Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 20 листопада 1999 року у Костринській сільській раді Великоберезнянського району він з відповідачкою [PERSON] уклав шлюб, який між ними розірвано на підставі рішення Великоберезнянського районного суду від 03 серпня 2011 року. Від шлюбу в них народилась одна дитина: син [PERSON], [INFO]. Весь період після розірвання шлюбу дитина проживає з відповідачкою. Він як батько дитини піклується про неї, підтримую духовний та моральний її розвиток. Він маю намір разом з сином піти на відпочинок за кордон . На його думку така подорож матиме неабияке значення для духовного та фізичного розвитку дитини, а також матиме можливість оздоровити сина в морській кліматичній зоні, яка є надзвичайно, сприятливою для дітей такого віку. Але незважаючи на це, постало питання щодо виготовлення проїзного документа дитини. Відповідачка мати [PERSON] з 30.11.2012 року оголошена в розшук Перечинським РВ ( з обслуговування Перечинського та Великоберезнянського районів) УМВС України в Закарпатській області. І тому є перешкода у виготовленні даного документа, оскільки згідно встановленому законом порядку проїзний документ дитини виготовляється за спільною заявою- згодою батьків. Із цим від змушений звернутися до суду для надання йому дозволу на виготовлення проїзного документа та надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник третьої особи Великоберезнянського РС ГУДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, однак надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника. Третя особа [PERSON] також в судове засідання не зявилася подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку. З матеріалів справи, судом встановлено, що сторони [PERSON], та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 03 серпня 2011 року. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Великоберезнянського РУЮ Закарпатської області. Малолітній [PERSON] проживає разом з тіткою [PERSON], що підтверджується довідкою виданою виконкомом Костринської сільської ради. З пояснень позивача, викладених в позовній заяві, він наразі має можливість разом з тіткою [PERSON] вивезти сина [PERSON] на відпочинок за кордон, з метою оздоровлення в морській кліматичній зоні. У відповідності до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16-ти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Зі змісту позову, вбачається, що мати малолітнього сина [PERSON], [PERSON] знаходиться у розшуку з 30.11.2012 року, що підтверджується довідкою, виданою 13 червня 2014 року за № 42/К-45 Перечинським РВ (з обслуговування Перечинського та Великоберезнянського районів) УМВС України в Закарпатській області. За змістом ст.ст. 2, 4 Закону України « Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків , виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказана норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 « Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення». Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 « Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином , виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Також необхідно зазначити, що із Конвенцією про права дитини ( ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. З огляду на викладене, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved