Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , укладений 23.07.2005 року, посилаючись на те, що шлюбні відносини припинені у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, та спільне господарство не ведеться. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно та відновленню не підлягає. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб. У підготовче засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про час і місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій вказала, що позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони 23.07.2005 року зареєстрували шлюб, про що Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції 23.07.2005 року було видано Свідоцтво про шлюб (актовий запис № 648). Також, як встановлено, шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2019 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, відповідач теж не виявив наміру зберегти сім`ю, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Так як, позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат, тому суд вважає за доцільне її не розглядати, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України щодо розгляду справи судом не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог.

Outcome: approved