Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

\~ Позивач [PERSON] звернувся до відповідача [PERSON] з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19.09.2017 року о 20 год. 00 хв. у м. Жмеринка Вінницької області по вул. Костьольна, та просив стягнути на його користь з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 8\~490,00 грн., а також судовий збір у розмірі 704,80 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 400 грн. та витрати на виготовлення звіту з незалежної оцінки пошкодженого автомобіля у розмірі 1000 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. \~ Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України, оскільки представник позивача у судовому засіданні не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.\~ Як вбачається з постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.11.2017 року у справі № 130/2531/17 (набрала законної сили 27.11.2017 року), 19.09.2017 року о 20 год. 00 хв. у м. Жмеринка Вінницької області по вул. Костьольна, водій [PERSON], керуючи\~\~мікроавтобусом марки\~\~«Опель», номерний знак LCH 10559, рухаючись заднім ходом, не вибрав безпечної швидкості руху та не переконався, що це буде безпечно, здійснив наїзд на стоячий автомобіль марки «ВАЗ 2170», державний номерний знак [NUMBER], після чого залишив місце ДТП; [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1224 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. Судом встановлено, що власником транспортного засобу - автомобіля марки «ВАЗ 2170», 2008 року випуску, чорного кольору, ДНЗ АВ2186ВА, є позивач [PERSON] (підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АВС № 106201 від 10.12.2008 року). Відповідач [PERSON] керував транспортним засобом автомобілем марки\~\~«Опель», номерний знак LCH 10559. Як вбачається зі Звіту з незалежної оцінки матеріального збитку пошкодженого автомобіля від 24.11.2017 року, розмір матеріального збитку пошкодженого автомобіля легкового седан-В ВАЗ 217030-110-01, р.н. [NUMBER], 2008 року випуску, що належить [PERSON] складає 8490 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON]. Вказаний розмір матеріального збитку відповідачем не спростовувався. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Крім того, суд бере до уваги, що згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 26.10.2016 року у справі № 6-954цс16, потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду). Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 704,80 грн. судового збору та 400 грн. витрат на правову допомогу. Що стосується витрат на виготовлення звіту з незалежної оцінки пошкодженого автомобіля в сумі 1000 грн., то вони як судові витрати стягненню не підлягають, оскільки у такому порядку підлягають стягненню лише витрати за проведення експертиз (як на замовлення учасника справи, так і на підставі ухвали суду про призначення експертизи). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved