Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітньої дитини на термін продовження навчання, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, щомісяця, починаючи з дня подачі позову і до закінчення навчання 30 червня 2020 року. В обґрунтування позову зазначає, що з 01 вересня 2016 року він навчається на фізико-математичному факультеті в Харківському національному педагогічному університеті імені [PERSON], на другому курсі денної форми навчання. В звязку з навчанням він несе витрати на проїзд, харчування, купівлю одягу, придбання методичних посібників, роздрукування матеріалу, придбання канцелярських товарів. Позивач, посилаючись на те, що його батько має можливість надавати йому матеріальну допомогу, просить позов задовольнити. В судове засідання позивач надав заяву, в якій просив провести судовий розгляд без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання також надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності усіх учасників справи на підставі наявних матеріалів. У звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2\~ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії I-ВЛ № 109366, виданого 23 жовтня 1999 року Башилівською сільською радою Близнюківського району Харківської області (а.с.3). Згідно довідки вих. №21/17 від 06 вересня 2017 року, виданої директором Харківського національного педагогічного університету імені [PERSON], [PERSON] є студентом 2 курсу денного відділення вищевказаного навчального закладу, термін закінчення навчання 30 червня 2020 року (а.с.5). Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як зазначено у п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальної допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позов визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів в у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходів) на утримання сина за період навчання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, судом встановлено, що відповідач може матеріально утримувати свого повнолітнього сина, що продовжує навчання і потребує матеріальної підтримки, відповідно до конституційного принципу верховенства права. З урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у зазначеному позивачем розмірі щомісячно, до закінчення навчання (30 червня 2020 року), але не більше, ніж до досягнення ним 23-х річного віку. Згідно з ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави.

Outcome: approved