Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Недокус В. не з`явилися, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги просять задоволити. З позовної заяви вбачається, що 26 квітня 2019 року позивачем [PERSON] було надано у борг 4000,00 доларів США [PERSON] про що свідчить укладена між нами розписка від 26 квітня 2019 року. Відповідно до даної розписки відповідач [PERSON] зобов`язувався повернути вказані кошти до 31 грудня 2019 року. Однак, після отримання грошових коштів та по сьогоднішній день, відповідачем кошти не повернуто та будь-які засоби зв`язку чи фактичне місце перебування [PERSON] не відомі. Позивачу відомо лише, що відповідач працює в місті Тернопіль на посаді директора ТОВ «Грізлі Аутсорсінг Інкорпорейтед». Факт отримання грошових коштів підтверджено розпискою відповідача від 26 квітня 2019 року. Відповідач [PERSON] в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконав та не повернув позивачу [PERSON] позичені грошові кошти у встановлений строк. Таким чином, діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу. В позовній заяві позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , жителя [ADDRESS] , в користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , жителя [ADDRESS] , заборгованість у сумі 4000,00 (чотири тисячі) доларів США, що еквівалентно 107 278 (сто сім тисяч двісті сімдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок, судовий збір по справі та витрати на оплату правової допомоги в сумі 7000,00 (сім тисяч) гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Оскільки, відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання без поважних причин, хоча належним чином повідомлявся про день слухання справи в суді, у відповідності до статті 281 ЦПК України, суд ухвалив винести заочне рішення по справі. Ухвалою суду від 18 вересня 2020 року прийнято до провадження матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення зі слідуючих міркувань. З розписки від 26 квітня 2019 року вбачається, що [PERSON] позичив у [PERSON] 4000,00 (чотири тисячі) доларів США, які зобов`язався повернути до 31 грудня 2019 року, в чому і розписався. Згідно частини 2 статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція дійсності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини 2 статті 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. Наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями статті 545 ЦК України вказує на те, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано (постанова Верховного Суду від 15.04.2019 р. у справі № 308/4387/15-ц). Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що за договором позики від 26 квітня 2019 року відповідач [PERSON] борг позивачу [PERSON] не повернув. Сума боргу за договором позики становить - 4 000 (чотири тисячі) доларів США. Згідно частини 2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, позики, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконав умови договору, щодо повернення позики, тому права позивача підлягають захисту. Відповідно до частини 2 статті 134 ЦПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 (сім тисяч) гривень, суд вважає, що останні не підлягають відшкодуванню, оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що позивачем було понесено витрати на професійну правничу допомогу саме у такому розмірі. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial