Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 31 грудня 2016 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 106, і прожив з нею до 2019 року. 17.10.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з відповідачкою. Після розлучення позивач добровільно надавав [PERSON] матеріальну допомогу на утримання доньки і приймав участь у її вихованні. Відповідачка зловживає спиртними напоями, в нетверезому стані не контролює свої дії та вчинки, проживання [PERSON] з відповідачкою є небезпечним для здоров`я дитини, та негативно впливає на виховання дочки. У зв`язку з цим позивач запропонував [PERSON] передати доньку йому, однак вона відмовилась. Позивач [PERSON] вважає, що в інтересах дочки проживати саме з ним, а не з її матір`ю з наступних причин. Позивач має роботу, стабільний самостійний дохід і постійне місце проживання. Спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до доньки. Має вищу освіту, а саме закінчив Вінницький національний університет за спеціальністю «Комп`ютерні системи та мережі», працює інженером з програмного забезпечення комп`ютерів. Позивач вказує, що відповідачка [PERSON] не має постійного доходу, для матеріального забезпечення доньки, мешкає в квартирі, яка їй не належить та постійно зловживає спиртними напоями, що підтверджується довідкою лікаря до якого сторони зверталися за допомогою в боротьбі зі зловживання спиртних напоїв [PERSON] . Також [PERSON] , неодноразово звертався до поліції, у зв`язку з тим, що відповідачка знаходиться з дитиною, в нетверезому стані. Позивач вказав, що він є платником аліментів на утримання доньки згідно рішення Сквирського районного суду Київської області та не має заборгованості по аліментах, що підтверджується довідкою Сквирського районного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства Юстиції від 29.01.2020 року № 3457. Аліменти сплачує на користь відповідачки, однак донька постійно проживає з ним, а тому в подальшому буде звертатися до суду про скасування аліментів на утримання дитини, оскільки відповідачка витрачає ці кошти на своє утримання. Посилаючись на все вищевикладене позивач [PERSON] звертається до суду з позовом та просить суд: Визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , уродженки та жительки м. Сквири Київської області з батьком, [PERSON] , [INFO] за місцем його реєстрації - [ADDRESS] . Позивач [PERSON] не з`явився в судове засідання, однак звернувся до суду з заявою, просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.33), також в заяві від 30.03.2020 року позивач повідомив суд, що відповідачка [PERSON] з січня місяця не відвідує дитину, яка мешкає разом з позивачем за адресою [ADDRESS] (а.с.26). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.21-23) та оголошенням про виклик на офіційному веб-сайті «Судова Влада» (а.с.30), відзив на позовну заяву не надала, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Сквирської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду Висновок (рішення) №6 від 06.05.2020 року про доцільність визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] із батьком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.40-41). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 2. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. 3. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. З гідно з вимогами ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку вимог ст. ст. 280,281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 08.05.2020 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 31 грудня 2016 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 106, і позивач прожив з відповідачкою до 2019 року. 17.10.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області (а.с.6). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] видане Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №93 (а.с.7), яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з відповідачкою. Після розлучення позивач добровільно надавав [PERSON] матеріальну допомогу на утримання доньки і приймав участь у її вихованні. Позивач вказує, що відповідачка зловживає спиртними напоями, в нетверезому стані не контролює свої дії та вчинки, проживання [PERSON] з нею є небезпечним для здоров`я дитини, та негативно впливає на виховання дочки. У зв`язку з цим позивач запропонував [PERSON] передати доньку йому, однак вона відмовилась. Позивач [PERSON] вважає, що в інтересах дочки проживати саме з ним, а не з її матір`ю з наступних причин. Судом встановлено, що позивач має роботу, стабільний самостійний дохід, що підтверджується копією Довідки про доходи № 3 від 24.01.2020 року (а.с.9), характеристикою з місця роботи (а.с.10) і постійне місце проживання, що підтверджується характеристикою депутата Сквирської міської ради Скарбовійчука О.П. (а.с.12). Спиртними напоями не зловживає, що підтверджується довідкою виданою «Сквирської центральної районної лікарні» від 24.01.2020 року (а.с.11), за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до доньки. Має вищу освіту, а саме закінчив Вінницький національний університет за спеціальністю «Комп`ютерні системи та мережі», працює інженером з програмного забезпечення комп`ютерів. Відповідачка [PERSON] не має постійного доходу, для матеріального забезпечення доньки, мешкає в квартирі, яка їй не належить та постійно зловживає спиртними напоями, що підтверджується довідкою лікаря до якого сторони зверталися за допомогою в боротьбі зі зловживання спиртних напоїв [PERSON] (а.с.8). Також [PERSON] , неодноразово звертався до поліції, у зв`язку з тим, що відповідач знаходиться з дитиною, в нетверезому стані, що підтверджується повідомленням начальника Сквирського ВП Шамрая Р . (а.с.16). Судом також встановлено, що позивач є платником аліментів на утримання доньки згідно рішення Сквирського районного суду Київської області та не має заборгованості по аліментах, що підтверджується довідкою Сквирського районного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства Юстиції від 29.01.2020 року № 3457 (а.с.13). Аліменти сплачує на користь відповідачки, однак донька постійно проживає з ним, а тому в подальшому буде звертатися до суду про скасування аліментів на утримання дитини, оскільки відповідачка витрачає ці кошти на своє утримання. Висновком (Рішенням) Органу опіки та піклування при Виконавчому комітеті Сквирської міської ради Київської області № 6 від 06 травня 2020 року про доцільність визначення місця проживання [PERSON] із батьком (позивачем по справі) встановлено, що з 11.01.2010 року дитина [PERSON] проживає разом з батьком (позивачем по справі) в будинку його батьків за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на повному його утриманні і вихованні, що підтверджується заявами сусідів від 06.05.2020 року, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому батько продовжує сплачувати аліменти. Також органом здійснено виїзд до фактичного місця проживання дитини . при виїзді встановлено, що у [PERSON] є власна кімната, є необхідні для сну та навчання меблі, , в будинку наявне газове опалення, водопровід, каналізація, санвузол, сучасний ремонт, чисто, охайно, тобто створені всі необхідні умови для життєдіяльності та розвитку дитини, про що складено відповідний акт (а. с. 40). В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України « Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України . Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У ч.1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спеціальною згодою батьків та самої дитини. Частиною 1,2 статті 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Оцінивши зібрані у справі докази,

Outcome: approved