Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким\~визначити йому додатковий строк тривалістю 3(три) місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON], яка померла 16 червня 2005 року. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 16 червня 2005 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входять: житловий будинок по вул. Мороза, 12 в с. Орішківці Жидачівського району Львівської області. Ще за життя матір розпорядилась своїми правами на випадок смерті, а саме склала заповіт від 08 червня 2004 року, згідно якого все належне майно заповіла йому. Звернувшись з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері отримав відмову у видачі такого, у звязку з тим, що пропустив піврічний строк для прийняття спадщини. Вказана відмова позбавляє його можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Жидачівського району Львівської області [PERSON] подав заяву, в якій просить розглянути дану справі за його відсутності. Не заперечує проти задоволення позовних вимог. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 16 червня 2005 року, у віці 81 рік, в смт. Нові Стрілища Жидачівського району Львівської області, померла [PERSON], про що 17 червня 2005 року складено відповідний актовий запис №7 та Кніселівською сільською радою Жидачівського району Львівської області, від 17 червня 2005 року, видано свідоцтво про смерть серії 1-СГ №020160 /а.с.3/. Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що до складу спадщини [PERSON] входить: житловий будинок по вул. Мороза, 12 в с. Орішківці Жидачівського району Львівської області, який відносився до суспільної групи «колгоспний двір», останнім членом якої була померла /а.с.7/. З наявної в матеріалах справи копії заповіту від 08 червня 2004 року, вбачається, що [PERSON], на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати мені на день смерті і на що я по закону буду мати право, заповідаю сину [PERSON]». Судом встановлено, що на день смерті заповідача заповіт не змінений та не скасований /а.с. 4,6/. В судовому засіданні встановлено, що позивач на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем. Так, із долученого витягу №2237 від 12 грудня 2016 року, вбачається, що спадкодавець було постійно зареєстрована та проживала одна за адресою: с. Орішківці вул. Мороза,50(нова [PERSON],12) Жидачівського району Львівської області. Спадкоємець з заповітом же проживав та проживає за адресою: [INFO], що підтверджується долученими ним паспортними даними. /а.с.5,7/. Відповідно до ч. 1 ст.1269, ч. 1 ст.1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою державного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу № 1068\\02-31 від 16 грудня 2016 року, встановлено факт звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що позивач пропустив піврічний термін, визначений цивільним законодавством для подання заяви. Шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплив 17 грудня 2005 року /а.с.8/. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 4 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 26 вересня 2012 року № 6-497цс17. Також, вищевказаними правовими висновками розяснено, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права Так, вищенаведеними обставинами встановлено, що [PERSON], яка померла 16 червня 2005 року, на випадок своєї смерті розпорядилась належним майном, склавши заповіт, яким спадкоємцем визначила позивача. Вказаний заповіт не змінено і не скасовано. Позивач до дня смерті проживав із матірю не проживав. Проте, в силу пережитого стресу, повязаного із втратою рідної людини та юридичної необізнаності, думав що спадщину прийняв автоматично, оскільки від неї не відмовлявся. Проте, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, отримав відмову, з причин пропуску піврічного строку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, пов'язаними з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій. Таким чином, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; відмову нотаріуса у видачу свідоцтва про право на спадщину з причин пропуску піврічного строку, яка позбавляє позивача можливості належним чином реалізувати волю спадкодавця та свої спадкові права, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визначити додатковий строк, тривалістю три місяці\~для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], оскільки такий ним пропущений з поважних причин.

Outcome: approved