Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу з позовом до Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] в позовній заяві суду зазначив, що він працював у Публічному акціонерному товаристві «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» у період 02 березня 1989 року по 08 серпня 2011 року на різних професіях і посадах. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 22 серпня 2013 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від у цивільній справі за його позовом до Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток з Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» на його користь було стягнуто недоплачену заробітну плату за час відпусток в сумі - 5668 гривень 75 копійок. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.Він звільнений з Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» і йому з вини відповідача не були виплачені всі суми, що повинні були виплачені в день звільнення, а саме суми недоплати заробітної плати за час відпусток. Визначена судом сума стягнення виплачена Публічним акціонерним товариством «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» йому, і день виплати цієї суми є днем фактичного розрахунку щодо виплати заробітної плати за час його роботи. Позивач в уточненій позовній заяві зазначив що час затримки з дня звільнення і до дня фактичного розрахунку складає 635 робочих днів, середній заробіток на момент звільнення 253 гривні 28 копійок.Таким чином, з Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» на його користь повинна бути стягнена сума, передбачена ст. 117 КЗпП України - 160832 гривні 80 копійок, з розрахунку 635 робочих дні затримки помножені на середній заробіток 253 гривні 28 копійок. Бездіяльність Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» щодо несвоєчасних нарахуванні і виплаті йому заробітної плати за час відпусток порушила його законні права на своєчасне отримання заробітної плати, через що він відчуває душевні страждання, такий стан не дає йому можливості спокійно спати по ночам, займатись своїми справами не відволікаючись на думки з приводу порушення його прав, у зв'язку з порушенням його прав на своєчасне отримання заробітної плати за час відпусток йому заподіяна значна моральна шкода, розмір якої він оцінює в 5000 гривень 00 копійок.Тому він просить тягнути з Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у 160832 гривні 80 копійок, та моральну шкоду у сумі 5000 гривень 00 копійок. Позивач допитаний в судовому засіданні , підтримав суми зазначені в уточненій позовній заяві та вказав на те що недополучена сума заробітної плати негативно вплинула на матеріальний стан його сім'ї, він хвилювався з приводу цього. Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі посилаючись на зазначені вище обставини. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду зазначив що, 13 лютого 2014 року позивач отримав кошти у розмірі 5668 гривень 75 копійок згідно рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 22 серпня 2014 року у якості недоплаченої заробітної плати за час відпусток.Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведения з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 цього Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Статтею 117 КЗпП України встановлено обов'язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові у разі затримки по день фактичного розрахунку. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що у разі якщо працівникові не були виплачені належні йому платежі при звільнені, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а не при проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.Таким чином він вважає що суд при вирішенні питання про стягнення середнього заробітку має врахувати положення викладені в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» щодо спірної суми, на яку позивач мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи, в також ту обставину, що заборгованість підприємства утворилася за весь час роботи позивача та відсутність умислу підприємства в невиплаті спірної суми позивачеві. Також ,

Outcome: partial