Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради, третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 03.06.2011 року помер його батько [PERSON], а 18.08.2013 року померла його мати [PERSON], після смерті яких відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул.Жовтнева, 27 в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області. Після смерті батька та матері він, як спадкоємець за законом фактично вступив в управління даним житловим будинком. 22.09.2017 року він звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батьків [PERSON] та [PERSON], однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно оскільки нотаріусом було виявлено, що житловий будинок рахується за головою колгоспного двору [PERSON] та визначити частку померлої [PERSON] у колгоспному дворі неможливо, крім того державна реєстрація права власності на будинковолодіння не проведена. Оскільки він не може отримати правовстановлюючих документів на майно, яке він успадкував за законом після смерті батьків просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул.Жовтнева, 27 в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області. Позивач в судове засідання не зявився, однак в матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився з невідмих на те суду причин. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] народився 03.04.1959 року в с. Почапинці Тернопільського району та його батьками є [PERSON] батько та [PERSON] мати, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №370041. Як вбачається з інформаційної довідки виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро, станом на 27.09.2016 року житловий будинок №27 з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Жовтнева в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області, загальною площею 100,2 кв.м. рахується за членами колгоспного двору [PERSON] та [PERSON]. Державна реєстрація права власності не проведена. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ИД № 119444 [PERSON] помер 03.06.2011 року в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ИД №155328, [PERSON] померла 18.08.2013 року в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області. За умовами ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності. Згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно наведених норм, житловий будинок №27 з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Жовтнева в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області належав на праві сумісної власності членам колгоспного двору [PERSON], [PERSON] Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. В силу ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. За умовами ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] на час його смерті, тому, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вона вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, однак у встановленому законодавством порядку документів про прийняття спадщини вона не оформила. Таким чином на день смерті 18.08.2013 року [PERSON], останній належав на праві приватної власності житловий будинок №27 з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Жовтнева в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до вимог ст. 1273 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитись від прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ст. 1268 ЦК України). Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії 22.09.2017 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадкове майно за законом після смерті 18.08.2013 року матері [PERSON], на житловий будинок №27 з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Жовтнева в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області оскільки нотаріусом було виявлено, що житловий будинок рахується за головою колгоспного двору [PERSON] та визначити частку померлої [PERSON] у колгоспному дворі неможливо, крім того державна реєстрація права власності на будинковолодіння не проведена. У відповідності до ст.ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені обставини, та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивача, яке підлягає захисту шляхом визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Жовтнева, 27 в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області в порядку спадкування за законом після смерті 18.08.2013 року матері [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved