Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Дергачівський районний відділ ГУ Державної міграційної служби в Дергачівському районі Харківської області про припинення дії, яка порушує право шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що згідно договору дарування від 25 січня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Маренич Г.П. за реєстровим № 2-187 йому належить 34\\100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] Відповідач у справі в належному йому житловому будинку не проживає 17 років. Особистих речей відповідача в його будинку не має, кореспонденція на його ім'я за адресою: [ADDRESS] не надходить. Той факт, що відповідач в вищевказаному житловому будинку не проживає 17 років, підтверджується актом депутата Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 01.03.2014 року. Таким чином, відповідач в житловому будинку не проживає, участі в його обслуговуванні та сплаті всіх комунальних платежів не приймає, особистих речей його в будинку не має, права власності на житловий будинок не має, однак він залишається бути прописаними в належному йому будинку. Крім того, відповідач неодноразово з'являвся на подвір'ї мого будинку в нетверезому стані, починав дебоширити, погрожував мені тим, що закладе будинок або візьме кредит у банку. Шантажує його. Дані обставини примушують його нервувати та постійно відчувати почуття страху за своє житло. Згідно відповіді Комунального підприємства « Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» № 102 від 12.03.2014 року житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] на праві приватної власності в цілому належить йому-позивачу у справі на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Солоницівської селищної ради народних депутатів від 15.12.1993 року на підставі рішення виконкому Солоницівської селищної ради від 14.12.1993 року, договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Маренич Г.П. за реєстровим 3 2-187. Прописка відповідача в його будинку не дає йому можливості здійснювати повно і незаперечно свої права користування і розпорядження майном. Відповідач матеріальної допомоги на утримання будинку в належному стані, сплаті за нього комунальних платежів не надає, ніяких нормальних контактів ним не підтримує. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві свій позов підтримав повністю, просив позов задовольнити та постановити по справі заочне рішення. Розгляд справи просив проводити без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе. Неодноразово викликаємий відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені належним чином про місце та час розгляду справи. Про поважні причини неявки суд не повідомили, суд вважає за можливе розглядати справу за їх відсутністю. Третя особа у справі представник Дергачівського районного відділу ГУ Державної міграційної служби в Дергачівському районі Харківської області в судове засідання не з'явився, в наданій до суду заяві позовні вимоги визнав та просив справу по суті проводити в його відсутність, що суд вважає за можливе. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору дарування від 25 січня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Маренич Г.П. за реєстровим № 2-187 позивачу належить 34\\100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] Відповідач у справі в належному позивачу житловому будинку не проживає 17 років. Особистих речей відповідача в будинку не має, кореспонденція на його ім'я за адресою: [ADDRESS] не надходить. Той факт, що відповідач в вищевказаному житловому будинку не проживає 17 років, підтверджується актом депутата Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 01.03.2014 року. Відповідач в житловому будинку не проживає, участі в його обслуговуванні та сплаті всіх комунальних платежів не приймає, особистих речей його в будинку не має, права власності на житловий будинок не має, однак він залишається бути прописаними в належному позивачу будинку. Відповідач неодноразово з'являвся на подвір'ї його будинку в нетверезому стані, починав дебоширити, погрожував тим, що закладе будинок або візьме кредит у банку. Шантажував позивача. Дані обставини примушують позивача нервувати та постійно відчувати почуття страху за своє житло. Згідно відповіді Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» № 102 від 12.03.2014 року житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] на праві приватної власності в цілому належить йому-позивачу у справі на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Солоницівської селищної ради народних депутатів від 15.12.1993 року на підставі рішення виконкому Солоницівської селищної ради від 14.12.1993 року, договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Маренич Г.П. за реєстровим 3 2-187. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.319 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів може бути: припинення дії, яка порушує право. У Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволеннюі. На підставі ст.ст. 72, 163, 167 Житлового Кодексу України, ст. ст.319, ч.2 ст.405 ЦК України ,

Outcome: partial