Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до СКП «Сяйво» Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області про стягнення заробітної плати. Свою позовну заяву мотивує тим, що 04.01.2013 року розпорядженням №2 тимчасово виконуючої повноваження сільського голови Засульської сільської ради Лубенського району [PERSON] його було призначено директором СКП «Сяйво». 14.11.2014 року тимчасово виконуючою повноваження сільського голови Засульської сільської ради Лубенського району [PERSON] на підставі рішення Засульської сільської ради від 13.01.2014 року та рішення виконавчого комітету Засульської сільської ради за №125 від 14.11.2014 року винесено розпорядження №132-к про звільнення його з займаної посади. У відповідності до наказу по підприємству №19 від 14.11.2014 року «Про звільнення директора СКП «Сяйво» [PERSON]М.» підприємство мало провести з ним розрахунок та видати на руки трудову книжку. Однак відповідач цього не зробив. Він декілька раз звертався з письмовими заявами до підприємства щодо надання довідки про заборгованість СКП «Сяйво», але вони залишилися без відповіді. На підставі викладеного, позивач прохає суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі на день звільнення. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги уточнив, прохає суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, станом на день звільнення в сумі 14 130 грн. 85 коп. відповідно до наданої відповідачем довідки. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні 06.10.2015 року проти позову заперечували, посилаючись на те, що позивач перебував на посаді директора комунального підприємства, тобто за посадовими обовязками та в силу вимог нормативно-правових актів України був наділений усіма розпорядчими та організаційними функціями та обовязками в тому числі й щодо своєчасних розрахунків з працівниками, що звільняються з роботи., тобто сам позивач зобовязаний був вирішувати питання своєчасної виплати заробітної плати. Також зазначили, що позивача звільнено за прогул, а тому вважають, що день звільнення [PERSON] співпав з його останнім робочим днем, а фактичною датою звільнення слід вважати 7 листопада 2014 року. Крім того, вважають, що скоєна заборгованість із виплати заробітної плати [PERSON] та іншим працівникам підприємства була вчинена виключно через бездіяльність та протиправну поведінку керівника комунального підприємства [PERSON] Зазначені дії останнього, щодо невиплати заробітної плати призвели до обовязку підприємства і наступників [PERSON] сплачувати працівникам компенсацію за затримку виплат, що не були здійснені позивачем. Вважають, що протиправною поведінкою позивача було завдано значних збитків підприємству. З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Стаття 43 Конституції України гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що відповідно до розпорядженням №2 тимчасово виконуючої повноваження сільського голови Засульської сільської ради Лубенського району [PERSON] яке затверджене рішенням чергової тридцять восьмої сесії шостого скликання Засульської сільської ради Лубенського району від 08.01.2013 року позивача [PERSON] було призначено директором СКП «Сяйво» на контрактній основі з 04.01.2013 року, терміном на 5 років, що підтверджується його копією (а.с.69, 70). 14.11.2014 року тимчасово виконуючою повноваження сільського голови Засульської сільської ради Лубенського району [PERSON] на підставі рішення позачергової сесії Засульської сільської ради від 13.01.2014 року винесено розпорядження №132-к про звільнення позивача [PERSON] з займаної посади (а.с.71,72). Судом також встановлено, що при звільненні позивача з СКП «Сяйво» йому не була виплачена заробітна плата. На вимогу суду, сільським комунальним підприємством «Сяйво» за підписом т.в.о. директора [PERSON] та головного бухгалтера [PERSON] була надана довідка про заборгованість по заробітній платі за 2014 рік, з якої вбачається, що заборгованість підприємства перед [PERSON] складає 14 130,85 грн. (а.с.73). Заперечення відповідача проти позову нічим не обґрунтовані та спростовуються доказами по справі. За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 487 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved