Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідачів [PERSON], [PERSON] кошти в сумі 1758934 гривні 96 копійок та понесені судові витрати в сумі 3654 гривні солідарно. В судовому засіданні позивач [PERSON] і представник позивача [PERSON] повністю підтримали заявлені позовні вимоги і в обгрунтування їх представник позивача [PERSON] пояснив, що позивач в 2004 році на відпочинку в с.Стрілкове Генічеського району Херсонської області познайомився з [PERSON] і [PERSON], які на той час проживали однією сімєю. Від [PERSON] дізнався, що ним розроблено будівельний паспорт на будування житлового будинку по вул.Ковильна, в с.Стрілкове Генічеського району Херсонської області. Оскільки у відповідача [PERSON] не було коштів для такого будівництва між позивачем і відповідачами було досягнуто домовленності про укладення договору про співробітництво щодо будування обєктів нерухомості і 03.02.2005 року було укладено договір про співробітництво, який був підписаний [PERSON], який діяв в інтересах сімї. Даним договором передбачалося, що сторони договору співпрацюють щодо будівництва двох житлових будинків та господарських будівель споруд на земельній ділянці, яка знаходиться по вул.Ковильній,8 в с.Стрілкове Генічеського району Херсонської області. Відповідно до п.1.2 Договору сторони домовились на земельній ділянці збудувати двоповерховий житловий будинок орієнтовною площею 150 кв.м та господарські до нього будівлі, а також житловий будинок орієнтовною площею 70 кв.м та господарські будівлі до нього. Згідно до п.2.2.1 Договору позивачу належать майнові права на новостворений житловий будинок орієнтовною площею 150 кв.м та віднесені до нього господарські будівлі, а також на відповідну земельну ділянку для їх обслуговування. Крім того, відповідач [PERSON] взяв на себе зобовязання оформити всю документацію на себе, а потім договором дарування передати позивачу житловий будинок з господарськими будівлями та відповідну земельну ділянку. Відповідно до п.п.2.2 Договору будівництво, реконструкція обєктів здійснювалася за рахунок позивача [PERSON] На виконання умов договору позивач протягом 2005-2006 років передав відповідачу грошові кошти на загальну суму 40000 доларів США, в підтвердження отримання яких відповідачем [PERSON] було надані письмові розписки. У 2005-2006 році було завершено будівництво двоповерхового житлового будинку загальною площею 160.9 кв.м за адресою с.Стрілкове вул. Ковильна,8 Генічеського району Херсонської області. 08.08.2008 року відповідачем [PERSON] було отримано свідоцтво про право власності на житловий будинок загальною площею 160.9 кв.м. і господарські приміщення. Відповідно до п.3.1.4 Договору після оформлення права власності на відповідну земельну ділянку відповідач повинен був протягом року укласти з позивачем договір дарування частини земельної ділянки необхідної для експлуатації обєкту відповідно до п.2.1.1 даного договору. 14 жовтня 2006 року відповідачі [PERSON] і [PERSON] узаконили свої відносини спільного проживання, а саме зареєстрували шлюб.04.07.2009 року позивачем і відповідачем [PERSON] додатково був підписаний договір відповідно до якого позивач передає у власність відповідача автомобіль Mercedes VITO , на що в підтвердження останній надав письмову розписку. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] зобовязалися підготувати всі необхідні документи та отримати державний акт на земельну ділянку та після отримання зазначеного акту зобовязуються підписати договір дарування будівель, які позначені А,Б,В та які знаходяться на земельній ділянці відповідно до свідоцтва про право власності. 24.11.2011 року відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди землі в строкове платне користування строком на 49 років на підставі рішення 10 сесії від 06.05.2011 року. 24 січня 2012 року відповідачем [PERSON] було надано позивачу лист, відповідно до якого він зобовязується до 01 липня 2013 року приватизувати зазначену земельну ділянку шляхом викупу та передати у власність позивача житловий будинок та відповідну земельну ділянку під нього. Однак відповідачі свої зобовязання не виконали відповідно до умов договору, а навпаки був здійснений поділ спільного майна подружжя відповідно до рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 30.12.2014 року, яким було визначено обєкти, які є спільною сумісною власністю відповідачів, до складу якого ввійшов житловий будинок літ.М, підвал , гараж літ.Ж, сарай літ.З, вбиральня літ.И,сарай літ.К,гараж літЛ, ворота „1,огорожа №2, вхід у підвал №3 загальною вартістю 323554 гривні і були передані відповідачці [PERSON] Житловий будинок літ.А, веранда літ.а, літня кухня літ.Є, душова літ.Н, огорожа №2 загальною вартістю 262425 гривень, які були передані відповідачу [PERSON] Оскільки одим із подружжям, яким є відповідач [PERSON] укладено договір в інтересаї сімї, то цивільна права й обовязки за цим договором виникають в обох із подружжя. Таким чином відповідачі порушили свої зобовязання за укладеними договорами, а позивач не отримав у приватну власність житловий будинок літ.А з господарськими будівлями і спорудами до нього, які знаходяться за адресою с.Стрілкове, вул.Ковильна,8 Генічеського району Херсонської області, як передбачалося договорами,а позивач вкладав у будівництво грошові кошти в сумі 60000 доларів США, що становить відповідно до офіційного курсу НБУ в гривнях /60000х 2198,66=1319201 гривня/, тому просить відшкодувати його грошові кошти в даному розмірі.Також відповідно до п.2 договору від 04.07.2009 року у випадку відмови від підписання договору дарування земельної ділянки, яка є предметом даного договору відповідач [PERSON] зобовязаний відшкодувати всі затрати, які були понесені позивачем при підготовці договору, а також повернути подвоєну вартість автомобіля Mercedes VITO, який був йому переданий по даному договору. Вартість автомобіля обумовлена в сумі 20000 доларів США, а отже подвоєна вартість станосить 40000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ в гривнях /40000х2198,66= 439733 гривні 74 копійки, а всього підлягає відшкодуванню 1758934 гривні 96 копійок. Дані грошові кошти повинні позивачу відшкодувати відповідачі солідарно,оскільки при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями виникли в інтересаї сімї. В добровільному порядку позивач не може вирішити дане питання, тому звернувся до суду з позовом для примусового стягнення.Просив задовольнити позов. Позивач [PERSON] повністю підтримав пояснення свого представника, доповнивши, що заявлені позовні вимоги є законні і обгрунтовані, так як приняті договірні зобовязання відповідачами не виконанні, тому йому повинні бути повернути грошові кошти, які були ним передані на будівництво двох житлових будинків та повернуто вартість автомобіля відповідно до умов договору від 04.07.2009 року. При вирішенні спору просив врахувати, що він фактично залишився без будинку, в який вкладав грошові коштів і коштів, так як відповідачами не повернуті йому кошти. Також просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій предявлені позовні вимоги позивача визнав частково. Також підтвердив, що зазначені у позові кошти були ним отримані та спрямовані на будівництво двох житлових будинків по вул.Ковильна,8 в с.Стрілкове Генічеського району Херсонської області. Він повинен відповідами перед [PERSON] стосовно повернення грошових коштів лише на половину, а інше половину грошових коштів повинна повернути [PERSON] його бувша дружина, якій згідно рішення Генічеського районного суду Херсонської області по розгляду питання по поділ спільного майна подружжя був переданий один із побудованих житлових будинків. Представник відповідача [PERSON] за дорученням [PERSON] повністю підтримав письмові пояснення [PERSON] При вирішенні спору просив врахувати вимоги ст.65 ч.2,4 СК України при укладенні договорів один із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Договір укладений один із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї, тому вважає, що відповідальність за невиконання договірних зобовязань повинні нести [PERSON] і [PERSON] солідарно. Відповідачка [PERSON] і її представник за дорученням [PERSON] предявлені позовні вимоги не визнали, заперечували стосовно стягнення грошових коштів з [PERSON] і її бувшого чоловіка [PERSON] на користь [PERSON] солідарно. Вважають, що відповідальність по договору від 03.02.2005 року та договору від 04.07.2009 року повинен нести один [PERSON] Свої заперечення відповідачка [PERSON] обгрунтувала наступним. Вона дійсно з 2001 року проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] Дійсно в 2004 році вона і її чоловік [PERSON] познайомилися з жителем м.Києва [PERSON], який відпочивав в с.Стрілкове Генічеського району Херсонської області. Вона знала, що [PERSON] сподобався відпочинок і що він бажає побудувати собі будинок в с.Стрілкове Генічеського району Херсонської області. Про домовленності [PERSON] з [PERSON] щодо укладення договорів та спільне будівництво житлових будинків вона не знала, так як даними питаннями займався [PERSON] Гроші на будівництво будинків отримував сам [PERSON], також отримував і автомобіль від [PERSON] В грудні 2006 року вони зареєстрували шлюб, а в лютому 2013 року припинили спільне життя. Вона дійсно зобовязувалась відповідно до договору від 04.07.2009 року підписати договір дарування частини земельної ділянки та будвель, розташованих на ньому після отримання державного акту на землю. Договір дарування на користь [PERSON] не був складений не з її вини. Фактично на момент розгляду справи житловий будинок та господарські будівлі, які повинні були бути передані шляхом дарування [PERSON] йому передані і він ним користується, тому вважає, що сплачувати кошти вона не повинна, оскільки ніяких договірних зобовязань перед [PERSON] вона не мала. Просила відмовити в задоволені позову. Представник відповідачки [PERSON] за дорученням [PERSON] в задоволені позову відносно [PERSON] також заперечував, оскільки вважає, що вони заявлені до неї безпідставно. Договори про співпрацю від 06.04.2004 року, від 03.02.2005 року,04.07.2009 року були укладені між позивачем [PERSON] і [PERSON] По умовам договірів, саме [PERSON] прийняв на себе зобовязання побудувати на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: с.Стрілкове, вул.Ковильна,8 Генічеського району Херсонської області два житлових будинки та господарські будівлі та оформити земельну ділянку у власність, а [PERSON] забезпечити фінансування оформлення земельної діялнки у приватну власність та будівництво обєктів по договору. Виконання прийнятих зобовязань обумовлено двостороннім актом або розпискою. Також було передбачено відповідальність за невиконання прийнятих зобовязань. Фактично по укладеним договорам між [PERSON] і [PERSON] від 03.02.2005 року і 04.07.2009 року не повинна відповідати [PERSON], оскільки вона їх не укладала і на момент їх укладення не перебувала з ним з зареєстрованому шлюбі. Грошові кошти, які передавав позивач [PERSON] для будівництва житлових будинків отримував [PERSON], також отримував автомобіль, яким розпорядився також на свій розсуд. На момент розгляду справи договори нерозірвані, а тому не має підстав вважати, що сторони не виконали прийняті зобовязання, а відповідно і підстав для стягнення грошових коштів з [PERSON] на користь [PERSON] відсутні. Суд вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази надані сторонами вважає встановленими наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03 лютого 2005 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про співробітництво щодо будування обєктів нерухомості.Відповідно до умов договору позивач і відповідач [PERSON] спільно співпрацюють щодо будівництва двох житлових будинків та господарських будівель на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою с .Стрілкове вул.Ковильна,8 Генічеського району Херсонської області та оформленню даної земельної ділянки. Сторони по договору домовились на земельній ділянці збудувати двоповерховий житловий будинок орієнтованою площею 150 кв.м та господарські приміщення, а також житловий будинок орієнтованою площею 70 кв.м та господарські будівлі. Протягом 2005-2006 років на виконання умов договору про співробітництво щодо будування обєктів нерухомості, а саме:будівництво двох житлових будинків та господарських споруд на земельній ділянці, яка розташована в с.Стрілкове вул.Ковильна,8 Генічеського району Херсонської області, позивачем було передано відпрвідачу [PERSON] грошові кошти на загальну суму 40000 доларів США, а також автомобіль Mercedes VITO,1999 року випуску, загальною вартістю 20000 доларів США. Згідно з умовами договору від 03 лютого 2005 року та додаткового договору, який був укладений між сторонами 04 липня 2009 року відповідач [PERSON] повинен був отримати державний акт на земельну ділянку та в подальшому підписати акт дарування її частини орієнтованою площею 0,05 га, а також договір дарування будівель, які прозначені літерами „А,Б,В, що знаходяться за адресою с.Стрілкове, вул.Ковильна,8 Генічеського району Херсонської області. Також відповідно до умов додаткового договору відповідачка [PERSON] надала згоду на підписання даного додаткового договору-зобовязання, визнала, що земельна ділянка , яка розташована в с.Стрілкове по вул.Ковильна,8 Генічеського району Херсонської області являється сумісною власністю подружжя та зобовязалась підписати договір дарування частини земельної ділянки і будівель, розташованих на даній земельній ділянці після отримання державного акту на земельну ділянку. Також в договорі вказано, що [PERSON] діє за згодою своєї дружини [PERSON][PERSON] обставини підтверджуються копіями договорів від 03.02.2005 року та 04.07.2009 року, письмовими розписками від 14.02.2005 року,18.06.2005 року,06.06.2006 року, які підтверджуються отримання вищевказаних гроших коштів від позивача. Також судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 2001 року по14.12.2006 року проживали проживали однією сімєю,вели спільне господарство без реєстрації шлюбу, а з 14.12.2006 року зареєстрували шлюб.08.08.2008 року відповідачем [PERSON] було отримано свідоцтво про право власності на житловий будинок А загальною площею 160,9 кв.м, веранду „а, вбиральню-душову Б, сарай В,сарай Г, сарай Д, літню кухню з підвалом Є, гараж Ж, сарай З, вбиральню 1, сарай К, споруди1-3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданим на підставі рішення виконавчого комітету Стрілківської сільської ради. 24 листопада 2011 року відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди землі, згідно якого було передано земельну ділянку в строкове платне користування строком на 49 років.24 січня 2012 року відповідач [PERSON] в листі надісланому позивачу зобовязався до 01 липня 2013 року приватизувати земельну ділянку шляхом викупу та передати у власність позивача житловий будинок та відповідну земельну ділянку. Судом встановлено, що укладені договори від 03.02.2005 року і 04.07.2009 року були спрямовані на реальне настання правових наслідків для сторін договору, ними було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору та прийняття зобовязань.Факт взятих на себе зобовязань по укладеним договорам підтвердив позивач в судовому засіданні , а також відповідач [PERSON] у письмовій заяві до суду. Також сторони підтвердили наявністьу них бажання укласти договір дарування земельної ділянки та споруд під літерами „А,Б,В. Відповідачка [PERSON] заперечувала, що вона не була обізнала з умовами договорів від 03.02.2005 року та 04.07.2009 року , укладенням договорів займався відповідач [PERSON] Також судом встановлено, що 30 грудня 2014 року рішенням Генічеського районного суду Херсонської області були встановлені обєкти нерухомості, що розташовані за адресою в с.Стрілкове вул.Ковильна,8 Генічеського району Херсонської області, та визначено, що вони є спільною сумісною власністю відповідачів [PERSON] і [PERSON] , а відповідно було здійснено реальний поділ спільного майна подружжя. Визначення обєктів нерухомості спільним сумісною власністю подружжя, до якого ввійшли обєкти нерухомості, які повинні були бути подаровані позивачу, дають зробити суду висновок про те, що тим самим сторони підтвердили факт не бажання виконувати зобовязання прийняті договорами від 03.02.2005 року і 04.07.2009 року. Відповідно до вимог ст.ст.526,610,611 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.У разу порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема п.3,4 передбачає сплату неустойки та відшкодування збитків. Статтею 623 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.Розмір збитків, завданих порушення зобовязання доказується кредитором. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. З огляду на це, суд вважає, що відповідачі повинні відшкодувати позивачу збитки, які складаються з поверненням позивачу переданих грошових коштів відповідно до письмових розписок від14 лютого 2005 року,18 червня 2005 року та 06 червня 2006 року в сумі 60000 доларів США та неустойку у розмірі 20000 доларів США, яка передбачена договором від 04.07.2009 року, що не суперечить вимогам ст.551 ч.2 ЦК України. Заперечення відповідачки [PERSON], що вона не повинна відповідати по зобовязанням передбаченими договорами від 03.02.2005 року і 04.07.2009 року солідарно з [PERSON] судом не приймається, оскільки в судовому засіданні позивачем було доведено, що про укладені договори та їх умови відповідачка знала, що підтвердив представник відповідача [PERSON] та підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Підстав для зменшення розміру неустойки суд не вбачає. Відповідно до ст.65 ч.4 СК України договір укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сімї. З огляде на вищезазначене суд вважає, договірні зобовязання прийняті відповідачами повинні були бути виконані відповідачами, однак прийняті договірні зобовязання ними не виконані, тому повинні настати наслідки передбачені у разі порушення прийнятих зобовязань передбачені ст.611 ЦК України. Відповідальність повинні нести відповідачі [PERSON] і [PERSON] солідарно. Заперечення відповідачки [PERSON] на думку суду повністю спростовані позивачем, а тому заявлені позовні вимоги позивача є законні і обгрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до умов укладених договорів позивач передав відповідачам грошові кошти в сумі 60000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ долару США до гривні становить 1319201 гривня 22 копійки / 60000х2198,66=131201.22/. Також відповідно до умов договору від 04.07.2009 року було прийнято зобовязання сплатити неустоку у розмірі 20000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ долара США до гривні становить 439733 гривні 74 копійки / 20000х2198,66=439733 гривні 74 копійки/. У відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України примусовому стягненню підлягають понесені позивачем судові витрати в сумі 3654 гривні, пропорційно до задоволених позовних вимог, солідарно з відповідачів. На підставі викладеного і

Outcome: approved