Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14 лютого 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергієм Анатолійовичем зареєстрований а реєстрі за № 163. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 лютого 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергієм Анатолійовичем вчинений виконавчий напис, зареєстрований а реєстрі за № 163. Відповідно до виконавчого напису стягнуто з нього на користь Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», який є правонаступником АКТЕ «ТАС-Комерцбанк», ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за Кредитним договором № 2621/0407/88-021 від 05 квітня 2007 року та за іпотечним договором №2621/0407/88-021-Z-l від 05 квітня 2007 року за період з 07 грудня 2016 року по 07 грудня 2018 року в розмірі за кредитом - 26 084,84 євро, за відсотками - 18 402,78 євро. В той же час, рішенням Дніпровський районний суд м. Києва від 18 липня 2014 року по справі № 755/28493/13-ц стягнуто з нього на користь відповідача суму боргу за кредитним договором №2621/0407/88-021 від 05 квітня 2007 року. З таких обставин, між сторонами існує спір щодо належності до виплати сум. Водночас, цей спір був вирішений в порядку цивільного судочинства. Підстав вважати вимоги, за якими було вчинено виконавчий напис безспірними - немає. Суд в межах своєї компетенції постановив судове рішення з цього питання. 14 береня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, до участі в справі залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергія Анатолійовича. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідач та третя особа отримали 25 березня 2019 року, позивачем копію вказаної ухвали не отримано, а конверт разом з даними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», при цьому позивач повідомлявся судом про відкриття провадження у справі за зареєстрованим місцем проживання останнього. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву, третьою особою будь-яких пояснень до суду подано не було. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 14 лютого 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 163, із пропозицією звернути стягнення на квартиру, загальною площею 53,40 кв.м, житловою площею 35,10 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є предметом іпотеки, та власником якої є [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 2621/0407/88-021 від 05 квітня 2007 року, укладеним ним із АКТ «ТАС-КОМЕРЦБАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СВЕДБАНК», який на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року відступив права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», який на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року відступив права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором ПАТ «АЛЬФА-БАНК». Зазначено, що строк платежу за вказаним кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07 грудня 2016 року по 07 грудня 2018 року. Сума заборгованості складає 44 487,62 євро, в тому числі: заборгованість за кредитом - 26084,84 євро, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 18 402,78 євро Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2014 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2621/0407/88-021 від 05 квітня 2007 року, яка станом на 24.10.2013 року складає 324841 грн. 85 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 53,50 кв.м, житловою 40,90 кв.м., яка належить [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 21 червня 2000 року, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» 3248 грн. 42 коп. судового збору. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Так, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. У вчиненому спірному виконавчому написі не вказано на підставі яких документів останній було вчинено. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2014 року встановлено, що укладаючи іпотечний договір від 05 квітня 2007 року сторони в п. 5 визначили, що за згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в 90204,06 євро, що на день підписання даного договору за курсом Національного банку України становить еквівалент 608224,33 грн. При цьому, загальна сума заборгованості у вчиненому спірному виконавчому написі вказана у розмірі 44 487,62 євро. Відповідно до п. 1.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадку, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2014 року вже звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 53,50 кв.м, житловою 40,90 кв.м., яка належить [PERSON] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2621/0407/88-021 від 05 квітня 2007 року, яка станом на 24.10.2013 року складає 324841,85 грн. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом України у Постанові від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15, яка в силу Закону є обов`язковою до застосування цій справі, оскільки мають місце аналогічні по своїй суті фактичні обставини справи та відповідно правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 768 гривні 40 копійок, які були сплачені позивачем при звернення до суду з даним позовом. Враховуючи викладене та

Outcome: approved