Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він був прийнятий на роботу на посаду продавця непродовольчих товарів АТ «[PERSON] лінія» з «01» березня 2007 року. У відповідності до наказу № НЛ4/22к від «25» лютого 2015 року позивач був звільнений з роботи з посади начальника відділу за угодою сторін. В день звільнення [PERSON] було видано трудову книжку, однак належних йому при звільненні коштів виплачено не було. Відповідно до ст. 83 ч. 1 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі дні невикористаної ним щорічної відпустки. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Заборговані позивачу кошти були виплачені шляхом перерахування на картковий рахунок в банку, лише «03» березня 2015 року, що підтверджується відповідною випискою з карткового рахунку АТ «[PERSON] Аваль». Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Зазначає, що два останні місяці, що передують звільненню - січень і лютий 2015 року. Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013р. № 9884/0/14-13/13 про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік та листа Міністерства праці та соціальної політики України від 09.09.2013 року №10196/0/14-14/13 про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік в грудні 2014 року було 23 робочих днів, а в січні 2015 року - 20 робочих днів. Виходячи з наведеного середній заробіток становив 9525,30 грн. + 7369,69 грн. / 23 роб. дні грудня 2014 р. + 20 роб. днів січня 2015 р. = 392,91 грн. 16894,99. Відтак прострочення тривало 4 дні (26-27.02.2015р. і 2-3.03.2015р.), тобто компенсація середнього заробітку за час затримки виплати при звільненні становить 1571,64грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просив постановити рішення про стягнення з відповідача в його користь середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових коштів та компенсації в звязку з порушенням строків виплати зарплати в сумі 1571, 64 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов частково визнала, підтримавши письмовий відзив на позовну заяву, в якому просить задовольнити позов в частині 349,80грн., а у решті позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, оглянувши матеріали справи, дослідивши докази, що були представлені суду та зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], 01.03.2007 року прийнятий на посаду продавця непродовольчих товарів АТ «[PERSON] лінія». Відповідно до наказу № НЛ4/22к від «25» лютого 2015 року позивача [PERSON] звільнено з роботи з посади начальника відділу АТ «[PERSON] лінія» за угодою сторін, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці. 03 березня 2015 року відповідачем ПАТ «[PERSON] лінія» були виплачені [PERSON] кошти, шляхом перерахування на картковий рахунок в банку, що підтверджується відповідною випискою з карткового рахунку АТ «[PERSON] Аваль». У відповідності до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 83 КЗпП та ч.1 ст. 24 ЗУ «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. Згідно з ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки про день фактичного розрахунку. Обчислення середнього заробітку здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати. Згідно із розрахунку, який наданий позивачем, заборгованість із виплати заробітної плати становить 1571, 64 гривень, з них: заборгованість по заробітній платі та компенсація за невиплачену виплату заробітної плати. Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку встановленому чинним законодавством. У силу статтей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення). Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved