Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 грудня 2021 року позов в частині позовних вимог про визначення місця проживання сина [PERSON] , [INFO] , за заявою позивача, залишено без розгляду. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем шлюб укладено 28 липня 2005 року та зареєстрований у виконавчому комітеті Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №35. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що вони не зійшлися характерами та поглядами на життя, між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Разом не проживають та не ведуть спільне господарства понадрік. Всі спроби зберегти сім`ю поитивного результату не дали. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає недоцільним та неможливим, примирення не бажає, а тому, просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, позаяк подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Варга Д.Д. в підготовче судове засідання не з`явилися, позаяк представник позивача - адвокат Варга Д.Д. подав суду заяву про проведення підготовчого судового засідання в їх відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнають в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 28 липня 2005 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №35. Згідно статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони тривалий час сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають. Обоє наполягають на розірванні шлюбу. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 908, 00 гривень.

Outcome: approved