Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 12 серпня 2011 року у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 513. В обґрунтування позову зазначив, що 12 серпня 2011 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено відповідний актовий запис № 513. Від шлюбу мають малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач зазначив, що сімейне життя у них не склалося та після поступового погіршення відносин, фактичні шлюбні відносини між ними припинилися, не ведеться спільне сімейне господарство, з березня 2015 року проживають окремо, шлюб існує лише формально. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю та виховання дітей. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з огляду на відсутність взаєморозуміння неможливе та суперечить його (позивача) інтересам. Строк для примирення просить не надавати. Позивач також вказує на те, що на даний час він сплачує аліменти на утримання дітей та на утримання дружини до досягнення донькою трирічного віку. Заборгованість по аліментам відсутня. Позивач [PERSON] в судове засідання надав заяву за вх. № 27065 від 10.11.2017 року про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце судового розгляду справи судом повідомлена належним чином за адресою, зазначеною нею (відповідачем) в адресованому на адресу суду клопотанні за вх. № ЕП-3677/17-Вх від 08.11.2017 року, що підтверджується особистим підписом останньої в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, причини не явки суду невідомі, заяви, клопотання, заперечення, - відсутні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 12 серпня 2011 року у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено відповідний актовий запис № 513, та 22.08.2017 року видано повторно свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ № 107507, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, проживають окремо. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтва про народження серія І-ОЛ № 153857 та серія І-ОЛ № 182415 відповідно). За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначив фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність взаєморозуміння, окреме проживання та ведення господарства, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і зокрема, позивача, яким предявлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх малолітніх дітей, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved