Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив припинити договір довічного утримання від 12.03.1998р. в частині укладання його з [PERSON], померлої 31.05.2010р., розірвати даний договір в частині укладання його з ним та поновити його у праві власності на квартиру [ADDRESS]. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що спірна квартра належала на праві власності йому та його дружині [PERSON] 12.03.1998р. ним та його дружиною було укладено договір довічного утримання з дочкою дружини [PERSON] Після смерті [PERSON] 31.05.2010р. [PERSON] перестала виконувати умови договору довічного утримання і померла у червні 2012р. Після цього діти [PERSON] також не виконуються умови договору довічного утримання. Позивач проживає у спірній квартирі та самостійно сплачує заборгованість за комунальні послуги. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що вони намагались виконувати умови договору довічного утримання та надавати допомогу [PERSON], проте, останній відмовлявся від отримання будь-якої допомоги від них та взагалі від спілкування з ними. Четверта Харківська державна нотаріальна контора надала до суду заяву про слухання справи за відсутності її представника та покладалась на рішення ита висновки суду. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07.02.1994 року квартира, розташована за адресою: м.Харків, вул.Шарікова, буд.№ 38, кв.28, належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] 20 березня 1998 року [PERSON], [PERSON] уклали з [PERSON] договір довічного утримання, відповідно до якого передали у власність [PERSON] належну їм на праві особистої власності квартиру № 28, що знаходиться в м.Харкові по вул.Шариковій, 38, а [PERSON] зобов»язалась довічно утримувати [PERSON] та [PERSON], забезпечувати їх харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою та залишити в їх довічному безкоштовному користуванні квартиру № 28. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 31 травня 2010 року, про що складено актовий запис за № 7480. Відповідно до актового запису про смерть [PERSON] померла 28 червня 2012 року. Частиною другою ст.755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Відповідно до ст.757 ЦК України обов»язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Згідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З пояснень відповідачів вбачається, що їх мати [PERSON] проживала за адресою: [INFO], і оскільки вони проживала разом з нею, то вони фактично прийняли спадщину після смерті матері. Проте, прийняти у спадщину частину квартири [ADDRESS] вони не змогли, оскільки [PERSON] відмовився надати їм правовстановлюючі документи на квартиру. З відповіді Четвертої Харківської державної нотаріальної контори № 1608/01-16 від 25.03.2015р. вбачається, що після смерті [PERSON], померлої 28.06.2012р. до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини або відмову від неї ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину ні за законом, ні за заповітом нікому не видавалось. Відповідно до ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов»язків, незалежно від його вини. З пояснень позивача вбачається, що [PERSON] та [PERSON] ніякого догляду за ним не здійснюють, допомоги жодним чином не надають. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідачів щодо відмови позивача приймати таку допомогу, оскільки доказів про наявність надання матеріальної або іншої допомоги відповідачами до суду не надано. Отже, суд вважає за можливе розірвати договір довічного утримання в частині укладання його з [PERSON] у зв»язку з невиконанням набувачем своїх обов»язків. Згідно до вимог ч.1 ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв»язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов»язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині поновлення за ним права власності на квартиру, проте, лише у належній йому частині права власності, оскільки припинення договору на підставі ст.755 ЦК України не є підставою для повернення майна. Судові витрати вирішуються судом відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial