Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. В позові вказав, що 22.03.2011 року, відповідно до накладної №57 ним було придбано за 13 200 грн. токарний верстат 1К62 на Лубенському ВАТ «Лічмаш-прилад». У червні 2014 року, з дозволу [PERSON] він поставив вказаний верстат на орендованій ним території пилорами, розташованій у [ADDRESS] , з метою подальшого продажу. У липні 2014 року до нього звернувся [PERSON] , мешканець с. Засулля і сказав, що в нього є знайомий, який хоче купити токарний верстат. В подальшому 14 липня 2014 року [PERSON] з двома невідомими особами оглянули верстат. Він домовився з покупцями, що 15.07.2014 року вони приїдуть вантажним автомобілем, укладуть договір купівлі-продажу, проведуть з ним розрахунок і заберуть верстат. Вони домовились, що покупці телефоном його попередять про свій приїзд. Попередньо домовлялися о 17-00 годині зустрітися біля верстата. При цьому ніяких грошей йому покупці не давали, він також не давав [PERSON] 1000 гривень. Ніякого договору у них з [PERSON] не було. На продаж верста він [PERSON] не запрошував. О 9-00 год. він телефонував до [PERSON] щоб той завантажив верстат орієнтовно о 17-00 годині, але їхати не треба було до його повторного дзвінка. О 16-00 годині він загруз автомобілем у районі озера в с. Засулля, а тому зателефонував [PERSON] , щоб той витяг його автомобіль трактором. При цьому з ним були два пасажири. Коли [PERSON] витяг його автомобіль, то повідомив, що він завантажив верстат о 13-00 годині на прохання [PERSON] . Коли він приїхав на місце де стояв верстат, то верстата вже не було. Там був присутній [PERSON] , який повідомив, що під керівництвом [PERSON] верстат погрузили на газель і вивезли в невідомому напрямку. Він зателефонував [PERSON] , але той не відповідав на дзвінки. Він відмовився від допомоги [PERSON] та звернувся до правоохоронних органів. На першому допиті [PERSON] повідомив, що він не причетний до продажу верстата і взагалі не знає де він нині знаходиться. Але після показів [PERSON] , який пояснював, що саме [PERSON] покликав його на завантаження верстата і керував його завантаженням, [PERSON] змінив свої покази та повідомив, що в той же день він знайшов його, коли він застряг на озері і віддав йому гроші в руки. При цьому [PERSON] говорив, що на озері крім них двох нікого не було. Але в протоколів вбачається, що з ним, де він застряг, було два пасажира. Отже, покупці його про приїзд не повідомили, а викликали [PERSON] , який і продав належний йому верстат. Своїми діями [PERSON] завдав йому матеріальні і моральні збитки. Завдану матеріальну шкоду він оцінює в 33 487 грн., оскільки у зв`язку з інфляцією вартість верстата зросла. Завдану [PERSON] моральну шкоду він оцінює в 50 000 грн. Прохав суд стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в розмірі 33 487 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, прохав позов задовольнити в повному обсязі. Кримінальне провадження за його заявою закрито. Оригіналів документів чи завірених копій із кримінального провадження він надати не може. Постанову слідчого від 02.09.2019 року про закриття кримінального провадження він не оскаржував. Представник відповідача [PERSON] адвокат Коряк А.В. в судовому засіданні позов, заявлений [PERSON] до [PERSON] , заперечував за недоведеністю обставин, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги. Вважає, що позивачем не доведено факту протиправних дій з боку [PERSON] . Позивач вважав, що відносно нього було вчинено злочин. Але постановою слідчого кримінальне провадження було закрито, з даною постановою [PERSON] погодився, оскільки не оскаржив її. Позивач не зміг пояснити, які саме з [PERSON] у нього були цивільно-правові відносини. Також позивачем не надано суду жодного оригіналу документу, а саме, документу, який би підтверджував належність позивачу вказаного ним верстата. Крім того, позивачем додано до позовної заяви протоколи слідчих дій, які не завірені, а тому не можуть бути доказами в даній справі. До того ж, не зрозуміло як позивачем визначена вартість верстата з врахуванням інфляції а також не обґрунтована вимога щодо спричинення моральної шкоди позивачу діями відповідача. З урахуванням викладеного прохав у задоволенні позову [PERSON] відмовити та стягнути з нього на користь відповідача витрати, понесені [PERSON] на правову допомогу з врахуванням участі адвоката в судовому засіданні, оскільки поза судовим засіданням він правову допомогу відповідачу не надавав. Третя особа по справі [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дійсно до нього телефонував [PERSON] щодо завантаження верстата. Він приїхав, верстат завантажив, а щодо розрахунків за даний верстат йому нічого не відомо. До [PERSON] в той день він додзвонитись не міг. З`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи неінакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено, що 21.08.2014 року на підставі заяви [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014170240001061 було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. У витягу з ЄРДР кримінального провадження №12014170240001061 зазначено, що в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 15.07.2014 року, близько 17-00 год. невстановлені особи, перебуваючи на території пилорами по [ADDRESS] , шляхом вільного доступу, таємно викради токарний станок «1 К 62», вартістю 13 000 грн., належний [PERSON] , чим спричинили останньому матеріальних збитків на вищевказану суму. Досудове розслідування даного кримінального провадження №12014170240001061 було завершено винесенням 02.09.2019 року слідчим СВ Лубенського ВП ГУНП України в Полтавській області Бородавкою О.В. постанови, якою кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12014170240001061 від 21.08.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] постанову слідчого від 02.09.2019 року про закриття кримінального провадження не оскаржував. Позивач зазначає підставами позову ст.ст.1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. На підставі зазначених ст.ст.1166, 1167 ЦК України, позовна заява задоволена бути не може, так як позивачем в суді не доведено факту вчинення відповідачем неправомірних дій та факту заподіяння йому відповідачем майнової та моральної шкоди. У ст. 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина. Майнова шкода полягає у зменшенні майнової сфери потерпілого, що в свою чергу тягне за собою негативні майнові наслідки для правопорушника. За загальним правилом ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода підлягає відшкодуванню: в повному обсязі, тобто відшкодовується як реальна шкода, тобто втрачене або пошкоджене майно в результаті протиправної поведінки правопорушника, так і упущена вигода; особою, яка безпосередньо завдала шкоду. Зважаючи на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позову [PERSON] , оскільки він не надав суду належні і допустимі докази того, що відповідачем [PERSON] йому було завдано матеріальну та моральну шкоду. Відповідно до вимог ст.95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Так, позивачем додано до позовної заяви копію видаткової накладної №57 від 22.03.2011 року відповідно до якої він придбав токарний станок «1 К 62» вартістю 13200 грн. Представник відповідача заявив клопотання про надання до суду оригіналу даного доказу, який позивачем надано не було. Також позивач не надав суду докази того, що вартість токарного станка на даний час складає 33487 грн. Додані позивачем до позовної заяви копії матеріалів кримінального провадження, а саме копія заяви про злочин та копії протоколів допиту свідків, суд із вищезазначених підстав також не може розцінювати як належні та допустимі докази його позовних вимог. Разом із тим, дані докази було здобуто у межах кримінального провадження слідчим. Під час судового розгляду справи позивачем не було заявлено клопотання про допит в судовому засідання в якості свідків осіб, які були допитані в ході кримінального провадження. Враховуючи викладене, за обставин, коли свідки не були допитані в цивільній справі, протоколи їх допитів у кримінальній справі не є належними засобами доказування на підтвердження фактів, що входять до предмету доказування у даній цивільній справі. Самі по собі пояснення позивача та третьої особи на підтвердження обставин, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, не є доказами у даній справі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував дані обставини, якими позивач обгрунтовував свої вимоги, а тому суд не вважає дані обставини встановленими та належним чино доведеними позивачем. Суд вважає, що наданими по справі документами позивачем не доведено того факту, що відповідач спричинив йому майнову шкоду шляхом продажу без його відома майна, а саме токарного верстата 1К62. Суд не може взяти до уваги підстави та мотивацію постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 02.09.2019 року, які слідчий вважав встановленими для прийняття відповідного процесуального рішення, оскільки згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч.7 ст. 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. У даному кримінальному провадженні №12014170240001061 ні вирок суду, ні ухвала суду про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності відносно [PERSON] не виносилися. Жодній особі у даному кримінальному провадженні про підозру у вчинення будь-якого злочину не повідомлялося. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON] , у відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача. Відповідачем [PERSON] понесені витрати на професійну правову допомогу в розмірі 4 000 грн. Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В судовому засіданні позивач заперечував щодо стягнення із нього будь-яких судових витрат на користь відповідача. Представник відповідача пояснив, що він надавав відповідачу правову допомогу виключно під час проведення судового засідання. Таким чином, суд, враховуючи складність справи, час, витраченим адвокатом на надання правової допомоги відповідачу в двох судових засідання тривалість з 10:08 год. до 10:40 год. 09.12.2019 року та з 10:45 год. до 13:16 год. 21.02.2020 року, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову, те, що в задоволенні позову позивачу відмовлено, вимоги співмірності, вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн. Підстав для стягнення даних витрат у повному обсязі згідно наданих рахунку - фактури та квитанції від 08.01.2020 року, суд не вбачає.

Outcome: approved