Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування заявлених вимог пояснив, що він та [PERSON] є співвласниками домоволодіння №25 по вул.Кохнівска в м.Кременчуці. В даному домоволодінні йому належить 1/5 частина спільної часткової власності нерухомого майна. В 2009 році [PERSON] помер, спадкоємцем став його рідний брат [PERSON]. 12 квітня 2013року між [PERSON] та [PERSON] сталася промова, в якої [PERSON] запропонував йому придбати його частину домоволодіння за 10000доларів США, але реалізувати своє бажання він не має, тому що ще не оформлені документи на право власності. Тоді відповідач запропонував йому передати в якості авансу за дане домоволодіння 6000доларів США. В цей же день він передав відповідачу 6000доларів США, про що відповідач склав розписку. З часу надання розписки і до цього часу відповідач не зареєстрував право власності та не переоформив домоволодіння на нього. На адресу направлялися вимоги про повернення завдатку, але вони залишилися поза увагою, а тому вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, прохав його задовольнити.. В судовому засіданні відповідач з позовом погодилися, пояснив, що дійсно отримав кошти, але з причин, які не залежні від нього, він до цього часу не оформив документи, готовий повернути кошти, які отримав за домоволодіння, дійсно він власноручно писав розписку. Суд , заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов*язків. Згідно ч.1 ст.202ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов*язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов*язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов*язку. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов*язання і на забезпечення його виконання. ч.2 ст.570 ЦК України передбачено, що якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом. ч.1 ст.571 ЦК України зазначає, якщо порушення зобов*язання сталося з вини кредитора, він зобов*язаний повернути боржникові завдаток. В судовому засіданні встановлено, що позивач та [PERSON] є співвласниками домоволодіння №25 по вул.Кохнівска в м.Кременчуці. В даному домоволодінні позивачу належить 1/5 частина спільної часткової власності нерухомого майна. В 2009 році [PERSON] помер, спадкоємцем став його рідний брат [PERSON]. 12 квітня 2013року між [PERSON] та [PERSON] сталася промова, в якої [PERSON] запропонував йому придбати його частину домоволодіння за 10000доларів США, але реалізувати своє бажання він не має, тому що ще не оформлені документи на право власності. Тоді відповідач запропонував йому передати в якості авансу за дане домоволодіння 6000доларів США. В цей же день позивач передав відповідачу 6000доларів США, про що відповідач склав розписку. З часу надання розписки і до цього часу відповідач не зареєстрував право власності та не переоформив домоволодіння на нього. На адресу направлялися вимоги про повернення завдатку, але вони залишилися поза увагою. Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобовязань є його невиконання або неналежне виконання. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки , встановлені договором або законом. В звязку з тим, що відповідач не виконав своїх зобовязань за договором та не повернув аванс, позивач набув право примусового стягнення з відповідача повної суми авансу у судовому порядку. Відповідно до ст..61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні відповідач [PERSON] повністю визнав позов, пояснивши, що дійсно отримав кошти в рахунок продажу даного домоволодіння, але до цього часу не оформив на себе будинок. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. З відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути аванс в розмірі 143049.38грн. Згідно ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволений в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved