Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та витребування майна у недобросовісного володільця, ціна позову 71875,91 грн. вказавши, що 06 вересня 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди транспортного засобу ГАЗ 3302, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов, рама № [NUMBER], [NUMBER]. Транспортний засіб ГАЗ 3302, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER] належить на праві приватної власності гр.. [PERSON] (копія свідоцтва пре реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР № 6 ДАІ м. Богодухів ГУМВС у Харківській області). Право користуватися та розпоряджатися даним транспортним засобом належить позивачу на підставі довіреності від 09.10.2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за №1382. У відповідності до вимог ст.ст. 765, 767 Цивільного кодексу Україні та умов договору, позивачем 07 вересня 2013 року було передано відповідачеві у користування (оренду) транспортний засіб у технічно справному стані. Пунктом 3.1 договору передбачено, що за користування транспортним засобом відповідач сплачує орендну плату в сумі 3500,00 грн. на місяць. Строк оплати орендної плати - до 10 числа кожного місяця (п.п. 2.2.4 договору). Відповідачем фактично сплачено орендну плату за вересень, жовтень, листопад 2013 року. В порушення умов договору, відповідачем за грудень 2013 року, січень та лютий 2014 року орендна плата не сплачувалась. Виходячи із обумовленої договором суми орендної плати за місяць 3500,00 грн., сума заборгованості по сплаті орендної плати за три місяці складає 10500,00 грн. (десять тисяч п'ятсот грн. 00 коп.). Також позивач зазначає, що згідно п. 4.1 договору за порушення строків оплати, починаючи з третього банківського дня прострочення, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 10% від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення платежу. Розрахунок пені здійснюється за формулою: сума пені = сума боргу х 10% х кількість днів прострочення. Сума пені становить 61250,00 грн. (шістдесят одна тисяча двісті п'ятдесят грн. 00 коп.). Крім того, позивач, посилаючись на ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, вважає, що відповідач зобов'язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Розрахунок трьох відсотків річних здійснюється за формулою: 3% річних = сума боргу х 3% / 365 х кількість днів прострочення. Сума трьох відсотків річних становить 50,34 грн. (п'ятдесят грн. 34 коп.). Перерахунок суми боргу з урахування індексу інфляції здійснюється за формулою: сума боргу / 100 х коефіцієнт / кількість днів в місяці х кількість днів прострочення в місяці, де коефіцієнт = індекс інфляції - 100. Перерахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції становить 75,57 грн. (сімдесят п'ять грн. 57 коп.). Крім того, позивач вказує на те, що договір між ним та відповідачем набув чинності 06.09.2013 року та був укладений строком на 6 місяців (п. 5.1 договору). Строк дії договору закінчився 06 березня 2014 року. Пунктом 2.2.5 договору встановлено, що по закінченні строку дії договору відповідач повинен передати позивачу транспортний засіб у відповідному технічному стані за актом приймання-передачі. Він письмово повідомив відповідача, що не має наміру продовжувати строк оренди, виклав вимоги щодо витребування (повернення) транспортного засобу від відповідача та призначив дату та місце передачі транспортного засобу після оренди. Однак в порушення умов договору, ст. 785 Цивільного кодексу України, відповідач не повернув йому транспортний засіб після закінчення строку оренди. У зв'язку з вищенаведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму боргу 71875,91 грн., в тому числі: суму основного боргу - 10500,00 грн., суму пені - 61250,00 грн., суму 3% річних - 50,34 грн., перерахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції - 75,57 грн., суму витрат по сплаті судового збору у розмірі 718,76 грн. та витребувати від недобросовісного володільця [PERSON] транспортний засіб ГАЗ 3302, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов, рама № [NUMBER], [NUMBER] та зобов'язати [PERSON] передати йому транспортний засіб ГАЗ 3302, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов, рама № [NUMBER], [NUMBER]. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі, який просить суд задовольнити. У разі неявки відповідача у судове засідання, просить винести по справі заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, судовим розглядом встановлено, що 06 вересня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди транспортного засобу ГАЗ 3302, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов, рама № [NUMBER], [NUMBER]. (а.с. 6) Транспортний засіб ГАЗ 3302, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER] належить на праві приватної власності гр.. [PERSON] (копія свідоцтва пре реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР № 6 ДАІ м. Богодухів ГУМВС у Харківській області). (а.с. 7) Право користуватися та розпоряджатися даним транспортним засобом належить позивачу [PERSON] на підставі довіреності від 09.10.2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за №1382. (а.с. 8) 07 вересня 2013 року позивачем на підставі вимог ст.ст. 765, 767 Цивільного кодексу України та умов договору було передано відповідачеві в користування (оренду) транспортний засіб у технічно справному стані. Пунктом 3.1 договору передбачено, що за користування транспортним засобом відповідач сплачує орендну плату в сумі 3500,00 грн. на місяць. Строк оплати орендної плати - до 10 числа кожного місяця (п.п. 2.2.4 договору). Відповідачем фактично сплачено орендну плату за вересень, жовтень, листопад 2013 року. В порушення умов договору, відповідачем за грудень 2013 року, січень та лютий 2014 року орендна плата не сплачувалась. Виходячи із обумовленої договором суми орендної плати за місяць 3500,00 грн., сума заборгованості по сплаті орендної плати за три місяці складає 10500,00 грн. (десять тисяч п'ятсот грн. 00 коп.). Договір між позивачем та відповідачем набув чинності 06.09.2013 року та був укладений строком на 6 місяців (п. 5.1 договору). Строк дії договору закінчився 06 березня 2014 року. Пунктом 2.2.5 договору встановлено, що по закінченні строку дії договору, відповідач повинен передати позивачу транспортний засіб у відповідному технічному стані за актом приймання-передачі. Позивач письмово повідомив відповідача, що не має наміру продовжувати строк оренди, виклав вимоги щодо витребування (повернення) транспортного засобу від відповідача та призначив дату та місце передачі транспортного засобу після оренди. (а.с. 12-14). Однак в порушення умов договору, ст. 785 Цивільного кодексу України, відповідач не повернув позивачу транспортний засіб після закінчення строку оренди. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України одним із правових наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України). Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму, наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Згідно ст. 398 Цивільного кодексу України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником та припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою (п.п. 2) ч.1 ст. 399 Цивільного кодексу України. Статтею 400 Цивільного кодексу України встановлено, що недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку, заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Аналізуючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення заборгованості по сплаті орендної плати - 10500 грн., 3% річних від простроченої суми - 50,34, суми боргу з урахуванням індексу інфляції - 75,57 грн. та витребування від недобросовісного володільця транспортного засобу - підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь суми пені у розмірі 61250,00 грн. слід зазначити наступне. Згідно вимог ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Отже, неустойка є забезпеченням виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до вимог ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають значення. В даному випадку, розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. За таких обстави, суд вважає можливим розмір пені зменшити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань у розмірі 10500 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial