Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональна філія «Придніпровська залізниця» структурний підрозділ «Криворізька дирекція залізничних перевезень», третя особа [PERSON] про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу та просить суд поновити його на роботі сигналістом Акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональної філії «Придніпровська залізниця» структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень». Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональної філії «Придніпровська залізниця» структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 листопада 2020 року до дня поновлення на роботі. Стягнути з відповідача на його користь 500 гривень за надання правової допомоги. В обгрунтування позову зазначено, що з 25 грудня 2007 року позивач працював на підприємстві Акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональної філії «Придніпровська залізниця» структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» сигналістом. Наказом № 744/ОС від 10.11.2020 року його було звільнено за відсутністю на роботі більше 3 годин протягом робочого дня без поважних причин згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України. З 11 листопада 2020 року позивач не працює. Звільнення вважає незаконним. Працюючи в денну зміну з 8 до 20 години 10.11.2020 року, позивач був звільнений з займаної посади сигналіста за статтею п. 4 ст. 40 КЗпП України. Обставинами вчинення порушення є - в нічну зміну з 01.10.2020 по 02.10.2020 року з 02 год. 45 хв позивач був відсутній на роботі до закінчення зміни 02.10.2020 року о 8 годині. Відсутність на робочому місці з 02 години 45 хвилин до 8 години була з поважних причин, так як дитині позивача стало зле і він був вимушений знаходитись разом з нею, про що повідомив свого начальника [PERSON] . Звільнення за статтею п. 4 ст. 40 КЗпП України 10.11.2020 року є порушенням чинного законодавства України, оскільки з 09.11.2020 року позивач знаходився на лікарняному. Начальник станції Шмакове був проінформований про це, але змусив позивача вийти на роботу в денну зміну 10.11.2020 року для відпрацювання за 02.10.2020 року. Вихід на робоче місце під час лікарняного не суперечить чинному законодавству. З моменту проступку пройшло більше 40 календарних днів, що теж суперечить чинному законодавству України, так як є місячний строк для звільнення працівника. Крім того, ще 15.09.2020 року позивач звертався до начальника дирекції [PERSON] з тим, шо керівництво станції [PERSON] погрожує позивачеві фізичною розправою та звільненням з займаної посади за те, що він зробив зауваження черговій електропотягів російською мовою за недотримання Закону України про мову. Позивач був звільнений за свою громадську позицію. Протягом 13 років на роботі по станції Шмакове позивач не допустив жодного запізнення, не те, що прогулу. Тому позивач вимушений звернутися до суду для захисту своїх інтересів. Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач [PERSON] суду пояснив, що на роботі була сварка, потім його було доставлено до Саксаганського ВП в 01-40 год. Він повернувся на станцію Шмакове забрав своє зарядне та побачив пропущений виклик в телефоні від дружини. Коли передзвонив то дізнався , що його дитині погано, він повідомив свого начальника [PERSON] і поїхав додому. Він був відсутні на робочому місці по поважній причині з 02 до 08 години. Дитина засунула вату в ніс, позивач поїхав до лікарні на прийомний потій на Дзержинці. Ключі позивач передав начальникові і на його місце заступив інший працівник. В 22-30 год. позивач здав ключі, а о 02 год. в телефонному режимі повідомив начальника. З наказом про створення комісії ознайомлений. З актом не ознайомлений. На роботі був присутній , та всім говорив про хвору дитину, письмові пояснення не пропонували надавати. Позивач стверджує, що він не говорив такого, що знаходився всю ніч в поліції, після цього він перебував на лікарняному з бронхітом. Був на лікарняному та з дитино. Більше до роботи не приступив. Позивач зателефонував начальникові і той йому повідомив, що в робочому графіку позивача вже немає. 10.11.2020 року він приступив до роботи. 09.11.2020 року у позивача був відкритий лікарняний, але начальник зателефонував та попросив вийти на роботу так як нікому було працювати. Ввечері 09.11.2020 року на позивача зробили графік на 10.11.2020 року, він повідомив начальника, що він на лікарняному, але той сказав, що якщо позивач добре себе почуває то може вийти на роботу, і він вийшов. Всі знали, що він на лікарняному його попросили відпрацювати за 01.10.2020 року. В судовому\~засіданні представник\~відповідача [PERSON] \~заперечувала проти\~задоволення позову,\~ пояснила,\~що 09.11.2020\~року позивач\~не повідомив\~про лікарняний,\~а 10.11.2020\~року взагалі\~вийшов на\~роботу.\~А 13.11.2020\~року вже\~не був\~працівником підприємства,\~підстав приймати\~лікарняний лист\~вже не\~було 13.11.2020\~року.\~Представником відповідача\~було подано\~до суду\~відзив на\~позовну заяву,\~з якого\~вбачається,\~що 01.10.2020\~о 20\~год.\~00\~хвилин Відповідач\~прийняв у\~сигналіста [PERSON] \~ чергування\~на посту\~№ 2\~станції Шмакове\~про що\~свідчить запис\~в Журналі\~приймання здавання\~чергування по\~посту №\~2\~станції Шмакове\~та Журналі\~обліку закріплення\~рухомого складу\~на посту\~№ 2\~станції Шмакове.\~Приблизно о\~20\~годині 40\~хвилин 01.10.2020\~Позивач підійшов\~на 11\~прийомо-\~відправочну колію\~де знаходилася\~бригада ТОВ\~«Рудамайн»,\~яка забирала\~під навантаження\~з 11\~колії порожні\~вагони.\~Зі слів\~позивача між\~ним та\~складачем поїздів\~ТОВ «Рудамайн»\~ [PERSON] \~виникла сварка.\~В результаті\~сварки складач\~поїздів ТОВ\~«Рудомайн» [PERSON] \~невстояв на\~ногах та\~впав ударившись\~головою о\~поручень тепловоза.\~Після чого\~ [PERSON] \~зателефонував в\~службу 102\~та визвав\~працівників поліції.\~Приблизно о\~22\~годині 20\~хвилин Відповідач\~здав ключі\~від 2-го\~поста начальнику\~станції [PERSON] \~та був затриманий працівниками поліції Саксаганського районного відділу м. Кривого Рогу. О 00 годині 40 хвилин Позивач написав пояснення місцевому дільничному по факту подій і був відпущений додому, про що свідчать його пояснення від 02.10.2020 року. В подальшому\~приблизно о\~01\~год.\~45\~хв.\~02.10.2020\~Позивач приїхав\~на роботу та звернувся до сигналіста [PERSON] з проханням віддати його зарядний пристрій, після чого Позивач уїхав, про що свідчить пояснення сигналіста [PERSON] від 02.10.2020 року. В подальшому, до кінця робочої зміни, на робочому місці Позивач не з`являвся, що підтверджується актами складеними працівниками станції Шмакове структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» с 01 год. 45 хв., о 02 год. 45 хв., о 03 год. 45 хв., о 04 год. 45 хв., о 05 год. 45 хв., о 0( год. 45 хв., о 07 год. 45 хв. та о 08 год. 00 хв. Крім того, відсутність Позивача на робочому місці вбачається з Журнал обліку закріплення рухомого складу на посту № 2 станції Шмакове відповідно де якого з 22 год. 30 хв. 01.10.2020 його зміну прийняла [PERSON] та здала її о 08 год 00 хв. 02.10.2020 та Журналу приймання-здавання чергувань по посту № 2 станції Шмакове відповідно до якого чергування було прийнято 01.10.2020 о 20 год. 00 хв Позивачем, а здано о 08 год. 00 хв. 02.10.2020 вже сигналістом [PERSON] . Відповідно до графіка чергувань сигналістів станції Шмакове структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії -Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на жовтень 2020 року затвердженого 25.09.2020 з яким Позивач був ознайомлений про що свідчить Акт від 30.09.2020, а також вказаний факт випливає зі змісту позовної заяви, робоче зміна Позивача розпочалась о 20 год. 00 хв. 01.10.2020 року та повинна була закінчитись о 08 год. 00 хв. 02.10.2020 року. З викладеного вбачається, що Позивач скоїв прогул без поважних причин оскільки в 22 год. 30 хв. 01.10.2020 року він покинув робоче місце у зв`язку з подіями, які мали місце в цей день (сутичка з працівником іншого підприємства) приблизно о 01 год. 45 хв. він повернувся на робоче місце, забрав зарядний пристрій з цього часу на робоче місце не повертався, тобто був відсутній на робочому більше трьох годин. Враховуючи викладене, Відповідач видав наказ від 10.11.2020 № 744/ОС про звільнення Позивача з роботи відповідно до п.4 ст. 40 Кодексу законів про працю України за прогул без поважних причин. Відповідно до п.4 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір де закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноважений ним органом, зокрема, у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Вказане кореспондується з наведеним у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.011.1992 № 9, який передбачає, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 Кодексу законів про працю України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). В розумінні Кодексу законів про працю України прогул є дисциплінарним проступком та для застосування стягнення за такий проступок передбачений певний порядок. Так, відповідно до ст. 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Відповідно до ч. І ст. 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Дисциплінарний проступок, а саме прогул, Позивач скоїв 02.10.2020, тобто останнім днем для застосування дисциплінарного стягнення до нього є 02.11.2020 року. Разом з цим, в період з 21.10.2020 по 07.11.2020 (всього 18 календарних днів) Позивач був непрацездатним, про що свідчать відповідні листки непрацездатності, а тому в силу положень ст. 148 Кодексу законів про працю України наведених вище час непрацездатності не рахується до встановленого місячного строку притягнення до дисциплінарної відповідальності. Виходячи з викладеного останнім днем для застосування дисциплінарного . стягнення до Позивача є 20.11.2020 року. Таким чином, звільнення Позивача з роботи 10.11.2020 року здійснено з дотриманням встановленого ст. 148 Кодексу законів про працю України строку. Також 02.10.2020 року Позивач надав пояснення в якому зазначив, що приблизно 22 год. 20 хв. 01.10.2020 він здав ключі від 2 поста начальнику станції Шмакове та був затриманий працівниками Саксаганського районного відділу поліції, написав пояснення по факту сутички зі [PERSON] дільничному інспектору поліції заведеного вище відділу поліції та о 00 год. 40 хв. 02.10.2020 був відпущений додому. Також усно позивач повідомив, що був відсутній на робочому місці у зв`язку з тим, що знаходився у Саксаганському районному відділі поліції, але вказане не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки відповідно до листа працівників поліції від 13.10.2020 року № 48.5/2-4560 в проміжок часу з 01.10.2020 по 02.10.2020 року позивач не перебував у наведеному відділенні поліції, а був опитаний працівниками поліції на місці події на станції Шмакове по вул. Магнітогорська, 49А у м. Кривий Ріг. Твердження позивача , що він був відсутній на роботі у зв`язку з поганим самопочуття не є слушним, оскільки він не наводив жодного доказу. За приписами ст. 43 Кодексу законів про працю України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Листом від 20.10.2020 № 49 Відповідач звернувся до Голови профспілкового комітету станції Шмакове Винника О.М. з проханням надати згоду на звільнення Позивача за прогул без поважних причин на підставі п.4 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Листом від 20.10.2020 № 358 Голова профспілкового комітету станції Шмакове Винника О.М. повідомив, що Позивач не є членом вказаної профспілкової організації оскільки у 2017 році вийшов з неї за власним бажанням. На виконання приписів наведеної норми Відповідач ознайомив Позивача з наказом від 10.11.2020 № 744/ОС про його звільнення з роботи за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст. 40 Кодексу законів про працю України, але останній, від особистого підпису у наказі про ознайомлення з ним відмовився про що свідчить Акт від 10.11.2020 року. З викладеного вбачається, що звільнення Позивача з роботи на підставі наказу від 10.11.2020 № 744/ОС за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст. 40 Кодексу законів про працю України здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства України, а відтак не підлягають задоволенню його вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та витрати на правову допомогу. В зв`язку з чим, відповідач вважає заявлені вимоги безпідставними та просить відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні третя особа [PERSON] суду пояснив, що він особисто виїздив на місце бійки 01.10.2020 року. Позивач про дитину на роботі взагалі не говорив. Всім він говорив, що його затримала поліція. Однак його не було в поліції. Позивачеві сказали, що буде складено акт, але він відповів, що складайте що хочете і пішов. Члени комісії однозначно прийшли до висновку про звільнення позивача з роботи. При цьому позивач поводив себе зухвало, нічого не пояснював, від нього були лише погрози. Про лікарняний не говорив. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач є її чоловіком, він знаходився на роботі, а вона була вдома з дитиною. Дитина засунула вату в ніс, вона зателефонувала чоловікові і він приїхав, а вона зателефонувала керівництву і повідомила що він пішов з посту. З 09.10.2020 року чоловік перебував на лікарняному. Дитині стало погано, в неї почалася кровотеча швидку допомогу вона не викликала, викликала чоловіка і вони поїхали з дитиною на прийомний покій до лікарні, довідку що вони там були їм не видали. 10.11.2020 року чоловік був на лікарняному, але начальник зателефонував та визвав його на роботу. Лікарняний коли його закрили, чоловік намагався здати начальнику станції, але той відмовився його приймати. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює на станції Шмакове сигналістом в ніч з 01.10. на 02.10.2020 року він працював на 1 посту, а позивач на 2-му посту. Викликали поліцію, позивача забрали, а свідка поставили на його пост до кінця зміни. Зміну йому передав начальник станції. В 01-45 год. позивач прийшов забрав речі та пішов, нічого не пояснював. Начальник станції сказав, що свідок буде працювати до кінця зміни на посту позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює на станції Шмакове черговим по станції. В нічну зміну з 01.10.2020 р. на 02.10.2020 року сталася бійка. Свідок викликала поліцію, близько 21-00 год. їй зателефонували чергові, що на станції бійка, викликали швидку допомогу, поліцію та повідомили диспетчеру. Приїхав начальник станції та прийняв рішення, що необхідно замінити [PERSON] на його посту, телефонувала сигналістка з 2 посту що о 02 год. [PERSON] забрав речі і пішов. Свідка позивач не повідомив про те, що пішов додому. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що працює на станції [PERSON] , складачем потягів, він є головою профспілкової організації. Звернення про звільнення [PERSON] отримували, письмового погодження він не давав так як [PERSON] не є членом профспілки. Коли сигналіста перевели з 1 посту на 2 пост, збільшився час виконання робіт, збільшилося навантаження, міг бути зрив поставки вантажу. Свідок [PERSON] працює начальником ст. Шмакове. 01.10.2020 року стався інцидент, його викликала чергова по станції. Сказала, що [PERSON] просрелив ногу іншому працівникові. Він приїхав на станцію, та запитав у [PERSON] що сталося, він відповів нічого. О 22 год. він віддав свідкові ключі та мовчки пішов з працівниками поліції. Свідок запитав у працівників поліції, чи вони забирають позивача , він відповів так. На час відсутності [PERSON] свідок поставив на його місце іншого працівника, з іншого посту, у зв`язку з чим ускладнилася робота. [PERSON] не телефонував свідкові , про те , що у нього хворіє дитина не казав. Про дитину стало відомо вже після звільнення позивача з роботи. Свідок пропонував позивачеві написати письмові пояснення. Він пояснив, що його забрала поліція, та потів в 1-40 год. його відпустили додому. Свідок [PERSON] позивача не відпускав з роботи. На розібранні питання свідок був присутній та знає, щщо [PERSON] пропонував позивачеві написати письмові пояснення, але той відмовився. Сказав, що надасть довідку з поліції, що він там перебував всю ніч. 10.11.2020 року комісія прийшла на робоче місце [PERSON] щоб вручити йому наказ про звільнення та трудову книжку, але позивач відмовився, про що було складено акт. 06.11.2020 року о 17-00 год. зателефонувала дружина позивача , та повідомила, що [PERSON] закрив лікарняний, свідок сказав, що потім сповістить про графік роботи. 06.11.2020 року особисто з [PERSON] свідок не спілкувався. Про те, що [PERSON] перебував на лікарняному, свідок дізнався лише після звільнення позивача. Крім того з лікарняного ніколи нікого він не викликав взагалі. Раніше позивач не прогулював роботу та не запізнювався. Знаходячись у відпустці чи на лікарняному працівник не може бути викликаний на роботу. Свідок не просив позивача виходити на роботу на лікарняному, більше того він навіть не знав, що [PERSON] перебував на лікарняному. В судовому засіданні свідок [PERSON] , що вона працює начальником відділу кадрів, вона була у складі комісії. До відділу кадрів надійшов рапорт про події, що сталися , була створена комісія з 02 по 20 жовтня 2020 року була виїзна комісія, виїздили на станцію, відбулася співбесіда з комісією та з [PERSON] .. У позивача була можливість поспілкуватися з усіма членами комісії. [PERSON] надав пояснення, що його затримали працівники поліції і він був відпущений додому. Під час розгляду 20.10.2020 року була присутня свідок, всі документи були зачитані, неодноразово позивачеві пропонувалося надати пояснення, на що він казав, що був у поліції та дасть довідку. Сказав складайте, що хочете, був складений акт. Після звільнення вже позивач сказав, що була хвора дитина, до цього ніхто не знав. В день звільнення був проведений повний розрахунок з позивачем. 10.11.2020 року вони прийшли на місце роботи позивача, щоб вручити йому наказ про звільнення та трудову книжку, а він відмовився отримувати, про що складено акт. Про те, що [PERSON] перебував на лікарняному не було відомо нікому. Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, позивач працював на підприємстві Акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональна філія «Придніпровська залізниця» структурний підрозділ «Криворізька дирекція залізничних перевезень», сигналістом. Наказом № 744/ОС від 10.11.2020 року позивача [PERSON] було звільнено за відсутністю на роботі більше 3 годин протягом робочого дня без поважних причин згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України. 01.10.2020\~року приблизно\~о 22\~годині 20\~хвилин Відповідач\~здав ключі\~від 2-го\~поста начальнику\~станції [PERSON] \~та був затриманий працівниками поліції Саксаганського районного відділу м. Кривого Рогу. О 00 годині 40 хвилин Позивач написав пояснення місцевому дільничному по факту подій і був відпущений додому, про що свідчать його пояснення від 02.10.2020 року. В подальшому\~приблизно о\~01\~год.\~45\~хв.\~02.10.2020\~Позивач приїхав\~на роботу та звернувся до сигналіста [PERSON] з проханням віддати його зарядний пристрій, після чого Позивач уїхав, про що свідчить пояснення сигналіста [PERSON] від 02.10.2020 року. В подальшому, до кінця робочої зміни, на робочому місці Позивач не з`являвся, що підтверджується актами складеними працівниками станції Шмакове структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» с 01 год. 45 хв., о 02 год. 45 хв., о 03 год. 45 хв., о 04 год. 45 хв., о 05 год. 45 хв., о 0( год. 45 хв., о 07 год. 45 хв. та о 08 год. 00 хв. Крім того, відсутність Позивача на робочому місці вбачається з Журнал обліку закріплення рухомого складу на посту № 2 станції Шмакове відповідно де якого з 22 год. 30 хв. 01.10.2020 його зміну прийняла [PERSON] та здала її о 08 год 00 хв. 02.10.2020 та Журналу приймання-здавання чергувань по посту № 2 станції Шмакове відповідно до якого чергування було прийнято 01.10.2020 о 20 год. 00 хв Позивачем, а здано о 08 год. 00 хв. 02.10.2020 вже сигналістом [PERSON] . Відповідно до графіка чергувань сигналістів станції Шмакове структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії -Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на жовтень 2020 року затвердженого 25.09.2020 з яким Позивач був ознайомлений про що свідчить Акт від 30.09.2020, а також вказаний факт випливає зі змісту позовної заяви, робоче зміна Позивача розпочалась о 20 год. 00 хв. 01.10.2020 року та повинна була закінчитись о 08 год. 00 хв. 02.10.2020 року. З викладеного вбачається, що Позивач скоїв прогул без поважних причин оскільки в 22 год. 30 хв. 01.10.2020 року він покинув робоче місце у зв`язку з подіями, які мали місце в цей день (сутичка з працівником іншого підприємства) приблизно о 01 год. 45 хв. він повернувся на робоче місце, забрав зарядний пристрій з цього часу на робоче місце не повертався, тобто був відсутній на робочому більше трьох годин. Враховуючи викладене, Відповідач видав наказ від 10.11.2020 № 744/ОС про звільнення Позивача з роботи відповідно до п.4 ст. 40 Кодексу законів про працю України за прогул без поважних причин. Відповідно до п.4 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір де закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноважений ним органом, зокрема, у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Вказане кореспондується з наведеним у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.011.1992 № 9, який передбачає, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 Кодексу законів про працю України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). В розумінні Кодексу законів про працю України прогул є дисциплінарним проступком та для застосування стягнення за такий проступок передбачений певний порядок. Так, відповідно до ст. 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Відповідно до ч. І ст. 