Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Олександрівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зменшення розміру аліментів про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що за рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 13.09.2016 року він сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % (на теперішній час 50%) прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття. Крім того, рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 18.06.2021 року з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Позивачем зазначено, що на підставі рішень суду з нього стягуються аліменти на утримання двох дітей в загальному розмірі Ѕ частини його доходів, у зв`язку з чим його матеріальний стан значно погіршився. Зазначає про необхідність утримувати не тільки себе, а також і матір, яка є пенсіонеркою та за станом здоров`я потребує лікування. Також вказує, що не зважаючи на сплату аліментів на сина [PERSON] , він також несе додаткові витрати на його утримання, купує необхідні речі та забезпечує оздоровлення дитини. Крім того, позивач підтримує матеріально відповідача [PERSON] , яка перебуває у декретній відпустці та потребує допомоги до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Вважає, що на теперішній час наявні підстави для зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною його матеріального стану та просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів з ј частини всіх видів доходу до 1/8 частини, на утримання синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку щомісячно з дня ухвалення рішення до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Заперечень проти позову не надходило. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ). Зі [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 13.09.2016 року стягнуто аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтва про народження Серії [NUMBER] ). Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 18.06.2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за № 76, складеного депутатом Бурчацького старостинського округу, [PERSON] фактично утримує та здійснює догляд за своєю матір`ю [PERSON] , 1963 року народження, яка за станом здоров`я цього потребує. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за № 77, складеного депутатом Бурчацького старостинського округу, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] у власній квартирі, яка перебуває у задовільному стані. [PERSON] є батьком дитини: [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матірю, однак кожну суботі та неділю, а також всі шкільні канікули дитина проводить з батьком, умови для перебування дитини з батьком задовільні. Відповідно до відомостей про суми виплачених доходів, наданих Василівською ДПІ ГУ ДПС у Запорізькій області, [PERSON] отримує соціальні виплати. Згідно довідки про доходи від 27.05.2021 року № 220, [PERSON] працює в УПО Запорізької області, займає посаду поліцейського ОО, загальна сума доходу за період с червня 2021 року по травень 2021 року становить 145057,24 грн. Згідно вказаної довідки позивач сплачує аліменти, загальна сума яких за вказаний період 36003,05 грн. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статей 12, 81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. У частинах першій та другій статті 89ЦПКУкраїни визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на дітей: віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривень, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. На обґрунтування свого позову позивачем [PERSON] зазначається про стягнення з нього аліментів на дітей за двома судовими рішеннями, загальний розмір стягнень складає Ѕ доходу замість 1/3 згідно законодавства, що ставить його в скрутне матеріальне становище. Також позивачем зазначається про необхідність утримувати матір. Отже, судом встановлено, що у [PERSON] після ухвалення рішення про стягнення аліментів на першого сина [PERSON] , змінився сімейний стан, у нього народився другий син [PERSON] , який перебуває на його утриманні. За таких обставин, суд вважає доведеною наявність обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. Так, статтею192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, або погіршення стану здоров`я, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Таким чином, позивачем доведено, що у платника аліментів в даній справі змінився сімейний стан, що згідно зі статтею 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Таким чином, суд дійшов висновку, що зменшення розміру аліментів з 1/4 на 1/6 частину не вплине на фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток дітей. Новий розмір аліментів відповідатиме принципам розумності, рівності прав дітей, можливості сплати аліментів батьком у вказаному розмірі. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial