осіб, вважає що накладення арешту на вказані земельні ділянки є незаконним, порушує його прав, як власника даних земельних ділянок та позбавило його можливості розпоряджатися своєю власністю. Позивач в судове не з'явився, однак з'явився його представник [PERSON], який позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Заявив клопотання про виключення з числа відповідачів за даним позовом Реєстраційної службу Львівського міського управління юстиції та залучити її до участі у справі як третьою особою. Протокольною ухвалою суду клопотання представника позивача задоволено. Крім цього зазначив, що результати розгляду кримінальної справи № 191-3198 йому невідомі. Представник відповідача СУ ГУМВС України у Львівській області в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи кожного разу повідомлявся шляхом направлення судової повістки за його місцезнаходження, в справі є всі поштові повідомлення про завчасне отримання відповідачем судової повістки, про причини неявки відповідач суд тричі не повідомив. За таких обставин, суд вважає, що на підставі ч.4,5 ст. 74, ч.1 ст.76 , ч.2 ст.77 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, та ухвалення заочного рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Величко А.С. в судове засідання з'явився, проти задоволення позову не заперечив. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0,0466 га, з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, що розташована в [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2009 року посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якимів М.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 5767, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 29252451 від 10.11.2014 року. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0,0466 га, що розташована в [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2009 року посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якимів М.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 5779, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 29190554 від 07.11.2014 року. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0,0336 га, що розташована в [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.09.2009 року посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якимів М.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 5770, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 29184633 від 07.11.2014 року. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 29355391, № 29355120, № 29358071 від 12.11.2014 року на вказані вище та належні позивачу земельні ділянки 02.03.2011 року СУ ГУМВС України накладено арешт, як підстава обтяження вказана кримінальна справа № 141-3198 від 08.02.2011 року. Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При прийнятті рішення суд враховує правову позицію Верховного Суду України викладену у постанові від 15.05.2013 року у справі № 6-26 цс 13, згідно з якою вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5. Виходячи з встановлених судом обставини справи, суд прийшов до висновку, що на даний час арешт на належні позивачеві на праві власності земельні ділянки та внесення відомостей про їх обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, порушує права позивача як власника, оскільки він не притягувався до участі у кримінальній справі в якості підозрюваного, йому не пред'являлось обвинувачення у вчиненні злочину та йому не заявлялись вимоги за цивільним позовом. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходить з того, що кожна сторона згідно вимог ст. 60 ЦПК України, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до п.4 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач скористався таким правом та довів суду існування факту порушеного його права власника земельних ділянок у зв'язку з накладенням арешту на зазначені земельні ділянки, а відповідач не являючись в судові засідання не надав суду доказів на спростування тверджень позивача та судом таких доказів не здобуто. При цьому позивачем не обгрунтовано та не надано жодних доказів на підтвердження необхідності повернення належних йому земельних ділянок, оскільки такі в нього не вилучалися, та з його власності не вибували, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Після проголошеного судом короткого тексту рішення, під час виготовлення повного тексту, представник відповідача Сидор О.Б. 18.08.2015 року скерував клопотання про розгляд справи в його відсутності у зв'язку із перебуванням в черговій відпустці за 2015 рік. Надав заперечення, відповідно до яких кримінальна справа № 191-3198 розглядається Залізничним районним судом м. Львова, санкції статей передбачають конфіскацію майна, а зазначені земельні ділянки визнанні предметом легалізації коштів здобутих злочинним шляхом. Зазначені дії представника відповідача Сидор О.Б. свідчать про неналежне виконання ним посадових обов'язків, оскільки такий був повідомлений про судове засідання 13.05.2015 року, 08.06.2015 року та 04.08.2015 року, однак на протязі чотирьох місяців після надходження справи до суду, в судові засідання не з'являвся та доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи, не надав, а після ухвалення короткого тексту рішення, суд не може брати до уваги викладені факти у письмових заперечення. З наведених підстав, про вказані факти слід проінформувати Слідче управління ГУМВС України у Львівській області, Прокуратуру Львівської області та Залізничний районний суду м. Львова для вжиття належних заходів та реагування.

Outcome: partial