Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Горондівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17 травня 2015 року помер його батько [PERSON] ([INFO]), який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою [INFO], і який був головою дворогосподарства. За своє життя батько заповіт не залишив, після його смерті він фактично прийняв спадщину, оскільки вступив у володіння та користування належним спадкодавцю житловим будинком, в якому він та його сімя були зареєстровані та фактично проживали. Звернувшись у встановленому порядку в шестимісячний строк до Мукачівської державної районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у видачі йому свідоцтва про право власності держаним нотаріусом було відмовлено та видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, мотивуючи тим, що ним не було надано документів, які посвідчують право власності його батька на житловий будинок. Також позивач зробив самовільно добудову, так як оформлення документів займало багато часу, якого в нього не вистачало в звязку з постійним виїздом на сезонні заробітки для утримання своєї сімї. В звязку з цим він звернувся до суду з позовом про визнання права власності на будинковолодіння та визнання права власності на самовільну забудову літню кухню. Позивач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату та час проведення судового засідання. До початку судового засідання подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Горондівської сільської ради Мукачівського району, також в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що виконком сільської ради не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що згідно відомостей погосподарських книг на час будівництва будинку, який побудовано в 1990 році за адресою с.Горонда, вул. Борканюка, буд.25 Мукачівського району, головою домогосподарства був [PERSON]. Даний факт підтверджується довідкою, виданою виконкомом Горондівської сільської ради від 12.11.2015 року за № 2008. 17.05.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 194970, виданого виконкомом Горондівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 18.05.2015 року. За життя [PERSON] заповіт не залишав, правовстановлюючі документи на будинок не оформляв. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на домоволодіння за № 25 по вул. Борканюка в с.Горонда Мукачівського району. На день його смерті за вказаною адресою були зареєстровані син померлого [PERSON], невістка [PERSON], онуки [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Горондівської сільської ради від 03.06.2015 року за № 712. Відповідно до\~ ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно спадкоємцями першої черги спадкування за померлим [PERSON] є його син [PERSON], оскільки його мати дружина померлого [PERSON] померла 03.01.2014 року. Отже, позивач являється спадкоємцем першої черги, окрім нього інших спадкоємців не має. Відповідно до частини 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї. Таким чином суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину на домоволодіння за № 25 по вул. Борканюка в с.Горонда, Мукачівського району, що належало його померлому батьку, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. З метою оформлення спадкових прав [PERSON] звернувся до державного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом, але отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.12.2015 року за № 457/02-31, оскільки не подав документів, які посвідчують право власності [PERSON] на житловий будинок. За час свого життя в батьківському домі позивач совільно зробив добудову, однак документів на неї не оформив. Станом на 18 листопада 2015 року ТОВ «Оціночна Компанія-М» було виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 25 по вул. Борканюка в с.Горонда, в якому також зазначено самовільну забудову літню кухню, згідно якого замовником технічної інвентаризації є [PERSON]. Дане домоволодіння складається з житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», вбиральні літ. «Д», споруди літ. «1-3», замощення літ. «І», колодязю літ. «К». Інвентаризаційна вартість обєкту становить 85788 грн. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Оскільки існують реальні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, єдиним виходом із даної ситуації є визнання за позивачем права власності в порядку спадкування в судовому порядку. Через відсутність правовстановлюючих документів позивач не може реалізувати своє право на оформлення свідоцтва про право на спадщину, тому його право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування. В порядку ст. 376 ЦК України позивачу також надано право на звернення з позовом до суду про визнання права власності і на самочинну забудову. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 цього ж Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За таких обставин, враховуючи також відсутність заперечень у відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved