Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказав, що 22 жовтня 1997 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від спільного проживання дітей немає. Позивач просить суд шлюб розірвати, посилаючись на те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами, через що в сім'ї часто виникали суперечки та непорозуміння. Позивач вважає, що сім'я їхня розпалася остаточно і збережена бути не може. Сімейні стосунки припинені. Добровільно вирішити це питання відповідач не бажає, тому позивач вимушений звернутися до суду і просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 22 жовтня 1997 року, а також розгляд справи провести без його участі. Відповідач [PERSON] надала суду письмову заяву вх.№5519 від 05.09.2017, в якій просила розгляд справи провести без її участі. Позовні вимоги визнає. Не заперечує проти розірвання шлюбу. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити їй «[PERSON]». Судом встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із копії свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER], виданого 28.11.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції у Вінницької області, встановлено, що 22 жовтня 1997 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від спільного проживання дітей немає. Сторони сімейних стосунків не підтримують. Мір до примирення ніхто із сторін не приймав. Не бажають подальшого спільного життя. Відповідно до ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що поновлення сімейних відносин та збереження сім'ї стали неможливими, подальше спільне життя подружжя суперечить їхнім інтересам, сторони не мають наміру підтримувати сімейні стосунки, що має істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати, задовольнивши позов. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER], виданого 28.11.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції у Вінницької області, відповідач після державної реєстрації шлюбу своє прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка «[PERSON]». Відповідач [PERSON] заявила вимогу про залишення їй прізвища «[PERSON]». Враховуючи ці обставини, суд має підстави залишити відповідачеві [PERSON] прізвище «[PERSON]». Оскільки позовні вимоги позивача [PERSON] задоволені, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у розмірі, встановленому п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.4,110,112 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved