Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10 серпня 1996 року. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем останнім часом не складується та зазначений факт став основною причиною постійних конфліктів у сім»ї та зробили подальше спільне життя несумісним. На даний час вони проживають в одному будинку, алев окремих його частинах, та спільне господарство не ведуть і спілкуються лише з питань виховання дітей, знаходяться у напружених стосунках. Вони не відчувають ніяких почуттів один до одного, та кожен з них живе своїм окремим життям, шлюбні відносини припинилися. Таким чином, вважає, що подальше збереження шлюбу за зазначених обставин є неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Разом з тим, постійні конфліктні ситуації суттєво шкодять здоров»ю та інтересам їх неповнолітньої дитини. Спір про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю відсутній, а також немає суперечностей щодо виховання і місця проживання спільної неповнолітньої дитини. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], так як вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. Продень та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надав письмову заяву з проханням справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі(а.с.22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Суду надала письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності. Позовні вимоги визнає та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON](а.с.29). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтву про шлюбсерії I-ЖС № 101630 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 1996 року, актовий запис №158(а.с.4). Від спільного життя сторони мають 2-х неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ЖС №091291 та серії I-ЖС №094678 відповідно (а.с.12,11) Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. Таким чином, суд приходить до переконання, що сімя розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного та обидва бажають розірвання шлюбу. Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved