Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, за адресою Миколаївська область, Казанківський район, смт. Казанка, вул. Миру, 119. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначив, що є власником житлового будинку за вищевказаною адресою, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.08.2016 року. Відповідач, який на даний час зареєстрований за даною адресою, фактично з травня 2016 року по даний час в зазначеному будинку не проживає та не зявляється, що підтверджується актом підтвердження на предмет фактичного проживання складеного депутатом Казанківської селищної ради від 28.09.2017 року. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, на даний час має іншу сімю, з якою проживає, жодним чином не бере участі в утриманні будинку, добровільно не бажає зніматися з реєстрації, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до положень\~ст.224 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку № 119 по вул. Миру, в смт. Казанка, Казанківського району, Миколаївської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.08.2016 року індексний номер витягу 64782390. Згідно витягу з будинкової книги позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. Відповідно до довідки Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області від 09.10.2017 року № 4615/03-15/01, [PERSON] зареєстрований в [INFO]. [PERSON], який зареєстрований в [INFO], фактично за даною адресою не проживає. З акту підтвердження на предмет проживання від 28.09.2017 року, затвердженого депутатом Казанківської селищної ради [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що громадянин [PERSON], [INFO], прописаний за місцем реєстрації в смт. Казанка, по вул. Миру, 119, однак фактично за вказаною адресою не проживає з 07.05.2016 року. Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. За ч.1\~ст.405 Цивільного кодексу України\~члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При цьому, у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог, зокрема: про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням встановлених обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку,що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, за адресою - Миколаївська область, смт. Казанка, вул. Миру, 119. В той же час, зі змісту\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, а тому вимога про зобовязання зняття відповідача з реєстрації задоволенню не підлягає, оскільки поглинається при задоволенні позову по суті основної вимоги. Враховуючи викладене та оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Крім того суд враховує п.13 постанови Пленуму ВСС України від 17.10.2017 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», а саме, якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (п. 10\~ч. 1 ст. 80 ЦПК України). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн. за одну вимогу немайнового характеру. При цьому, фактично було заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру. Пунктом 28 наведеної вище постанови пленуму ВСС України, визначено, що якщо факт недоплати судового збору з'ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності оголосити перерву в її розгляді (стаття 191\~ЦПК України); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень\~статті 88\~ЦПК України або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на підставі\~пункту 8\~частини першої статті 207 ЦПК України. Враховуючи наведене, суд вважає, що судовий збір в розмірі 640,00 грн. підлягає додатковому стягненню з позивача на користь держави. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За вказаних обставин суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial