Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позовні вимоги мотивує тим, що 22.02.1997 року він з відповідачкою [PERSON] зареєстрували шлюб. Рішенням Берегівського районного суду від 27.07.2015 року, шлюб між ними розірвано. Під час даного шлюбу вони, за спільні кошти, в розмірі 2090000 Угорських форинтів на підставі договору купівлі-продажу від 13.04.2015 року придбали автомобіль Volkswagen Transporter T5, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер KFL-027. Оскільки, автомобіль придбаний за період перебування у шлюбі, тому вважає за необхідне визначити ідеальні частки у спільному майні подружжя, а саме в розмірі 1/2 частини спільного майна транспортного засобу, вартість якого, станом на 22.06.2016 року згідно довідки Берегівського відділення АТ «Укрсоцбанк», складає 187409,46 грн.. 09.09.2015 року позивач направив попередження [PERSON] про поділ між ними автомашини, однак остання не це не відреагувала та продовжує перешкоджати йому користуватися автомашиною. В звязку з вище наведеними обставинами, позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного транспортного засобу, що є у спільній сумісній власності та стягнути грошову компенсацію за свою частку машини в розмірі93704,50 грн.. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак останній подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.\~ Представник відповідача [PERSON] [PERSON] до суду не зявився, подав до суду заяву якою просив в третє відкласти розгляд справи, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, у межах заявлених вимог суд, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.02.1997 року. Рішенням Берегівського районного суду від 27.07.2015 року, шлюб між ними розірвано. Під час перебування сторін у шлюбі вони за спільні кошти, в розмірі 2090000 Угорських форинтів на підставі договору купівлі-продажу від 13.04.2015 року придбали автомобіль Volkswagen Transporter T5, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер KFL-027 (а.с.8-9) У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за відповідачем [PERSON] зареєстровано автомобіль Volkswagen Transporter T5, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер KFL027 (а.с. 11-12). Майно, а саме автомобіль Volkswagen Transporter T5, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер KFL027, що є спільною сумісною власністю добровільно не поділено між позивачем та відповідачем про що свідчить попередження від 09.09.2015 року (а.с. 19). Згідно довідки Берегівського відділення АТ «Укрсоцбанк», офіційний курс гривні щодо іноземних валют, станом 22.06.2016 року 1000,00 Угорських форинтів (HUF) становить 89,6696 грн. (а.с. 18). Відповідно до п. 23\~Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК\~ч. 3\~ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ст. 60 ч. 1 CK України, майно, набуте, подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).\~ Статтею 69 ч.1 СК України, передбачено що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Стаття 70 СК України, встановлює, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.\~Статтею 71 СК України, передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власністю подружжя ділиться між ними в натурі. Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд\~\~має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшень, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Виходячи з наведених норм закону, із врахуванням того, що сторони не досягли згоди про спосіб поділу спільного майна та попередньо не внесли на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, тому суд вважає необхідним поділити спільне майно без поділу його в натурі, лише визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя і частки якого за сторонами визнаються рівними та змінити режим спільної сумісної власності подружжя на ці об'єкти на режим спільної часткової власності. Відповідно до\~ст. 368 ч. 3 Цивільного Кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з\~ст. 372 ч. 2 Цивільного кодексу України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Згідно\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, аналізуючи вищезазначені норми\~ЦПК України,\~суд приходить до висновку, що спірний автомобіль марки Фолксваген Транспортер, 2006 року випуску, кузов\~\~WV1ZZZ7HZ7H022909, державний реєстраційний номер KFL027 був придбаний сторонами під час шлюбу, за спільні кошти подружжя, тому він є спільною власністю сторін. Таким чином, при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно\~ст. 70 ч.1 Сімейного Кодексу України,\~суд вважає частки позивача та відповідача рівними, тому вимоги позивача [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/2 частину спірного автомобіля марки Volkswagen Transporter, 2006 року випуску, кузов\~\~WV1ZZZ7HZ7H022909, державний реєстраційний номер KFL027 та стягнення в його користь грошової компенсації за 1/2 частку машини в розмірі 93704,50 грн., суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved