Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом і просить визнати незаконним рішення Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області № 124-У від 25.10.2007 року в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,25 га, яка знаходиться в [ADDRESS] та видачі їх державного акту про право власності на зазначену земельну ділянку, скасувати державний акт серії ЯИ № 199261 від 08.02.2010 року на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5121080700:05:001:0142, загальною площею 0,253 га, що знаходиться за вказаною вище адресою, визнати недійсним договір дарування від 09.07.2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] про дарування земельної ділянки та скасувати державну реєстрацію права власності від 09.07.2019 року, номер запису: 32312490 на земельну ділянку на ім`я [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що 21.05.2003 року він уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , який складається з житлового будинку загальною житловою площею 60 м2 та надвірних споруд, що розташовані на земельній ділянці площею 0,14 га, яка на момент укладення договору перебувала у користуванні [PERSON] та відносилась до земель Березанської сільської ради Одеського району (Біляївського району) Одеської області. Розмір земельної ділянки, що знаходиться у його користуванні з 21.05.2003 року становив 0,14 га, та межує із земельною ділянкою [PERSON] , у користуванні якого перебувало 0,15 га та на якій розташований житловий будинок з господарськими спорудами [PERSON] 04.08.2008 року він звернувся до приватного підприємства «Одесагеопроект» з питання кадастрової зйомки та розробки документації із землеустрою і в процесі виконання роботи був зроблений абрис земельної ділянки за його адресою, у якому було зазначено, що площа земельної ділянки під забудовою становить 0,0841 та 0,0559 га під ріллею. Однак продовжити питання з оформлення документів він не міг і вже на початку 2018 року знову повернувся до вирішення цього питання. Так, згідно нового абрису меж земельної ділянки, площа земельної ділянки, що знаходиться у його користуванні, зменшилася з 0,14 га на 0,0984 га, а саме: 0,0749 га під забудовою, 0,0235 га під ріллею. При цьому, у погосподарській книзі Березанської сільської ради за № 123 користувачем земельної ділянки площею 0,15 га вказаний [PERSON] , а [PERSON] не значиться у цій книзі, проте є власником земельної ділянки площею 0,2503 га, у склад якої входить земельна ділянка [PERSON] . Таким чином, [PERSON] незаконно приватизувала частину земельної ділянки площею, яка перебувала та перебуває у його користуванні, отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 199261, виданий Березанською сільською радою Біляївського району Одеської області 08.02.2010 року на підставі рішення Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області № 124-У від 25.10.2007 року, яким їй передано у власність земельну ділянку площею 0,2503 га, кадастровий номер 5121080700:05:001:0142. 18.05.2019 року ним була отримана відповідь з Березанської сільської ради про те, що [PERSON] використала своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки у 2007 році і їй було передано у власність земельну ділянку площею 0,253 га та надано дозвіл на розробку проекту землевідведення, технічної документації зазначеної земельної ділянки, без зазначення причин зменшення розміру земельної ділянки, яка перебувала у його користуванні. До того ж, у цій відповіді підтверджено факт користування ним земельною ділянкою площею 0,14 га та регулярну сплату земельного податку. Вказує, що рішенням Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області № 124-У від 25.10.2007 року передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,25 га, яка знаходиться в [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також видано державний акт на право власності на землю, у якому зазначено площу земельної ділянки 0,253 га. Вважає, що [PERSON] незаконно приватизувала належну йому частку земельної ділянки площею 0,0416 га, якою він користувався та продовжує користуватися з 21.05.2003 року, тим самим позбавила його права на користування цією часткою земельної ділянки, право на яку він отримав при купівлі житлового будинку. Також вказує, що згідно з договором дарування від 09.07.2019 року [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку площею 0,253 га за адресою: [ADDRESS] , який просить визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності. Оскільки відповідачі незаконно зменшили розмірі його земельної ділянки, яка була передана йому у користування, а згодом оформили право власності, позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач та його представник у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подав відзив на позов, просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. Відповідач [PERSON] , представник Відділу у Біляївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю та просить справу розглянути без його участі. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 21.05.2003 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, згідно з умовами якого [PERSON] , продав, а [PERSON] купив житловий будинок з надвірними спорудами під [ADDRESS] та складається з одного житлового кам`яного будинку, загальною житловою площею 60 м2 та надвірних споруд: погрібу, сараю, розташованих на земельній ділянці земель Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області, розміром 0,14 гектарів (т. 1 а.с. 10). Вказаний договір посвідчено державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Кифоренко Р.Б., зареєстровано в реєстрі за № 2020, та зареєстровано в погосподарській книзі виконкому Березанської сільської ради за № 7/478 від 21.05.2003 року. Відповідно до довідки-характеристики виконавчого комітету Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області № 876 від 20.05.2003 року, [PERSON] належав житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 60 м2 з надвірними спорудами, розташований на земельній ділянці земель Березанської сільської ради. Земельна ділянка 0,14 га, державний акт на земельну ділянку не видавався (т. 1 а.с. 17). Позивач вказує, що 04.08.2008 року він звернувся до приватного підприємства «Одесагеопроект» з питання кадастрової зйомки та розробки документації із землеустрою і в процесі виконання роботи був зроблений абрис земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , у якому було зазначено, що площа земельної ділянки під забудовою становить 0,0841, а всього 0,1400 га (т. 1 а.с. 18). Згодом, на початку 2018 року позивач замовив нову кадастрову зйомку зовнішніх меж земельної ділянки наданої у власність, згідно з даними якої площа зазначеної вище земельної ділянки становить 0,0984 га, а саме: 0,0749 га під забудовою, 0,0235 га під ріллею (т. 1 а.с. 19). Разом з цим, 06.07.1999 року відповідач [PERSON] отримала у дар від [PERSON] житловий будинок, кам`яний, критий шифером, загальною житловою площею 69,42 м2 з надвірними спорудами: літня кухня, гараж, сарай, льох, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування, посвідченого Калашніковою Н.М., державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-830. Після чого [PERSON] звернулася до Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області про безоплатну передачу їй у власність раніше наданої у користування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та ведення особистого селянського господарства за зазначеною вище адресою. Рішенням Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області № 124-У від 25.10.2007 року «Про безоплатну передачу у власність раніше наданих у користування земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та ведення особистого селянського господарства громадянам сільської ради» Березанська сільська ради вирішила передати [PERSON] безоплатно у власність раніше надану у користування земельну ділянку площею 0,25 га, яка знаходиться в [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також видати державний акт на земельну ділянку. Крім того, цим же рішенням вирішено передати [PERSON] безоплатно у власність раніше надану у користування земельну ділянку площею 0,14 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також видати державний акт на земельну ділянку. На підставі рішення Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області № 124-У від 25.10.2007 року [PERSON] розпочала процедуру із розробки документації із землеустрою щодо складання документів. Так, відповідно до листа Відділу у Біляївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 570/105-20 від 30.07.2020 року, згідно наявних Книг записів реєстрації державних актів на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі та других примірників державних актів, станом на 01.01.2013 року зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5121080700:05:001:0142, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі державного акту серії ЯИ № 199261, реєстраційний номер 011051602218 від 12.04.2010 року. З доданої до вказаного вище листа технічної документації із землеустрою по складанню документів [PERSON] , що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (присадибна ділянка) в с. Курган, Березанської сільської ради, Біляївського району, Одеської області, вбачається, що підставами для розробки цієї документації, серед іншого є Акт від 27.02.2008 року встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки, та передачі на зберігання довгострокових межових знаків земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (присадибна ділянка) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де вказано, що площа земельної ділянки в погоджених межах складає - 0,250 га, в т.ч.: 0,164 га - рілля, 0,086 га - під будівлями та дворами. Розміри, місце розташування земельної ділянки і її межі показані на плані, що прикладається. Вказаний акт підписаний всіма суміжними землекористувачами, в тому числі і позивачем [PERSON] . Крім того, згідно із записами у погосподарській книзі, за [PERSON] числилася земельна ділянка площею 0,25 га, запис № 20-а, за [PERSON] числиться земельна ділянка площею 0,14 га, запис № 41, за [PERSON] числиться земельна ділянка площею 0,15 га, запис № 123. До того ж, те, що [PERSON] від самого початку мала у користуванні земельну ділянку площею 0,25 га за адресою: [ADDRESS] , підтверджується листом Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області № 495/02-15 від 04.06.2019 року, відповідно до якого з 1999 року, згідно запису у погосподарській книзі № 8/551 від 07.07.1999 року, у зв`язку з перезакладанням погосподарської книги № 0462, власником житлового будинку, що знаходиться за зазначеною адресою, є [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Калашніковою Н.М. 06.07.1999 року, за реєстром № 2-830. Вказаний житловий будинок складається з одного кам`яного будинку, загальною житловою площею 69,42 м2 та надвірних будівель і споруд: літня кухня, гараж, сарай, льох, розташованих на земельній ділянці площею 0,25 га. На підставі викладеного, судом встановлено, що [PERSON] правомірно отримала у користування земельну ділянку площею 0,25 га, та оформила право власності на своє ім`я, отримавши державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 199261, виданий Березанською сільською радою Біляївського району Одеської області 08.02.2010 року, на підставі рішення Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області № 124 від 25.10.2007 року, зареєстрованого Біляївським районним відділом ОРФ ДП «Центр ДЗК» в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011051602218 від 12.04.2010 року. Водночас, на підставі договору дарування від 19.07.2019 року, посвідченого державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Грабовенко-Ворсуляк Д.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2-975, згідно якого [PERSON] передала у власність, а [PERSON] безоплатно прийняв у власність: земельну ділянку площею 0,2503 гектарів, в тому числі за земельними угіддями: рілля - 0,1642 гектарів, під господарськими будівлями і дворами - 0,0861 гектарів, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 5121080700:05:001:0142. Позивач вказує на те, що наведене рішення Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області № 124-У від 25.10.2007 року є незаконними, оскільки при оформленні [PERSON] земельної ділянки її межі були збільшені. Проте з такими висновками суд не погоджується. Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися, зокрема, своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до вимог частин першої, другої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. У статті 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526сво18) та постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 703/183/15-ц (провадження № 61-19984св18). Таким чином, саме по собі погодження/непогодження меж земельної ділянки не є підставою для визнання оскаржуваного рішення незаконним. Підставою для скасування таких рішень може бути встановлений судом факт порушення права позивача в зв`язку з їх прийняттям (відведення відповідачам земельної ділянки в межах земельної ділянки позивача, недотримання технічних норм, тощо). Однак такі докази суду не надані. При цьому суд враховує той факт, що 27.02.2008 року в присутності суміжних землекористувачів були встановлені розміри, місце розташування земельної ділянки і її межі показані на плані, про що складено акт. В наступному при оформленні земельної ділянки відповідачів встановлено, що суміжні межі земельних ділянок сторін встановлено вірно і не порушують прав суміжного землекористувача. Таким чином, суть спору між сторонами зводиться до бажань позивача змінити межі між земельними ділянками сторін, в межах земельної ділянки, відведеної оскаржуваним рішенням відповідачам. Разом із тим, така позиція позивача нічим не обґрунтована. Крім того, відповідно до листа Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області № 404/02-15 від 13.05.2019 року позивач [PERSON] користується земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , однак до Березанської сільської ради останній не звертався із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації та надання земельної ділянки у власність. Оцінюючи посилання позивача про порушення його права власності на земельну ділянку земельною ділянкою з кадастровим номером 5121080700:05:001:0142, яка була виділена у власність [PERSON] слід зауважити, що дана земельна ділянка ніколи не знаходилась у власності позивача [PERSON] . Земельна ділянка належала Березанській сільській раді та стосовно неї між [PERSON] та Березанською сільською радою не укладались будь-які правочини. Позивачем також не надано доказів того, що він звертався до органу місцевого самоврядування із заявою про передачу йому у власність чи користування вказаної земельної ділянки, у зв`язку із чим міг виникнути спір з приводу її виділення (переважно перед позивачем) іншій особі, що підтверджується згаданим вище листом. Посилання [PERSON] про порушення його права власності на вказану земельну ділянку є хибними та не підтверджуються зібраними у справі доказами. Доводи позивача не містять правового обґрунтування порушення його прав, а свідчать про незгоду позивача із використанням свого законного права [PERSON] щодо приватизації земельної ділянки. Згідно ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, передбачених Конституцією і законами України. За приписами статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, та згідно ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Відповідно до ч. 1 ст. 59 вказаного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, а згідно ч. 10 цієї ж статті цього ж Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України, визнаються незаконними у судовому порядку. Відповідно до ст. 14 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і у порядку, встановленому законом. За частиною 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній та комунальній власності, без встановлення строку. Згідно із вимогами п. а ч. 1 ст. 96 та ч. 2 ст. 95 ЗК України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Статтями 317, 319 ЦК України визначено, що саме власнику належить право розпоряджатись своїм майном за власною волею. У відповідності з вимогами ст. 152 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються шляхом: визнання цих прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення цих прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до вимог ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, орган місцевого самоврядування, діючи в межах своїх повноважень, передав безоплатно у власність відповідачу [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 5121080700:05:001:0142, площею 0,25 га, що не перевищує норм, визначених ст.121 ЗК України, при цьому за даними Відділу у Біляївському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області жодних обмежень чи обтяжень на цю земельну ділянку встановлено не було. Крім того, державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомості - як на житловий будинок, належний відповідачу, так і на земельну ділянку, проведена за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що оскільки вимоги позивача про скасування оспорюваного рішення Березанської сільської ради є безпідставними, то відсутні підстави і для скасування виданого на ім`я відповідача [PERSON] на підставі такого оспорюваного рішення сільради і Державного акта на право власності на земельну ділянку. Що стосується позовних вимог [PERSON] щодо визнання недійсним договору дарування від 09.07.2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] про дарування земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності від 09.07.2019 року, номер запису: 32312490 на земельну ділянку на ім`я [PERSON] , суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 - ч. 3, ч. 5, ч. 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Так, судом встановлено, що [PERSON] правомірно отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 199261, виданий Березанською сільською радою Біляївського району Одеської області 08.02.2010 року, на підставі рішення Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області № 124 від 25.10.2007 року, зареєстрованого Біляївським районним відділом ОРФ ДП «Центр ДЗК» в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011051602218 від 12.04.2010 року. Згодом, на підставі договору дарування від 19.07.2019 року, посвідченого державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Грабовенко-Ворсуляк Д.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2-975, [PERSON] передала у власність, а [PERSON] безоплатно прийняв у власність: земельну ділянку площею 0,2503 гектарів, в тому числі за земельними угіддями: рілля - 0,1642 гектарів, під господарськими будівлями і дворами - 0,0861 гектарів, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 5121080700:05:001:0142. Підсумовуючи викладене вище, суд вважає, що зміст оспорюваного правочину не суперечить законодавству, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та укладали договір у встановленій законом формі, тобто на час укладення договору дарування земельної ділянки сторони досягли згоди всіх його умов. Отже, підстав для визнання оспорюваного договору недійсним немає. Тому в задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити. При цьому суд звертає увагу, що вимога про скасування державної реєстрації права власності від 09.07.2019 року, номер запису: 32312490 на земельну ділянку на ім`я [PERSON] є похідною від вимоги про визнання недійсним договору дарування від 09.07.2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , а тому також задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються позивача.

Outcome: dismissed