Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, без самостійних вимог - Великогаївська сільська рада Тернопільського району, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 2,72 га зі сторони відповідачів, скасування договору оренди від 11 травня 2006 року, укладеного між Тернопільською районною державною адміністрацією та [PERSON] , вилучення у неї частини земельної ділянки, кадастровий номер 6125281700:01:018:0059, яка накладається на земельну ділянку позивача в розмірі 0,0131 га, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] , вилучення у нього частини земельної ділянки, кадастровий номер 6125281700:01:001:0442, яка накладається на земельну ділянку позивача в розмірі 0,0544 га, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] , вилучення у нього частини земельної ділянки, кадастровий номер 6125281700:01:001:0025, яка накладається на земельну ділянку позивача в розмірі 0,2533 га. В обґрунтування вимог позивач вказав, що йому згідно державного акту серії І-ТР №038907 від 06 липня 1999 року належить на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,72 га, яка знаходиться на території Великогаївської сільської ради. При виготовлені технічної документації на вказану земельну ділянку для присвоєння їй кадастрового номеру було встановлено, що частину його земельної ділянки захоплено відповідачами. Так, частина земельної ділянки кадастровий номер 6125281700:01:018:0059, яка передана в оренду [PERSON] , накладається на його земельну ділянку в розмірі 0,0131 га. Земельна ділянка [PERSON] кадастровий номер 6125281700:01:001:0025, накладається на його земельну ділянку в розмірі 0,2533 га. Земельна ділянка [PERSON] кадастровий номер 612581700:01:001:0442, яка належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 04 серпня 2011 року, накладається на його земельну ділянку в розмірі 0,0544 га. Внаслідок накладки на його земельну ділянку земельних ділянок відповідачів, площа його земельної ділянки зменшилась на 0,32 га, чим порушено його право на володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Земельна ділянка йому була передана у власність згідно рішення Великогаївської сільської ради за №31 від 26 березня 1999 року у відповідності до проектного плану по розпаюванню земельних ділянок ТВ «Поділля». В Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ТР №038907, суміжними землекористувачами зазначені: від А до Б - землі відділу шляхів сполучення Тернопільського міськвиконкому; від Б до В - Тернопільського облавтодору; від В до А - товариства власників «Поділля». З метою з`ясування причин зменшення площі належної йому земельної ділянки, він звернувся з відповідними листами, а саме: до Тернопільської обласної державної адміністрації, яка повідомила своїм листом № П-15/1410 від 01.10.2015 року, що вказані порушення землекористування не належать до її компетенції; до Тернопільської міської ради, яка повідомила листом № 87761/08 від 12.10.2015 року, що смуга відводу в районі перехрестя від вул. Об`їзна- вул. Гайова - вул. Протасевича - с. В. Гаї із сторони вул. Протасевича становить - 43 м., з сторони вул. Об`їзна - 74 м.; до Служби автомобільних доріг у Тернопільській області, яка згідно довідки від 01.10.2015 року №- 14-22/1166 повідомили, що ширина смуги відводу автомобільної дороги Тернопіль-Козівка-Хоростків, яка суміжна з ділянкою [PERSON] , складає 14,5 м. від осі дороги. Враховуючи викладене, позивач вважає, що при наданні земельних ділянок [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в оренду та у власність, при їх виділенні не було враховано зазначені норми відступу від дороги та не враховано вже давно існуючий план земельних ділянок (паїв), які передавалась у власність пайовикам земельних ділянок ТВ «Поділля», до числа яких входить також його, який ще в 1999 році отримав правовстановлюючий документ на дану земельну ділянку та по даний час користується нею. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 25 січня 2016 року(с.Сташків Н.М.) відкрито провадження у справі. 19 травня 2016 року ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, до участі у справі в якості третьої особи залучено Тернопільську районну державну адміністрацію. 23 вересня 2016 року ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, до участі у справі в якості третьої особи залучено відділ Держгеокадастру в Тернопільському районі. Ухвалою суду від 20 квітня 2017 року призначено у справі земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Тернопільського відділення КНДІСЕ. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду ( с. Черніцька І.М) від 10 липня 2018 року, у зв`язку зі закінченням терміну повноважень с. Сташків Н.М. , провадження у справі поновлено. 24 жовтня 2018 року ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, до участі у справі в якості третьої особи залучено Тернопільську міську раду, Службу автомобільних доріг Тернопільської області та Головне управління держгеокадастру. Ухвалою суду від 06 листопада 2019 року вжито заходи забезпечення позову у справі та заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження земельної ділянки пл. 0,0661 га, для будівництва та обслуговування будівель громадської забудови, кадастровий номер 6125281700:01:001:0442, що знаходиться на території Великогаївської сільської ради Тернопільської області та належить [PERSON] . Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року замінено заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2019 року та накладено арешт на земельну ділянку [PERSON] , площею 0,0661 га., кадастровий номер 6125281700:01:018:0442, що знаходиться на території Великогаївської сільської ради Тернопільської області. 24 лютого 2016 року [PERSON] подав заперечення на позов. Вказав, що належну йому земельну ділянку успадкував після смерті матері [PERSON] Держаним нотаріусом видано йому свідоцтво про право на спадщину за законом. З метою державної реєстрації земельної ділянки на підставі його заяви ДП «Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку на території Великогаївської сільської ради та створено обмінний файл для внесення в базу даних АС ДЗК. В подальшому, на підставі свідоцтва право на спадщину ним отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №468858, який зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю 30.11.2006 року за №010664404541. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту захоплення та накладення належної йому земельної ділянки на земельну ділянку позивача. Окрім того, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та спливом позовної давності. 19 травня 2016 року адвокат Молень Р.Б., діючи в інтересах [PERSON] подав заперечення на позов. Вказав, що позов вважає безпідставним з огляду на наступне. Позивач стверджує, що накладення меж земельних ділянок встановлено в процесі виготовлення технічної документації із землеустрою. Однак, до позову не долучено жодних доказів, які б підтверджували факт укладення позивачем на виготовлення технічної документації із землеустрою Відтак, твердження позивача про те, що накладення меж земельних ділянок встановлено під час виготовлення технічної документації із землеустрою не підтверджено жодними доказами. Виключно державний реєстратор під час внесення відповідних відомостей до ДЗК встановлює факт накладення меж земельних ділянок. При встановленні накладення меж земельної ділянки на межі існуючих ділянок, державний реєстратор приймає відмову у внесенні відомостей в базу ДЗК, якої позивачем не надано. Посилаючись на наведене та те, що поданий позов є передчасним, необґрунтованим та безпідставним, просив відмовити у його задоволенні. 01 липня 2016 року третя особа - Тернопільська районна державна адміністрація надала пояснення щодо позову. Вказала, що договір оренди землі укладений 11 травня 2006 року, між Тернопільською районною державною адміністрацією та [PERSON] зареєстрований у ДП «Тернопільській регіональній філії центр ДЗК», відповідає вимогам закону, атому підстав для його скасування не має. Крім того, на даний час даний договір є таким, що припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку. Посилаючись на наведене, просив відмовити у позові, а розгляд справи проводи за відсутності представника Тернопільської РДА. 10 січня 2019 року, після надання висновку судової земельно-технічної експертизи, позивач подав заяву про уточнення позовних вимог та просив усунути перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва пл. 2,72 га шляхом: -вилучення у [PERSON] частини земельної ділянки 6125281700:01:018:0059, яка накладається на належну йому земельні ділянку пл. 0, 0124га; -скасування державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] та вилучення у нього частини земельної ділянки кадастровий номер 6125281700:01:001:0442, яка накладається на його земельну ділянку пл. 0,0544га; - скасування державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] та вилучення у нього частини земельної ділянки кадастровий номер 6125281700:01:001:0025, яка накладається на його земельну ділянку пл. 0,2532 га; -визнання незаконним та припинення договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 6125281700:01:018:0059, укладеним між [PERSON] та Великогаївською сільською радою. 17 січня 2019 року ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, до участі у справі в якості співвідповідача залучено Великогаївську сільську раду у Тернопільському районі. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та адвокат Кметик Я.С. просили задовольнити позов, з підстав викладених у позові. Представники Тернопільської міської ради Лукащук В.М. та Великогаївської сільської ради Чаповський В.В. підтримали позовні вимоги та просили задовольнити. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча про час та місце його повідомлялись у встановленому законом порядку. Представники Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області та Служби автомобільних доріг у Тернопільській області попередньо подали заяви про слухання справи за їх відсутності. Представник [PERSON] - адвокат Молень Р. був присутній у попередніх судових засіданнях щодо задоволення позову заперечив з підстав його безпідставності та необґрунтованості. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 2,72 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великогаївської сільської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії І-ТР №038907 від 06 липня 1999 року. Крім цього, з вказаного державного акту вбачається, що суміжними землекористувачами зазначені: від А до Б - землі відділу шляхів сполучення Тернопільського міськвиконкому; від Б до В - Тернопільського облавтодору; від В до А - товариства власників «Поділля». Як вбачається з договору оренди землі від 11 травня 2006 року, укладеного між Тернопільською районною державною адміністрацією (орендодавець) та [PERSON] (орендар), орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва комплексу по обслуговуванню автотранспорту території Великогаївської сільської ради, площею 0,30 га - за рахунок земель департаменту житлово-комунального господарства Тернопільської міської ради. Строк дії договору до 03.03.2016 року. 12 травня 2016 року між Великогаївською сільською радою (Орендодавцем) та [PERSON] (Орендарем) укладено договір оренди землі, згідно умов якого Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку пл. 0,30га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (обслуговування комплексу по обслуговуванню автомобілів), яка розташована в межах населеного пункту [ADDRESS] . Строк дії договору 7 років до 12 травня 2023 року. Згідно інформації з державного земельного кадастру про право власності, речові права на земельну ділянку від 25.10.2018 року встановлено, що власником земельної ділянки пл. 0,3001га цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель і споруд, за кадастровим номером 6125281700:01:018:0059, яка розташована на території Великогаївської сільської ради є Великогаївська сільська рада. Право оренди - [PERSON] . Вказаний факт також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельні ділянки за №НВ -6104087922017 від 07.11.2017 року (Т. 2, а.с.188). Як слідує з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №468858 від 30 листопада 2006 року, [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 6125281700010010025, площею 1,42 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Вказаний факт також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельні ділянки за №НВ -6104088202017 від 07.11.2017 року (Т. 2 а.с. 185). Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу від 18.12.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5171 встановлено, що 18.12.2020 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила належну йому земельну ділянку пл. 0,0660га з цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення (для ведення особистого селянського господарства), кадастровий номер 6125281700010010442 на території Великогаївської сільської ради Тернопільського району. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 27.10.2016 року за №31-1916-99.9-1426/2-16, земельна ділянка кадастровий номер 6125281700010010442 належить на праві власності [PERSON] , придбана ним у [PERSON] , яку остання придбала у [PERSON] [PERSON] є власником земельної ділянки пл. 0,0661га для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, кадастровий номер 6125281700:01:001:0442, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК 297302 від 04 серпня 2011 року. Вказаний факт також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельні ділянки за №НВ -6104087162017 від 07.11.2017 року (Т. 2 а. с. 180). 04 липня 2016 року позивач звернувся до державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Тернопільському районі із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки пл. 2,7226 га, яка розташована на території Великогаївської сільської ради Тернопільського району. Рішенням державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Тернопільському районі від 04 липня 2016 року відмовлено позивачу у внесенні відомостей до ДЗК, оскільки є перетин ділянки із ділянкою 6125281700:01:018:0059 площа співпадає на 0,4538%; перетин з ділянкою 6125281700:01:001:0442 площа співпадає на 1,9965%; перетин з ділянкою 6125281700:01:001:0025 площа співпадає на 9,2996%. Рекомендовано усунути перетин земельних ділянок. На підставі ували суду у справі проведена земельно-технічна експертиза, за наслідками якої складено висновок від 27 червня 2018 року №594/18-22, згідно якого встановлено, що: -фактична площа та конфігурація земельної ділянки [PERSON] не відповідає площі та конфігурації земельної ділянки, що наявні у Державному акті серії І-ТР №038907 від 06.07.1999 року; -накладання земельних ділянок відповідачів на земельну ділянку позивача, зокрема перетин (площа співпадіння) із земельною ділянкою 6125281700:01:018:0059 становить 0,4538%, що в еквіваленті земельної ділянки становить 0,0124 га, перетин (площа співпадіння) із земельною ділянкою 6125281700:01:001:0442 становить 1,9965%, що в еквіваленті земельної ділянки становить 0,0544 га, перетин (площа співпадіння) із земельною ділянкою 6125281700:01:001:0025 становить 9,2996%), що в еквіваленті земельної ділянки становить 0,2532 га; -твердження щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 6125281700:01:001:0442 за рахунок земель запасу - пасовища є цілком таким, що не відповідає дійсності. Дана земельна ділянка відведена за рахунок земель смуг відводу автомобільних доріг та земель, що надані у користування громадянам. Земельна ділянка 6125281700:01:018:0059, відводилася за рахунок земель департаменту житлово-комунального господарства Тернопільської міської ради (захисні насадження (чагарники)). Фактично земельна ділянка, що відведена [PERSON] для ведення підприємницької діяльності облаштована за рахунок земель департаменту житлово-комунального господарства Тернопільської міської ради (захисні насадження (чагарники)) та земель категорії сільськогосподарського призначення, що надані у власність/користування, в тому числі із за рахунок частини земельної ділянки позивача, а також відповідача [PERSON] ; -накладання земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] спричинено похибкою у визначенні поворотних кутів земельної ділянки [PERSON] , що і вказано у Додатку 1. Виправлення такої похибки технічно можливе тільки після звернення [PERSON] щодо внесення змін у відомості цієї ділянки. Однак тут слід наголосити, що виникає неможливість виконати прив`язку меж земельної ділянки [PERSON] (також і стосується земельної ділянки [PERSON] в частині межування із земельною ділянкою [PERSON] ) до осі об`їзної дороги м. Тернополя, оскільки фактична межа земельної ділянки [PERSON] виходить за межі смуги відводу автомобільної дороги та в межах точності відповідає межам, визначених правовстановлюючими документами та документацією із землеустрою. Технічної можливості виправити накладання земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] - не існує, оскільки ділянка [PERSON] з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» облаштована за рахунок смуг відводу автомобільних доріг та ділянки, яка належить [PERSON] . Окрім того, ділянка [PERSON] має прив`язку меж до осей автомобільних доріг. Згідно листа ДП «Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 10 квітня 2019 року за №01-10/361 вбачається, що ДП «Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у 1999 році виготовило проект організації території земельних ділянок №4 першочергового поділу на земельні ділянки (паї) з видачею державних актів на право власності на землю громадянам с.В. Гаї, які вийшли з членів КСП «Поділля». У 2005 році підприємство виготовило проектну документацію [PERSON] . Ознайомившись із матеріалами справи ДП вважає, що накладення земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] можливо технічно переробити за умов погодження суміжними землекористувачами та звернення [PERSON] до землевпорядної організації, яка розробляла документацію для внесення змін до неї з наступними внесеннями змін в ДЗК. Виправлення у накладення земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] не є можливим, оскільки земельна ділянка [PERSON] облаштована за рахунок смуг автомобільних доріг та ділянки, що належить позивачу. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності такожен зокрема зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до частково задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до вимог статті 21 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з частиною першою статті 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Виходячи з положень статті 152 ЗК України та роз`яснень, які містяться у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України). Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до статті 155 ЗК України, в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Отже, земельним законодавством України визначено порядок надання земельних ділянок громадянам України, порушення якого може слугувати підставою для визнання недійсним відповідного акта органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, якщо таким актом порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-836цс15, яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Вищевикладене також узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» (заява № 12742/87, рішення від 23 жовтня 1991 р.), в якій міжнародний Суд визнав, що поняття «майно» охоплює також «правомірні очікування»/«законні сподівання» вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу, наприклад бути власником земельної ділянки, яка надається у визначеній законом процедурі. Вказана позиція Європейського суду з прав людини кореспондується з наведеною правовою позицією Верховного Суду України, які вказують на те, що заінтересована особа може оспорити правочин, документ, що, на її думку, порушує її законний інтерес. Згідно з вимогами ч. 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Згідно з абзацом першим частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Згідно з частиною дев`ятою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до частини четвертої-сьомої статті 186-1 ЗК України розробник проекту землеустрою подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Орган, зазначений в частині першій цієї статті, зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Згідно з пунктом 67 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі - Порядок) внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» та цього Порядку. Відповідно до пункту 107 Порядку державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку. Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Порядок проведення державної реєстрації земельної ділянки також визначено пунктами 107-114 Порядку. Відповідно до абзацу першого пункту 109 Порядку державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передання у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. Для здійснення державної реєстрації земельної ділянки кадастровому реєстратору подаються згідно з пунктом 110 Порядку: заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації); електронний документ. Відповідно до пункту 111 Порядку державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку. За результатами перевірки державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або приймає рішення про відмову в державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-83 Порядку. Згідно зі статтею 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2,72 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великогаївської сільської ради. 04 липня 2016 року позивач звернувся до державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Тернопільському районі із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки пл. 2,7226 га, яка розташована на території Великогаївської сільської ради Тернопільського району. Рішенням державного кадастрового реєстратора відмовлено позивачу у внесенні відомостей до ДЗК, оскільки є перетин його ділянки із ділянкою 6125281700:01:018:0059 площа співпадає на 0,4538%; перетин з ділянкою 6125281700:01:001:0442 площа співпадає на 1,9965%; перетин з ділянкою 6125281700:01:001:0025 площа співпадає на 9,2996%. Рекомендовано усунути перетин земельних ділянок. Висновком земельно-технічної експертизи встановлено, що фактична площа та конфігурація земельної ділянки [PERSON] не відповідає площі та конфігурації земельної ділянки, що наявні у Державному акті серії І-ТР №038907 від 06.07.1999 року. Експертом встановлено факт накладання земельних ділянок відповідачів на земельну ділянку позивача, зокрема: перетин (площа співпадіння) із земельною ділянкою 6125281700:01:018:0059 становить 0,4538%, що в еквіваленті земельної ділянки становить 0,0124 га, перетин (площа співпадіння) із земельною ділянкою 6125281700:01:001:0442 становить 1,9965%, що в еквіваленті земельної ділянки становить 0,0544 га, перетин (площа співпадіння) із земельною ділянкою 6125281700:01:001:0025 становить 9,2996%), що в еквіваленті земельної ділянки становить 0,2532 га. Крім того, експертом встановлено, що земельна ділянка [PERSON] з кадастровим номером 6125281700:01:001:0442 відведена за рахунок земель смуг відводу автомобільних доріг та ділянки, яка належить [PERSON] . Земельна ділянка кадастровий номер 6125281700:01:018:0059, яка надана в оренду [PERSON] , відведена за рахунок земель департаменту житлово-комунального господарства Тернопільської міської ради та земель категорії сільськогосподарського призначення, що надані у власність/користування, в тому числі із за рахунок частини земельної ділянки позивача, а також відповідача [PERSON] . Накладання земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] спричинено похибкою у визначенні поворотних кутів земельної ділянки [PERSON] , що і вказано у Додатку 1. Виправлення такої похибки технічно можливе тільки після звернення [PERSON] щодо внесення змін у відомості цієї ділянки. Технічної можливості виправити накладання земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] - не існує, оскільки ділянка [PERSON] з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» облаштована за рахунок смуг відводу автомобільних доріг. Будь -яких інших доказів, які б спростовували висновки експерта суду не надано. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення шляхом визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК 297302 від 04 серпня 2011 року, виданого на ФОП [PERSON] на земельну ділянку пл. 0,0661га для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, кадастровий номер 6125281700:01:001:0442; визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ 468858 від 30.11.2006 року, виданого на [PERSON] на земельну ділянку пл. 1,42 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6125281700:01:001:0025; визнання недійсним договору оренди землі від 12 травня 2016 року укладеного між Великогаївською сільською Радою та [PERSON] щодо оренди земельної ділянки пл. 0,30га, кадастровий номер 6125281700:01:018:0059, зареєстрованого в Державному реєстрі земель 17.05.2016 р., в частині накладення 0,0124га на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва пл. 2,72 га, яка розташована на території Великогаївської сільської ради та належить [PERSON] . У задоволенні позовних вимог щодо вилучення у відповідачів частини земельних ділянок слід відмовити за безпідставністю. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Великогаївської сільської ради на користь [PERSON] слід стягнути сплачений судових збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у рівних долях по 365,40 грн. з кожного.

Outcome: partial