Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що йому на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS]. За даною адресою, окрім нього та його теперішньої родини зареєстрована відповідач [PERSON] - його колишня дружина. Відповідач з 2015 року не мешкає за місцем реєстрації, участі в утриманні житла, в сплаті комунальних послуг не бере, в добровільному порядку не бажає знятися з обліку за місцем реєстрації, у зв'язку з чим він позбавлений можливості реалізувати своє право на користування та розпорядження своїм нерухомим майном. Тому, просить суд усунути йому перешкоди у користуванні власністю, визнавши [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив цивільну справу розглянути за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 52). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать поштові конверти, які повернулися на адресу суду (а.с. 47,51). А отже відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до положень п. 4 ч.5 ст. 74 ЦПК України. Представник третьої особи - Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання також не з'явився, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 50). Зі згоди позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачу по справі - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння від 01 грудня 2004 року належить домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 4), що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 5). З довідки Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 397 від 16 травня 2017 року (а.с. 46) видно, що за адресою: [ADDRESS], окрім відповідача, його дружини двох дочок та онуки, зареєстрована також його колишня дружина [PERSON] (а.с. 7) - відповідач по справі. Як вказував в позові позивач та ці доводи нічим не спростовані, відповідач, яка залишається зареєстрованою у будинку позивача, не проживає в ньому з 2015 року, місце її проживання позивачу не відоме, за місцем своєї реєстрації не з'являється, добровільно не бажає її відмінити. Будь-яких домовленостей з відповідачем щодо збереження за нею житлової площі на час її не проживання в його будинку не існує, позивач вимушений сам сплачувати комунальні платежі за неї, що негативно впливає на матеріальний стан позивача, та не дозволяє йому розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд, що значно обмежує його законні права користування та розпорядження власністю. У відповідності зі ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином дії відповідача по відношенню до позивача, що проявляються в перешкоджанні йому користуватися, шляхом нездійснення відміни своєї реєстрації, належним йому на праві власності майном, у вигляді будинку [ADDRESS] є неправомірними та такими що порушують його законні права та інтереси, передбачені ст. 41 Конституції України. Крім цього, у відповідності зі ст. ст. 150, 155 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності житловий будинок, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, та не можуть бути позбавлені права користування житловим будинком. Оскільки відповідач своїми діями порушила законні права та інтереси позивача, то у відповідності зі ст. 391 ЦПК України, позивач як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. На підставі ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] не проживає без поважних причин в будинку [ADDRESS], який належить на праві власності позивачу, понад 1 року, не сплачує комунальні і інші платежі, тому вважається такою, що втратила право проживання в вищезазначеному будинку.

Outcome: approved