Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті 05 червня 2014 року його батька [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05 червня 2014 року помер його батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] в Житлово-будівельному кооперативі «Шевченківський-2». Він є сином померлого та відповідно спадкоємцем першої черги за законом. У встановлений законом строк, а саме 15 серпня 2014 року він звернувся до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, 21 травня 2015 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів та реєстраційної інформації щодо належності цього майна спадкодавцеві. Наявними у нього документами на спадкове майно є ордер №979 на квартиру [ADDRESS], виданий 09 квітня 1966 року його діду [PERSON] на підставі рішення загальних зборів кооперативу №2 від 14 січня 1964 року та довідка Житлово-будівельного кооперативу «Шевченківський-2» про те, що член кооперативу [PERSON] повністю вніс свій пайовий внесок за вказану квартиру в січні 1992 року. А відтак, його дід - [PERSON], який помер 02 червеня 1993 року, згідно положень ч.1 ст.15 Закону України «Про власність», набув права власності на вказану квартиру. Його бабця - [PERSON] спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] прийняла, оскільки проживала разом з ним та фактично вступила в володіння спадковим майном, однак померла 20 липня 1993 року, тобто до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини. Спадкові справи після смерті його діда [PERSON] та бабці [PERSON] не заводились. Його ж батько - [PERSON] проживав у [INFO] разом із своїми батьками до дня смерті 05 червня 2014 року. А відтак, є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після їх смерті, інші спадкоємці не звертались у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] та вже протягом 21 року не звертались до суду з заявами про продовження строку на прийняття спадщини. А відтак, квартира [ADDRESS] належала його батькові [PERSON], який успадкував її після смерті батьків, однак за життя не оформив та не зареєстрував свої спадкові права. У зв'язку з наведеним, він позбавлений можливості оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Представники позивача в судове засідання не з'явилися, подали суду письмову заяву в якій просять розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити та не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] міська рада явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності за наявних у справі достатніх доказів. Третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, подала суду письмову заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності. Третя особа Житлово-будівельний кооператив «Шевченківський-2» явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності за наявних у справі достатніх доказів. У зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ Судом встановлено, що дід позивача [PERSON] був членом Житлово-будівельного кооперативу «Шевченківський - 2» м.Львова. 09 квітня 1996 року [PERSON] на підставі рішення загальних зборів кооперативу від 14 січня 1964 року було видано ордер №979 на право вселення в квартиру №28 по вулиці Енергетичній у м.Львові (а.с.11). Як вбачається з довідки за №3 виданої Житлово-будівельним кооперативом «Шевченківський - 2» м.Львова, [PERSON] в січні 1992 року повністю сплатив пайові внески та йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 12). 02 червня 1993 року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії III-СГ №427676, виданим Відділом запису актів громадянського стану Львівського міського управління юстиції (а.с.6). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини \~входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент\~відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст.15\~Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. У абзаці 2 п. 8 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.\~\~ Відтак після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить і вищевказана квартира [ADDRESS]. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено судом, заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не складав, а спадкоємцями першої за законом були його дружина [PERSON] та син - [PERSON], які проживали разом з спадкодавцем в квартирі [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Дружина спадкодавця - [PERSON] спадщину прийняла, однак спадкових прав так і не встигла оформити, оскільки померла до спливу встановленого законом шестимісячного строку на прийняття спадщини, а саме 20 липня 1993 року, що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії I-СГ №363476 виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (а.с.7). Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] також не складала. Згідно ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Єдиним спадкоємцем після смерті 02 червня 1993 року [PERSON] та 20 липня 1993 року [PERSON] був їх син [PERSON], який проживав разом з ними та відповідно прийняв спадщину, однак своїх спадкових прав так і не оформив. 05 червня 2014 року [PERSON] помер, що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії I-СГ №360839 виданим Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (а.с.5). Як встановлено судом та стверджується завіреними копіями матеріалів спадкової справи №346/2014, заповіту [PERSON] не залишив, а єдиним спадкоємцем першої черги за законом є його син позивач [PERSON], який у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Однак, 21 травня 2015 року державним нотаріусом позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на квартиру у зв'язку з не оформленням та не реєстрацією спадкодавцем права власності на належне йому нерухоме майно, що стверджується відповідним листом №1075/02-14 від 21.05.2015р. Частиною 1\~ст.182 ЦК України\~передбачено, що право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державній реєстрації. Згідно довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» за №3/5649 від 28.04.2015р., станом на 29 грудня 2012 року реєстрація квартири [ADDRESS] відсутня (а.с.14). Згідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7\~\~від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вищенаведене,а також те, що спірна квартира за вимогами ст.1218 ЦК України війшла до складу спадщини, неможливість оформлення позивачем, як спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, спадкових прав у встановленому законом порядку, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем в порядку спадкування в права власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі ст.ст.16, 182, 386, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270, 1276 Цивільного кодексу України, ст.15 Закону України «Про власність», та

Outcome: approved