Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 01.06.2010 р. відповідач позичив у нього гроші в сумі 48000 грн. зі строком повернення до 01.01.2011 р., що підтверджується розпискою від 01.06.2010 р. відповідача, наданої в присутності свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Проте після настання строку виконання грошового зобов'язання, відповідач борг не повернув і по теперішній час. В зв'язку з цим він звернувся до суду з цим позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача борг у розмірі 48000 грн., три відсотка річних від суми позики у розмірі 4200 грн., а всього у сумі 52200 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте до початку судового засідання до суду надійшла письмова заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи без його участі, в якій він підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи, повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Представник позивача [PERSON] в наданій суду письмовій заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, тому судом 13.06.2014 року на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з розпискою від 01.06.2010 р. [PERSON] отримав від [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 48000 грн. для особистих потреб та зобов'язався повернути до 01.01.2011 р. Позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 48000 грн., тому виходячи з положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 48000 грн. Стосовно вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми трьох відсотків річних суд відзначає наступне. В силу ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з аналізу вищезазначених норм Цивільного кодексу, інфляційні витрати та 3% річних підлягають стягненню з боржника з моменту спливу строку (терміну) виконання зобов'язання. Приймаючи рішення по справі, враховуючи строк виконання грошового зобов'язання за розпискою від 01.06.2010 р., який скінчився 01.01.2011 р., суд приходить до висновку, що передбачені ст. 625 ЦК України санкції підлягають стягненню з відповідача з моменту спливу строку виконання зобов'язання, тобто з 02.01.2011 р., тому вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] три процента річних у розмірі 4197,69 грн. (48000 грн. (сума боргу) х 3% : 100% : 365 днів х 1064 (кількість днів прострочки за період з 02.01.2011 р. по 01.12.2013 р.) = 4197,69 грн.). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 521,95 грн. пропорційно задоволеним вимогам у зв'язку з їх документальним підтвердженням. На підставі викладеного,

Outcome: partial