Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача та просить визнати [PERSON] , таким що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] пояснила, що в зв`язку з реєстрацією шлюбу, відповідач [PERSON] був зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS] . Однак з серпня 2017 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, оскільки пішов проживати до іншої жінки. Шлюб між ними був розірваний 12.12.2018 року. В будинку, який належить її брату, речей відповідача не має, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере. Перешкод в користуванні житловим приміщенням відповідачу не чинили. Допитаний в судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив, що проводив в даному будинку ремонтні роботи в 2004 році та після весілля в 2013 році. З серпня 2017 року за місцем реєстрації не проживає, тому ремонтні роботи по утриманню будинку не проводив, та комунальні послуги не сплачував. На даний час проживає в будинку своїх батьків. Підтвердив, що власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до наступного. Житловий будинок по [ADDRESS] на праві власності належить позивачеві [PERSON] , від 23.07.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, технічним паспортом на садибний індивідувальний житловий будинок. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 12.12.2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України, якою, зокрема визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 24 жовтня 2019 року складеного працівникам Тутовицької сільської ради підтверджують доводи позивача про те, що відповідач біля двох років не проживає року по [ADDRESS] не проживає. Довідкою виданою Тутовицькою сільською радою №6729 від 24.10.2019 року підтверджується, що відповідач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що [PERSON] більше двох років не проживає в будинку [ADDRESS] . Перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинив. Він вживав спиртні напої, зраджував дружині, тому шлюб між ним і [PERSON] був розірваний і після розлучення відповідач не проживав за місцем реєстрації, не бачили щоб він проводив ремонтні роботи. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що відповідач не проживає в будинку колишньої дружини, оскільки вона його вигнала з будинку, відповідач, як проживав за місцем реєстрації, проводив ремонтні роботи не один рік. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] відсутній понад один рік в будинку, який належить на праві власності позивачу, поважності причин своєї відсутності не довів, позивач не має можливості користуватися належним йому житловим будинком, несе додаткові витрати на утримання житла, обраний ним спосіб захисту порушеного права передбачений законом, позов підлягає задоволенню. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved