Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом, який мотивував тим, що 19.02.2008 року померла його баба [PERSON], яка за життя склала заповіт, яким заповіла йому усе приналежне їй на день смерті майно. До складу спадкового майна [PERSON] входить також житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: с.Висоцьк, вул.Прикордонна, 17, Любомльського району Волинської області. Спадщину позивач прийняв в порядку, передбаченому ст.ст.1269, 1270 ЦК України, однак в оформленні права власності на спадкове домоволодіння в нотаріальному порядку йому було відмовлено через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, про що нотаріусом було винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. За викладених обставин, позивач просив визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яке знаходиться в селі Висоцьк, вул.Прикордонна, 17, Любомльського району Волинської області. В судове засідання сторони не зявились. Позивач [PERSON] подав в канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності, одночасно зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не з'явився, однак від даної сільської ради в канцелярію суду 26.09.2016 року надійшло повідомлення, датоване 22.09.2016 року за вих.№165, у якій сільський голова вказав, що Штунська сільська рада вважає позов [PERSON] підставним та просить його задовольнити, а також справу розглядати у відсутності представника сільської ради. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №054024, виданого Штунською сільською радою Любомльського району Волинської області 20.02.2008 року, встановлено, що [PERSON] померла 19.02.2008 року в селі Висоцьк Любомльського району Волинської області (а.с.7). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Витягом з погосподарської книги №7 за 2008 рік Штунської сільської ради Любомльського району стверджено, що будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться по вул.Прикордонна, 17, в селі Висоцьк Любомльського району Волинської області, по особовому рахунку №371 належав [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. З копії заповіту, посвідченого Штунською сільською радою Любомльського району Волинської області 24.12.2002 року, встановлено, що [PERSON], на випадок своєї смерті, усе приналежне їй майно заповіла онукові позивачу [PERSON] (а.с.6). Та обставина, що [PERSON] доводиться спадкодавцю [PERSON] онуком, підтверджується копіями свідоцтв про народження позивача та його матері [PERSON]: серії VІІ-УР №0265647, виданого райбюро ЗАГС м.Любомль 03.10.1969 року, та серії ІІ-ЕГ №419845, виданого Висоцькою сільською радою Любомльського району Волинської області 29.03.1988 року, відповідно (а.с.9, 10). Як вбачається з копії довідки від 10.08.2016 року за вих.№619, виданої Штунською сільською радою Любомльського району, укладений спадкодавцем [PERSON] заповіт від 24.12.2002 року не змінювався та не відмінявся (а.с.12). Згідно ч.ч.1, 3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Та обставина, що позивач, як спадкоємець за заповітом, на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] доводиться копією довідки Штунської сільської ради Любомльського району від 10.08.2016 року за вих.№619 (а.с.12). З належним чином завіреної копії матеріалів спадкової справи №668/08 до майна померлої 19.02.2008 року [PERSON] вбачається, що, окрім позивача, інших спадкоємців, в тому числі, які відповідно до ст. 1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадковому майні після її смерті, немає. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину за законом (заповітом) на майно, яке підлягає реєстрації, здійснюється нотаріусом після подання правовстановлюючого документа та інформації про реєстрацію в електронному реєстрі житлового будинку. Якщо не подані такі відомості (інформація) та документи, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. Постановою Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області від 31.08.2016 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: с.Висоцьк, вул.Прикордонна, 17, Любомльського району Волинської області, після смерті [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно (а.с.13). Приналежність спадкодавцю [PERSON] вказаного нерухомого майна підтверджується вищенаведеним витягом з погосподарської книги №7 за 2008 рік Штунської сільської ради Любомльського району (а.с.11). Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 26.09.2016 року за №68987830, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Волинська область, Любомльський район, с.Висоцьк, вул.Прикордонна, 17, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, літньої кухні, бані, чотирьох сараїв, погріба, гаража, вбиральні, колодязя та огорожі, які знаходяться в с.Висоцьк по вул.Прикордонна, 17, Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Рішенням комісії рекомендовано узаконити вказане спадкове нерухоме майно за позивачем [PERSON] (а.с.20-24). Статтею 392 ЦК України установлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням відповідачем позову, суд вважає доведеними. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, зясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул.Прикордонна, 17, в с.Висоцьк Любомльського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON]

Outcome: approved