Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Домофон.Інжиніринг.Охорона» усунути перешкоди у доступі до квартири [ADDRESS] у м.Львові, демонтувати встановлений домофон та притягнути його до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] у м.Львові разом з матір'ю та донькою. Будинок п'ятиповерховий та містить 70 квартир. Довідався, що 31.07.2013 року між відповідачем ТзОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» і представником мешканців під'їзду №2 цього будинку - [PERSON] укладено договір про монтаж домофонного устаткування. На виконання умов цього договору, 06.09.2013 року працівниками ТзОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» розпочато роботи з устаткування і монтажу замовленої частиною мешканців другого під'їзду будинку домофонної системи. Стверджує, що такі послуги відповідача ТзОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» не замовляв, свою згоду на це не надавав, як і інша частина мешканців цього будинку. Більше того запевнив, що встановлення домофону обмежує доступ до квартир будинку службам екстреної допомоги та перешкоджає доступу до квартири як йому так і його сім'ї. Оскільки йому нав'язано споживчу послугу якої не потребує та поставлено у нерівне становище порівняно з іншими мешканцями будинку, відтак просить позов задовольнити. У судовому засідання позивач [PERSON] позов підтримав, давши пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. В останнє судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача ТзОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» в останнє судове засідання не з'явився, подавши заяву про продовження перерви у судовому засіданні, мотивуючи зайнятістю представника в судовому засіданні. Суд, дослідивши заяву прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника ТзОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона», оскільки жодних доказів у підтвердження таких доводів суду не надано. Більше того, представник відповідача ТзОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» у попередніх судових засіданнях висловив свої заперечення по суті позову, що дає суду можливість чітко встановити правовідносини, які склались між сторонами. Так, представник відповідача ТзОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» пояснив, що дійсно 31.07.2013 року між відповідачем ТзОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» і представником мешканців під'їзду №2 цього будинку - [PERSON] укладено договір про монтаж домофонного устаткування, зі згоди 9 квартир з 15. На підставі цього договору було встановлено металеві двері з домофонним обладнанням, а мешканцям /замовникам/ було надано ключі від домофону відповідно до кількості співвласників квартири. Покликається на те, що нормами цивільного законодавства не передбачено певного співвідношення кількості згодних та незгодних громадян на переобладнання місць загального користування. Тому, вважає, що в даному випадку належить застосовувати Закон України «Про самоорганізацію населення», згідно з яким рішення зборів приймається простою більшістю голосів їх учасників. До того ж, укладений договір на монтаж домофонного обладнання не оскаржений, відтак є дійсним. На його думку, всупереч ч.2 ст.13 ЦК України демонтаж домофону призведе до матеріальних втрат тих мешканців, на замовлення котрих відбувся його монтаж оскільки при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утриматись від дій, які могли б порушити права інших осіб. З огляду на те, що позивачем не надано доказів того, що внаслідок вмонтованого домофону йому чиняться перешкоди у доступі в під'їзд, оскільки усім його мешканцям надано електронні ключі безоплатно, просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю вимог. В судове засідання третя особа [PERSON] не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, відтак суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст..169 ЦПК України, суд вважає можливим завершити розгляд справи у відсутності сторін оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про їх права та обов'язки, їх взаємовідносини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов належить задовольнити частково з наступних мотивів. Частиною другою статті 382 ЦК України передбачено, що власникам квартири у дво-або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання на межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає у багатоквартирному п'ятиповерховому житловому будинку [ADDRESS] у м.Львові, який складається із 70 квартир та знаходиться на балансі ЛКП «Сяйво». В другому під'їзді цього будинку, в якому й проживає позивач [PERSON] з своєю сім'єю, розміщено 15 квартир. Встановлено, що 31.07.2013 року між відповідачем ТзОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» і представником мешканців [ADDRESS] м.Львові - [PERSON] укладено договір про монтаж домофонного устаткування №1329. Відповідно до умов цього договору, ТзОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» зобов'язалось виконати роботи по монтажу домофонного устаткування за адресою: [ADDRESS] та надати кожному із замовників по два безкоштовних абонентських ключа з домофоном. Згідно п.10.9 розділу 10 договору, монтажна відомість є невід'ємною частиною даного договору, а також є підтвердженням того, що абонент був згоден на установку абонентського пристрою і йому дійсно встановлено абонентський пристрій вибраного і оплаченого ним типу, при наявності підпису абонента або іншого мешканця квартири, в якій було проведено монтаж абонентського пристрою. Так, згідно поданої відповідачем монтажної відомості до договору №1329, укладеного 31.07.2013 року судом встановлено, що мешканці дев'яти квартир із п'ятнадцяти другого під'їзду у будинку [ADDRESS] у м.Львові, тобто переважна більшість, є замовниками послуг відповідача ТзОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона», що засвідчили особистими підписами. Факт встановлення і передачі ТзОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» системи обмеженого доступу типу «Домофон» замовникам підтверджується складеним 03.09.2013 року актом. Суд погоджується з доводами відповідача ТзОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» про те, що встановлення у під'їзді будинку металевих дверей з системою обмеженого доступу безумовно сприятиме захисту прав та збереження майна мешканців, що є їх спільною сумісною власністю та створенню безпечних умов проживання в будинку. Приймаються до уваги суду й твердження відповідача про те, що рішення про усунення перешкод може призвести до певних матеріальних втрат мешканців, на замовлення яких відбулась установка системи обмеженого доступу, беручи до уваги те, що згідно ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утриматись від дій, які могли б порушити права інших осіб. Проте, цю правову норму, на яку покликається відповідач у підтвердження своїх заперечень, можна однаково застосувати й відносно позивача [PERSON], котрому, як співвласнику квартири цього під'їзду внаслідок монтажу на замовлення частини мешканців будинку домофонного устаткування, та ненадання ключа також порушено право вільного доступу до жилого приміщення. До того ж, доводи відповідача ТзОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» про те, що позивачем [PERSON] не надано жодних доказів про те, що йому чиняться перешкоди у доступі до під'їзду будинку, оскільки усім мешканцям надано електронні ключі безоплатно не заслуговують на увагу суду та спростовуються матеріалами справи, так як самим же відповідачем не надано доказів, які б дозволили суду прийти до однозначного висновку в тому, що позивач [PERSON] отримав цей електронний ключ. З наданої позивачем копії повідомлення на оплату житлово-комунальних послуг, виданої у липні 2013 року ЛКП «Сяйво» судом встановлено, що серед передбачених комунальним підприємством послуг - утримання домофонного устаткування не передбачено. Згідно листа від 21.01.2014 року ЛКП «Сяйво» згоди на встановлення та монтаж ТзОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» не надало. Суд критично оцінює твердження відповідача ТзОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» про те, що у відповідності до вимог Закону України «Про самоорганізацію населення» рішення про монтаж домофонного устаткування прийнято простою більшістю голосів мешканців під'їзду будинку [ADDRESS] у м.Львові, правомірно, оскільки у підтвердження таких доводів, суду не надано рішення про створення органу самоорганізації у цьому будинку та те, що такі є легітимними. Разом з тим, вимога позивача про притягнення відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Домофон.Інжиніринг.Охорона» в особі директора Толок С.Е. до адміністративної відповідальності за ст. 150 ККпАП не підлягає розгляду у даному процесі, оскільки дії відповідача носять цивільно-правовий характер. Крім того, за правилами ст.88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача [PERSON] належить стягнути понесені ним витрати по оплаті судового збору у розмірі 107,30 грн.

Outcome: partial