Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача Чернівецької міської ради про визнання права власності, посилаючись на те, що він проживає за адресою: [ADDRESS], яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, номер 529, виданий 27.02.2015 р. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б. та складається з двох кімнат житловою площею 42,20 кв.м., загальною площею 146,90 кв.м. Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Оскільки його квартира розміщена як окремо розташований об'єкт у складі ОСББ «Житло» (багатоквартирний житловий будинок № 8-а), для покращення житлових умов ним була здійснена прибудова веранди на першому поверсі та влаштовано в об'ємі горища мансардний поверх з двома кімнатами, коридором та санвузлом. Після прибудови та перепланування квартира [ADDRESS] складається з 4-х кімнат, загальною площею 230,50 кв.м., в т.ч. житловою площею - 92,00 кв.м. Чернівецьким міським бюро технічної інвентаризації, було виготовлено технічний паспорт на вказаний об'єкт нерухомого майна та проведено його технічну інвентаризацію, якою встановлено, що в квартирі [ADDRESS] побудовано без дозволу веранду площею 14 кв.м. та мансарду. ОСББ «Житло» не заперечували проти проведення ним реконструкції квартири [ADDRESS], права власників інших квартир не порушено. За результатами проведення технічного обстеження об'єкту - квартири [ADDRESS], встановлено її відповідність вимогам Державних стандартів, будівельних норм і правил, міцності, стійкості та необхідній довговічності та відповідає санітарно-технічним вимогам та правилам експлуатації будинку, придатна для проживання. Також, між ним та ОСББ «Житло» було укладено договір суперфіції з метою надання йому в користування земельної ділянки площею 14 кв.м. для прибудови на першому поверсі квартири № 9. Вважає, що він як власник квартири [ADDRESS] може на свій власний розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 230,50 кв.м., житловою площею 92,00 кв.м. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, захист своїх інтересів доручив представляти представнику [PERSON], якої в суд подано письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги заявлені позивачем [PERSON], як останній так і в його інтересах представником [PERSON] підтримано в повному обсязі, які просять задовольнити. Представник відповідача - Чернівецької міської ради, за довіреністю Шиба О.М. в судове засідання також не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи від представника відповідача в суд поступила письмова заява, в якій не заперечується проти заявлених позовних вимог, справу просить розглянутиувідсутність представника відповідача. Вивчивши і розглянувши матеріали справи, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності в межах заявлених вимог, зважаючи на відсутність заперечень з боку відповідаа, суд приходить до наступного. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2015 року, зареєстрованого за № 529, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б. Квартира [ADDRESS] складається з двох житлових кімнат, житловою площею 42,20 кв.м., загальною площею 146,90 кв.м. (а.с.8). Місце проживання позивача [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] (а.с.7). У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на квартиру [ADDRESS], що складається з двох житлових кімнат, житловою площею 42,20 кв.м., загальною площею 146,90 кв.м., зареєстровано 27.02.2015 року за позивачем [PERSON] (а.с.9). Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] виданого на підставі рішення №566 26 сесії 6 скликання від 26.07.2012 року Чернівецької міської ради за адресою: [ADDRESS]», ОСББ «Житло» є власником земельної ділянки площею 0,3009 га, цільове призначення земельної ділянки 02.03 - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (а.с.37). ОСББ «Житло» не заперечували проти проведення позивачем [PERSON] реконструкції квартири [ADDRESS] (а.с.55) та між ними було укладено договір суперфіція від 29.08.2016 року, предметом якого в договорі зазначено, що супефіціар надає, а суперфіціарій приймає у безстрокове безоплатне користування земельну ділянку, яка знаходиться на території об'єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку ОСББ «Житло» (земельна ділянка кадастровий № [NUMBER]) для будівництва та експлуатації на ній індивідуального житлового будинку та підсобних будівель та споруд, необхідних суперфіціарію для реалізації свого права. Метою надання в користування земельної ділянки є здійснення суперфіціареєм прибудови веранди площею 14 кв.м. на першому поверсі квартири [ADDRESS], будівництва та подальшої експлуатації об'єктів нерухомості, інших господарських споруд, необхідних для їх обслуговування, з дотриманням цільового призначення наданої в користування земельної ділянки (а.с.32-36). Об'єднанням співвласників багатоквартирного житлового будинку «Житло» було передано відповідно до акта приймання-передачі від 29.08.2016 року, а позивачем [PERSON] було прийнято у безстрокове безоплатне користування земельну ділянку площею 14 кв.м. для здійснення суперфіціарієм прибудови веранди на першому поверсі квартири [ADDRESS]. Ділянка, що передається є складовою земельної ділянки площею 0,3009 (кадастровий номер з № [NUMBER], Державний акт на право власності на земельну ділянку серіх [NUMBER]), що слугує для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (а.с.38). Для покращення житлових умов позивачем була здійснена прибудова веранди на першому поверсі та влаштовано в об'ємі горища мансардний поверх з двома кімнатами, коридором та санвузлом. Чернівецьким міським комунальним бюро технічної інвентаризації, було виготовлено технічний паспорт та проведено його технічну інвентаризацію, якою встановлено, що в квартирі [ADDRESS] побудовано без дозволу веранду площею 14 кв.м. та мансарду. Після прибудови та перепланування квартира [ADDRESS] складається з 4-х кімнат, загальною площею 230,50 кв.м., житловою площею - 92,00 кв.м. (а.с.10-14). Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж квартири №9 і відповідність вимогам Державних стандартів, будівельних норм та правил, міцності, стійкості та необхідній довговічності в житловому будинку по [ADDRESS], - встановлено її відповідність вимогам Державних стандартів, будівельних норм та правил, міцності, стійкості та необхідній довговічності, квартира придатна для проживання (а.с.14-28). На замовлення позивача [PERSON], ТОВ «Схід-Експерт» було визначено оціночну вартість об'єкта оцінки в грн., без урахування ПДВ - 133460,00 грн. (а.с.39-48). Згідно ст. 90 ЗК України, право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок, землекористувачі (стаття 95 ЗК України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 1021 ЗК України) або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Відповідно до ст. 375 ч. 3 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до п.15, 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва): «Виходячи зі змісту частини третьої статті 376 ЦК України, при доведенні визначених нею умов суд може визнати право власності на самочинно збудоване майно також за особою, яка його збудувала, якщо після закінчення будівництва земельну ділянку цій особі було передано у власність або надано у користування, або з власником земельної ділянки, на якій розміщено майно, укладено договір суперфіції (частина перша статті 413 ЦК) відповідно до її цільового призначення. Підставою для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно відповідно до п.п 10 пункту 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №703 від 22.06.2011 р. є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 328 ч.2 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ст. 16 ч.2 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Підставою для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно відповідно до п. 10 додатку №1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту №7/5 від 07.02.2002 р. є рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Частиною 5 ст. 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом не встановлено, що внаслідок здійсненого переобладнання позивачем були порушені права інших осіб. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до закону. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно, всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved