Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив\~\~ визнати недійсним рішення № 1/16 від 06.07.2016 року власника ПП КФ «РЕАЛ М» в частині звільнення з посади директора з 06.07.2016 року за угодою сторін [PERSON] та призначення на посаду директора з 07.07.2016 року [PERSON] . Позовні вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що ПП КФ «РЕАЛ М» є юридичною особою приватного права. Він є єдиним власником підприємства згідно нової редакції статуту від 13.06.2012 року, а з 28.12.2013 року став директором . 13.07.2016 року він випадково отримав з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців відомості про те, що директором належного йому підприємства з 07.07.2016 року є якась невідома йому особа [PERSON], про що державним реєстратором Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Дарницької районної державної адміністрації м. Києва [PERSON] 12.07.2016 року було внесено відповідні відомості до реєстру. Враховуючи, що він з 28.12.2013 року по 13.07.2016 року не приймав та не підписував жодних рішень щодо зміни директора підприємства , йому взагалі невідомо хто такий є [PERSON], ним , як єдиним власником Приватного підприємства Комерційна фірма «РЕАЛ-М» 13.07.2016 року було прийняте рішення про нове призначення себе директором . Оскільки в рішенні № 1/16 від 06.07.2016 року власника ПП КФ «РЕАЛ М» про звільнення з посади директора з 06.07.2016 року за угодою сторін [PERSON] та призначення на посаду директора з 07.07.2016 року [PERSON] , про існування якого він дізнався ознайомившись з матеріалами реєстраційної справи, його підпис та печатка підроблені, вказане рішення порушує його права на здійснення управління діяльність належного йому підприємства, вимушений звернутися за захистом порушеного права до суду. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягали за задоволенні позову. Представник відповідача позов визнав в повному обсязі, просив суд визнати недійсним рішення № 1/16 від 06.07.2016 року. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так судом встановлено, що ПП КФ «РЕАЛ-М» відповідно до п.п.1.1, 1.2 Статуту є унітарним підприємством, має організаційно-правову форму приватне підприємство , належить власникові на праві приватної власності. Власником підприємства є [PERSON] (а.с.12-19). Відповідно до п.п.6.2, 6.3, 6.4, 6.5 Статуту виключно за рішенням власника підприємства призначається директор підприємства, у будь-який час власник має право прийняти на себе безпосереднє керівництво підприємством, а найманий директор може бути звільнений з посади за його власним бажанням, за рішенням Власника, або на підставах, передбачених Законодавством України. Відповідно до рішення відповідача № 1/2013 від 27 грудня 2013 року власником підприємства [PERSON] прийняте рішення про покладення на [PERSON] з 28 грудня 2013 року всі права та обов»язки , щодо керівництва поточної діяльності підприємства (а.с.20). Як вбачається з рішення № 1/16 ПП КФ «РЕАЛ-М» , наявного в матеріалах витребуваних судом, що були подані та стали підставою\~ для проведення\~ державної реєстрації змін до\~ відомостей про Приватне підприємство Комерційна фірма «РЕАЛ-М», 06 липня 2016 року [PERSON] , як власником підприємства було прийняте рішення звільнити з посади директора ПП КФ «РЕАЛ-М» [PERSON] з 06.07.2016 року за угодою сторін та призначити на посаду директора підприємства [PERSON], [INFO] з 07.07.2016 року (а.с.54). Згідно висновку експерта №370/371-16 за результатами проведення комплексної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів по цивільній справі підпис виконаний від імені [PERSON] та розміщений в графі «Власник ППКФ «РЕАЛ-М» оригіналу рішення №1/16 приватного підприємства комерційної фірми «РЕАЛ-М» (Код ЄДПРОУ 32729547), укладеного 06.07.2016, виконаний не [PERSON], а іншою особою. Відтиск круглої печатки ППКФ «РЕАЛ-М» та розміщений в оригіналі рішення №1/16 приватного підприємства комерційної фірми «РЕАЛ-М» (Код ЄДПРОУ 32729547), укладеного 06.07.2016, нанесений на кліше печатки ППКФ «РЕАЛ-М», зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження (а.с.67-76). 13 липня 2016 року власником підприємства [PERSON] прийняте рішення № 4/2016, яким останній , для забезпечення виробничих потреб, призначив директором ПП КФ «РЕАЛ-М» [PERSON],з окладом згідно штатного розкладу підприємства (а.с.21). У зв»язку з вказаним рішенням відповідні зміни були внесені до ЄДРПОУ (а.с.32-35). Також встановлено, що 21 липня 2016 року позивач звернувся до відділення поліції з повідомленням про те, що невідома особа, представившись директором ПП КФ «РЕАЛ-М» , при цьому не будучи таким, склала підроблені документи вказаної фірми. Зазначені відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.07.2016 року за № 12016080060003402 та Вознесенівським ВП Дніпровського ВП ГУ Національної поліції в Запорізькій області розпочате досудове розслідування (а.с.23). Відповідно до вимог до ч.1 ст. 62 ГК України підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. За змістом ч.1 ст. 63 ГК України залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти , зокрема приватні підприємства, що діють на основі приватної власності громадян чи суб'єкта господарювання (юридичної особи). Відповідно до по п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» при вирішенні питання про те, чи є спір, що виник між господарським товариством та посадовими особами товариства, які входять до складу виконавчого органу товариства або наглядової ради товариства, трудовим чи корпоративним, судам необхідно керуватися положеннями глави XV Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП). Відповідно до статті 3 КЗпП до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з частиною четвертою статті 65 ГК у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), у якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. За частиною шостою статті 65 ГК керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом), відповідно до закону. Спори, пов'язані з оскарженням членами виконавчих органів товариства, а також членами наглядової ради товариства, які уклали з товариствами трудові договори, рішень відповідних органів товариства про звільнення (усунення, відсторонення, відкликання) їх з посади, розглядаються в порядку цивільного судочинства як трудові спори. Судам необхідно звернути увагу на те, що у цьому разі позивач звертається до суду за захистом своїх трудових прав як найманого працівника, а не акціонера (учасника) господарського товариства. Способом захисту порушених або оспорюваних прав у таких категоріях спорів є позов про поновлення на посаді, зобов'язання усунути перешкоди у виконанні посадових обов'язків тощо відповідної посадової особи господарського товариства, а не позов про визнання недійсним відповідного рішення загальних зборів акціонерів (учасників) товариства чи наглядової ради товариства. У порядку цивільного судочинства слід розглядати і спори між учасником (засновником, акціонером) господарського товариства та товариством, що виникають не з корпоративних, а з трудових відносин посадових осіб товариства, якщо однією зі сторін, які беруть участь у справі, є фізична особа. За положеннями статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів у судовому порядку встановлює\~\~ ст. 16 ЦК України. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позивач, відповідно до поданої ним позовної заяви, просить суд визнати недійсним рішення № 1/16 від 06.07.2016 року власника ПП КФ «РЕАЛ М» в частині звільнення з посади директора з 06.07.2016 року за угодою сторін [PERSON] та призначення на посаду директора з 07.07.2016 року [PERSON], хоча судом встановлено, що з 13.07.2016 року [PERSON] , як власник відповідача самостійно прийняв рішення про призначення себе директором, тобто відновив своє порушене право. Враховуючи характер спірних правовідносин, роз»яснення, що містяться в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» , суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду за захистом порушеного права, обравши неналежний спосіб захисту, оскільки з огляду на характер правовідносин , способом захисту порушених або оспорюваних прав у таких категоріях спорів є позов про поновлення на посаді. Крім того, суд приходить до висновку, що враховуючи поновлення права позивача щодо управління підприємством з 13.07.2016 року , на теперішній час між сторонами взагалі відсутній спір про право. Також , суд зазначає, що позивач фактично звертається до суду в інтересах Приватного підприємства Комерційна фірма «РЕАЛ-М», а його доводи про те, що незаконно займаючи посаду директора [PERSON] мав можливість незаконно розпорядитися майном та коштами підприємства , через що порушені його права , є необгрунтованими . В даному випадку, при виявленні зазначених фактів , Приватне підприємство Комерційна фірма «РЕАЛ-М» , як юридична особа, може звернутися до суду з позовом про визнання відповідних правочинів недійсними. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed