Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до Крюківщинської сільської ради про зобов'язання надати дозвіл на приватизацію кімнати. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона звернулась до відповідача із заявою про оформлення в приватну власність кімнати 211 у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Ця заява була розглянута відповідачем і позивачці було відмовлено в її задоволенні. При розгляді заяви відповідачем порушені права позивачки на отримання у власність житла, як встановлено законодавством України. Згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивач має право на безоплатну приватизацію майна, у зв'язку з чим вона звернулась до відповідача з заявою про надання дозволу на приватизацію кімнати [ADDRESS], але відповідно до протоколу відповідача 10.10.2011 р., позивачу було відмовлено через відсутність ордеру на вказану кімнату. Позивач зареєстрована і мешкає у вищевказаній кімнаті гуртожитку з 2004 року, і факт її законного проживання у вищевказаній кімнаті встановлений судовим рішенням по справі № 2-3836а/2011 р. і посиланням на відсутність ордеру на вселення у кімнату 211 з боку відповідача є безпідставним. Тому позивач просила зобов'язати Крюківщинську сільську раду надати позивачці дозвіл на приватизацію кімнати [ADDRESS]. Позивач направила до суду заяву в якій просила розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково виходячи наступного. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до рішення Крюківщинської сільської ради від 29.06.2006 року № 15/10 було надано дозвіл на надання ордеру на жилу площу гуртожитку [PERSON] для тимчасової реєстрації (один рік) за адресою [ADDRESS]. Згідно довідки про склад сім'ї громадянина, що мешкає у жилому приміщенні кімнаті (кімнатах) у гуртожитку та займані ними приміщення, вбачається що [PERSON], зареєстрована та постійно проживає в кімнаті [ADDRESS], з 18.07.2006 року. Позивач звернулась до відповідача із заявою про передачу в приватну власність кімнати [ADDRESS]. Відповідно до протоколу Житлової комісії виконавчого комітету Крюківщинської сільської раді від 02 листопада 2013 року було вирішено відмовити [PERSON] у наданні дозволу на приватизацію жилого приміщення у гуртожитку по [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю доданих до заяви ордеру про надання жилої площі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем було неправомірно відмовлено позивачу у наданні дозволу на приватизацію жилого приміщення у гуртожитку, з підстав не передбачених ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Тому суд, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, та зобов'язати Крюківщинську сільської раду повторно розглянути звернення [PERSON] про надання її дозволу на приватизацію жилого приміщення у гуртожитку. В решті вимог позову, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки відповідні повноваження щодо надання дозволів на приватизація державного житлового фонду в даному випадку належать до сфери діяльності органу місцевого самоврядування. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed