Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за № 13367 від 20.07.2020, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 24 січня 2020 року між ним та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір за №1217355 про передачу позивачу грошових коштів в користування в розмірі 5 000 грн строком на 30 днів. 20.07.2020 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис №13367 про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 16036,23 грн за вказаним кредитним договором №1217355. 25.08.2020 на підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Клименком Р.В. було відкрито виконавче провадження за №62878546 про примусове стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Мілоан» заборгованості в розмірі 16036,23 грн. Позивач не погоджується з вказаною сумою боргу, оскільки така нарахована з порушенням умов договору і законодавства, та вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням закону. Нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, не переконався в тому, що заборгованість є безспірною. Відповідачем не було дотримано вимог ЗУ «Про електронну комерцію» в частині укладення Кредитного договору. Також позивач вважає, що нотаріусом було порушено вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. Зокрема, договір №1217355 від 24.01.2020, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Ухвалою судді від 14 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 07.07.2021 витребувано в приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. засвідчену копію нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису №13367. 17.09.2021 до суду надійшов лист від нотаріуса про те, що Міністерством юстиції України анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане на ім`я Горая О.С . Разом з тим дія наказу про анулювання свідоцтва була зупинена та оскаржується в суді. Крім того, витребувані ухвалою суду документи не можуть бути надані, так як 28.07.2021 в нотконторі було проведено обшук та вилучено документи нотаріального діловодства та архіву. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ТОВ «Мілоан» ухвалу про відкриття провадження у справі з позовною заявою та доданими до неї документами отримав 22.06.2021, що підтверджується відомостями, зазначеними у зворотному поштовому повідомленні. На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог [PERSON] , вважає позовні вимоги необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню. 24.01.2021 між сторонами укладено кредитний договір з дотриманням вимог Закону «Про електронну комерцію», правові наслідки цього договору прирівнюються до договору, укладеного в письмовій формі. Позичальник не виконав умов кредитного договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 16036,23 грн. Оспорюваний позивачем виконавчий напис нотаріуса видано на підставі необхідних документів та з дотриманням законодавства. Незгода позивача з безспірністю суми кредитної заборгованості не може грунтуватись на простому небажанні оплачувати борг за кредитним договором. Будь-яких скарг щодо наявності спору до вчинення нотаріусом виконавчого напису позивач не заявляв, а відповідно спір щодо боргу не існував, документально не підтверджений і доказів до справи з цього приводу позивачем не надано. просять розглянути справу без участі представника відповідача. Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що заперечення відповідача у відзиві є необґрунтованими, а долучені докази не відповідають вимогам законодавства, позов просить задовольнити. Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. ухвалу суду про відкриття провадження та позовну заяву з додатками отримав, правом на подання до суду пояснення на позов не скористався. Клопотань від учасників справи про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» звернулось до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. стосовно вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Мілоан» заборгованості за кредитним договором № 1217355 від 24.01.2020, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . На підставі наданих документів приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис за № 13367 від 20 липня 2020 року. Стягнення проводиться за період з 04.03.2020 по 30.06.2020. Сума заборгованості становить 16036,23 грн, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4607,50 грн, прострочена заборгованість за комісією - 1000 грн, прострочена заборгованість з несплачених відсотків - 10428,73 грн; за вчинення виконавчого напису стягнуто плати зі стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню -16036,23 грн. 25 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62878546 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. за № 13367 від 20.07.2020, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Мілоан» заборгованість в розмірі 16036,23 грн. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.07.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати беззаперечна заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 ЗаконуУкраїни «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й встановити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не бере, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмового повідомлення про вчинення виконавчого напису). Так, у своїй постанові від 15 квітня 2020 року в справі № 554/6777/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на те, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та позивачем [PERSON] кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, всупереч вищезазначеним нормам не був посвідчений нотаріально, а також беручи до уваги наявний спір щодо вказаної заборгованості, суд вважає, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Слід зазначити, що саме до такого висновку дійшов Верховний Суд при вирішенні аналогічного спору у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18, провадження № 61-16749св19. Відтак суд відхиляє доводи представника відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву, щодо дотримання всіх умов, визначених законодавством, під час здійснення нотаріусом виконавчого напису №13367. Вказані доводи спростовуються матеріалами справи, у тому числі, документами, долученими відповідачем до відзиву. Відповідачем не надано суду доказів, що укладений кредитний договір № 1217355 від 24.01.2020 між ТОВ «Мілоан» та позивачем [PERSON] , на підставі якого вчинено виконавчий напис, був посвідчений нотаріально. Суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, недоведеності безспірності вимог стягувача, відтак позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, знайшов своє підтвердження під час розгляду. Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі. При зверненні до суду із даним позовом позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 908 грн. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сума оплаченого судового збору.

Outcome: approved