Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] міської ради, третя особа перша [PERSON] державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Мотивує заявлені вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право власності від 21.09.2012 року [PERSON] належала квартира під № 30 по вул. Щербанюка, буд. 42. вказує, що 16 грудня 2015 року його тітка [PERSON] померла, у зв'язку із чим відкрилась спадщина належне їй майно. Окрім нього, спадкоємцем за законом є рідний брат померлої, його батько - [PERSON], який від прийняття спадщини відмовився на його користь. Зазначає, що 11 травня 2016 року він звернувся до першої [PERSON] державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом - квартиру №30 в будинку по вул. О.Щербанюка, 43 в м. Чернівці. Посилається на те, що внаслідок не надання ним правовстановлюючого документу про належність квартири №30 будинку по вул. Щербанюка, 43 в м. Чернівці померлій тітці, а саме свідоцтва про право власності від 21.09.2012 року на спірні квартиру в бюро технічної інвентаризації стало підставою для відмови оформлення права на спадщину у нотаріуса. Просить, визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] на квартиру під № 30 (тридцять) в будинку під № 43 сорок три) по вул. Олександра Щербанюка, загальною площею 56,00 кв.м. Позивач [PERSON] та в його інтересах представник [PERSON] в судовому заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити та в наданих суду поясненнях позивач посилався на обставини аналогічно викладеним в позові. Відповідач, представник [PERSON] міської ради, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в порядку ч. 4 ст. 74 ЦПК України в судове засідання не з»явився; від останнього в суд поступив лист про розгляд справи у відсутність представника; проти заявлених позовних вимог не заперечували. Третя особа представник Першої [PERSON] нотаріальної контори будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в порядку ч. 4 ст. 74 ЦПК України в судове засідання не з»явився, відомостей про поважність причини суду надано не було. Вивчивши і розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, доповнення в її інтересах представника, всебічно, повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, у межах заявлених вимог, заслухавши пояснення позивача, доводи представника позивача в засіданні і доводи викладені в письмовому клопотанні представника відповідача, суд приходить до наступних висновків. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що 16.грудня 2015 року померла [PERSON] (актовий запис про смерть № 2623 а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 21.09.2012 року [PERSON], за життя, належала квартира під № 30 по вул. О Щербанюка, буд. 42 (колишня вулиця Чапаєва) (а.с. 7), вартість якої за даними [PERSON] комунального обласного бюро технічної інвентаризації становить 121774 грн. та згідно дослідженого технічного паспорту загальна площа наведеної вище квартири становить 56,00 кв.м., житлова 28.20 кв.м. 11 травня 2016 року згідно звернення [PERSON] до Першої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру №30 в будинку по вул. О.Щербанюка, 43 в м. Чернівці, вбачається, що згідно постановою за №1356/02-31 від 01.07.2016 року останньому у вчиненні нотаріальної дії оформлення спадкового майна на вищевказану квартиру було відмовлено (а.с. 8) з підстав відсутності Державної реєстрації та правовстановлюючих документів на спірну квартиру №30 в будинку по вул. О.Щербанюка, 43 в м. Чернівці, в якій до дня смерті проживала і була зареєстрована [PERSON] (а.с. 9). Отже вищенаведені докази в їх сукупності повністю узгоджуються з показами свідків [PERSON], [PERSON] щодо доведеності позивачем обставин відносно того, що [PERSON] являлася рідною тіткою [PERSON], власних дітей не мала, чоловік якої помер раніше неї, а [PERSON] постійно до дня смерті за нею доглядав, здійснив її поховання, як близький родич, батько якого [PERSON] будучи рідним братом [PERSON] (свідоцтво про народження актовий запис № 224) відмовився на користь сина від прийняття спадщини після смерті останньої. Крім наведеного судом установлено, що 19.19. 1997 року позивач, прізвище якого від народження значилося [PERSON], змінив його на [PERSON] 19.12. 1997 року, що вбачається з дослідженого свідоцтва про переміну прізвища, імені та по батькові (актовий запис 103), батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (актовий запис свідоцтва про народження № 40 відн). Таким чином, судом встановлено, що в строки, передбачені ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, вказуючи на відсутність реєстрації спірної квартири, що об»єктом спадщини. Статтею 16 ч.2 п.1 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) визначено статтею 1216 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ч. 1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини , а також ті особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини та згідно з статтею 1223 ч.1 та ч.2 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно норм ст. 1268 ч. 5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено статтею 1270 ч.1 ЦК України. Вимогами ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом установлено, що фактично позивача, як спадкодавець до смерті своєї тітки [PERSON] допомагав останній, здійснив її поховання, своєчасно вступив у спадкові права, як спадкоємець четвертої черги. Законодавцем визначено, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. В даному конкретному випадку, за установленими обставинами, дослідженими письмовими доказами, [PERSON] наведені вимоги закону було дотримано, в силу вимог ст.. 1268 ч.3 ЦК України є таким що прийняв спадщину. Дане є співмірним і з поясненнями свідків [PERSON], [PERSON]А.в судовому засіданні. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, суд виходячи з сукупності досліджених доказів по справі, правової оцінки спірних правовідносин, вважає, що позовні вимоги [PERSON] грунтуються на законі і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved