Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Жовтоводського міського суду із даним позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 40 по вул. Войкова (нині вул. Виговського) у м. Жовті Води Дніпропетровської області. В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідач ніколи в спірному помешканні не проживала, її реєстрація в ньому носила суто формальний характер, а він як власник позбавлений можливості вільно користуватись та розпоряджатись будинком № 40 по вул. Войкова (нині вул. Виговського) у м. Жовті Води Дніпропетровської області. Позивач та його повноважний представник адвокат [PERSON], належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявились. У письмових заявах, кожен окремо, просять розглядати справу без їх участі. Позов підтримують в повному обсязі та наполягають на його задоволенні. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні участі не приймала оскільки відсутня у останньому відомому місці реєстрації. ЇЇ виклик до суду був здійснений на підставі ч. 9\~ст. 74 ЦПК України шляхом дачі оголошення в друкованому засобі, що підтверджується приєднаною до справи копії газети «Вісті Придніпров'я»\~ №100(1799) від 29 грудня 2016 року. /а.с.55/ Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомила суд про поважність її неявки в судові засідання, суд вважає за можливе ухвалити по справі судове рішення без участі відповідачана підставі письмових доказів, які є у справі. Відповідно до ч. 2\~ ст. 197 ЦПК України\~ у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~ кодексу\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР\~Про ратифікацію\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до\~ст.386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до\~ст.405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зазмістом\~ст. 72 ЖК України\~дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, будинок №40 по вул. Войкова (нині вул. Виговського) в м. Жовті Води Дніпропетровської області належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 29.05.2010 року державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.6-7). До отримання позивачем спірного будинку у спадок, його власницею була бабуся позивача [PERSON], яка померла 06 червня 1991 року. Після оформлення права власності на своє імя, позивачем було зясовано, що згідно домової книги в будинку зареєстрована [PERSON] відповідач по справі, яка доводилась померлій [PERSON] онукою та саме вона надавала дозвіл на її реєстрацію в будинку. Але остання у будинку №40 по вул. Войкова в м. Жовті Води Дніпропетровської області не проживала та не збиралася, її реєстрація в спірному будинку носила суто формальний характер. Особистих речей відповідача в будинку немає, та позивач ніколи не перешкоджав їй у проживанні у будинку. Позивач, ставлячи питання про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку №40 по вул. Войкова (нині Виговського) в м. Жовті Води Дніпропетровської області посилається на те, що відповідач в спірному будинку не мешкає, а він позбавлений можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись будинком в тому числі оформити субсидію, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Оскільки відповідач, не являючись власником житла, не проживає і не користується житловим приміщенням, а саме, будинку №40 по вул. Войкова (нині Виговського) в м. Жовті Води Дніпропетровської області, що є приватною власністю позивача, не виявила наміру проживати у будинку вчиненням відповідних дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню і [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування \~житловим приміщенням. При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні будинком, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивача до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. \~ Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір»,ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, сплачений ним судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved