Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відділ громадянства, паспортної, імміграційної служби Київського РВ ГУМВС України в Харківській області зняти з реєстрації [PERSON], 1997 р.н., за адресою: [ADDRESS], виселити [PERSON] та [PERSON], 1997 р.н., з квартири за адресою: [ADDRESS] в квартиру за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON], донька [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] з 03.09.1994 р. перебували у шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], 1997 р. народження. 24.02.2005 р. рішенням Московського районного суду м. Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На підставі рішення №460/15 від 26.12.2006 р. виконавчого комітету Московської районної ради м Харкова дано дозвіл [PERSON] зняти з реєстраційного обліку неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], по [ADDRESS] та зареєструвати її по [ADDRESS]. З 25.04.2007 р. відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS], що належить позивачу. Колишня дружина [PERSON] та дочка [PERSON] створили нестерпні умови проживання, зламали меблі, постійно погрожують позивачу, який не може користуватися своїм майном. Між позивачем та відповідачами не існує сімейних відносин, спільне господарство вони не ведуть. За борги з оплати комунальних послуг в квартирі відключені газ, вода, водовідведення, електрика. Всупереч вимогам законодавства відповідачка [PERSON] не укладала з позивачем, як з власником квартири, договору найму (оренди) житла та за користуванням житлом плати від відповідачів позивач не отримує, комунальні платежі [PERSON] і [PERSON] не оплачують, створивши великі борги по комунальним платежам. Посилаючись на ст.158, 168, 169 ЖК України, вважає, що відповідачі підлягають виселенню з квартири, оскільки вони не уклали з позивачем договору найму та не сплачують йому за користування житлом, порушуючи при цьому правила проживання. На неодноразові звернення до [PERSON] дати згоду на зняття з обліку реєстрації неповнолітньої дочки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та зареєструвати доньку за адресою: [ADDRESS], [PERSON] згоди не дає, тому позивач змушений звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити його в повному обсязі. Відповідачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON], позовні вимоги не визнала надала суду письмові заперечення, в яких зазначила, що реєстрація відповідачів є законною, оскільки була проведена на підставі заяви в Московський райвиконком м. Харкова від обох батьків, підпис позивача стоїть в заяві. Опікунською радою створювалася комісія, яка розглядає житлові умови, в яких проживала і буде проживати дитина, та було винесено дозвіл на зняття малолітньої дитини з реєстрації за [ADDRESS] і постановку її на реєстраційний облік по [ADDRESS]. В позовній заяві від 2010 р., справа №2-4452/10/04, яка міститься у справі, позивач зазначав, що дав згоду на реєстрацію малолітньої дитини [PERSON] по [ADDRESS]. Доводи позивача про те, що відповідачі чинять йому перешкоди в проживанні в квартирі, не відповідають дійсності, оскільки позивач має вільний доступ в квартиру, постійно проживає у великій кімнаті з балконом. Оформити субсидію позивачу ніхто не заважає, оскільки [PERSON] доходів не має, а [PERSON] знята з реєстрації по [ADDRESS] з 11.06.2014 р. За час проживання в квартирі відповідачка [PERSON] своїми силами і за власні кошти залила підлогу на кухні, постелила лінолеум, встановила мийку, наклеїла шпалери, з моменту реєстрації в квартирі по мірі можливості оплачує комунальні платежі. В задоволенні позову просить відмовити, так як дитина не має іншого місця проживання, оскільки в однокімнатній квартирі по [ADDRESS], [PERSON] має у своїй власності 5,5 кв.м., де ще постійно мешкає її бабуся [PERSON], яка хворіє, потребує спокою, що неможливо організувати в одній кімнаті. У квартирі [PERSON] дочка займає ізольовану кімнату площею 9 кв.м., де має можливість проживати та навчатись, в тому числі займатись музикою. З батьком [PERSON] відносин не з'ясовує, намагається з кімнати не виходити, якщо він на кухні або у ванній. Відповідачі постійно проживають в квартирі, оплачують комунальні послуги, норми громадського порядку не порушують, ніяких перешкод позивачеві не створюють, тому виселенню і зняття з реєстрації не підлягають, оскільки підстави для їх виселення відсутні. Представник третьої особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судовму засіданні вважала, що позовні вимоги не обґрунтовані, тому в задоволенні позову просила відмовити. В наступне судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені у встановленому порядку, подали до суду заяву, в якій просять розглядати справу в їх відсутності, рішення винести в інтересах дитини. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, третя особа належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд продовжив розгляд справ у відсутність представника Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради відповідно до ст. 169 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.02.1999 р. реєстраційний №2-99-143578-ц1, позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). З 03.09.1994 року позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у шлюбі, якій був розірваний рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.02.2005 р. (а.с.12). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.16). Згідно рішення виконкому Московської районної в місті Харкові ради № 460/15 від 26.12.2006 р. батькам малолітньої [PERSON] дозволено зняти її з реєстраційного обліку по [ADDRESS], кв.20 та зареєструвати по [ADDRESS], у квартирі, яка належить на праві власності її батькові [PERSON] (а.с.19). З 25.04.2007 р. [PERSON] та неповнолітня [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] (а.с.14). 11.06.2014 р. [PERSON] знята з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.14, 30), тому підлягає виселенню з квартири [ADDRESS], а позов [PERSON] в цій частині задоволенню. В задоволенні позовних вимог [PERSON] про зняття з реєстрації місця проживання та виселення з квартири [ADDRESS] неповнолітньої [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого поживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, що передбачено ст.156 ЖК України. До членів сім'ї власника квартири належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України, в тому числі діти. Таким чином, неповнолітня [PERSON] є членом сім'ї власника квартири - її батька [PERSON], тому користується жилим приміщенням нарівні з власником квартири. Аналогічна норма міститься в ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», якою також передбачено, що діти - члени сім'ї власника жилого приміщення мають право користуватись займаним приміщенням нарівні з власником. Правові підстави для виселення члена сім'ї власника квартири визначені ст.157 ЖК України, якою передбачено, що членів сім'ї власника квартири може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 ЖК України. Виселення проводиться в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачем не надано доказів, підтверджуючих вчинення [PERSON] дій, зазначених в ч.1 ст.116 ЖК України. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про зняття з реєстрації місця проживання та виселення з квартири [ADDRESS] неповнолітньої [PERSON] задоволенню не підлягають. Суд стягує з відповідачки [PERSON] на користь держави судові витрати в розмірі 243,60 грн. у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, якою передбачено, що в разі якщо позивача, на користь якого увалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial