Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що він [PERSON] проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , від спільного проживання в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідачка має ще одного сина [PERSON] , [INFO] . З дня народження сина [PERSON] , відповідачка залишила всіх дітей на утримання позивача [PERSON] , а сама усунулася від виховання та догляду за ними, не цікавиться їх станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не допомагає матеріально, діти позбавлені материнської ласки, тепла та уваги. Позивачу [PERSON] відомо, що відповідачка [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не намагається працевлаштуватися. Позивач сам виховує малолітніх дітей, піклується про них, вживає всі заходи для забезпечення належних житлових, побутових, санітарних умов проживання, повністю виконує батьківські обов`язки. Вищезазначені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове не бажання виконувати відносно дітей батьківські обов`язкі покладені на відповідачку законом. Вихованням та утриманням дитини займається позивач. Вищезазначені обставини, змушують позивача звернутися до суду з даним позовом. Посилаючись на все вищевикладене позивач [PERSON] просить суд: Позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Встановити на малолітнім [PERSON] , [INFO] - опіку. Призначити його [PERSON] , [INFO] , жителя с. Самгородок Білоцерківського району Київської області , ідентифікаційний номер [NUMBER] опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с.28). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення повісток (а.с.27,33,34,39,40) причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Сквирської міської ради Київської області Шеремет О.Б., в судове засідання не з`явилась, про слухання справи була повідомлена належним чином, надала до канцелярії суду заяву де просила провести розгляд справи без її участі та без фіксації судового засідання технічними засобами, позов підтримала в повному обсязі (а.с.41). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст.211, 223,247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . Від спільного проживання у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] видане Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 14.07.2017 року (а.с.7) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] видане Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 04.06.2019 року (а.с.6). Крім того, відповідачка має ще одного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області 24.02.2015 року (а.с.5). З дня народження сина [PERSON] , відповідачка залишила всіх дітей на утримання позивача [PERSON] , а сама усунулася від виховання та догляду за ними, не цікавиться їх станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не допомагає матеріально, діти позбавлені материнської ласки, тепла та уваги. Відповідно до Довідки №470 виданої Самгородоцькою сільською радою 29.10.2020 року діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] проживають за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] та власником будинку [PERSON] (а.с.8). Відповідачка [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не намагається працевлаштуватися, що підтверджується копією талону-повідомлення єдиного обліку №2672, про те що 10.07.2020 року [PERSON] звертався до Сквирського ВП ГУНП в Київській області та просив прийняти міри до його цивільної дружини [PERSON] , яка протягом останнього часу неналежним чином не виконує свої батьківські обов`язки та в травні 2020 року залишила трьох свої малолітніх дітей на його утримання і не цікавиться їхнім вихованням та доглядом (а.с.13). Позивач сам виховує малолітніх дітей, піклується про них, вживає всі заходи про для забезпечення належних житлових, побутових, санітарних умов проживання, повністю виконує батьківські обов`язки. Вищезазначені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове не бажання виконувати відносно дітей батьківські обов`язкі покладені на відповідачку законом. Вихованням та утриманням дітей займається позивач. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачка здоров`ям та розвитком дітей не цікавиться. З Висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сквирської міської ради від 09.09.2021 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] » вбачається, що комісія вирішила: що доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.44-45). В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України « Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного , інтелектуального , морального , культурного, духовного і соціального розвитку . Батьки або особи , які їх заміняють , несуть відповідальність за створення умов , необхідних для всебічного розвитку дитини , відповідно до законів України . Відповідно до ч. ч.8,10 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У ч.1,2 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Судом встановлено, що малолітні діти проживають разом з позивачем по справі за однією адресою та позивач є рідним батьком [PERSON] та [PERSON] , а тому позивач, відповідно до вимог ст. 165 СК України має право звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачку. За таких обставин та з урахуванням всього наведеного суд вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав, щодо її малолітніх дітей, оскільки судом встановлено, що відповідачка ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дітей, піклуванням про їх всебічний розвиток, про стан здоров`я не займається, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дитини. Частинами 2 та 3 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). За таких обстави та з урахуванням всього наведеного вище, суд вважає за необхідне на підставі вимог ч. 1 ст. 183 СК України стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Згідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Частиною 3 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до вимог ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Статтею 243 СК України передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Судом встановлено і це підтверджено дослідженими матеріалами справи, що дитина [PERSON] , [INFO] позбавлений батьківського піклування, а тому йому необхідно призначити опікуна - [PERSON] , про що також не заперечує орган опіки та піклування Сквирської міської ради Київської області, що відповідає вимогам ст. ст. 60,63 ЦК України, а тому позовна вимога про встановлення опіки та призначення опікуном позивача підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 7 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», та судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved