Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні позивача без самостійних вимог: [PERSON] про зменшення розміру сплачуваних аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 2016 року по теперішній час. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем. Судовим наказом від 27.12.2017 року з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку. Крім того, рішенням суду від 08.02.2018 року з нього на користь [PERSON] також було стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку, строком до [INFO]. На сьогодні його матеріальне становище змінилось, він як і раніше працює, але в нього є нова сім'я, він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] При цьому остання перебуває на 3 місяці вагітності, батьківство відносно майбутньої дитини він визнає та в подальшому має намір зареєструвати шлюб. З новою сім'єю він мешкає в одній квартирі, матеріально утримую теперішню дружину, яка не працює та виховує сина від попереднього шлюбу. Тобто, фактично утримує сім'ю він один, оскільки крім його заробітку інших доходів не має. Його щомісячний заробіток складає 6500,00 грн., аліменти на утриманні відповідача в цілому складають 1/2 частини заробітку, після усіх відрахувань на рука він отримує 2300,00 грн., з яких сплачує комунальні, купує їжу та одяг. Тому за своїм скрутним матеріальним становищем сьогодні не має змоги сплачувати аліменти відповідачу в стягнутому розмірі. Звернувся з позовом до суду та просить суд зменшити розмірі стягнутих з нього на користь відповідача аліментів на утримання дитини з 1/4 до 1/6 частини його заробітку, та на утримання дружини з 1/4 до 1/6 частини його заробітку. Позивач, який був присутній в судовому засіданні підтримав завалені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач, яка була присутня в судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити в задоволені позову, з підстав викладених у письмовому відзиві. Третя особа, яка була присутня в судовому засіданні підтримала заявлений позивачем позов в повному обсязі. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 12.11.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Дзержинським районним у місті Кривому Розі відділу ДРАЦС Головного територіального управління у Дніпропетровській області, актовий запис № 513 (а.с. 8). Від шлюбу, [INFO] народилась [PERSON], в свідоцтво про народження якої батьком записано [PERSON] та мати [PERSON], актовий запис № 253, зроблений Металургійним районним у місті Кривому Розі відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 9). Згідно судового наказу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/ 4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26 грудня 2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.02.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] (а.с. 6-7). Відповідач в підтвердження позовних вимог посилається на те, що має нову дружину [PERSON], перебуває з нею у фактичних шлюбних відносинах, проживає з нею однією сім'єю про, що надав акт від 28.03.2018 року, завірений головою правління ОСББ «Скала у м. Кривий Ріг» з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мешкають за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Суд зауважує, що позивач на даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Відповідно до ст. 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Також, позивачем надано суду медичну довідку КЗ «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» ДОР від 26.03.2018 року, яка видана на ім'я [PERSON] про її вагітність (а.с. 11). Однак, суд до даного доказу відноситься критично, оскільки довідка носить інформаційний характер, та не дає суду підстави вважати, зміну майнового стану позивача. З довідки про доходи № 04/-2-18 від 13.04.2018 року виданої на ім'я [PERSON] вбачається, що останній працює в ДПРЗ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області, займає посаду пожежного-рятувальника 10 ДПРЧ, має регулярну, щомісячну заробітну плату, яка за період з грудня 2017 року по березень 2018 року склала 39997,95 грн. (а.с. 13). Відтак, стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) (надалі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 23 Конвенції про права дитини, визначено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено та й сторони визнали факт в судовому засіданні про те, що відповідач [PERSON] не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно з частинами 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Подані [PERSON] докази, у своїй сукупності, не дають суду достатніх підстав вважати, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, у нього як у платника аліментів, суттєво змінилося матеріальне становище яке впливає на неможливість сплати аліментів. Доказів зміни стану здоров'я платником аліментів суду також не надавалося. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов'язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Зокрема, згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи викладене, з метою недопущення порушення прав малолітньої дитини, а також дружини яка є непрацездатною та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, суд приходить до висновку про недоведеність позову, що є підставою для відмови в його задоволенні. На підставі вище викладеного,

Outcome: dismissed