Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вони з відповідачем 31 жовтня 2006 року зареєстрували шлюб в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Розлад сімейного життя стався через зраду відповідача [PERSON] Крім того, відповідач вже проживає з іншим чоловіком, що робить спільне життя неможливим. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно та немає сенсу для його подальшого існування, оскільки шлюбні відносини припинені між ними з 2017 року. Просив суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, від якого до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилась за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], повторно видане Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 230. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого серія [NUMBER], виданого повторно Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, шлюбні відносини припинені, до того ж примирення позивач вважає неможливим, а відповідач взагалі не з'явився до суду, не побажавши реалізувати своє право щодо надання доводів або заперечень проти позову, що свідчить про визнання ним позову. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. Відповідно до положень ст.ст.133,141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 704,80 гривень, сплачений позивачем за подання даного позову, покладається на відповідача. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved