Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 24.04.1999 року між ним [PERSON] та відповідачем [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24.04.1999 року між ним [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №204. Вони з [PERSON] проживали однією сім`єю до 2011 року, після чого припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть, спільного майна та неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного, що поступово призвело до втрати почуття любові, без чого неможливе існування сім`ї. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам, відповідач згодна на розірвання шлюбу, однак, не має можливості прибути для розірвання шлюбу через органи реєстрації актів цивільного стану, тому він вимушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання також не з`явилася, надала до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, просила розглянути справу в її відсутності. Також просила змінити її прізвище на дошлюбне [PERSON] . У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 24 квітня 1999 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Саксаганської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 204. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] (а.с.6). Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю почуття любові, поваги. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша\~статті 24 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнано учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно п.1 ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, беручи до увагу визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе шлюб зареєстрований між сторонами розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. З урахуванням вищезазначеного, та зважаючи на те, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 104,105,112, 114 СК України,

Outcome: approved