Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В якому просив : стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 6 000 грн.; 180 грн. - 3% річних за період з 15 червня 2015 року по 15 червня 2016 року, всього 6 180 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 10 березня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики на суму 6000 грн. На підтвердження укладення договору позики [PERSON] написав власноручну розписку. За умовами договору позики, відображених і розписці, відповідач зобовязувався повернути позичені гроші до 15 червня 2015 року з можливістю повернення боргу частинами. Вищевказана сума грошових коштів була необхідна для придбання транспортного засобу. 25 травня 2016 року [PERSON] у телефонному режимі нагадав [PERSON] про необхідність повернення боргу, та зрозумів, що останній не має наміру виконувати свої зобовязання, тому він і звертається до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за ордером [PERSON] позов підтримала, прохала його задовольнити. Позивач [PERSON] до суду не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.36). В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що 10 березня 2015 року [PERSON] позичив [PERSON] кошти в розмірі 6 000 гривень, зобовязувався повернути вказану суму до 15 червня 2015 року, про що написав розписку 10 березня 2015 року (а.с.17). Взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконав не повернувши 15 червня 2015 року кошти на вимогу [PERSON] з різних причин, що підтверджується наявністю у позивача зазначеної розписки (а.с.17). Виходячи із ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. З 15 червня 2015 року до 15 червня 2016 року відповідач розмір 3% річних становить 180 грн. (6000х3:100х12). Таким чином борг за договором позики становить (6000+180) 6 180 грн., який складається: 6 000 грн. сума основного боргу; 180 грн. - 3% річних. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають : 551 грн. 20 коп судового збору; 850 грн. правова допомога, 2\~000 грн. - правова допомога, всього витрати за правову допомогу 2\~850 грн. (а.с.1, 4, 37). Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також стягнути з [PERSON]судові витрати сплачені позивачем.

Outcome: approved