Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів. Посилаючись на те, що 20 липня 2010 року за попередньою домовленістю з відповідачем, він вирішив купити автомобіль марки AUDI В-4, 1995 року випуску, д.н.з [NUMBER], передавши відповідачу за автомобіль грошові кошти в сумі 6500 доларів США, що стверджується розпискою від 20.07.2010 р. Також, 20.07.2010 р. відповідач оформив на позивача довіреність, яка зареєстрована в реєстрі № 1116 приватним нотаріусом міського нотаріального округу [PERSON] для подальшого керування та зняття з обліку. Однак, при оформленні довіреності [PERSON] приховав від позивача та нотаріуса той факт, що у нього є боргові зобов'язання перед фізичними та юридичними особами, внаслідок чого, державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все рухоме майно відповідача, що підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 43087569 від 03.01.2014 р. Тому, 25.12.2013 р. працівниками ДПС було затримано автомобіль марки AUDI В-4, 1995 року випуску, д.н.з [NUMBER], на підставі постанови ВДВС про арешт даного транспортного засобу, яким керував [PERSON] та був переданий 27.12.2013 р. на відповідальне зберігання державним виконавцем ДВС ТМУЮ Крамар Р.Я., про що свідчить акт опису та арешту майна від 27.12.2013 р. На прохання позивача про добровільну сплату боргових зобов'язань відповідач ніяким чином не реагує, в усній формі відмовився сплатити заборгованість. На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити, стягнути з відповідача подвійний розмір в сумі 103 870,00 грн. та судові витрати. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили суд його задовольнити, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві та подали заяву про збільшення позовних вимог в якій просили стягнути з відповідача кошти в розмірі 124 809,00 грн. Представник відповідачау судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Частиною 2 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Як вбачається із розписки, складеної 20.07.2010 р., [PERSON] за попередньою домовленістю з [PERSON], вирішив купити автомобіль марки AUDI В-4, 1995 року випуску, д.н.з [NUMBER], передавши відповідачу за автомобіль грошові кошти в сумі 6500 доларів США. 20.07.2010 р. [PERSON] оформив на [PERSON] довіреність, яка зареєстрована в реєстрі № 1116 приватним нотаріусом міського нотаріального округу [PERSON] Однак, при оформленні довіреності [PERSON] не повідомив [PERSON] про те, що у нього є боргові зобов'язання перед фізичними та юридичними особами, внаслідок чого, державним виконавцем винесено постанову від 13.10.2010 р. про накладення арешту на все рухоме майно відповідача, що підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 43087569 від 03.01.2014 р. 25.12.2013 р. працівниками ДПС було затримано автомобіль марки AUDI В-4, 1995 року випуску, д.н.з [NUMBER], на підставі постанови ВДВС про арешт даного транспортного засобу, яким керував [PERSON] та був переданий 27.12.2013 р. на відповідальне зберігання державним виконавцем ДВС ТМУЮ Крамар Р.Я., про що свідчить акт опису та арешту майна від 27.12.2013 р. Частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Із статей 610, 611 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання. У судовому засіданні з'ясовано, що відповідачем не був відчужений позивачу автомобіль марки AUDI В-4, 1995 року випуску, д.н.з [NUMBER], та не було ним повернуто позивачу кошти в розмірі 6 500,00 доларів США. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо повернення коштів, та вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 6500,00 дол. США, що складає 62 404,55 грн., згідно офіційного курсу встановленого Національним банком України та трьохпроцентів річних від простроченої суми, а саме, згідно розрахунку за період з 20.07.2010 р. по 17.03.2014 р. становить 6 857,66 грн., а тому загальна сума коштів, які підлягають стягненню становить 69 262,21 грн. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення боргу в подвійному розмірі, суд вважає безпідставними, оскільки позивач не довів, що відповідач навмисне ввів в оману позивача щодо обставин, які мають істотне значення, чим заподіяв йому збитки. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви в суд. На підставі наведеного,

Outcome: partial