Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики. В обґрунтування позову вказує, що між ним (позивачем) та [PERSON] був укладений Договір позики, відповідно до умов якого він (позивач) передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 253800 грн., що є еквівалентом 9400 дол. США за курсом НБУ 27,0 грн. за один долар США. Сума позики, встановлена в договорі, була отримана [PERSON] в повному обсязі до моменту підписання даного договору. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується підписом відповідача на Договорі позики від 28.04.2016 року. Відповідно до Договору позики відповідач зобов`язався повернути йому (позивачу) таку ж сум грошових коштів, а саме 253800 грн., що є еквівалентом 9400 дол. США за курсом НБУ 27,0 грн. за один долар США, до 28.05.2016 року. Відповідно до п. 8 вказаного Договору відповідач зобов`язувався у випадку прострочення сплачувати йому суму позики з урахуванням 10% від простроченої суми за кожен місяць, що перевищує термін, встановлений в п. 1 Договору, до моменту повернення позики. Однак, після спливу обумовленого строку повернення боргу відповідач [PERSON] борг йому не повернув. На момент подання до суду позовної заяви термін прострочення виконання зобов`язання складає 4 роки 5 місяців, а сума прострочення за вказаний період становить 1345148 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А тому, просить стягнути з [PERSON] на його - [PERSON] користь основний борг за Договором позики від 28.04.2016 року в розмірі 253800 грн., що є еквівалентом 9400 дол. США за курсом НБУ 27,0 грн. за один долар США, а також відсотки за користування позикою у розмірі 63450 грн. та відсотки нараховані на прострочену заборгованість у розмірі 1345148 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.12.2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального судового провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.02.2021 року закрито підготовче судове засідання по справі, справу призначено до розгляд відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. 18.01.2021 року позивачем до суду була подана заява в якій він просив розглядати справу без його участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву не подавав. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивача і його представника щодо такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 28.04.2016 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений Договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 253800 грн., що є еквівалентом 9400 дол. США за курсом 27,0 грн. за один долар США, а останній отримав грошові кошти та зобов`язався їх повернути в строк до 28.05.2016 року (а.с. 4). Як вбачається із пунктом 2 вищевказаного Договору позики сума позики, вставлена в п. 1 цього Договору, отримана Позичальником від Позикодавця в повному обсязі до моменту підписання цього Договору. Відповідно до пункту 4 Договору позики від 28.04.2016 року Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 цього Договору, зі сплатою 25% за користування позикою. Як вбачається із матеріалів справи, в строк обумовлений Договором позики від 28.04.2016 року, а саме в строк до 28.05.2016 року відповідач [PERSON] борг позивачу [PERSON] не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за Договором позики від 28.04.2016 року не виконав та не повернув позивачу позику в строк, вказаний в Договорі, а саме до 28.05.2016 року, тому суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в цій частині та стягнення із відповідача [PERSON] на його користь боргу за Договором позики від 28.04.2016 року в розмірі 253 800 грн., що є еквівалентом 9 400 доларів США за курсом 27 грн. за один долар США. Також суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] і в частині стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача відсотків за користування позикою за період з 28.04.2016 року по 28.05.2016 року в загальному розмірі 63450 грн., виходячи із розрахунку: 253800 грн. (сума боргу) х 25% = 63450 грн., оскільки нарахування таких відсотків, передбачено умовами Договору позики від 28.04.2016 року, а саме п. 4 вказаного Договору. Разом з тим, суд приходить до висновку і про часткове задоволення позову [PERSON] про стягнення із відповідача [PERSON] відсотків, нарахованих на прострочену суму заборгованості, виходячи із наступного. Пунктом 8 вказаного Договору передбачено, що у випадку прострочення виконання зобов`язання Позичальником за цим Договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням 10% від простроченої суми за кожен місяць, що перевищує термін, встановлений п. 1 цього Договору, до моменту повного повернення позики. Період прострочення з 29.05.2016 року по 05.11.2020 року (день подання позову) складає 04 роки 05 місяців 06 днів, або 53 місяці 06 днів. Сам позивач визначає строк прострочення в рівно в 53 місяці, тому не може вийти за межі цього строку. Відповідно заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість за вказаний період складає 1345140 грн., виходячи із наступного розрахунку: 253800 грн. (сума боргу) х 10% (відсотки передбачені п. 8 Договору позики) х 53 місяці (період прострочення з 29.05.2016 року по 05.11.2020 року) = 1345140 грн. Тому саме вказана сума відсотків, нарахованих на прострочену заборгованість, і підлягає до стягнення із відповідача на користь позивача. Таким чином всього до стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає заборгованість за Договором позики від 28.04.2016 року в загальній сумі 1662390 грн., із якої: основний борг за Договором позики - 253800 грн., що є еквівалентом 9400 доларів США за курсом 27 грн. за один долар США; відсотки за користування позикою -63450 грн.; відсотки, нараховані на прострочену суми боргу - 1345140 грн. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом, в додатку до позовної заяви, надав копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] (а.с. 7), з якого вбачається, що він є інвалідом 2-ої групи, і відповідно він є звільненим від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позов [PERSON] про стягнення боргу задоволено в на загальну суму 1662390 грн., відповідно судовий збір, який підлягає до стягнення з відповідача на користь держави складає 10510 грн. (сума судового збору визначена Законом України «Про судовий збір» до сплати за подання позову до суду фізичною особою). На підставі викладеного та

Outcome: partial