Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь борг за договором позики в розмірі 6 117 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ним і відповідачем було укладено договір позики грошових коштів на загальну суму 12\~700 грн., що підтверджується борговими розписками від 07 та 21 квітня 2020 року. Відповідно до умов зазначеного договору позивач передає у власність відповідача грошові кошти на загальну суму 12\~700 грн., які відповідач зобов`язувався повернути до 21 вересня 2020 року с платою відсотків. Частину позики в сумі 5\~583 грн. ( з урахуванням уточнених вимог) відповідач повернув, а частина позики в сумі 6\~117 грн. залишилась не повернутою. На даний час строк повернення коштів сплив, однак відповідач до кошти в повному обсязі не повернув та ухиляється від виконання свого обов`язку. Ухвалою судді Каланчацького районного суду від 27.10.2020 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.11.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги уточнив та просив стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 6\~177 грн.. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно неповернута сума боргу складає 6\~177 грн.. Частиною 4 ст. 206 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів, який оформлено у вигляді боргових розписок від 07 та 21 квітня 2020 року. За змістом ст.\~1046\~ЦК України одна сторона позикодавець передає у власність іншій стороні позичальникові гроші або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей, або речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або речей, визначених родовими ознаками. Згідно розписок позивач надав відповідачу кошти на загальну суму 12\~700 грн., а відповідач зобов`язувався повертати кошти в повному обсязі в строк до 07 жовтня 2020 року. За змістом ч.1, 2 ст. 207 та ч. 2 ст. 1047\~ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, у відповідності до статей 1046,1047\~ЦК України належить встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Свої зобов`язання відповідач належним чином не виконала та борг не повернув, залишок неповернутого боргу складає 6\~117 грн. Дана обставина визнана відповідачем в ході розгляду справи, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України є обставиною, що не потребує доказуванню. \~ Згідно положень ч. 1\~\~\~ст. 360-7 ЦПК України\~\~ рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. \~\~\~\~\~\~\~\~Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. \~\~ Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. \~\~\~\~\~ За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~\~обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до положення\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved