Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він надав 28.05.2012 року [PERSON] грошову позику у розмірі 1 358 725 грн., що підтверджується нотаріально укладеним договором позики від 28.05.2012 року між сторонами. Строк повернення відповідачем вказаної позики обумовлено в п. 1 даного договору до 01.12.2012 року, однак відповідач в цей термін позику не повернув , сплатив лише 7000 грн. 19.11.13 р. та 3000 грн. 24.12.13 р., чим порушив п. 1 даного договору, ст. 526, ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 1049 ЦК України. Відповідно до п. 9 даного договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України у разі прострочення виконання зобов'язання позичальником за цим договором, він зобов'язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно розрахунків наданих позивачем розмір 3 % річних відсотків становить 52 599,32 грн. Сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення становить за формулою нижче, де 101,11 % це індекс інфляції за грудень 2012 р. - листопад 2013.: ( 1 358 725 грн. х 101,11% - сума боргу) = 15081,85 грн. за грудень 2012 р. - листопад 2013 р. (1 358 718 грн. х 100,5 % за груд. 2012 - сума боргу) = 6793,59 грн. за грудень 2013 р. (1 358 715 грн. х 100,81 % за січень-лютий 2014 - сума боргу) = 110005,59 грн. за січень-лютий 2014 року, а всього інфляційних 32 881,03 грн. Отже, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу надану раніше позику у сумі 1 358 715 грн. та нараховані на неї 3 % річних у сумі 52 599,32 грн., інфляційні нарахування у сумі 32 881,03 грн., а всього 1 444 195,35 грн. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] позику в сумі 1 358 715 грн. та нараховані на неї 3 % річних у сумі 52 599,32 грн., інфляційні нарахування у сумі 32 881,03 грн., а всього 1 444 195,35 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вииоги підтримали та просили позов задоволити. Відповідач в судове засіданні не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через офіційний друкований орган, в якому було розміщено оголошення про виклик відповідача до суду. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб як брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні, що 28.05.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача грошову позику у розмірі 1 358 725 грн., із зобов'язанням повернути дані грошові кошти до 1 грудня 2012 року. Відповідно до п. 9 даного договору у разі прострочення виконання зобов'язання позичальником за цим договором, він зобов'язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Із загальної суми боргу відповідачем було повернуто позивачу 7000 грн. 19.11.2013 р. та 3000 грн. 24.12.2013 р. У порушення договору позики, відповідач своїх зобов'язань щодо повернення коштів позивачу згідно умов договору не виконав, чим порушує права позивача що підлягають захисту в судовому порядку, шляхом стягнення з відповідача основної суми боргу за договором позики, з врахуванням індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми боргу. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. В силу ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 625, 1046, 1047 ЦК України, та

Outcome: approved