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Дисциплінарний проступок, а саме прогул, позивач скоїв 02.10.2020, тобто останнім днем для застосування дисциплінарного стягнення до нього є 02.11.2020 року. Разом з цим, в період з 21.10.2020 по 07.11.2020 (всього 18 календарних днів) Позивач був непрацездатним, про що свідчать відповідні листки непрацездатності, а тому в силу положень ст. 148 Кодексу законів про працю України наведених вище час непрацездатності не рахується до встановленого місячного строку притягнення до дисциплінарної відповідальності. Виходячи з викладеного останнім днем для застосування дисциплінарного стягнення до Позивача є 20.11.2020 року. Таким чином, звільнення Позивача з роботи 10.11.2020 року здійснено з дотриманням встановленого ст. 148 Кодексу законів про працю України строку. Також 02.10.2020 року Позивач надав пояснення в якому зазначив, що приблизно 22 год. 20 хв. 01.10.2020 він здав ключі від 2 поста начальнику станції Шмакове та був затриманий працівниками Саксаганського районного відділу поліції, написав пояснення по факту сутички зі [PERSON] дільничному інспектору поліції заведеного вище відділу поліції та о 00 год. 40 хв. 02.10.2020 був відпущений додому. Також усно позивач повідомив, що був відсутній на робочому місці у зв`язку з тим, що знаходився у Саксаганському районному відділі поліції, але вказане не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки відповідно до листа працівників поліції від 13.10.2020 року № 48.5/2-4560 в проміжок часу з 01.10.2020 по 02.10.2020 року позивач не перебував у наведеному відділенні поліції, а був опитаний працівниками поліції на місці події на станції Шмакове по вул. Магнітогорська, 49А у м. Кривий Ріг. Твердження позивача , що він був відсутній на роботі у зв`язку з поганим самопочуття не є слушним, оскільки він не наводив жодного доказу. За приписами ст. 43 Кодексу законів про працю України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Листом від 20.10.2020 № 49 Відповідач звернувся до Голови профспілкового комітету станції Шмакове Винника О.М. з проханням надати згоду на звільнення Позивача за прогул без поважних причин на підставі п.4 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Листом від 20.10.2020 № 358 Голова профспілкового комітету станції Шмакове Винника О.М. повідомив, що Позивач не є членом вказаної профспілкової організації оскільки у 2017 році вийшов з неї за власним бажанням. На виконання приписів наведеної норми Відповідач ознайомив Позивача з наказом від 10.11.2020 № 744/ОС про його звільнення з роботи за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст. 40 Кодексу законів про працю України, але останній, від особистого підпису у наказі про ознайомлення з ним відмовився про що свідчить Акт від 10.11.2020 року. Так, в обгрунтування позовних вимог, позивач вказує, що на робочому місці був відсутній так як перебував у відділку поліції всю ніч, але це не підтвердилося матеріалами справи та жодним доказом, більше того спростовано довідкою працівників поліції, далі позивач стверджує, що перебував на лікарняному, але з показів свідків та матеріалів справи вбачається, що про це не було нікому відомо, а отже підтвердження відсутні, далі посилання позивача на поважну причину відсутності на робочому місці через хворобу дитини також не знайшли свого відображення в матеріалах справи, крім того з показів свідків вбачається, що позивач нікому не повідомляв про те, що йде з робочого місця через хворобу дитини. Про це позивач вказав, тільки після його звільнення. Отже, позивач в робочу зміну з 01.10.2020 року на 02.10.2020 року після сварки та допиту працівниками поліції, пішов з робочого місця з 02 год. 45 хв. до 08 год. 00 хв., тобто понад 3 години та без поважної причини був відсутній на робочому місці, за що його було законно звільнено наказом від 10.11.2020 року. З викладеного вбачається, що звільнення Позивача з роботи на підставі наказу від 10.11.2020 № 744/ОС за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст. 40 Кодексу законів про працю України здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства України, а відтак не підлягають задоволенню його вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та витрати на правову допомогу. Згідно частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позивач на підставі\~статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнений від сплати судового збору, на підставі\~статті 141 ЦПК України, він підлягає компенсації за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed