Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданим Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою 21 червня 2010 року на підставі рішення виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради №197 від 30.04.2010 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26518990 від 24 червня 2010 року, виданим КП «БТІ Києво-Святошинського району Київської області» є власником двокімнатної квартири [ADDRESS]. В листопаді 2011 року в вищевказаній квартирі позивача прописались відповідачі з метою працевлаштування за місцем проживання. Проте з моменту прописки і по сьогоднішній день відповідачі своїм правом на проживання в квартирі не скористалися, і взагалі до квартири не засилялися, їхні особисті речі в квартирі відсутні. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачам позивач як власник квартири, не чинив, вони добровільно визначили собі інше місце проживання. Участі у сплаті житлово-комунальних послуг, з моменту прописки відповідачі не приймають, що призводить до фінансових втрат позивача, оскільки комунальні платежі нараховуються в залежності від кількості зареєстрованих осіб в приміщенні. Тому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідачі не з»явився в судове засідання, про день слухання справи були повідомлені належним чином, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданим Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою 21 червня 2010 року на підставі рішення виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради №197 від 30.04.2010 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26518990 від 24 червня 2010 року, виданим КП «БТІ Києво-Святошинського району Київської області» [PERSON] є власником двокімнатної квартири [ADDRESS]. В листопаді 2011 року в спірній квартирі позивача прописались відповідачі з метою працевлаштування за місцем проживання. Проте з моменту прописки і по сьогоднішній день відповідачі своїм правом на проживання в квартирі не скористалися, і взагалі до квартири не засилялися, їхні особисті речі в квартирі відсутні. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачам позивач як власник квартири, не чинив, вони добровільно визначили собі інше місце проживання. Участі у сплаті житлово-комунальних послуг, з моменту прописки відповідачі не приймають.. Те, що відповідачі не проживають в спірній квартирі більше встановленого законом строку підтверджується актом, складеним ОСББ «Брест-Литовське» від 25 грудня 2014 року, актом від 28 серпня 2014 року В даному випадку суд вважає, що права позивача порушено, так як він позбавлений можливості в повній мірі реалізувати право власності на належну йому квартиру та не може вільно розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способами захисту цивільни Відповідно до статей 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. За правилами ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ст. 72 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивачів, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Outcome: approved