Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначив, що вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2014 року (справа № 314/3101/14-к, провадження № 1-кп/314/174/2014) [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. У вказаному кримінальному провадженні позивача визнано потерпілим. Відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 746 від 28 лютого 2014 року, проведеної в ході слідства, у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота з розривом сальникової сумки, забою підшлункової залози з утворенням зачеревинної гематоми в корені брижі товстого кишечника, з десеразою товстого кишечника з формуванням товсто-кишкового свища, що кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження. В результаті отриманих в дорожньо-транспортній пригоді ушкоджень здоров'я позивач був вимушений проходити стаціонарне лікування з операційним втручанням, терпіти болісні лікувальні та діагностичні процедури, одночасно доглядати дружину [PERSON], яка також постраждала в цій дорожньо-транспортній пригоді, отримавши тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді осколкого перелому дистального метаепіфіза лівої стегнової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, закритого перелому дистального метаепіфіза правої променевої кістки зі зміщенням кісткових фрагментів. Впродовж періоду лікування позивач був непрацездатним и дотепер залишається обмеження трудової продуктивності. Таким чином, позивачу спричинена моральна шкода, яка також виявилася у негативних змінах у житті, а саме щоденних думках та спогадах про наслідки психотравмуючої події, страху можливого повторення подій, негативних переживаннях та спогадах, важкості виконання повсякденних обов'язків, переживаннях фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасовій відірваності від активного соціального життя, порушенні сну, побоюванні щодо майбутнього стану здоров'я тощо. Спричинену йому моральну шкоду він оцінює в 60000 грн. та просить стягнути вказану суму з відповідача. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити у повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідач та його представник заперечували проти позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, просили відмовити в його задоволенні у повному обсязі (а.с. 18-22). На обґрунтування заперечень представник відповідача зазначила, що фізичний біль та страждання, яких позивач зазнав при ушкодженні здоров'я та подальшому лікування є оціночним критерієм. Жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування викладених у позові вимог позивачем не надано. Так, позивачем не надано суду інформацію, яка може вплинути на розмір моральної шкоди, зокрема, виписку про стан здоров'я з амбулаторної карти з урахуванням даних анамнезу, результатів лабораторних досліджень, лікування з розшифровкою кількості ліків, що були призначені, етапів спостереження і подальших рекомендацій. Позивачем надані бездоказові твердження, які базуються лише на припущеннях і які не можуть слугувати суду підставою для задоволення позову. Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди відповідач також отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, до теперішнього часу продовжує лікування, потребує оперативного втручання, при цьому він знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки не має доходів, як пенсіонер Російської Федерації тривалий час з невідомих причин не отримує пенсію, жодного нерухомого або рухомого майна не має, знаходиться на повному забезпеченні доньки, що також має враховуватися судом при вирішенні спору. Представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 44, 45), причин неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань на адресу суду не надав, у зв'язку з чим, причина неявки представника визнана судом неповажною. На підставі викладеного, суд ухвалив слухати справу за відсутності представника третьої особи - ПрАТ «СК «Провідна». Крім того, у судовому засіданні допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які, кожна окремо, суду пояснили, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, [PERSON] спричинені тілесні ушкодження, останній тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, до теперішнього часу обмежений у фізичній активності через періодичний біль, важкість та незручності, потребує подальшого лікування. Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 грудня 2013 року приблизно 10 годині 20 хвилин [PERSON] керував автомобілем ВАЗ-21043, реєстраційний номер [NUMBER], та рухався на ньому по автодорозі Н-15 (Запоріжжя-Донецьк) - Вільнянськ - Н-15 Запорізької області, з боку м. Донецьк в напрямку м. Вільнянськ. В цей же час у зустрічному йому напрямку рухався автомобіль АЗЛК-2140, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В якості пасажира в салоні його автомобіля знаходилася [PERSON] Під час руху, на 9 км + 550 м вищевказаної автодороги водій [PERSON], при виконанні маневру повороту наліво не подав попереджуючий сигнал світловим показником повороту, не зайняв для цього відповідне крайнє положення на проїжджій частині, не надав перевагу в русі зустрічним транспортним засобам, також перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок свого руху ліворуч та виїхав на зустрічну смугу руху. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 9.2 б), 9.4, 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, внаслідок чого після виїзду на зустрічну смугу руху водій [PERSON] скоїв зіткнення з автомобілем АЗЛК-2140, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля АЗЛК-2140 [PERSON] та пасажир цього автомобілю [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Так, [PERSON] були спричинені тупа травма живота з розривом сальникової сумки, забій підшлункової залози з утворенням зачеревинної гематоми в корені брижі товстого кишечника, з десеразою товстого кишечника з формуванням товсто-кишкового свища, що кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. [PERSON] були спричинені закритий осколковий перелом дистального метаепіфіза лівої стегнової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, закритий перелом дистального метаепіфіза правої променевої кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, що кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Вищевказане підтверджується вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2014 року, який набрав законної сили 28 жовтня 2014 року. Вказаним вироком [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами та на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено від цього покарання (а.с. 12-13). У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» за полісом серії АС № 0203244/0810/13 від 18 липня 2013 року (а.с. 30). На теперішній час страховиком відшкодовано позивачу шкоду на загальну суму 1747,83 грн., в тому числі моральну шкоду у розмірі 83,23 грн. (а.с. 46). Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. При вирішенні даного позову, суд також приймає до уваги роз'яснення, що містяться у п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), в яких зазначається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви. Як встановлено у судовому засіданні, позивач в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, отримав тяжкі тілесні ушкодження, у період з 26 грудня 2013 року по 04 лютого 2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні у Вільнянській центральній районній комунальній лікарні (а.с. 8), виписаний з рекомендаціями здійснення подальшого нагляду у хірурга поліклініки за місцем проживання, у зв'язку з чим безумовно зазнав моральних страждань, пов'язаних з тривалим лікуванням, викликаних болісними лікувальними та діагностичними процедурами, фізичними незручностями та психологічним дискомфортом, тимчасовою відірваністю від активного соціального життя, негативними переживаннями та спогадами про наслідки події, страхом можливого повторення подій, й продовжує нести ці душевні страждання, у зв'язку з обмеженням трудової продуктивності, важкістю виконання повсякденних обов'язків, побоюванні щодо стану здоров'я, вони носять триваючий характер. Разом з тим, суд бере до уваги, що відповідач [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності за злочин, вчинений з необережності, а також те, що він до цього часу не здійснив жодних намагань відшкодувати позивачу спричинену йому моральну шкоду. Життя і здоров'я людини є найвищою соціальною цінністю, а тому, суд враховуючи характер негативних наслідків, душевних страждань позивача, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я, з урахуванням вини [PERSON], а також з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про можливість стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 30000 грн. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача в доход держави судовий збір у сумі 300,00 грн., від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial