Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення. В обґрунтування позову зазначив, що 31.08.1996 року був зареєстрований шлюб, який було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суд м. Кіровограда від 05.12.2014 року. Під час шлюбу сторони придбали жилий будинок № 11 по пров. Чайковського у м. Кіровограді, однак позивач не має можливості користуватися цим будинком, оскільки відповідач чинить перешкоди цьому. Зазначив, що з 2014 року стосунки між сторонами фактично припинені. Після повернення позивача із зони проведення антитерористичної операції у квітні 2016 року ставлення [PERSON] до [PERSON] значно погіршилось. Відповідач змінила замки в будинку, відмовилася повернути особисті речі позивача, унеможливила його до інструментів, зброї, військового, спортивного та рибальського приладдя позивача. Декілька разів позивач намагався потрапити до будинку, але відповідач викликала поліцію. За таких обставин, просить усунути йому перешкоди у володінні та користуванні будинком № 11 по провулку Чайковського у м. Кропивницькому шляхом вселення його до цього будинку та\~зобовязати відповідача передати йому ключі від цього будинку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.02.2018 року відкрито позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 12.03.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що [PERSON] позовних вимог не визнає. На обґрунтування заперечень щодо позову вказала, що за час шлюбу сторони придбали будинок № 11 по провулку Чайковського у м. Кропивницькому і є власниками по 1/2 його частини. У грудні 2014 року [PERSON] за власним волевиявленням забрав свої особисті речі і переїхав із зазначеного домоволодіння для спільного проживання з [PERSON] Влітку 2015 року ці особи зареєстрували шлюб і в них народилася спільна дитина. 31.08.2017 року це подружжя придбало на імя дружини квартиру за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності. Вказує, що будь-які особисті речі позивача в будинку відсутні. Зазначає, що періодично позивач зявлявся до вказаного будинку, вчиняв сварки, погрожував фізичною розправою, що стало підставою для неодноразових звернень відповідача до правоохоронних органів. При цьому, позивач має вільний доступ до вказаного житлового будинку, перешкод у здійсненні права власності відповідачем не створювалися. Вказує, що сторони домовилися про спільний продаж будинку, однак позивач гальмує цей процес. Позивач не звертався до відповідача з приводу відсутності в нього ключа від вхідних дверей, який в нього був. Зазначає, що [PERSON] може вільно користуватися спільною садибою, оскільки в гаражі він облаштував склад для зберігання вогнепальної зброї, періодично приїздив, контролював, поповнював або вивозив свій арсенал. 25.06.2017 року позивач був затриманий працівниками правоохоронних органів, під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Тому, вважає що права та законні інтереси позивача відповідачем не порушувалися, перешкод у користуванні будинком не чинилось, а відтак, просить у задоволенні позову відмовити. \~28.03.2018 року у підготовче судове засідання подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому представник позивача, вказала, що шлюб між сторонам був розірваний саме з ініціативи відповідача. Зазначає, що за час проходження військової служби [PERSON] приїздив до будинку та замінював (а не забирав) свої речі, іншої власності (житлового будинку або квартири) станом на грудень 2014 року не мав. Квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності лише дружині позивача [PERSON] Вказує, що твердження відповідача про бажання реалізувати будинок є необґрунтованими, оскільки у позивача відсутнє інше майно, придатне для проживання. Зазначає, що відповідач неодноразово зверталася до правоохоронних органів з приводу неможливості вигнати з дому колишнього чоловіка, що слугує доказом перешкоджання позивачу у користуванні його майном. У звязку з чим, вважає, що аргументи, наведені відповідачем, не спростовують твердження позивача про перешкоджання йому у користуванні будинком. Ухвалою Ленінського\~районного суду\~м.\~Кіровограда від\~28.03.2018\~року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за оплату комунальних послуг повернуто представнику відповідача [PERSON] адвокату [PERSON] 23.04.2018 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача, вказує, що [PERSON] в порядку ст. 65 СК України надавав нотаріально посвідчену згоду на придбання квартири своєю дружиною і в його заяві вказується, що ця квартира придбана за спільні кошти і тому сам факт набуття житла за час шлюбу встановлює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя. Відповідач вважає, що доводами, викладеними у відповіді на відзив на позовну заяву, позивач не спростував обставини, на які вказувала відповідач, а лише підтвердили її позицію. Зазначає, що встановлений судовим рішенням факт відсутності доступу до домоволодіння та ключів від нього дозволяє позивачу долучити таке рішення до матеріалів кримінального провадження для доведення неможливості вчинення ним кримінального правопорушення. Тому, просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.05.2018 року підготовче провадження у справі закрито, призначений розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні позов не визнали та вказали, що докази порушення прав позивача та наявності перешкод у користуванні ним своїм майном відсутні. Заслухавши вступне слово сторін та їх представників, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31.08.1996 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.12.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 4). Відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку від 23.12.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4920, сторони придбали жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Кіровограді по пров. Чайковського 11 (а.с. 5). Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 064709 від 20.09.2006 року [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Кіровоград, пров. Чайковського, 11 (а.с. 6). Згідно ст.\~368\~ЦК України\~спільна власність\~двох або\~більше осіб\~без визначення\~часток кожного\~з них\~у праві\~власності є\~спільною сумісною\~власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Таким чином, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками жилого будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, що знаходяться в м. Кропивницький по пров. Чайковського, 11 на підставі права спільної сумісної власності подружжя. Як вбачається з листа ГУНП в Кіровоградській області від 18.11.2017 року № Аз-126/117-17, 23.10.2016 року до органу поліції надійшло повідомлення від [PERSON], яка мешкає: пров. Чайковського, 11, про те, що її колишній чоловік стукає в двері, пізніше про те, що наряд поліції не може вигнати його з дому. 17.06.2017 року від [PERSON] надійшло повідомлення про те, що її колишній чоловік постійно погрожує фізичною розправою та вимагає кошти за спільно нажите майно. За цими фактами співробітниками поліції були проведені перевірки та складено висновки про відсутність в даних подіях ознак кримінального правопорушення (а.с. 7). Згідно з витягом з ЄРДР від 19.01.2018 року № 12018120020000536 18.01.2018 року до чергової частини Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області надійшла заява від [PERSON] про те, що в квітні 2016 року, перебуваючи за адресою: м. Кропивницький, пров. Чайковського, 11, його колишня дружина [PERSON] вчинила щодо нього самоправство (а.с. 63). У своїй заяві [PERSON] вказав, що відповідач змінила замки до будинку, відмовилася повернути йому його особисті речі, унеможливила йому доступ до його інструментів, зброї, військового, спортивного та рибальського приладдя (а.с. 60-62). Як вбачається із стенограми судового засідання Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.02.2018 року у кримінальному провадженні (справа № 404/5406/17) по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, під час допиту свідка [PERSON] остання пояснила суду, що ключі від будинку за адресою: м. Кропивницький, пров. Чайковського, 11 були лише в неї. Вказала, що до будинку [PERSON] мав доступ тільки з її відома, заходив туди в її присутності (а.с. 112-128). Крім того, відповідач у судовому засіданні 07.09.2018 року вказала, що готова надати дублікат ключів позивачу, однак станом на 06.11.2018 року дублікат ключів від вхідних дверей спірного будинку не передано позивачу, що свідчить про перешкоджання відповідачем у користуванні та розпоряджанні [PERSON] спірним майном. Допитаний у судовому засіданні 07.09.2018 року свідок [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], пояснив, що є сусідом відповідача, останні 4 роки проживає за цією адресою. Вказав, що десь у 2016 році позивач час від часу був у будинку, вільно переміщався по території домоволодіння. Зазначив, що про перешкоди у користуванні майном йому невідомо. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виникали конфлікти, відповідач неодноразово зверталась до правоохоронних органів з метою вчинення перешкод [PERSON] у користуванні належним йому жилим будинком.\~ Посилання відповідача на те, що вона ніяких перешкод позивачу у користуванні жилим будинком не чинить, є необґрунтованими, оскільки відповідачем позовні вимоги не визнаються. Таким чином, враховуючи поведінку відповідача, факти звернення позивача та відповідача до правоохоронних органів, дії відповідача в ході розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у користуванні та розпорядженні належним йому на праві спільної сумісної власності жилим будинком шляхом обмеження вільного доступу (входу) до нього, що порушує право власника [PERSON] вільно користуватися та розпоряджатись належним йому майном. Згідно з ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.\~317\~ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За приписами ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У статтях\~150,\~155 ЖК України\~передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Аналіз наведених вище норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом надання ключів від помешкання. На підставі викладеного, та приймаючи до уваги, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні жилим будинком, який йому належить на праві спільної сумісної власності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення та передачі ключів від вхідних дверей будинку № 11 по пров. Чайковського у м. Кропивницькому підлягають задоволенню. Крім цього, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 740,80 грн. на користь позивача.

Outcome: approved