Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом в якому просив визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме: 13/50 частин житлового будинку, господарчих будівель і спору, розташованого за адресою: [ADDRESS] , розташованої на території Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області, в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що після смерті відкрилася спадщина на вищевказане майно. За життя заповіту не склала та він єдиний спадкоємець за законом. У вищевказаному будинку він постійно проживав разом зі своєю матір`ю до дня її смерті, чим фактично прийняв спадщину. В судове засідання позивач не з`явився, його адвокат Поночовна Т.Б. надала до суду заяву якою просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не з`явився надавши заяву про визнання позову. В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, перевіривши спадкову справу, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 01 вересня 1995 року Ново-Дофінівською сільською радою народних депутатів Комінтернівського району Одеської області. (а.с.7) [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 18 вересня 2018 року Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. (а.с.8). Відповідно до рішення виконавчого комітету Ново-Дофінівської сільської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 29 квітня 1996 року, за [PERSON] визнано право приватної власності на 13/50 частини жилого будинку та сараю в [ADDRESS] за нині померлою [PERSON] . (а.с. 25) Рішенням XIII сесії Новодофінівської сільської ради II cкликання від 30 березня 2000 року №72-II [ADDRESS] « [ADDRESS] » [ADDRESS] була перейменовано на «Центральна». (а.с.22) Згідно до довідок виданих виконкомом Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області житловий будинок який розташований в [ADDRESS] належить [PERSON] (нині померлій) та остання була зареєстрована та проживала за вказаною адресою до дня своєї смерті.(а.с. 20-21) У відповідності до акту обстеження від 25 вересня 2018 року складеного депутатом Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області Червонюк В.П. у присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] позивач [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] постійно проживали разом та вели спільне господарство в 13/50 частці житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з 1977 року до дня смерті [PERSON] померлої [INFO] , а також продовжує проживати в даному житловому будинку і по даний час.(а.с.24) Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] суд виходив з того, що позивач постійно та на день смерті проживав разом зі спадкодавцем, а отже фактично прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки [PERSON] померла у 1995 році ( до набрання чинності ЦК України 2003р.), а позивач фактично прийняв спадщину після її смерті, данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р. Так відповідно до ч.1 ст.525 ЦК Української РСР (в редакції 18.07.1963 року) часом Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місто, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як передбачено ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963р. при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, інший з подружжя та батьки померлого. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, причому ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 529 ЦК УРСР). Він у передбачений законом строк не звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, однак після смерті спадкодавця позивач продовжив розпоряджатися спадковим майном, отже відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (проживання на момент смерті із спадкодавцем, утримання у себе документів на земельну частку пай, тощо). В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості у зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved