Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/2 частку житлового будинку 1917 року побудови, загальною площею 72,20 кв.м., житловою площею 50,80 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами: прибудова (літера а), прибудова (літера аі), сарай (літера Б), сарай (літера В), погріб (літера Г/п), сарай (літера Д), ворота з хвірткою, огорожа, огорожа, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер його дядько [PERSON] , про що Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис за № 833. Після його смерті залишилася 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Інша 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] належить [PERSON] . Згідно довідки Москаленківської сільської ради №155 від 23.12.2020 року 1/2 частина житлового будинку по [ADDRESS] належить [PERSON] . За життя [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживав та не був зареєстрований. Починаючи із 2000 року він (позивач) постійно доглядає за його часткою житлового будинку, здійснює ремонт та обробляє город, що підтверджується актом обстеження від 05 лютого 2021 року. Відповідач по справі [PERSON] є спадкоємцем померлого. Позивач стверджує, що з 2000 року та станом на даний час, він відкрито й безперешкодно користується 1/2 частиною вказаного будинку, обробляє земельну ділянку біля нього, вчасно сплачує комунальні платежі та залишається єдиним добросовісним володільцем і користувачем вказаної частини житлового будинку, вважає, що визнання ним права власності на дану частину будинку не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Посилаючись на положення ст.ст. 328 ч. 1, 344 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивача, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного комісією в складі депутата Богуславської міської об`єднаної територіальної громад та сусідів від 05.02.2021 року підтверджується факт, що [PERSON] , з 2000 року відкрито, безперешкодно користується 1/2 частиною житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] , належною [PERSON] , доглядає за даним будинком, здійснює ремонтні роботи обробляє земельну ділянку біля нього. Згідно даних технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами на ім`я [PERSON] , що розташований по [ADDRESS] , даний будинок має такі технічні характеристики: житловий будинок 1917 року забудови, загальною площею - 72,20 кв.м., житловою площею - 52,80 кв.м., підсобною площею - 06,30 кв.м., площею літніх приміщень - 15,10 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: прибудова, прибудова, сарай, сарай, погріб, сарай, ворота з хвірткою, огорожа, огорожа. Задовольняючи вимоги позивача суд керується наступними положеннями чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач надав суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого користування нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності за позивачем на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454 гривні 00 коп. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved