Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про визнання незаконним та скасування наказу генерального директора Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» №289-к від 01 серпня 2014 року, яким його звільнено з посади керівника Борщівського МПД ДП «Укрспирт», поновлення його на посаді керівника Борщівського МПД ДП «Укрспирт» з 01 серпня 2014 року та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 6965,6 грн. та моральної шкоди в сумі 10000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з жовтня 2011 року він тимчасово виконував обов'язки керівника Борщівського МПД ДП «Укрспирт», а з 28 лютого 2014 року займає посаду керівника вказаного підприємства на постійній основі. 31 липня 2014 року поступив на стаціонарне лікування у Борщівську ЦРКЛ, де перебував на лікуванні по 11 серпня 2014 року, а також з 12 по 27 серпня 2014 року. 5 серпня 2014 року в телефонній розмові від співробітників дізнався, що на електронну пошту Борщівського МПД 4 серпня 2014 року надійшла копія наказу ДП «Укрспирт» №289-к від 1 серпня 2014 року про його звільнення із займаної посади за одноразове грубе порушення трудових обов'язків на підставі п.1 ст.41 КЗпП України. Вважає, що дії відповідача щодо його звільнення є незаконними, тому просить визнати наказ про його звільнення незаконним та скасувати його, поновити його на займаній посаді, стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. Представник відповідача Корчук О.В. подав до суду заперечення проти позову в якому просить в задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити посилаючись на те, що рішення про звільнення [PERSON] із займаної посади є законним, оскільки було виявлено грубе порушення трудових обов'язків керівником Борщівського МПД ДП «Укрспирт» [PERSON], а згідно п.1 ст.41 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства. Вважає, що посилання позивача на ч.3 ст.40 КЗпП України, а саме на те, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності не відповідає дійсності, оскільки на момент прийняття оспорюваного рішення керівництво ДП «Укрспирт» не знало, що [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні в Борщівській ЦРКЛ, і дізналося про дані обставини лише 03 серпня 2014 року о 18 год. 50 хв. з отриманого електронного повідомлення. Крім того, 01 серпня 2014 року [PERSON] брав особисту участь на нараді ДП «Укрспирт», яка проводилася в м.Києві. Також вважає, що посилання позивача на заподіяння йому моральної шкоди є необґрунтованим, оскільки не підтверджені жодними доказами. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просить визнати наказ про його звільнення незаконним та скасувати його, поновити його на роботі та стягнути з відповідача 10293,38 грн. лікарняних за період з 31.07.2014 року по 17.09.2014 року, 5084,52 грн. середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу з 18.09.2014 року по 07.10.2014 року та 10000 грн. моральної шкоди. Крім того пояснив, що 31 липня 2014 року після роботи в нього погіршився стан здоровя і він вимушений був звернутися в Борщівську ЦРКЛ де було невідкладно надано медичну і його оформили на стаціонарне лікування. На 1 серпня 2014 року мав прибути на нараду в ДП «Укрспирт» і тому звернувся до лікуючого лікаря, він же і головний лікар лікарні, з проханням дозволити поїхати на нараду, так як вважав своїм обов'язком бути присутнім. Врахувавши, що стан його здоровя покращився, надавши рекомендації щодо приймання лікарств головний лікар дозволив йому поїхати в м. Київ. Зранку 1 серпня 2014 року він виїхав, а по телефону повідомив працівника по кадрах Борщівського місця провадження діяльності про перебування на лікуванні, яка по електронній пошті повідомила ДП «Укрспирт». Він прибув на нараду, після якої йому було запропоновано написати пояснення щодо зберігання майна за договором між ДП «Укрспирт» і [PERSON] та заяву на звільнення. Через такі події стан здоровя його погіршився і він сказав про це керівництву, повідомивши, що перебуває на лікуванні і вийшов на свіже повітря, де прийняв лікарство. Йому не ставало краще і тому не повернувся в приміщення ДП. Наказ про звільнення йому не оголошували і не вручали. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Наказом ДП «Укрспирт» від 03.03.2011 року № 43 створено місце провадження діяльності та зберігання спирту ДП «Укрспирт» розмістивши його за адресою провулок Січових Стрільців, 2 м. Борщів (Борщівське МПД). Відповідно до Положення про Борщівське МПД безпосереднє керівництво здійснює керівник МПД, який призначається та звільняється з посади наказом генерального директора ДП «Укрспирт». Як вбачається з копії наказу державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» від 28 лютого 2014 року №57-к «Про призначення [PERSON]» [PERSON], тимчасово виконуючого обов'язки керівника Борщівського місця провадження діяльності ДП «Укрспирт», призначено керівником Борщівського місця провадження діяльності ДП «Укрспирт» з 28 лютого 2014 року з посадовим окладом згідно зі штатним розписом. Згідно копії наказу державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» від 01 серпня 2014 року №289-к «Про звільнення [PERSON]» [PERSON], керівника Борщівського МПД ДП «Укрспирт», звільнено з роботи 1 серпня 2014 року за одноразове грубе порушення трудових обов'язків (п.1 ст.41 КЗпП України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами. В наказі про звільнення позивача не зазначено в чому конкретно полягає одноразове грубе порушення [PERSON] свої трудових обов'язків. Підставами для звільнення у Наказі №289-К від 01.08.2014 року зазначаються: акт перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Борщівського МПД ДП «Укрспирт» від 30.07.2014 року №9-2/22 та пояснювальна записка керівника Борщівського МПД [PERSON] від 01.08.2014 року. В акті перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Борщівського МПД ДП «Укрспирт» від 30.07.2014 року №9-2/22 також не зазначено в чому саме полягає одноразове грубе порушення [PERSON] свої трудових обов'язків. Окрім того, у день звільнення, а саме 01 серпня 2014 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні (був тимчасово непрацездатним), що підтверджується листом непрацездатності серії АГА №203642 виданого Борщівською ЦРКЛ 11 серпня 2014 року, згідно якого [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 31 липня 2014 року по 11 серпня 2014 року. Також, згідно листків непрацездатності серії АГА №№203718, 203719 виданих Борщівською ЦРКЛ 27.08.2014 року, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 12 серпня 2014 року по 27 серпня 2014 року та з 28 серпня 2014 року по 17 вересня 2014 року. Повідомлення про перебування [PERSON] на лікарняному з 31 липня 2014 року надіслано Борщівським МПД ДП «Укрспирт» на адресу ДП «Укрспирт» електронною поштою 01 серпня 2014 року о 12 год. та надіслано листом №394 від 04.08.2014 року. Відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, зокрема, в період його тимчасової непрацездатності. Згідно п.1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13.11.2001 року №455 встановлено, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Таким чином, відповідач звільнив позивача 01 серпня 2014 року, тобто в період тимчасової непрацездатності [PERSON], у зв'язку з чим звільнення позивача 01.08.2014 року суд не визнає обґрунтованим, оскільки таке відбулося з порушенням правила про недопустимість звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності. Статтею 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до вимог ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, що розглядає трудовий спір, з одночасним прийняттям рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно наявних в матеріалах справи розрахунків, оплата лікарняного за період з 31.07.2014 року по 17.09.2014 року становить 10293,38 грн.; сума коштів, що підлягає стягненню з ДП «Укрспирт» за час вимушеного прогулу з період з 18.09.2014 року по 07.10.2014 року становить 5084,52 грн. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу генерального директора Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» №289-к від 01 серпня 2014 року, поновлення [PERSON] на роботі та стягнення коштів за листками непрацездатності та середнього заробітку за час вимушеного прогулу є обґрунтованими, доведеними у судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню. Згідно вимог ст.367 ЦПК України рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допускається до негайного виконання. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000 грн. суд зазначає наступне. Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Суд, не вбачає у даному випадку, та вважає недоведеним позивачем факт виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з цим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000 грн. не підлягають задоволенню. Крім того, в силу ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ч.3 ст.40, п.1 ст.41, ст.ст.221, 232, 233, 235 КЗпП України,

Outcome: partial