Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до КП ДМР «Дорожник» про стягнення компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні. В обґрунтування позову вказує, що працював на посаді механізатора автоколонни в КП ДМР «Дорожник» з 16 серпня 2012 року по 25 липня 2014 року, звідки був звільнений за п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату. В порушення вимог законодавства позивачу протягом декількох місяців не виплачувалася заробітна плата, крім того при звільнені позивача йому в порушення вимог закону було невиплачено заборгованість по заробітній платі. 27 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі №209/5904/14-ц було видано судовий наказ про стягнення з Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Дорожник» на користь позивача [PERSON] нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в розмірі 5719,56 гривень. Даний наказ був звернутий до примусового виконання, але на даний час рішення суду не виконано розрахунок з позивачем не проведений. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за затримку кінцевого розрахунку з 26 липня 2014 року по 21 серпня 2015 року включно в розмірі 30154 гривні 90 копійок. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала повністю, проти його задоволення не заперечує. Судом досліджені докази по справі: Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: - копія паспорту позивача /а.с. 5-6/, згідно якої підтверджується місце проживання позивача; - копія трудової книжки позивача /а.с. 7/, згідно якої підтверджується, що позивач працювавна посаді механізатора автоколонни в КП ДМР «Дорожник» з 16 серпня 2012 року по 25 липня 2014 року, звідки був звільнений за п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату; - судовий наказ /а.с. 8/, згідно якого підтверджується, що 27 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі №209/5904/14-ц було видано судовий наказ про стягнення з Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Дорожник» на користь позивача [PERSON] нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в розмірі 5719,56 гривень; - довідка Дніпровського ВДВС ДМУЮ /а.с. 9/, згідно якої підтверджується, що рішення суду про стягнення заробітної плати станом на 19.08.2015 року не виконано; - довідкою /а.с. 10/, згідно яких підтверджується розмір середньоденної заробітної плати позивача; В судовому засіданні встановлено: Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до КП ДМР «Дорожник» про стягнення компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні. В обґрунтування позову вказує, що працював на посаді механізатора автоколонни в КП ДМР «Дорожник» з 16 серпня 2012 року по 25 липня 2014 року, звідки був звільнений за п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату. В порушення вимог законодавства позивачу протягом декількох місяців не виплачувалася заробітна плата, крім того при звільнені позивача йому в порушення вимог закону було невиплачено заборгованість по заробітній платі. 27 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі №209/5904/14-ц було видано судовий наказ про стягнення з Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Дорожник» на користь позивача [PERSON] нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в розмірі 5719,56 гривень. Даний наказ був звернутий до примусового виконання, але на даний час рішення суду не виконано розрахунок з позивачем не проведений. Згідно зі ст. 115 КЗпП України Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі ст. 117 КЗпП України В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 року Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно ст. 43 Конституції України Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів... Проаналізувавши об'єктивні дані, що вищевикладені в судовому рішенні, засновані на представлених сторонами й досліджених судом доказах, суд вважає за можливе задовольнити позов повністю. Сторонами не заперечувався факт наявності заборгованості по виплаті заробітної плати. Також підтверджена невиплата позивачу вищезазначеної суми в день звільнення, тобто наявне порушення вимоги ст. 116 КЗпП України, що визнається представником відповідача по справі. Враховуючи вимоги ст. 116, 117 КзПП України суд вважає вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно норм тривалості робочого часу встановленого Міністерством праці та соціальної політики на 2014, 2015 рік: Місяці/роки 2014 рік Кількість робочих днів в місяці Липень4 Серпень20 Вересень 22 Жовтень 23 Листопад 20 Грудень 23 2015 рік Січень20 Лютий 20 Березень 21 Квітень 21 Травень 18 Червень 20 Липень 23 Серпень 15 Разом:270 Середньоденна заробітна плата становить згідно наданої довідки 112,10 гривень. Компенсація повинна становити: 112,10х270=30267 гривень середній заробіток за період затримки. Суд не виходячи за межі позовних вимог вважає за необхідне стягнути суму заявлену позивачем в розмірі 30154,90 гривень. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України в частині вимог майнового характеру в розмірі 487 гривень 20 копійок. На підставі ст. 115, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved