Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати право власності на спадкове майно за законом в порядку ст. 1264 ЦК України. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 2007 року проживав однією сім'єю з [PERSON], який був йому хрещеним батьком, були пов»язані спільним побутом. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно (квартиру [ADDRESS]. В зв'язку з тим, що встановлення даного факту в даному випадку породжує виникнення особистих чи майнових прав, а тому просив встановити факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, та визнати за ним право власності на квартиру в порядку спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позов підтримали. Позивач пояснив, що за життя [PERSON] неодноразово стверджував, що все майно, яке йому належить на праві власності, залишить позивачу, напише заповіт на його ім'я, оскільки інших близьких родичів у нього немає, а тому позивач і звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не є спадкоємцем згідно ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Представник відповідача Овчаренко Т.М. проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що позивачем не доведено обставин на підтвердження факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Крім того, показання свідків не можуть бути єдиним доказом на обґрунтування позовних вимог. Суд, заслухавши сторін, їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. На підставі договору купівлі-продажу від 11.08.2004р., укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, засвідченого нотаріально та внесеного до Єдиного реєстру права власності на об'єкти нерухомого майна в Київському МБТІ, [PERSON] є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 10-13). Після смерті [PERSON] [INFO], який за життя був хрещеним батьком позивача, відкрилася спадщина на зазначене нерухоме майно. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 Кодексу. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач завжди допомагав померлому, оскільки у останнього був незначний розмір пенсії, а вже з 2007року став постійно з ним проживати однією сім»єю, оскільки [PERSON] був йому як рідний батько, хворів та потребував допомоги, вони разом харчувались, робили ремонт в квартирі, встановив котел, позивач перевіз свої особисті речі. Позивача назвали [PERSON] на честь його хрещеного батька. Крім того, за життя [PERSON] казав, що квартиру залишить позивачу як єдиному спадкоємцю, оскільки інших спадкоємців у нього не було. Це підтверджується показами свідка [PERSON] Саме тому [PERSON] після відкриття спадщини звернувся з відповідною заявою в разі наявності заповіту, до нотаріуса. Разом з тим, 05.08.2013 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] у зв'язку з тим, що він не є спадкоємцем, згідно ст.ст. 1261-1265 ЦК України (а.с.17). В матеріалах витребуваної судом спадкової справи №208/13 12-ї Київської Державної нотаріальної контори відсутні будь-які інші заяви про прийняття спадщини, окрім позивача. (а.с. 96-112). Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року встановлено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності ЦК України. Факт постійного проживання однією сім»єю позивача з померлим з січня 2007року підтверджено показами свідків. Покази свідків на підставі ст.57 ЦПК України є доказами по справі , на підставі яких встановлюються наявність або відсутність обставин, що мають значення для вирішення справи. Так, допитана як свідок [PERSON], яка є постійним мешканцем з 1960р. в будинку [ADDRESS], пояснила, що в даному будинку багато квартир здаються в оренду та заселяються новими мешканцями, тому постійних мешканців вона знає навіть в обличчя. З 2004 року були сусідами з [PERSON]. Вона часто заходила до останнього у гості, допомагала по господарству, оскільки він був хворий на виразку шлунку, а з 2007р. стала рідше допомагати, оскільки до нього переїхав жити позивач, якого вона вважала рідним сином померлого, і навіть не знала, що це його хрещений. Між ними були дружні сімейні відносини як сина з батьком, позивач лікував [PERSON], купував продукти харчування, оскільки розмір пенсії у останнього був мінімальний, сплачував за комунальні послуги, разом харчувались, вона вважала, що [PERSON] і є сином померлого. ЇЇ запрошували на сімейні свята, Дні народження. Була присутня на похоронах [PERSON], організацію яких здійснював позивач. [PERSON] і на сьогоднішній день проживає у цій квартирі. Свідок [PERSON], який з 2005 року працює двірником в КП «Введенське», пояснив, що мешканцям будинку [ADDRESS] розносив рахунки по сплаті за житлово-комунальні послуги для оплати в ранковий час , при цьому неодноразово бачив позивача у квартирі [PERSON] Крім того, ще й заходив до нього у гості після роботи, разом могли пообідати. Складалося враження, що [PERSON] був сином останнього та постійно проживав разом з ним. Свідок [PERSON] пояснив, що з [PERSON] були товаришами, познайомились на рибалці у 2005році, приходив до нього у гості, іноді разом обідали. Коли приходив у гості, декілька разів бачив в квартирі позивача. Крім того, в бесіді [PERSON] розповідав, що той був його хрещеним сином та переїхав до нього у 2007 році, допомагав по господарству, оплачував комунальні послуги, іншої сім'ї не мав. Квартира двокімнатна, кімнати сміжні, бачив, що спальне місце [PERSON] знаходилось в дальній кімнаті, а позивача в прохідній кімнаті. Свідок [PERSON], мати позивача, пояснила, що ще за життя її чоловіка відносини між ними та [PERSON] були дружніми, вони навіть сина назвали [PERSON] на честь [PERSON], який став хрещеним батьком сина. У 2006р. син посварився з дружиною, що він багато часу приділяв хрещеному, це і стало підставою, що він у 2007р. переїхав до хрещеного, який у зв»язку з хворобою став потребувати догляду за ним. Вони стали проживати разом, син надавав матеріальну допомогу, сплачував за комунальні послуги, за ліки, вони разом здійснювали поточний ремонт (переклеювання шпалер), син встановив котел. При цьому надавав матеріальну допомогу дітям. До неї як до матері він не пішов жити, оскільки вона проживає з чоловіком і сторонньої допомоги ще не потребує. За життя [PERSON] неодноразово казав, що квартира залишиться сину, оскільки інших близьких та рідних людей у нього немає. Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову за недоведеністю факту проживання однією сім'єю позивача з померлим [PERSON] Як на підставу своїх заперечень представник відповідача послалась на довідку форми №3 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» від 06.12.2013р., про реєстрацію [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.116), яка підтверджує лише факт реєстрації особи на території України, і не може спростовувати факт спільного проживання з іншою особою за іншою адресою в розумінні ст.3 СК України. А тому заперечення на підставі ст.60 ЦПК України не доведені. Інших доказів, на підставі яких суд міг би встановити наявність або відсутність обставин, що мають значення для вирішення справи, сторонами не надано. На підставі наведеного, а також з показів свідків, суд приходить до висновку про доведеність факту проживання позивача однією сім'єю з [PERSON] з 2007 року, отже, останні шість років на момент відкриття спадщини, був пов'язаний зі спадкодавцем спільним побутом, мав спільний бюджет, взаємні права та обов'язки. Таким чином, у зв'язку із відсутністю спадкоємців інших черг, встановленням факту проживання позивача однією сім'єю з спадкодавцем протягом останніх шести років, що у межах заявлених вимог породжує виникнення особистих та майнових прав позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved