Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що він є власником житлового будинку №15, що розташований по вул. Миру в с. Глибочок Житомирського району Житомирської області. В даному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який є колишнім чоловік дочки [PERSON], та не проживає в ньому з 2013 року. З вищезазначеного видно, що особа добровільно знятися з реєстрації за адресою зазначеного житлового приміщення відмовляється, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не зявися, до канцелярії суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність; позов підтримує в повному обсязі; проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував (а.с. 38). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. У відповідності до ч. 5\~ст. 74 ЦПК України\~належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи через пресу (а.с. 33). Відповідно до ч. 4\~ст. 169 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224\~та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Відповідно до ч. 4\~ст. 130 ЦПК України\~ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому\~ст. 174 цього ж Кодексу. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Правовідносини між сторонами регулюються ст. 47 Конституцій України,\~\~ст.ст.\~316, 391, 396 ЦК\~\~України та ст. 150 Житлового кодексу України, чинними на день їх виникнення. Судом встановлено, що згідно довідок №56 та №307 виданими Виконавчим комітетом Глибочанської сільської ради Житомирського району Житомирської області за [PERSON] рахується житловий будинок №15, що розташований по вул. Миру в с. Глибочок Житомирського району Житомирської області, також відповідно до погосподарського обліку сільської ради [PERSON] була відведена земельна ділянка, на якій останній збудував в 1968 році будинок (а.с. 7, 42). Згідно довідки №57 Виконавчого комітету Глибочанської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 21.01.2016 року в житловому будинку №15, що розташований по вул. Миру в с. Глибочок Житомирського району Житомирської області, зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та станом на 21.01.2016 року постійно проживають (а.с. 8). З довідки №58 Виконавчого комітету Глибочанської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 21.01.2016 року [PERSON] зареєстрований, але протягом 2013-2016 років не проживає (а.с. 9). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 28.07.1998 року Житомирським районним відділом реєстрації актів громадянського стану вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис № 168; після розірвання щлюбу присвоєно прізвище «Ускова» (а.с. 10). У ході судового розгляду справи позивачем долучено до матеріалів справи довідка № 2794, яка видана 16.05.2016 року Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, згідно якої право власності на нерухоме майно в с. Глибочок, вул. Миру, буд. 15 Житомирського району Житомирської області станом на 31.12.2012 рік не зареєстровано (а.с. 39). Згідно інформаційної довідки № 59906090 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 26.05.2016 року відомості щодо нерухомого майна за адресою: с. Глибочок, вул. Миру, буд. 15, Житомирського району, Житомирської області відсутні (а.с. 40). Відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4\~ст. 9 Житлового кодексу України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В пунктах 33, 34 Постанови № 5 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначається, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Статтею 150 Житлового кодексу України передбачено право громадян, які мають які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Аналіз наведених вище норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник або особа, яка володіє майном, має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні майном. Таким чином, права позивача порушені та підлягають захисту усуненням перешкод позивачу в користуванні жилим приміщенням, а саме будинком № 15, що розташований по вул. Миру в с. Глибочок Житомирського району Житомирської області, оскільки судом було встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача з 2013 року по даний час, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а тому він вважається таким, що втратив право користування житловим будинком позивача, так як не проживає в будинку позивача більше 3 років. \~\~ На підставі викладеного,\~\~

Outcome: approved