Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить: стягнути з [PERSON]СМ. за договором позики на свою користь грошові кошти у сумі 10000 грн. 00 коп. та судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. В обґрунтування позову наводить наступне. 20 листопада 2015 року він, позивач, надав у позику [PERSON] грошові кошти в сумі 3 тис. грн., про що останнім написана власноруч розписка. 25 листопада 2015 року [PERSON] повторно звернувся до нього із проханням надати в позику грошові кошти в сумі 7000 грн., про що в розписці в складеній раніше зроблений відповідний запис. Таким чином, загальна сума позики становить 10000 грн. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей, того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, також самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) в строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із розписки, мною неодноразово [PERSON] надавалися в позику грошові кошти, які він своєчасно повертав. Проте, як йому, позивачу, стало відомо, 29 грудня 2015 року [PERSON] помер. На неодноразові звернення до спадкоємця першої черги його сина - [PERSON], останній постійно відмовляв. Відповідно до норм ст.ст. 11, 525 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір, акти цивільного законодавства, а також із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст.ст. 610,611 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 608 ЦК України зобовязання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Перелік зобов'язань, які, не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, отже зобов'язання за договором позики входять до складу спадщини. За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Вказує, що аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим обєктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися на підставі відповідних норм Закону до такого спадкоємця, що зволікає з отриманням свідоцтва з вимогами про стягнення заборгованості, в даному випадку за договором позики. На теперішній час йому, позивачу, відомо, що відповідач є єдиним спадкоємцем, оскільки дружина [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь свого сина [PERSON], тобто відповідача. Крім того, розпискою не зазначено період погашення боргу, тому вважає, що має право на теперішній час звернутися до суду на підставі ч. 1 ст. 1282 ЦК України за захистом свого порушеного права. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та підтвердив його зміст. Крім того, пояснив, що [PERSON] вирішив купити новий автомобіль, так як його автомобіль потрапив в аварію. Тому він, позивач, надав в борг [PERSON] 7000 грн., цей борг [PERSON] повернув. Пізніше, для ремонту автомобіля та святкування дня народження [PERSON] отримав в борг від нього, позивача 10000 грн. Дізнавшись, що [PERSON] помер він, позивач, звернувся до відповідача з проханням повернути борг. Відповідач запропонував віддати 5000 грн., а 5000 грн. простити, на що він, позивач не погодився. Про повернення боргу він, позивач, та відповідач розмовляв в вересні 2016 року, біля автовокзалу, при розмові ніхто присутнім не був. Доповнивши пояснення після огляду записів (а.с.4), зазначив, що у [PERSON] був ювілей, останній попросив гроші на святкування та на запасні частини, усього 10000 грн. Ці гроші він, позивач, дав [PERSON] в один день за два рази. Після смерті [PERSON] у нього залишилися дружина, син та сестра. З позовом до [PERSON] звернувся тому, що дружина померлого відмовилася від спадщини. Остання йому, позивачу, надавала обіцянку віддавати борг. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та підтвердив його зміст. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що ніякого відношення до позову не має. Автомашиною, яка належала його померлому батьку [PERSON], він, відповідач, не користується. Він, відповідач, не обіцяв [PERSON] повернути борг. Після того, як помер [PERSON], розмовляв з позивачем по телефону, останній розповідав про борг, на що він, відповідач, пояснив, що з цим питанням розбереться пізніше. В вересні 2016 року зустрічався з позивачем, останній показував якісь записи, під час зустрічі він, відповідач, не обіцяв позивачу щось віддати. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та при цьому пояснив, що позивач не предявляв відповідачу вимогу про повернення боргу. Наявність боргу не визнає, факт передачі позивачем грошей в борг [PERSON] не визнає. Оглянувши записи (а.с.4) пояснив, що не знає, чи є в цих записах підписи [PERSON] Визнає, що дружина [PERSON] відмовилися на користь відповідача від спадщини. Також підтвердив зміст своїх письмових заперечень (а.с.33-38), відповідно до яких згідно ст. 1281 ч.4 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки встановлені частиною другою те третьою цієї статті, позбавляються права вимоги. Вказує, що [PERSON] такої вимоги взагалі не предявив. Позивач, якщо дійсно є кредитором [PERSON], повинен був протягом 6 місяців, чи у виключних випадках року, предявити вимоги до відповідача, якщо останній є спадкоємцем [PERSON] та прийняв спадщину. Вважає, що позивач обрав не передбачений законом спосіб захисту своїх прав. Вказує, що борг можливо стягнути з боржника, а не зі спадкоємця боржника, який розраховується в даному випадку виключно в межах прийнятого майна тобто майном. Вказує, що [PERSON] не є стороною договору позики, ніколи його не укладав, від [PERSON] не отримував, зобовязань повернути їх на себе, не брав. Звертає увагу на те, що в розписці зазначено про отримання в борг [PERSON] 50000 грн. від [PERSON] 27 вересня 2015 року з терміном повернення 27 жовтня 2015 року. Наполягає, що [PERSON] на момент смерті боргів не залишив, відповідачу невідомо про укладення договорів позики. Представлена як доказ розписка, є досить незрозумілою. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що позивачку та відповідача знає, стосунки з ними нормальні. Якось в 2016 році йому, свідку, [PERSON] робив масаж, в цей час прийшов [PERSON] Він, свідок, чув, як [PERSON] просив у [PERSON] гроші в борг, на що [PERSON] відповів: «Без проблем» і щось передав [PERSON]А, а останній сказав: «Я тобі винен десять тисяч». При цьому бачив, як [PERSON] або [PERSON] щось писав. У судовому засіданні також безпосередньо досліджені наступні письмові докази: розписка (а.с.4, 15), свідоцтво про смерть (а.с.5, 16), повідомлення (а.с.50). Також у судовому засіданні оглянутий оригінал розписки (а.с.4, 15). Під час розгляду справи заявлялися такі клопотання: представником позивача 19 липня 2017 року та 15 вересня 2017 року про відкладення розгляду справи, які задоволені; представником позивача 10 жовтня 2017 року про витребування доказів та 3 листопада 2017 року про надання відповідачем пояснень особисто, які задоволені; представником позивача про допит в якості свідка дружини померлого, яке відхилено; про надання можливості вирішити справу мирним шляхом, яке задоволено; 5 лютого 2018 року позивачем про накладення арешту на майно відповідача та про визнання [PERSON]І третьою особою, які відхилені; позивачем 5 лютого 2018 року про допит свідка [PERSON],, яке задоволено. Представником відповідача 21 листопада 207 року заява про відвід головуючому, у задоволення якої відмовлено. Суд,

Outcome: dismissed