Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Остапівська сільська рада Лубенського району Полтавської області про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.02.2003 року, згідно рішення загальних зборів співвласників майна СТОВ «НИВА», власники майнових паїв - відповідачі по справі: [PERSON] , майновий пай 14418 грн, [PERSON] , майновий пай 17498 грн, [PERSON] , майновий пай 10602 грн, [PERSON] , майновий пай 15678 грн, загальна сума майнових паїв 58196 грн, отримали на свої майнові паї у власність майно на загальну суму по залишковій вартості 57867 грн, а саме: будівлю виробничого будинку (сараю) з господарськими (допоміжними) будівлями, яка знаходиться в [ADDRESS] , залишковою вартістю 57867 грн Зазначене майно на загальну суму 57877 грн. власники майнових паїв, відповідачі по справі, 20 лютого 2003 року згідно акту приймання-передачі, передали йому в користування. Починаючи з 20 лютого 2003 року по даний час він користується цим майном та його обладнанням. На протязі січня - вересня 2011 року він викупив у власників їх майнові паї, заплативши їм відповідну суму вартості і фактично став власником майнових паїв, однак, попередні власники паїв від нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу ухиляються в зв`язку із слабким станом здоров`я. Позивач прохає суд визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю виробничого будинку(сараю) з господарськими (допоміжними ) будівлями та спорудами, а саме : сарай А-1, загальною площею 1679,9 кв.м , 1980 року побудови, прибудови «а», загальтною площею 231,5 кв.м, 1980 року побудови, прибудови а1, загальною площею 8,1 кв. м., 1980 року побудови, оціночною (ринковою) вартістю 145750 грн, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не зявились, надіслали до суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, претензій до позивача не мають, проти задоволення позову не заперечують. Третя особа - Остапівська сільська рада Лубенського району Полтавської області прохала розглянути справу у відсутність свого представника, надавши суду відповідну письмову заяву, заперечень проти позовних вимог не надала. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази, з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном а згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Судом встановлено, що на підставі рішення загальних зборів співвласників майна СТОВ «НИВА», власники майнових паїв - відповідачі по справі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , отримали на свої майнові паї, відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ПО №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] ( а.с.10, 11, 12) у власність майно на загальну суму по залишковій вартості 57867 грн, а саме: будівлю виробничого будинку (сараю) з господарськими (допоміжними) будівлями, яка знаходиться в [ADDRESS] , залишковою вартістю 57867 грн і передали позивачеві, згідно акту приймання-передачі №1 (а.с.8). Згідно договорів купівлі - продажу майнового паю №№ 34,68, 61, 26, 43, позивач [PERSON] у законному порядку набув право власності на нерухоме майно: будівлю виробничого будинку (сараю) з господарськими (допоміжними) будівлями, яка знаходиться в [ADDRESS] залишковою вартістю 57867 , яка була передано йому власниками майнових паїв [PERSON] , майновий пай 14418 грн, [PERSON] , майновий пай 17498 грн, [PERSON] , майновий пай 10602 грн, [PERSON] , майновий пай 15678 грн Прийнявши зазначене нерухоме майно, з січня -вересня 2011 року позивач користується ним та його обладнанням, і як вбачається з договорів купівлі-продажу майнових паїв, укладених між позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , придбавши у них це нерухоме майно, позивач виконав свої грошові зобов`язання, повністю сплативши вартість, вчинивши дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права переходу права власності на майно. Однак, зареєструвати дані договори купівлі-продажу їх в установленому законом порядку у позивача немає можливості, оскільки відповідачі від нотаріального посвідчення ухиляються. Згідно звіту ТОВ РОК «Полтаваексперт» про незалежну оцінку оціночної (ринкової) вартості майна: сарай з прибудовами, за адресою [ADDRESS] станом на 15 травня 2019 року з округленням становить 145750 гривень. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як убачається з п.5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Статтею 328 ЦК України встановлюються принципові засади набуття права власності. Ними є передусім відкритість (невичерпність) переліку підстав його виникнення. Це означає, що право власності може набуватися у будь-якій спосіб, що не суперечить закону. Зокрема, найбільш поширеною підставою набуття права власності є правочин. Інші перелічені у главі 24 ЦК підстави набуття права власності деталізують вказане загальне правило. Не менш важливою є й презумпція законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду. Згідно ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. У відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсними. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч.1 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач стверджує, що він з відповідачами досягли усіх істотних умов договору, оскільки він сплатив їм кошти, а вони передали йому майно, яким він користується понад 7 років і претензій до нього ніким не пред`явлено, однак, до цих пір, від нотаріального посвідчення договору відповідачі ухиляються, при цьому незрозуміло пояснюючи причин своєї відмови позивачеві. Вказані обставини не заперечують і відповідачі. Відмова відповідачів оформити нотаріально договір купівлі-продажу позбавляє права позивача зареєструвати своє право власності, оскільки, згідно ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав та законних інтересів. Оцінюючи надані суду і досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позивачем доведені обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved