Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» та просить визнати частково недійсним договір споживчого кредиту № 253 від 31.10.2006 року укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] в частині обов'язку позичальника сплати відсотків річних та ч. 2 п. 1.6 Договору за відсутності в договорі графіку платежів, яким встановлюється сукупна вартість кредиту, строковість сплати та суми щомісячних платежів, сплати суми відсотків за користування кредитом та інших послуг в грошовому виразі у валюті платежу та визнати недійсним договір застави укладений 31.10.2006 року на забезпечення виконання кредитного договору № 253 від 31.10.2006 року в частині п. 3.1.5. ч. 2, стягнути завдані збитки в сумі 2050,07 сплачених відсотків річних, які договором № 253 від 31.10.2006 року не передбачені. В обґрунтування позовних вимог покликається на ст. 628 ЦК України, якою встановлено, що зміст договору мають становити і умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживчий договір повинен містити детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, тощо) пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладання договору про надання споживчого кредиту». Постановою Національного банку України № 108 від 10.05.2007 року № 541/13808 на виконання ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зобов'язано банки при укладанні споживчих кредитних договорів обов'язковою умовою в договорі має бути графік платежів з вказівкою строковості платежу в розрізі сум погашення основного боргу, сум сплати відсотків та інших зобов'язань споживача, у графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Відповідно до вимог ст. 613 ЦК України, ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю заборонено вимагати стягнення будь-яких сум, не зазначених у договорі про надання споживчого кредиту і боржник не сплачує проценти за час прострочення кредитора, який не надав відповідних розрахунків і письмово відмовився виконати свої зобов'язання за договором (лист № 889 від 22.12.2011 року). Згідно вимог ст.ст.203 ч.1, 215, 216, 217 ЦК України викладені обставини доказують недійсність договору споживчого кредиту №253 від 31.10.2006р. та просить позов задоволити, а зайво сплачені кошти 2050,07 євро згідно ст.ст. 1166, 1209 ЦК України стягнути в його користь. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені у позовній заяві обставини та просить позов задоволити. В судовому засіданні представник відповідача Романова Н.В. позов заперечила та пояснила, що дійсно 31.10.2006 року між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 253 згідно якого позивач одержав кредит в розмірі 10500 євро для придбання автомобіля SKODA Fabia Classik, під 11% річних за користування кредитом, терміном користування 72 місяці з кінцевим строком погашення не пізніше 31.10.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між банком та позивачем 31.10.2006 року було укладено договір застави вказаного автомобіля. При укладенні договору, сторони досягнули всіх істотних умов договору, а саме позичальник отримав повідомлення про умови кредитування від 30.10.2006 року, яке підписав власноручно, та згідно якого ознайомлений зі всіма наявними в установі банку умовами кредитування, та отримав всі необхідні роз'яснення щодо умов договору, графік погашення кредиту чітко випливає із його умов, вказаний договір не суперечить вимогам діючого законодавства. На підставі викладеного просить в позові відмовити. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.10.2006 року між позивачем [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» було укладено договір № 253, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 10500 євро для здійснення оплати за автомобіль марки SKODA Fabia під 11% річних терміном на 72 місяці з кінцевим строком погашення не пізніше 31.10.2012 року. 31.10.2006 року для забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між позивачем та відповідачем було укладено договір застави, предметом якого є транспортний засіб марки SKODA Fabia Classik 1.2, 2006 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно п. 3.3.4. вказаного договору позичальник [PERSON] зобов'язався погашати кредит рівними частинами впродовж перших вісімнадцяти місяців в сумі по 175,00 євро, з дев'ятнадцятого місяця погашати кредит щомісячно по 137,00 євро. Пунктом 1.1. кредитного договору передбачено обов'язок позичальника сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 11% річних та комісійні винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Пунктом 1.5.1.2 кредитного договору встановлено, що проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість за кредитом починаючи з дати видачі кредиту до закінчення терміну на який було видано кредит, а саме до 31.10.2012 року. Судом не встановлено і не здобуто доказів, не надано доказів суду і відповідачем про наявність графіків сплати кредиту та відсотків річних, сукупної вартості кредиту по виду платежу за кожним платіжним періодом, відсутні і щомісячні розрахунки сум по сплаті відсотків річних та доказів вручення цих розрахунків позичальнику для оплати. Судом встановлено, що [PERSON] неодноразово звертався до ПАТ «Ощадбанк» з вимогою надати графіки платежів та розрахунків сум по оплаті відсотків річних і отримував від ПАТ «Ощадбанк» відмови з тих причин, що такі розрахунки не передбачені договором та законодавством, що призвело до неможливості боржника виконувати свої обов'язки. Крім цього судом встановлено, що за відсутності розрахунків та графіку платежів за період з 31.10.2006 року по 31.12.2011 року позивачем сплачено 1985,43 євро відсотків річних, а з 01.01.2012 року згідно погодженого графіку сторонами, як додаток до договору, сплачено 64,64 євро відсотків річних. Судом встановлено, що за відсутності встановлених сум щомісячних платежів по відсотках річних у договорі кредиту №253 банк самовільно змінював цільове призначення платежу по оплаті тіла кредиту на оплату відсотків, а платнику видавав фінансові документи, що місячний платіж здійснено по тілу кредиту. Згідно вимог ст. ст. 203 ч.1, 215, 216, 217 ЦК України якщо під час вирішення спору буде встановлено, що зміст договору суперечить чинному законодавству, то суд повинен з власної ініціативи або за позовною заявою позивача визнати цей договір недійсним повністю або в певній частині. Позивач ставить вимогу про визнання недійсним договору споживчого кредиту частково та стягнення завданих збитків, а тому суд вважає необхідним визнати частково недійсним договір споживчого кредиту № 253 від 31.10.2006 року укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] в частині обов'язку позичальника сплати відсотків річних та ч. 2 п. 1.6 Договору за відсутності в договорі графіку платежів, яким встановлюється сукупна вартість кредиту, строковість сплати та суми щомісячних платежів, сплати суми відсотків за користування кредитом та інших послуг в грошовому виразі у валюті платежу та стягнути з відповідача в користь позивача зайво сплачені кошти в розмірі 1948,43 євро по оплаті відсотків річних. В решті позову щодо визнати частково недійсним договору застави укладеного 31.10.2006 року на забезпечення виконання кредитного договору № 253 від 31.10.2006 року слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: approved