Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та в обґрунтування заявлених вимог вказав, що йому на праві власності належить житловий будинок № 11, який розташований за адресою: Луганська область, Сватівський район, с. Петрівка, вул. Набережна, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 23 червня 2015 року він зареєстрував у своєму будинку сина [PERSON]. Відповідно до довідки наданої виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області в якій вказано, що його син [PERSON] дійсно зареєстрований за вищевказаною адресою, але за місцем реєстрації не проживає. З лютого 2016 року на теперішній час [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, як йому відомо відповідач проживає на території Сватівського району, але де саме невідомо, так як зв'язок із ним відсутній. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] в попередньому судовому\~\~засіданні участі не брали, позивачем завчасно надана заява про розгляд справи за його відсутності та вимогою про задоволення позову. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому\~\~засіданні участі не брав, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення\~у\~попередньому судовому\~засіданні \~\~\~\~судового рішення у разі відмови від\~позову,\~визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. \~Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання\~відповідачем позову\~і продовжує судовий розгляд. Суд, беручи до уваги заяви сторін, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: с. Петрівка Сватівського району Луганської області, вул. Набережна, буд. 11, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку укладеного 09 червня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] (а.с. 7-8), та зареєстрованого згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 09.06.2015 року, номер запису\~ про право власності 38759296 (а.с. 9). Згідно відомостей наданих УДМС у Луганській області від 11.10.2017 відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO] (а.с. 16). Відповідно до довідки наданої виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області вказано, що [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований за адресою: [INFO], але за місцем реєстрації не проживає (а.с. 10). Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до\~ЗУ від 17 липня 1997 року № 475/97\~ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами\~ст.\~\~383 Цивільного кодексу України\~та\~ст. 150 ЖК України\~передбачено право власника використовувати житлом для власного проживання членів сім'ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1\~ ст. 391 ЦК України, передбачено, що\~\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до п. 34 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р., усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України\~від 02 березня 2016 р. № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим\~ приміщенням,\~ про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що відповідач не є власником житлового будинку за адресою с. Петрівка Сватівського району Луганської області, вул. Набережна, буд. 11, в будинку не проживає, хоча в ньому зареєстрований, обов'язки щодо утримання житла не несе, а отже, своєю реєстрацією в будинку чинить перешкоди власнику позивачу [PERSON] у розпорядженні своїм майном. Таким чином, порушення права власності мають бути усунуті відповідно до положень ст. 321 ЦК України, оскільки право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права, або обмежений у його здійсненні. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved