Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що йому Криворізьким регіональним відділом Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області було видано Дозвіл на виконання будівельних робіт № 86 для будівництва тимчасової споруди павільйону з приймання вторинної сировини на [ADDRESS]. Дозвіл був виданий строком дії до грудня 2008 року. Однак ним, як замовником будівництва було порушено строки будівництва, та дозвіл на будівництво вчасно подовжений не був. Будівництво споруди павільйону з приймання вторинної сировини на [ADDRESS] здійснено ним як капітальної споруди, а не тимчасової споруди, зазначене підтверджується інвентарною справою на павільйон «А-1» та замощення виготовленою КП ДОР «Криворізьке БТІ». Отже ним фактично, було здійснено самочинне будівництво павільйону «А-1», загальною площею 47,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В теперішній час він бажає визнати право власності на майно, однак йому було в цьому відмовлено відповідачем, тому він змушений звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, а саме визнати за ним право власності на павільйон літ. «А-1» загальною площею 48,4 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Крім того, зобов'язати особа Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції зареєструвати право власності за [PERSON] на павільйон літ. «А-1» загальною площею 48,4 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] Представник відповідача - Управління благоустрою та житлової політики Криворізької міської Ради в судове засідання не з'явився, надала заяву, згідно якої просить справу розглянути у її відсутність. Представник третьої особи Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим справу розглянути у відсутність відповідача. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов [PERSON] до Управління благоустрою та житлової політики Криворізької міської Ради, третя особа Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції про визнання права власності підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 8 ЦПК України в редакції 2005 року, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно - правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 214 ЦПК України, п. 12 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», під час ухвалення рішення суд вирішує ряд питань, в тому числі і питання : які правовідносини сторін випливають із встановлених судом обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що позивачеві [PERSON] 25 березня 2008 року Криворізьким регіональним відділом Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області було видано Дозвіл на виконання будівельних робіт № 86 для будівництва тимчасової споруди павільйону з приймання вторинної сировини на [ADDRESS]. Дозвіл був виданий строком дії до грудня 2008 року. Однак позивачем будівництво споруди павільйону з приймання вторинної сировини на [ADDRESS] здійснено було, як капітальної споруди, а не тимчасової споруди, зазначене підтверджується інвентарною справою на павільйон «А-1» та замощення виготовленою КП ДОР «Криворізьке БТІ». Отже, [PERSON] було здійснено самочинне будівництво павільйону «А-1», загальною площею 47,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Частина 5 ст. 376 Цивільного кодексу України передбачає, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Встановлено, що 22 лютого 2008 року між [PERSON] та Криворізькою міською радою був укладений договір оренди земельної ділянки для розташування споруди павільйону площею 0,0136 га який розташований на [ADDRESS]. Строк дії договору 3 роки. Позивач [PERSON] звертався до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління для оформлення правовстановлюючих документів на збудований павільйон, однак йому було відмовлено та запропоновано звернутись в Дніпропетровській регіональний відділ при інспекції архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області для отримання декларації про готовність об'єкту до експлуатації. Як вбачається з матеріалів справи, 08 вересня 2008 року збудований павільйон був прийнятий в експлуатацію як закінчене будівництво, згідно акту державної приймальної комісії зареєстрована в «Криворізькому регіональному відділі інспекції Архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 30.10.2008 року за № 224 та затверджений рішенням виконкому Жовтневої районної ради від 15.10.2008 року за № 387/6. Крім того, відповідно до висновку, згідно звіту ТОВ «СМАРТ ІНЖИНІРИНГ» від 12.06.2013 року про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта встановлено відповідність вимогам споруди павільйону літ. «А-1» загальною площею 48,4 кв.м, будівельний об'єм 155 м 3 що розташований за адресою: [ADDRESS] та можливість безпечної експлуатації. Встановлено, що [PERSON] звертався також до Жовтневої районної у місті Ради, управління благоустрою та житлової політики Криворізької міської ради з питанням про отримання правовстановлюючих документів на споруду яка розташована за адресою: [ADDRESS], однак йому було відмовлено, мотивуючи тим, що з 1 січня 2004 року Цивільним Кодексом України передбачено, що право власності на збудований павільйон можливо отримати тільки за рішенням суду. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В свою чергу, до кола способів захисту цивільних прав та інтересів чинним законодавством віднесено припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, але як свідчать матеріали справи відповідач в супереч названим нормам закону створив реальні умови, які обмежують права позивача у здійсненні ним своїх прав на майно. У відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Outcome: approved