Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом про стягнення суми страхового відшкодування, вказуючи на те, що 22.03.2013 року у м. Одесі на перехресті вулиць Фонтанська дорога та Посмітного сталася дорожня-транспортна пригода із автомобілем LEXUS IS 200, д/н [NUMBER], внаслідок якої, автомобілю, який належить Позивачу, було завдано механічні пошкодження. Даний факт підтверджується постановою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 08.05.2013 року, відповідно до якої винним у скоєні ДТП визнано [PERSON], водія автомобіля Mitsubishi, д/н [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у НАСК «ОРАНТА». 10.06.2013 року [PERSON] звернувся до Страховика із заявою про страхове відшкодування, однак до тепер кошти Позивачем не отримані. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача з урахуванням пені та 3 % річних 6.434,99 грн. матеріальної шкоди. В судове засідання сторони не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, позивач до суду, до судового засідання, надав заяву про розгляд справи в його відсутність заочно, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, представник відповідача про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність та заперечень на позов до суду не надав. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим заочно розглядати справу у відсутності належно повідомленого відповідача без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом. З'ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 6 ст. 110 Цивільного процесуального кодексу України, позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем завдання шкоди. Як випливає з матеріалів справи, 22.03.2013 року у м. Одесі на перехресті вулиць Фонтанська дорога та Посмітного сталася дорожня-транспортна пригода із автомобілем LEXUS IS 200, д/н [NUMBER], внаслідок якої, автомобілю, який належить Позивачу, було завдано механічні пошкодження, відновлення яких оцінено у розмірі 5931,40 грн. Даний факт підтверджується постановою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 08.05.2013 року, відповідно до якої винним у скоєні ДТП визнано [PERSON], водія автомобіля «Mitsubishi», д/н [NUMBER]. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у НАСК «ОРАНТА». 10.06.2013 року [PERSON] звернувся до Страховика із заявою про страхове відшкодування, однак до тепер кошти Позивачем не отримані. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 22 п.22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як вбачається з п. 36.2. Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до п.36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який і нараховується пеня. Пеня в даному випадку дорівнює 409,00 грн. (матеріальна шкода х подвійна облікова ставка НБУ х кількість днів прострочення : 100). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок індексу інфляцій здійснено на підставі рекомендацій висловлених ВСУ в листі від 03.04.1997 р. № 62-97 «Про рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ». Згідно вищевказаних положень ЦК України, проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань та можуть стягуватися поряд із пенею. У зв'язку з тим, що іншого розміру процентів Сторонами в укладеному Договорі не визначено, [PERSON] має право на стягнення 3% річних від простроченої суми за весь період прострочення. Згідно проведеного розрахунку, 3% річних за весь період прострочення складає 94,58 гривень ((сума заборгованості х 3 х 323) / кількість днів у році / 100). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. На підставі ст. ст. 3-4, 6-8, 10-11, 15, 58, 60-61, 79, 88, 110, 208-210, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved