Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації. Свій позов обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування, укладеного 31.12.2003 року , посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кушнір С.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 3501. Крім нього, в даній квартирі зареєстровані його дружина [PERSON], донька [PERSON] та онука [PERSON]. Вказує, що у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин відповідачка з січня 2016 року не проживає в квартирі, що підтверджується письмовими заявами їх доньки [PERSON] та свідків [PERSON] та [PERSON] Посилаючись на приписи ст.405 ЦК України, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв'язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад один рік та примусово зняти її з реєстраційного обліку. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування, укладеного 31.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кушнір С.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 3501 (а.с.6). З долученої до матеріалів справи копії будинкової книги вбачається, що у вказаній квартирі, крім нього, зареєстровані: відповідач [PERSON], яка є його дружиною, донька [PERSON] та онука [PERSON] (а.с.7-10). З доводів позивача, відповідачка [PERSON] з січня 2016 року (з часу фактичного припинення шлюбних відносин) не проживає в спірній квартирі. Дані обставини підтверджуються і письмовими заявами їх спільної доньки [PERSON] та свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.11-13). Згідно ст.405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів, що їй чинились перешкоди у користуванні спірним житлом та доказів, що причини, у зв'язку з якими вона була відсутня за місцем своєї реєстрації є поважними. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] слід задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. А тому суд вважає, що вимога позивача про зняття з реєстрації відповідача до задоволення не підлягає, оскільки втрата права на житло і є підставою для внесення даних про зняття особи з реєстраційного обліку. На підставі ст.405 ЦК України,

Outcome: partial