Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просив скасувати висновки атестаційних комісій, викладених в картах умов праці за 2000, 2006 та 2011 роки атестації робочого місця вогнетравника по дільниці фритт та глазурей. Також просив скасувати санітарно-гігієнічну характеристику умов праці від 01.10.2014 року № 23.1/7105 та доповнення до вказаної характеристики від 25.06.2015 року № 23.1/2921. В обґрунтування позовних вимог, які в ході судового розгляду справи уточнювалися, позивач посилався на те, що висновки атестаційних комісій стосовно кількість нахилив тулубу за зміну, викладені в картах умов праці за 2000, 2006 та 2011 роки атестації робочого місця вогнетравника по дільниці фритт та глазурей - не відповідають дійсності. Позивач пояснив, що працюючи вогнетривником по 4 розряду в глазуре-помольному цеху і в цеху № 2, кількість нахилив тулубу за зміну у нього складала 3000-3500 нахилів. Аттестація робочого місця в період його роботи ніколи не проводилася. Також позивач стверджував, що при складанні санітарно-гігієничної характеристики умов праці від 01.10.2014 року № 23.1/7105 (далі - Характеристика) та доповнень до вказаної характеристики від 25.06.2015 року № 23.1/2921 (далі - Доповнення) були порушені вимоги законодавства, передбачені Порядком складання та вимог до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 грудня 2004 р. № 614, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2005 р. за № 260/10540 (далі - Порядок). В судовому засіданні позивач і його представник просили заявлені позовні вимоги задовільнити. Представник відповідача ПАТ «Харківський плитковий завод» проти заявлених позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях, наданих до суду. Представник відповідача стверджувала, що роботи, які виконував позивач, були епізодичні і окрім нахилів позивач виконував ще іншу роботу, а тому кількість нахилів яку вказує позивач, виконати за робочу зміну неможливо; що атестація робочих місць на підприємстві проводилася в передбаченому законом порядку і про проведення атестації робочого місця [PERSON] йому було відомо із наказу № 410 від 31.08.2012 року, а також у зв'язку з підвищенням його заробітної плати, надання додаткової відпустки та молока. А тому представник відповідача вважала, що позивач пропустив без поважних причин строк звернення до суду з вказаним позовом. Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог заперечувала з тих підстав, що в матеріалах справи [PERSON] є рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2016 року, в якому суд,надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, зазначає, що Наказом МОЗ України від 13.12.2004 року № 614 затверджений Порядок складання та вимоги до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, суд зазначає, що законодавцем передбачено можливість складання Інформаційної довідки про умови праці працівника?у тому числі, у разі неможливості отримання даних про його умови праці внаслідок ліквідації цеху, дільниці, також судом встановлено, що на ПАТ « Харківський плитковий завод» згідно діючого законодавства та ПКМ України № 442 від 01.08.1992 року проводяться атестації робочих місць, суд приходить до висновку про відсутність підстав щодо скасування санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 01.10.2014 р. № 23.1/7105 та доповнення до вказаної характеристики від 25.06.2015 р. № 23.1/2921, тому, представник третьої особи вважає, що питання, які обговорювалися при розгляді іншої справи за позовом [PERSON] та розглядаються в даній справі - доказуванню не підлягають. Суд, вивчивши доводи позову і заперечення проти нього, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до трудової книжки позивач [PERSON] працював на ЗАТ «Харківський плитковий завод»: з 15.09.2000 року до 13.05.2001 року - сортувальником сировини, фарфорових, фаянсових та керамічних виробів в цеху № 2; з 14.05.2001 року до 25.10.2012 року - вогнетривником по 4 розряду в цеху № 2 та в глазуре-помольному цеху; з 26.10.2012 року до 31.05.2013 року - оператором виробництва кремнеземних матеріалів виробництва фритт та глазурей в глазуре-помольному цеху; з 01.06.2013 року до 03.02.2015 року - оператором виробництва кремнеземних матеріалів. Виконання вказаних робіт позивачем [PERSON] здійснювалося в шкідливих умовах праці, у зв'язку з чим виникло питання про встановлення йому професійного захворювання. При зверненні до до управління Держсанепідслужби в Харківській області в жовтні 2015 року для встановлення йому професійного захворювання, [PERSON] отримав санітарно-гігієнічну характеристику умов праці від 01.10.2014 року № 23.1/7105 та доповнення до вказаної характеристики від 25.06.2015 року № 23.1/2921. Після ознайомлення з вказаними документами позивач дізнався про проведення аттестації його робочого місця на ПАТ «Харківський плитковий завод» в період з 2000 року по 2012 рік. Не погодившись з отриманою характеристикою і доповненнями до неї, [PERSON] звернувся до Харківського окружного адміністративного суду і ухвалою суду від 19.01.2016 року провадження за його адміністративним позовом було відкрито. При розгляді саме адміністративної справи в суді [PERSON] вперше ознайомився з висновками атестаційних комісій, викладених в картах умов праці за 2000, 2006 та 2011 роки, які були надані ПАТ «Харківський плитковий завод» на запит адміністративного суду. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2016 року у задоволенні зазначеного позову [PERSON] було відмовлено. Харківський апеляційний адміністративний суд не погодився з рішенням суду першої інстанції і своєю ухвалою від 11.07.2016 року скасував її, а провадження по справі закрив. При цьому роз'яснив [PERSON] право звернутися за захистом до суду в порядку цивільного судочинства, що він і зробив, подавши цей позов. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Про своє порушене право [PERSON] дізнався в жовтні 2015 року і звернувся до суду протягом встановленого трирічного строку позовної давності для захисту своїх прав. Строк позовної давності [PERSON] пропущений не був. Стосовно позовних вимог про скасування висновків атестаційних комісій, викладених в картах умов праці за 2000, 2006 та 2011 роки атестації робочого місця вогнетравника по дільниці фритт та глазурей, суд приходить до наступних висновків. Атестація ро\-бочих місць за умовами пра\-ці проводиться згідно з По\-рядком проведення атеста\-ції робочих місць за умова\-ми праці, затвердженим по\-становою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 р. № 442 та Методичними ре\-комендаціями для прове\-дення атестації робочих місць за умовами праці, за\-твердженими постановою Мінпраці України від 01.09.92 р. № 41. Карта умов праці під час прове\-дення атестації заповнюєть\-ся згідно з Інструкцією, затвердженою Мінпраці України від 30.11.92 р. № 06-41-48 та МОЗ України від 27.11.92 р. Цими нормативними актами визначено основ\-ні документи, що потріб\-ні для проведення атес\-тації, а також підсумкові документи, а саме: штатний розпис; перелік робочих місць, що підляга\-ють атестації; протоколи засідань атестаційної ко\-місії; перелік устаткування, інструментів, матеріалів, що використовуються у виробництві, перелік шкід\-ливих факторів виробни\-чого середовища і трудо\-вого процесу на робочих місцях; планування робо\-чих місць; протоколи до\-сліджень шкідливих ви\-робничих факторів; фото\-графії робочого часу; кар\-ти умов праці; наказ під\-приємства або організації про результати атестації робочих місць за умовами праці та інші документи підприємства щодо вста\-новлення права працівни\-ків на пільги та компенсації за роботу із шкідливими і важкими умовами праці. Для організації та проведення атестації керівник підприємства видає наказ, в якому: - зазначаються підстава та завдання атестації; - затверджуються склад, голова, секретар постійнодіючої атестаційної комісії, визначаються її повноваження; за необхідністю визначається склад цехових (структурних) атестаційних комісій; - установлюються графіки і терміни проведення підготовчих робіт у структурних підрозділах підприємства; - визначається взаємодія із заінтересованими державними органами і громадськими організаціями (підрозділами експертизи умов праці, санітарно-епідеміологічною службою); - визначаються комплексні проектні, науково-дослідні, експертні організації для науково-технічної оцінки умов праці та участі в розробленні заходів щодо усунення чи зменшення впливу шкідливих виробничих факторів Результати замірів (визначень) показників шкідливих і небезпечних факторів оформлюються протоколами за формами, передбаченими відповідними стандартами чи затвердженими МОЗ України, і заносяться в Карту умов праці. Результати досліджень оформляються протоколами (форма яких затверджена наказом №91 Міністерства охорони здоров'я України від 21.04.1999 р.). На підставі даних протоколів досліджень заповнюється один із основних документів атестації - Карта умов праці. Карта умов праці під час проведення атестації заповнюється згідно з Інструкцією, затвердженою Мінпраці України від 30.11.92р. №06-41-48 та МОЗ України від 27.11.92р. Карта умов праці підписується всіма членами атестаційної комісії і з її змістом ознайомлюють працівників, зайнятих на робочому місці. Витяги з наказу за результатами атестації додають до трудової книжки працівників. В матеріалах справи містяться накази про атестацію робочих місць по умовам труда та накази про затвердження результатів атестації робочих місць ПАТ «ХПЗ» за 2001,2006,2012 роки, які не відповідають вищевказаним нормативним документам, а саме: не був затверджений секретар постійнодіючої атестаційної комісії, не були установлени графіки і терміни проведення підготовчих робіт у структурних підрозділах підприємства, не була визначена взаємодія із заінтересованими державними органами і громадськими організаціями (підрозділами експертизи умов праці, санітарно-епідеміологічною службою); не були визначені комплексні проектні, науково-дослідні, експертні організації для науково-технічної оцінки умов праці та участі в розробленні заходів щодо усунення чи зменшення впливу шкідливих виробничих факторів. Надані накази підприємства про результати атестації робочих місць не можна вважати підтвердженням правильності проведення атестації робочих місць за умовами праці. Тим більше, що підписи генерального директора, а потім голови правління на всіх наказах не завірени печаткою підприємства, що позбавляє суд можливості визнати вказані накази допустимими доказами по справі. Суду був наданий представником відповідача протокол визначення важкості та напруженості праці № 84 від 17 жовтня 2000 року робочого місця [PERSON], який не відповідає вимогам Наказу №91 Міністерства охорони здоров'я України від 21.04.1999 р. (додаток 20), а тому не може вважатися доказом підтвердження викладених в ньому замірів, у тому числі нахилив тулубу. За 2006 рік протокол визначення важкості та напруженості праці робочого місця [PERSON] суду не надавався. Суд критично відноситься до наданого представником відповідача протоколу визначення важкості та напруженості праці робочого місця [PERSON] № 25 від 07 червня 2011 року, оскільки при допиті свідка [PERSON], яка згідно підпису на протоколі складала його, вона не змогла пояснити яким чином проводилося вимірювання кількості нахилів для заповнення цього протоколу і не змогла назвати працівників, які приймали участь у вимірюванні для подальшого занесення показників у протокол. Згідно протоколу саме [PERSON] начебто проводила всі заміри і вносила в протокол показники, але в судовому засіданні на запитання представника позивача [PERSON] пояснила, що особисто вона не була присутня при замірі нахилів і не може сказати, хто їх проводив. В матеріалах справи відсутні і інші обов'язкові документи проведення атестації, які б підтверджували проведення замірів кількості нахилів тулубу [PERSON] або членів його бригади за зміну, а саме: відсутні протоколи засідань атестаційної ко\-місії, у тому числі про оформлення актів за результатами обстеження робочих місць за умовами праці та про розгляд матеріалів щодо атестації робочих місць за умовами праці; відсутній перелік робочих місць, що підлягають атестації; відсутні фото\-графії робочого дня на кожне робоче місце окремо з описом робочого місця, обладнання, характеру виконання роботи, опису повного робочого дня по хвилинах (включаючи обідню перерву). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працював разом з позивачем [PERSON] в бригаді вогнетравником з 2008 по 2013 року в цеху виробництва фритт та глазурей. Він пояснив, що в обов'язки їх бригади входили видалення старої футеровки в барабані і винесення її з барабану; вибивка шахт і каналів від фріти; розвантаження цегли та нова кладка кілець і торца барабану; загрузка барабана цеглою; ремонт барабану. Кожна операція супроводжувалася нахилами корпусу, оскільки кожну цеглину треба було спочатку підняти з землі або покласти на землю. Видалення старої футеровки та нова кладка також супроводжувалися нахилами. За робочу зміну кількість здійснених свідком нахилів могла складати від 3000 до 9000 нахилів. В цеху працювала тільки їх бригада. На питання учасників процесу свідок пояснив, що за період своєї роботи ніколи не бачив комісій по проведенню атестації робочого місця їх бригади, ніколи не приймав участі у будь-яких вимірюваннях показників важкості та напруженості праці, ніяких замірів кількості нахилів за робочу зміну ніколи не проводилося, карт умов праці або наказів про результати атестації робочого місця ніколи не бачив і не підписував. Свідок [PERSON], який працював з 2002 по 2007 роки в бригаді разом з позивачем [PERSON] вогнетравникам надав аналогічні пояснення і підтвердив, що за робочу зміну він робив не менше 3500 нахилив. Про проведення атестаці робочого місця вогнетравника свідок ніколи не чув, ніяких замірів кількості нахилів за робочу зміну ніколи не проводилося, карти умов праці за вказані роки їх бригаді ніколи не надавали для ознайомлення і підпису, в їх трудові книжки результати атестації ніколи не додавалися. Із наданої позивачем трудової книжки на його ім'я також убачається відсутність результатів атестацій його робочого місця за 2000, 2006, 2011-2012 роки. Свідок [PERSON] надала аналогічні пояснення стосовно обов'язків членів бригади [PERSON], але не змогла вказати кількість нахилів за робочу зміну позивача. Знала про атестацію на підприємстві, але при її проведенні, у тому числі при проведенні вимірювань показників важкості та напруженості праці ніколи присутньою не була. Свідок [PERSON] пояснив, що працював інженером-механіком участка в цеху №2, з позивачем працював біля року. Остання відома йому атестація робочого місця вогнетравника була в 1997 році. Після 2000 року інтенсивність роботи бригади [PERSON] значно збільшилася, оскільки кількість барабанів в цеху збільшилася з 3 до 9 штук. Їх обслуговувала тільки бригада [PERSON] Суду була надана карта умов праці за 2000 рік вогнетравника участка фріти і глазурі, номер робочого місця 84, в якій були відсутні підписи всіх членів атестаційної комісії, а також містився підпис члена комісії [PERSON] яка згідно наказу від 11.04.1990р. №57 членом атестаційної комісії не призначалася. З вказаної карти убачається, що з атестацією позивач і члени його бригади ознайомлені не були. Із наданої суду карти умов праці за 2006 рік вогнетравника участка фріти і глазурі, номер робочого місця 84 убачається відсутність підписів всіх членів атестаційної комісії, а також з вказаної карти убачається, що з атестацією позивач і члени його бригади ознайомлені не були. Суду була надана карта умов праці за 2011-2012 рік вогнетравника участка фріти і глазурі, номер робочого місця 84, в якій були відсутні підписи всіх членів атестаційної комісії, а також містився підпис члена комісії [PERSON] яка згідно наказу від 04.05.2012р. №57 членом атестаційної комісії не призначалася. Суд звертає увагу на той факт, що наказ про проведення атестації був виданий за №225 від 04.05.2012р., а дата проведення досліджень в карті умов праці для атестації робочого місця вогнетравника була вказана 07.06.2011 року, тобто за рік до призначення атестації. Наказів про призначення атестації робочих місць за 2011 рік суду надано не було. З огляду на вищевказане суд не може вважати достовірними показники кількості нахилів тулубу вогнетравника в картах умов праці за 2000,2006,2011-2012 роки. Суд приходить до висновку, що дійсна кількість нахилів тулубу вогнетравника [PERSON] за робочу зміну в період його роботи з 14.05.2001 року до 25.10.2012 року вогнетривником по 4 розряду в цеху № 2 та в глазуре-помольному цеху складала від 3000 до 3500 нахилів. А тому належить скасувати висновки атестаційних комісій, викладених в картах умов праці за 2000, 2006, 2011-2012 роки атестації робочого місця вогнетравника по дільниці фритт та глазурей № 84 в частині - робоча поза: нахили тулуба. Стосовно позовних вимог про скасування санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 01.10.2014 року № 23.1/7105 та доповненнь до вказаної характеристики від 25.06.2015 року № 23.1/2921 на [PERSON], суд приходить до наступних висновків. Згідно з Порядком складання та вимог до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 грудня 2004 р. № 614, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2005 р. за № 260/10540 (далі - Порядок) санітарно-гігієнічна характеристика складається лікарем з гігієни праці закладу державної санітарно-епідеміологічної служби за місцем знаходженн підприємства, де працює хворий. Підставою для складання санітарно-гігієнічної характеристики на робочі місця осіб, які працюють, є акт санітарно-гігієнічного обстеження об'єкта за формою № 315/0. Обстеження проводиться за участю представників підприємства, первинної профспілкової організації, членом якої є хворий, або уповноваженої найманими працівниками особи з питань охорони праці, якщо хворий не є членом профспілки, та робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд) за місцем знаходження підприємства. Обов'язковою умовою для складання санітарно-гігієнічної характеристики умов праці є акт санітарно-епідеміологічного обстеження об'єкта за встановленою формою, який складається комісійно, а саму характеристику заклад державної санітарно-епідеміологічної служби готує одноособово на підставі цього акта (п.п. 1.5,1.19 Порядку). Позивач був звільнений з ПАТ «ХПЗ» за власним бажанням 03.02.2015 року. Санітарно-гігієнічна характеристика умов праці № 23.1/7105 була складена СЕС 01.10.2014 року, тобто коли позивач [PERSON] ще працював на підприємстві. В порушення законодавства акт санітарно-гігієнічного обстеження об'єкта за формою № 315/0 на робоче місце працюючого [PERSON] не складався, що підтверджується п.10 санітарно-гігієнічної характеристики умов праці № 23.1/7105, в якому дата складання вказаного акту відсутня. Відсутність складання акта також була підтверджена представником відповідача в письмових запереченнях, замість акту відповідачем була складена Інформаційна довідка про умови праці працівника [PERSON] від 22.07.2014 року № 3052. А тому санітарно-гігієнічна характеристика умов праці від 01.10.2014 року № 23.1/7105 підлягає скасуванню. Що стосується доповнень до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 25.06.2015 року № 23.1/2921 (далі - Доповнення), суд вважає, що вони також підлягають скасуванню, виходячи з наступного. У Порядку встановлено, що на робочі місця осіб, які працюють, складається санітарно-гігієнічна характеристика умов праці, а на непрацюючих пенсіонерів та осіб, що не працюють, відповідно до п. 1.9 Порядку складається Інформаційна довідка про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (далі - Інформаційна довідка), на підставі даних про умови праці на їх робочих місцях, при збереженні останніх на підприємстві, де вони раніше працювали, отриманих на підставі даних закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, наукових досліджень (розробок), характеристики виробничих факторів на аналогічних виробництвах. Обстеження підприємства для складання Інформаційної довідки проводиться за участю представника робочих органів виконавчої дирекції Фонду. В матеріалах справи відсутні докази обстеження підприємства для складання Інформаційної довідки за участю представника робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, але його участь, з урахуванням виниклого спору, є обов'язковою, що є порушенням вимог закону, оскільки на останнього покладено обов'язок спостереження щодо правильності внесення даних до вказаної довідки. В самих Доповненнях посилання на Інформаційну довідку як на підставу складання цих Доповнень також відсутні. Судом також встановлено, що Доповнення не відповідають вимогам, передбаченим п. 1.22 Порядку, а саме не відповідають формі, яка установлена додатком 4, не затверджені головним державним санітарним лікарем області, міста, району тощо, не завірені гербовою печаткою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково.

Outcome: partial