Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позовній заяві зазначив, що відповідач [PERSON] є його батьком. 21.12.1999 року його батьки розірвали шлюб, та він залишився проживати разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. 18.06.2014 року позивачу виповнилось 18 років, та 01.10.2014 року він вступив на навчання до Азовського морського інституту Одеської національної морської академії на перший курс за спеціальністю «Експлуатація судових енергетичних обладнань», строком навчання до 30.06.2018 року. Просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання, у розмірі ? частини зі всіх видів доходів відповідача, на період навчання у вищому навчальному закладі, починаючи з начала навчання, а саме 01.10.2014 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з урахуванням їх заяв, суд розглянув справу в їх відсутності на підставі наданих доказів по справі та згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 17.09.1996 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя (а.с.4). Згідно довідки № 2954 від 15.04.2015 року, виданою Азовським морським інститутом Одеської національної морської академії Міністерства освіти та науки України, [PERSON] є студентом 1 курсу спеціальності «Експлуатація судових енергетичних обладнань», денної форми навчання за контрактом, строк навчання з 01.10.2014 року по 30.06.2018 року (а.с.7). Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При цьому суд вважає необґрунтованими вимоги позивача, щодо стягнення аліментів за минулий період, тобто з початку навчання, а саме з 01.10.2014 року. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть до суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Однак позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та ухилення останнього від їх сплати, та посилання позивача на ст. 194 СК України, щодо обґрунтування вимог про стягнення аліментів за минулий період є безпідставними, оскільки зазначена стаття передбачає стягнення аліментів за минулий час за виконавчим листом. У зв'язку із вищевикладеним, та тим, що повнолітній [PERSON] навчається у вищому навчальному закладі за денною формою навчання, відповідач позовні вимоги визнав та має можливість надавати матеріальну допомогу та утримувати свого повнолітнього сина, суд вважає необхідним задовольнити позов частково, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання, у розмірі ? частини зі всіх видів доходів відповідача щомісячно, на період навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку, починаючи з моменту звернення до суду, а саме з 17.04.2015 року. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого постановлено рішення, звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави. На підставі ст.ст. 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial