Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є одноособовим власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується відповідним Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.05.2021 року та Витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельні ділянки за вказаною адресою. Також позивач вказує, що в його будинку зареєстрований за місцем проживання [PERSON] , [INFO] , але більше трьох років [PERSON] проживає за іншою адресою в м. Кілія Одеської області, особистих речей відповідача в будинку не має та сімейних стосунків з позивачем у відповідача не має. На теперішній час через реєстрацію місця проживання відповідача за адресою [ADDRESS] , позивач не має можливості належним чином користуватись належним йому нерухомим майном. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд, визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 06.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. Представником позивача [PERSON] надано заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Від відповідача [PERSON] на дату розгляду справи за вх.. № 7593/21 надійшла заява, згідно якої заперечень щодо задоволення позову він немає, позов визнає та просить розглянути справу без його присутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та надані докази по справі, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за індексним номером 258689255, виданого 27.05.2021 рокувстановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить весь житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , /а.с.11-12/. Згідно довідки за вих. № 4006/14/21 від 03.09.2021 року, виданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради встановлено, що в Реєстрі Кілійської територіальної громади, станом на вересень 2021 року за адресою: [ADDRESS] , значаться зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , /а.с.25/. При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права: Ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317 ЦК України передбачають здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками, справи не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому із змісту ч. 1 ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК УРСР - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 163 ЖК УРСР - у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї в будинку /квартирі/ приватного житлового фонду, за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки відповідач не проживає у вищезазначеному будинку, в якому зареєстровано його місце проживання протягом тривалого строку.

Outcome: approved