Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Української універсальної біржі про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та про визнання права власності. В позовній заяві вказав, що 27 грудня 2000 року він уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими побудовами і земельної ділянки площею 0,25 га для його обслуговування, які розташовані за адресою: вул. Леніна, 1, с.Олександрівка Гребінківського району Полтавської області. Договір зареєстровано на Українській універсальній біржі. Позивач сплатив відповідачеві грошові кошти, відповідач передав зазначене майно. Таким чином, сторони домовилися про усі істотні умови договору. Зазначив, що Рішенням Олександрівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області йому було видано [PERSON] про право власності на нерухоме майно від 18.09.2007 року взамін договору купівлі-продажу. Вказав, що право власності на житловий будинок зареєстровано в КП «Лубенське МБТІ». Зазначив, що в 2015 році він вирішив зареєструвати право власності на земельну ділянку, але в реєстрації йому було відмовлено, оскільки договір купівлі - продажу, укладений на Українській універсальнеій біржі, не має нотаріального посвідчення. На підставі викладеного просив визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати право власності на вищевказану земельну ділянку. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, надали письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачі достовірно знали про час та місце судового розгляду справи, але до суду не зявилися, письмових заяв та клопотань суду не надали. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 27 грудня 2000 року уклав з [PERSON], який діяв від свого імені договір купівлі продажу № НГР 305, житлового будинку з господарчими побудовами та земельної ділянки площею 0,25га, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Гребінківський район, с. Олександрівка, вул. Леніна,1. (а.с. 11-12). Договір зареєстровано на Українській універсальній біржі. ( а.с. 13). Позивач сплатив відповідачу грошові кошти, відповідач передав зазначене майно. Таким чином, сторони домовились про всі істотні умови договору, відбулося його виконання, але відповідач [PERSON] ухиляється від його нотаріального посвідчення. [PERSON] про право власності на нерухоме майно серії САВ № 652942, виданого Виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області від 18.09.2007 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Лубенське МБТІ» серії ССГ № 052509 від 18.09.2007 року, вбачається, що власником житлового будинку № 1 по вул. Леніна у с. Олександрівка Гребінківського району Полтавської області є [PERSON], (а.с.15-16). Той факт, що позивач дійсно користується земельною ділянкою за вищевказаною адресою підтверджується Довідкою № 288, виданою Олександрівської сільською радою 22.06.2015 року про те, що [PERSON] з 2000 року по 2014 рік включно сплачує земельний податок (а.с.19). Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (який діяв на час укладення договору) за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності з ч. 4 ст. 656 ЦК України,до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і виконання договору повністю відбулося. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. За таких обставинах суд визнає даний договір дійсним, а позивача таким, що має право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що розташовані в с. Олександрівка Гребінківського району Полтавської області по вул. Леніна, 1, площею 0,25 га, кадастровий номер 5320880401:01:001:0169.

Outcome: approved