Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення юридичного факту відсутності повторної реєстрацію шлюбу та визнання неправомірного подання позову. В обґрунтування вказано, що він, позивач по справі перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 1980 року. У 1981 року вони переїхали проживати до республіки Абхазія, у 1994 року вони повернулися до України. 01.12.1989 року у них народилася донька [PERSON]. 30.07.2003 року він звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою про розірвання шлюбу, рішення постановлено 08.08.2003 року. Вказане звернення до суду з позовом позивач просить визнати неправомірним, так як із-за непорозуміння у сімейному житті рішенням суду Гулрипшського району республіки Абхазія від 29.04.1985 року шлюб між сторонами розірвано, та 18.11.1985 року Гулрипшським райвідділом РАГСу Абхазької АРСР, видано актовий запис № 48. Окрім того, позивач підтверджує свої доводи тим, що він отримав свідоцтво про встановлення батьківства дочки [PERSON], [INFO], актовий запис №6 від 29.07.1994 року. Просить суд встановити факт відсутності повторної реєстрацію шлюбу після 18.11.1985 року між сторонами по справі та поновити строк пропуску подання позову до суду з поважних причин. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Посилаючись на підстави вказані у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнала, заперечувала проти задоволення позову з підстав того, що судовий розгляд справи про розірвання шлюбу відбувався у м. Кривому Розі Жовтневому райсуді, в Абхазькій АРСР справ про розірвання шлюбу не розглядалося, надані позивачем документи недійсні про що є офіційна відповідь Генерального прокурора Грузії. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що вимоги позов не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] Мацієвич, 16 лютого 1980 року зареєстрував шлюб з Гогуа (дошлюбне прізвище - Пигош) [PERSON] у Саксаганському відділі РАГС м. Кривого Рогу, актовий запис № 107 (а.с.13). В 1981 році сторони переїхав проживати до республіки Абхазія, у 1994 році, вони повернулися до України. 01.12.1989 року у них народилася донька [PERSON]. 30.07.2003 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON], рішення постановлено 08.08.2003 року (а.с. 66), рішення набрало законної сили. Дослідивши матеріали цивільної справи про розірвання шлюбу № 2-413/03 вбачається, що у позовній заяві позивач вказує що вони перебувають у шлюбі з 1980 року, шлюб перший, шлюбні відносини припинені у березні 2003 року та зазначені обставини встановлені судовим рішенням; 07.12.2005 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд рішення про розірвання шлюбу за ново виявленими обставинами. Ново виявленими обставинами зазначив, те, що рішенням суду Гулрипшського району республіки Абхазія від 29.04.1985 року шлюб між сторонами розірвано, та 18.11.1985 року Гулрипшським райвідділом РАГСу Абхазької АРСР, видано актовий запис № 48, та виданий актовий запис про встановлення батьківства №6 від 29.07.1994 року виданий Володимировською сільською радою Гулрипшського району республіки Абхазія (а.с.74, 75). Відповідно до судового доручення 27.03.2006 року до суду надійшло повідомлення Департаменту Юстиції Абхазької автономної республіки, згідно з яким вказані вище актові записи не можуть бути підтверджені, так як вони були видані на неконтрольованій території Грузії та не мають юридичної сили (а.с.80). Ухвалою суду від 19.01.2007 року заявнику [PERSON] відмовлено в перегляді рішення, що набрало законної сили в звязку з ново виявленими обставинами (а.с.61). Вказане рішення залишене без змін, відповідно до ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.09.2007 року. Дослідивши матеріали цивільної справи № 2-о-261/08 за заявою від 26.08.2008 року [PERSON] про встановлення юридичного факту розірвання шлюбу, заінтересовані особи [PERSON] та Головне управління юстиції у Дніпропетровської області, вбачається що рішенням суду від 22.05.2009 року встановлено факт розірвання шлюбу 18.11.1985 року Гулрипшським райвідділом РАГСу Абхазької АРСР, видано актовий запис № 48, між [PERSON] та [PERSON] (а.с.62); 28.10.2009 року Апеляційним судом Дніпропетровської області постановлено рішення про скасування рішення суду від 22.05.2009 року та відмовлено в задоволенні заяви (64-65). Дослідивши матеріали цивільної справи №2-5958/10 за позовною заявою [PERSON] до відділу реєстрацію актів цивільного стану Жовтневого району, третя особа [PERSON] про анулювання актового запису про розірвання шлюбу, визнання розірваним шлюб, вбачається що 19.10.2010 року постановлена ухвала про закриття провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України (а.с.66). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області 09.02.2011 року, вказане рішення залишено без змін (а. с. 67). Дослідивши матеріали цивільної справи №2а/0413/601/2012 за адміністративною позовною заявою [PERSON] до відділу реєстрацію актів цивільного стану Жовтневого району про зобовязання скасувати актовий запис про розірвання шлюбу, вбачається що 13.11.2012 року постановлена ухвала про залишення позовних вимог без розгляду, відповідно до ст.100,102 КАС України (а.с.68). Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2013 року, вказане рішення залишено без змін (а. с. 69). Аналізуючи докази та судові рішення, суд вказує на те, що судовими рішеннями встановлено, що надані актові записи позивачем не мають юридичної сили, а отже не тягнуть ніяких правових наслідків. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні відносини. Згідно з п. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень ч. 5 ст. 234 цього Кодексу, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Право суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, передбачено Цивільним процесуальним кодексом України лише за певних умов, зокрема: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Суд не знаходить правових підстав для задоволення позову про визнання пропуску строку подання позову до суду по поважній причині та поновлення його, визнання факту відсутності повторної реєстрації шлюбу після 18.11.1985 року між [PERSON] Мацієвичем та [PERSON] та визнання неправомірного подання позову до суду про розірвання шлюбу у 2003 року. Судові витрати необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed