Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь гроші у сумі 148401,50 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 2010 році він з дружиною [PERSON] , маючи на меті придбати житлову нерухомість для своєї доньки провели переговори з продавцями квартири [PERSON] та [PERSON] . 23 березня 2010 року [PERSON] отримала від його дружини [PERSON] грошові кошти в сумі 1500,00 дол. США, в рахунок передплати за квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 11 грудня 2013 року [PERSON] отримав від позивача 2500,00 дол. США, як повний розрахунок за вказану вище квартиру. В той же день зібрано повний пакет документів, але не дочекавшись прибуття нотаріуса [PERSON] відійшов від нотаріальної контори на декілька хвилин та зник в невідомому напрямку, при цьому вимкнув телефон, ухилившись від укладення договору та нотаріального посвідчення договору. Того ж дня 11 грудня 2013 року [PERSON] визнано кошти понесені позивачем на ремонт вищезазначеної квартири в сумі 80000,00 грн. як оплату (аванс) за дану двокімнатну квартиру. 12 грудня 2013 року в телефонній розмові [PERSON] повідомив, що йому стало зле (проблеми зі здоров`ям) та він обов`язково з`явиться наступного тижня. В подальшому під час встановлення певних обставин по справі було підтверджено інформацію про наявність заборгованості перед банками, виконавчі листи та арешт всього майна [PERSON] , що означало що він не може здійснити договірну операцію продажу квартири. В період з 2010 року по 2020 року з відповідачем неодноразово проводилась робота, щодо досудового врегулювання спору, однак результату вони не принесли. У зв`язку з викладеним він вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву у які розгляд справи просить проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило, причина неявки суду не відома. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Згідно копії розписки від 23.03.2010 року, [PERSON] дала, а [PERSON] отримала 1500,00 дол. США за квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оригінал розписки згідно доводів позивача знаходиться у нього, що відповідачем не оспаривалось. Згідно копії розписки від 11.12.2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] , 2500,00 дол. США, як передплату за квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оригінал розписки згідно доводів позивача знаходиться у нього, що відповідачем не оспаривалось. Згідно копії розписки від 11.12.2013 року [PERSON] зазначив, що грошові кошти в сумі 80000,00 грн., які [PERSON] витратив на ремонт квартири за адресою: [ADDRESS] , необхідно вважати як передплату отриману за дану квартиру. Оригінал розписки згідно доводів позивача знаходиться у нього, що відповідачем не оспаривалось. Згідно копій вимог від 01.03.2020 року, 01.05.2020 року, 01.07.2020 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з вимогами про повернення отриманих коштів за квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказані вимоги [PERSON] були отримані особисто, що підтверджується його підписом у самих вимогах. Також [PERSON] зазначив, що вимоги визнає, однак повернути кошти не може, оскільки їх не має. До спірних правовідносин застосовуються такі норми права. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків є правочином. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом, що передбачено ч. 1 ст. 205 ЦК України. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 570 ЦК України передбачено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, що передбачено ст. 655 ЦК України. Договір купівлі продажу житлового будинку (квартири) та іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 657 ЦК України). В разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України). Тобто, правовідносини при здійсненні оплатної передачі нерухомого майна його власником за грошові кошти іншій особі, а також відповідні наслідки цих правовідносин виникають лише після укладення в письмовій формі договору купівлі-продажу та його нотаріального посвідчення. Слід зазначити, що ч. 2 ст. 570 ЦК України передбачає презумпцію авансу, якщо не буде встановлено, що сплачена сума є завдатком. На відміну від завдатку, аванс це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов`язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Зазначений правовий висновок сформований Верховним Судом України в Постанові від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, в постанові від 25 вересня 2013 року у справі №6-82цс13 та в подальшому неодноразово підтримувався Верховним Судом в постановах від 28.08.2019 року у справі №128/1885/14-ц та від 27.11.2019 року у справі №520/6286/16-ц. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Так, судом встановлено, що договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передані відповідачу грошові є авансом, який, враховуючи неукладення договору відповідачем, підлягає поверненню позивачу. Вирішуючи справу у межах позовних вимог, ця сума стягується у гривнях. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1484 грн. 02 коп. судового збору. На підставі ст. 526, 570, 629, ЦК України,

Outcome: approved