Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 19 серпня 2011 року він, [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2070. Після одруження вони проживали однією сім`єю у їх квартирі, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . У даному шлюбі [INFO] у них народився син, [PERSON] . Стверджує, що на початку їх подружнє життя складалось нормально, вони проживали однією дружною сім`єю, між ними завжди було порозуміння і взаємна повага, вони у всьому підтримували один одного, спільно вели домашнє господарство, разом займались вихованням сина. Однак, на жаль, коли сину виповнилось приблизно 3 роки їх стосунки значно погіршились. Як виявилось у них різні погляди на життя, в тому числі і різне бачення щодо виховання їх дитини, що в свою чергу в подальшому негативно вплинуло на їх сімейне життя. Вони стали чужими один одному, між ними все частіше почали виникати сімейні непорозуміння, які переросли у більш серйозні конфліктні ситуації та суперечки, що призводили до негативних наслідків. З метою збереження стосунків вони вирішили надати час один одному та пожити окремо, а тому у березні 2018 року дружина разом із сином залишили їх помешкання та переїхали проживати в іншу квартиру, проте будь-які докладені ними зусилля щодо врегулювання відносин не дали жодних позитивних результатів, навпаки ще більше віддалили їх, а відтак їх сім`я припинила своє існування. За таких обставин сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, внаслідок чого їх стосунки повністю розпались і він втратив до відповідачки почуття любові і поваги, вони стали абсолютно байдужими та чужими людьми. Таким чином вже більше року вони проживають окремо з 2018 року, а відтак вони припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства. Як наслідок позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить такі задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Питання щодо судового збору просить не вирішувати. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що не заперечує проти позову, просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справу без учасників, які не з`явилися в підготовче судове засідання, зважаючи на подані ними заяви, а також те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце підготовчого судового засідання. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, просить розірвати шлюб, тобто фактично визнала позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 19.08.2011 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстували шлюб 19.08.2011 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів цього ж дня зроблено відповідний актовий запис за № 2070. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON], дружини- [PERSON] (аркуш справи № 4. У даному шлюбі у сторін народилася одна дитина, а саме син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 19.02.2013 року (аркуш справи № 9). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання є погіршення стосунків між сторонами після того, коли їх спільному сину виповнилось приблизно 3 роки, різні погляди на життя, в тому числі і різне бачення щодо виховання їх дитини, непорозуміння, які переросли у більш серйозні конфліктні ситуації та суперечки, втрата зі сторони позивача до відповідача почуття любові і поваги. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд враховує, що відповідач не заперечує проти позовних вимог, просить розірвати шлюб, відповідно суд вважає, що вона погодилася із викладеним позивачем у позовній заяві. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові та поваги, сім`я фактично не існує. Суд враховує, що відповідач фактично визнала позовні вимоги, не заперечує проти розірвання шлюбу. А тому суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд враховує, що позивач у поданій ним 21.01.2020 року заяві на адресу Жовківського районного суду Львівської області питання стягнення судового збору просить не вирішувати, а тому незважаючи на те, що позовні вимоги позивача задоволені повністю, питання стягнення судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, не підлягає вирішенню, не є предметом розгляду справи, оскільки суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог.

Outcome: approved