Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого вказав, що на праві приватної власності на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 27.08.2015 року йому належить будинок, який розташований за адресою: м.Мирноград Донецької області, вул.Кітченка, б.63. У зазначеному будинку окрім нього зареєстровані: його дружина [PERSON], його син [PERSON], його зять [PERSON] та відповідач [PERSON], яку він зареєстрував у даному будинку 13.07.2011 року за її проханням, оскільки вона продавала свій будинок, їй необхідно було знятися з реєстрації за її адресою та десь тимчасово зареєструватися. Відповідач не проживає за місцем реєстрації, не має особистих речей та не проживає у зазначеному будинку з моменту реєстрації, тобто з 13.07.2011 року. Реєстрація у даному будинку відповідача не дає йому змоги розпорядитися своєю нерухомістю на свій розсуд і значно обмежує його законні права. Тому позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, пояснивши, що відповідач жодного дня не проживала у його будинку, він її зареєстрував у себе на її прохання, бо їй ніде було прописатися. Як тільки відповідач продала свій будинок, вона відразу виїхала до своєї доньки, в іншу область. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, повідомлена про час і місце розгляду справи відповідно до цивільно-процесуального законодавства. Заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що жилий будинок, розташований за адресою: Донецька область, м.Мирноград, вул.Кітченка, б.63, належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 27.08.2015 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого станом на 30.10.2015 року та технічним паспортом на будинок (а.с.7, 8-10). У даному будинку зареєстровані: з 1973 року позивач [PERSON], [INFO]; з 1976 року дружина позивача [PERSON], [INFO]; з 2001 року син позивача [PERSON], [INFO]; з 2002 року зять позивача [PERSON], [INFO]; та з 13.07.2011 року відповідач [PERSON], [INFO], про що свідчать домова книга та довідка виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 01.11.2016 року (а.с.11-13, 14). Відповідно до акту координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград від 01.11.2016 року, виготовленого комісією у складі сусідів та у присутності представника комітету, відповідач [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO], фактично не проживає за вказаною адресою з 2011 року по день складання акту (а.с.15). Дану обставину у судовому засіданні підтвердили допитані свідки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона мешкає за адресою: м.Мирноград, вул Кітчепнка, 89. З нею по-сусідству у будинку № 63 мешкає [PERSON] з дружиною [PERSON] З 13.07.2011 року у їх будинку була зареєстрована [PERSON] за її проханням, оскільки у звязку з продажем свого будинку відповідачеві потрібно було кудись виписатися. Після продажу будинку [PERSON] відразу уїхала до своєї доньки у Харківську чи Дніпропетровську область, і більше її ніхто не бачив. Точна адреса відповідача їй не відома. Відповідач жодного дня не мешкала у будинку позивача. Аналогічні пояснення надала свідок [PERSON], яка мешкає за адресою: м.Мирноград, вул Кітчепнка, 64. За приписами ст.41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно за ст.150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою розташування житлового приміщення позивача, належного йому на праві приватної власності, членом його сімї не являється, не мешкала у даному житловому приміщенні і не підтримує з позивачем ніяких стосунків понад встановлені законом строки, також вона не є співвласником спірної житлової площі позивача [PERSON] Враховуючи вищенаведене, а саме те, що відповідач не є членом сімї позивача, будь-яких договорів щодо користування квартирою позивача між сторонами не встановлено, як і не встановлено прояви відповідачем інтересу до вказаного житла більш ніж пять років, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.150 СК України, 386 ЦК України,

Outcome: approved