Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.01.2015 року між його дружиною [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди транспортного засобу №01/26/01/15, згідно якого [PERSON] передає відповідачу [PERSON] в строкове, на строк 6 місяців, платне користування транспортний засіб марки ЗАЗ-DAEWOO, реєстраційний номер [NUMBER] 2004 року випуску. Крім того, 26.01.2015 року між його дружиною та відповідачем [PERSON] було укладено Акт приймання-передачі, згідно якого [PERSON] передала, а відповідач прийняв вищевказаний транспортний засіб, що є предметом договору. 26.02.2016 року [PERSON] відправила на адресу [PERSON] лист із вимогою на протязі 1-го календарного дня повернути транспортний засіб в технічно справному стані на підставі акту приймання передачі, однак, відповідач транспортний засіб не повернув. Тому просить суд витребувати з [PERSON] в свою користь транспортний засіб: автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, реєстраційний номер [NUMBER] 2004 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САТ577106 від 28.12.2013 року та стягнути з останнього в свою користь судові витрати понесені за оплату судового збору в розмірі 666,60 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності /а.с.46/. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що згідно договору-оренди транспортного засобу №01/26/01/15 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого останньому передано в строкове, на строк 6 місяців, платне користування транспортний засіб марки ЗАЗ-DAEWOO, реєстраційний номер [NUMBER] 2004 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САТ577106 від 28.12.2013 року /а.с.5-8/. Також, відповідно до акту приймання-передачі від 26.01.2015 року відповідач [PERSON] прийняв транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO, реєстраційний номер [NUMBER] від орендодавця [PERSON]І./а.с.9/. Як вбачається з довідки Регіонального сервісного центру у Волинській області МВС України від 26.02.2015 року №51, транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO Т13110, номер кузова [NUMBER], 2004 року випуску, зареєстрований 09.01.2014 року, реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON], [INFO] /а.с.10/. Згідно листа-вимоги від 25.02.2016 року про розірвання договору оренди та повернення транспортного засобу відповідачу [PERSON] була предявлена вимога щодо повернення транспортного засобу, на протязі 1-го календарного дня з моменту отримання даної вимоги, та протягом 7-ми календарних днів погасити заборгованість за договором оренди транспортного засобу №01/26/01/15 від 26.01.2016 року /а.с.11/. Відповідач не виконав зобов'язання щодо повернення зазначеного майна, а відтак [PERSON] є недобросовісним володільцем спірного майна. Статтею 400 ЦПК України передбачено, що недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права, власник має право на підставі ст. 387 Цивільного кодексу України витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відтак, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності до заявлених вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки рішення постановлено на користь позивача, тому його вимога щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат підлягає до задоволення . Отже, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 666 грн. (шістсот шістдесят шість) 60 коп. понесених останнім судових витрат по справі.

Outcome: approved