Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсною заяву [PERSON] до нотаріальної контори про відмову від спадщини за законом, зареєстровану в книзі обліку спадкових справ від 27.03.2015 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.11.2014 року між ним як позикодавцем та [PERSON] як позичальником укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2053 грошових коштів у розмірі 48000 гривень, що на момент укладення договору позики за згодою сторін складає еквівалент 3200 доларів США за умови повернення грошових коштів у встановлений термін 07 квітня 2015 року. Відповідач своїх зобовязань за договором позики не виконав, позику у встановлені договором позики терміни не сплатив, необхідних платежів у розмірі 6400 гривень не здійснив. Внаслідок невиконання взятого на себе зобовязання відповідачем утворилась заборгованість, у звязку з чим він звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. 28.09.2014 року помер батько відповідача у справі [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS]. 27.03.2015 року [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь свого малолітнього сина [PERSON] Вважає, що вчинення такого правочину є незаконним, оскільки має ознаки фіктивності, бо не направлене на настання реальних наслідків обумовленими такою відмовою, а тому звернувся до суду з дійсним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на відсутність доказів, що свідчать про законність та обґрунтованість позову. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Стаття 3 ЦПК України передбачає право кожної особи на звернення в порядку, встановленому цим Кодексом, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. 07.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 2053, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 48000 грн., що на момент укладення договору позики за згодою сторін складає еквівалент 3200 доларів США за умови повернення грошових коштів у встановлений термін 07 квітня 2015 року. Ухвалою суду від 27.04.2015 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним договором позики. Крім того, 27.03.2015 року [PERSON] на імя приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] подано заяву про відмову від спадщини, яка залишилась після смерті його батька [PERSON], на користь онука померлого [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що відмова від прийняття спадщини відповідно до ч.1 ст.234 ЦК України є фіктивним правочином, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином. Згідно ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. На підставі ст.1217 ЦК України, спадкування в Україні здійснюється за законом та за заповітом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених\~статтями 225,\~229-231\~і\~233\~цього Кодексу. Враховуючи викладене, не надання доказів про порушення прав позивача, в тому числі, які б свідчили про фіктивність відмови від спадщини [PERSON], наявність боргових зобовязань між сторонами у справі не може бути підставою для визнання правочину недійсним, відсутність підстав, визначених діючим ЦК України для визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, суд прийшов до висновку про залишення позову [PERSON] без задоволення. З урахуванням наведеного,

Outcome: dismissed