Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на його користь вартість ремонту автомобіля 33 711,17 грн, вартість товарознавчої експертизи 885,6 грн., вартість поштових переказів 48,04 грн та моральну шкоду в розмірі 40 000 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що 23.07.2014р. сталося ДТП за участю автомобілів «ВАЗ 2115» д/н [NUMBER], під керуванням позивача, та автомобілем «ДЕО» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В результаті зіткнення автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області винуватцем ДТП визнано [PERSON] 23.09.2014р. за заявою [PERSON] була проведена експертиза, вартістю 885,6 грн., згідно висновку якої вартість ремонту автомобіля складає 33 711,17 грн. Після скоєння ДТП [PERSON] був наданий страховий поліс №5453915 СТзДВ «Гарантія», до якої позивач неодноразово звертався, однак страхового відшкодування не отримав. Також зазначає, що в результаті ДТП було пошкоджено його транспортний засіб, тому він був обмежений в пересуванні, через що зазнав значних моральних страждань та було порушено його нормальні життєві зв'язки. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, в ньому наведених, та просили його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована відповідно до поліса №АС 5453915 від 23.09.2013р. Також зазначив про недоведеність моральної шкоди та про те, що автомобіль не належить позивачу на праві власності. Ухвалою суду від 11.12.2014р. ТОВ «Гарантія» залучено до участі у справі у якості третьої особи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.07.2014р. сталося ДТП за участю автомобілів «ВАЗ 2115» д/н [NUMBER], під керуванням позивача, та автомобілем «ДЕО» д/н [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача було завдано механічних пошкоджень на загальну суму 34604,48 грн. В результаті зіткнення автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 18.08.2014р. винною особою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано [PERSON] Відповідно до поліса №АС 5453915 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23.09.2013р. цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТОВ «Гарантія». Забезпечений автомобіль «ДЕО Ланос», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.43). Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» ( надалі - Закон), передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування, Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, а й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 5 цього Закону об'єктом обов'язкового страхування циівльно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майна потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної, пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом положень цього Закону та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловлення нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. Положення ч. 4 ст.10 ЦПК України покладає н суд певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. З метою забезпечення принципу змагальності судового розгляду позивачу та його представнику в судовому засіданні неодноразово роз'яснювалося право звернутися до суду з заявою про залучення страховика у якості співвідповідача. Разом з тим, позивач та його представник проти залучення страховика до участі у справі у якості співвідповідача заперечували, посилаючись виключення ТОВ «Гарантія» з реєстру страхової компаній. Враховуючи викладене, судом було залучено страховика до участі в справі в якості третьої особи, оскільки право залучення співвідповідача є прерогативою позивача. Згідно з п. 33.1.4 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. У системному зв'язку з п.5 ч.1 ст.989 ЦК України, яким на страхувальника покладено обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому. Як зазначив відповідач в своїх письмових запереченнях проти позову, він вчасно повідомив страховика про страховий випадок, та надав до суду зворотнє поштове повідомлення Як вбачається з наданих позивачем доказів, він 29.07.2014 року письмово повідомив ТОВ «Гарантія» про настання дорожньо-транспортної пригоди та надав необхідні для здійснення страхової виплати документи, про що свідчать зворотні поштові повідомлення страховика. Відповідно до висновку від 23.09.2014р. вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 33 711,17 грн. Відповідно до п. 37.3 цього Закону незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Враховуючи ту обставину, що страховик був вчасно повідомлений про настання страхового випадку, не був позбавлений можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, вжити дії для визначення розміру страхового відшкодування, відсутність доказів повідомлення страховика про настання страхового випадку саме з боку водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, не може бути підставою для покладення на останнього обов'язку по відшкодуванню заподіяної шкоди. Крім цього, підпунктом «г» п.п. 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. З урахуванням викладеного, за відсутності доказів неможливості отримання страхового відшкодування за рахунок страховика, з урахуванням вимог ст. 1194 ЦК України, суд дійшов висновку, що з відповідача, як особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, підлягає стягненню на користь позивача лише франшиза в розмірі 1000 грн., а також моральна шкода в межах її доведеності, з урахуванням принципу розумності та справедливості При цьому суд враховує, що розмір збитків не перевищує ліміту відповідальності страховика. Відповідно до ст..10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З метою реалізації принципу змагальності судом неодноразово роз'яснювалось особам, які беруть участь у справі, положення ст..10 ЦПК України, їх права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Разом з тим, інших доказів вартості матеріальної шкоди суду надано не було. Вказані в експертному висновку, який є письмовим доказом в справі, дані не спростовані відповідачем у відповідності до вимог ст. 10, 60 ЦПК України. Клопотань про призначення у справі експертиз сторонами також не заявлялося, хоча судом таке право неодноразово роз'яснювалося. Таким чином, суд вважає встановленими на підставі наданих позивачем доказів підстави для відшкодування завданої йому в результаті ДТП шкоди внаслідок винних неправомірних дій водія [PERSON], які знаходяться в причинному зв'язку з подією ДТП. Згідно повідомлення МТ СБУ від 25.02.2015р. ТОВ «гарантія» з 02.07.2014р. втратило стаус асоційованого члена МТСБУ у зв'язку з заборгованістю щодо сплати внесків тва здійснення відрахувань до фондів МТСБУ, та припинило членство в МТСБУ згідно з п.52.1 ст.52 Закону. Таким чином, ТОВ «Гаратнія» з 02.07.2014р. втратило право укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортніх засобів, разом з тим, не звільняється від виконання обов'язків за договорами, укладеними до 02.06.2014р. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна. Як пояснив позивач в судовому засіданні, моральна шкод йому була заподіяна внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, що потягло за собою вимушені зміни у його житті. Враховуючи суть позовних вимог, характер заподіяної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, завданих позивачу у зв'язку з пошкодженням його майна, їх глибину та тривалість, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини відповідача, на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 1000 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, вважаються втрати, яких особа зазнала зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно Постанови № 4 Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Таким чином, доводи відповідача про відсутність у позивача повноважень на водіння автомобілем «ВАЗ» д/н [NUMBER] судом не приймаються, оскільки з наданої до суду довіреності від 18.07.2011р. вбачається, що [PERSON] володів вказаним автомобілем на законній підставі (а.с.27). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача вартості проведення авто-товарознавчого дослідження, що є не судовою експертизою, а письмовим доказом, витрат за відправлення кореспонденції страховику, то вони по своїй суті не є судовими витратами, понесеними позивачем під час розгляду даної цивільної справи. В іншій частині судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог (2,68%).

Outcome: partial