Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , [PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] [INFO] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування поданого позову зазначає, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] . В зазначеній квартирі зареєстровані його онуки [PERSON] та [PERSON] , однак зазначені особи не мешкають за місцем реєстрації більше року у зв`язку з виїздом за кордон, особисті речі відповідачів у квартирі відсутні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити також зазначив, що позов поданий саме до [PERSON] , точної адреси місця проживання йому не відоме. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином відповідно до положень ЦПК України. Служба у справах дітей по Київському району надала заяву, в якій просила справу слухати без представника органу опіки та піклування. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] на підставі договору дарування від 09.06.2015року, що підтверджується витягом з державного реєстр речових прав на нерухоме майно (а.с.6-7). Позивачем надано копію паспорту та свідоцтво про народження відповідача [PERSON] , з яких вбачається, що його вірне ім`я українською мовою саме « [PERSON] ». Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Незважаючи на реєстрацію за зазначеною адресою відповідачі не мешкають у вказаній квартирі більш року, зазначений факт підтверджується наступними доказами. Згідно письмових пояснень представника Департаменту служб у справах дітей ХМР малолітній [PERSON] . зареєстрований за адресою за місцем реєстрації та проживання матері - [PERSON] , яка у 2018році була знята з реєстрації, у зв`язку з виїздом на постійне проживання за межі країни. Згідно листа Управління освіти адміністрації Київського району малолітній [PERSON] [INFO] у закладах освіти Київського району м. Харкова не навчався. Згідно повідомлення КНП «Міська дитяча поліклініка №23» [PERSON] перебував під наглядом фахівців поліклініки з народження до 2014року. За інформацією дільничного педіатра хлопчик вибув за межі країни. Первинна медична документація на дитину в поліклініці відсутня. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов за адресою [ADDRESS] , встановлено, що на момент відвідування за в казаною адресою, дитячих речей, які б вказували на перебування дитини в квартирі не виявлено. Згідно інформації головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відповідач [PERSON] [INFO] -22.05.2015 виїхав за межі України. Відповідач [PERSON] [INFO] - 04.10.2016року виїхав за межі України, потім 23.07.2018року в`їхав на територію України після чого 27.08.2018року виїхав з території України та на теперішній час не повертався. Доказів наявності перешкод у проживанні відповідачів у вказаній квартирі матеріали справи не містять. Конституцією України ( ст.41) та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб ( статті 316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, навіть, якщо він не позбавлений володіння цим майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування приміщенням у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між власником або законом. Так судом встановлено, що відповідачі, [PERSON] та [PERSON] без поважних причин понад рік не мешкають за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачів у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у праві користування та розпорядження своєю власністю, а тому вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати суд стягує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved