Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його батька [PERSON]. В позовній заяві позивач вказав, що 25 грудня 2008 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.67 га., яка розташована на території Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області, а також майнова частка (пай) пайового фонду сільськогосподарського підприємства «Маяк» с.Шершенці, Кодимського району Одеської області у розмірі 0.001% пайового фонду підприємства, вартістю 4683 грн. Він є єдиним спадкоємцем спадщини померлого батька за законом, у поновлений судом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю оригіналу державного акту на право приватної власності на землю, який втрачено. В судове засідання позивач не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. В поданій заяві свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, але надав до суду заяву про розгляд справи без нього. Проти задоволення позову не заперечував (заява №02-16/141 від 11 квітня 2017 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає можливим позов задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 25 грудня 2008 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №473382, виданого 24 січня 2017 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлого [PERSON] ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.67 га., розташована в межах Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на землю ІІІ-ОД №001572, виданим 10 березня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Окрім цього, до складу спадщини померлого ввійшла майнова частка (пай) члена сільськогосподарського підприємства «Маяк» с.Шершенці, Кодимського району Одеської області, у розмірі 0.001%, вартістю 4683 грн., яка належала йому на підставі майнового сертифікату серії ОД-ХІІ-ХІХ №000170, виданого 03 жовтня 2004 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] не склав заповіт, тому на час відкриття спадщини його спадкоємцем за законом першої черги був його син [PERSON] (позивач у справі). Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлим [PERSON], як між сином та батьком, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії І-ЯК №393028, виданого 22 вересня 1969 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області, де батьком позивача вказано [PERSON] Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. У поновлений рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 15 березня 2017 року (справа №503/400/17-ц) строк позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини померлого батька, тому відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України вважається таким, що прийняв належну померлому батькові спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлого за законом у вигляді земельної ділянки та майнової частки (паю), однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві цього свідоцтва через ненадання правовстановлюючих документів на спадкове майно померлого (відмова нотаріуса № 314/02-14 від 29 березня 2017 року). Встановлено, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №001572, виданий 10 березня 2004 року, втрачено, оголошення про що було розміщене в газеті «Вісті Кодимщини» №11 від 18 березня 2017 року. Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права у частині, що стосується земельної ділянки, відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим його позов в цій частині підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,3 ст.1270 ЦК України він є таким, що у передбаченому законом порядку прийняв спадщину померлого [PERSON], що у відповідності з п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України є підставою набуття ним права власності на спірну земельну ділянку. Водночас, задоволенню не підлягають вимоги позивача про визнання за ним в судовому порядку права власності на належну померлому [PERSON] майнову частку (пай), оскільки позивач в позові жодним чином не обґрунтував неможливості захисту свого порушеного права в позасудовому порядку, а з матеріалів справи вбачається наявність у нього можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на це спадкове майно. Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вказав, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial