Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «СК «Здорово», в якому просив стягнути з останнього 23 508,25 грн. страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено про те, що 13.09.2018 року на перехресті проспекту Повітрофлотському, 32/2, в м. Києві трапилась ДТП по вині [PERSON] , який керуючи автомобілем Volkswagen Passat (д.н.з [NUMBER] ), не дотримався безпечної дистанції в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer (д.н.з. [NUMBER] ). Вказане ДТП сталося по вині [PERSON] , що підтверджуються постановою Солом`янського районного суду міста Києва у справі №760/24284/18 від 01.11.20218. Позивач зазначає, що в наслідок ДТП була завдана майнова шкода, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та повідомленням №1754/03 від 09.09.2008. про повністю погашену заборгованість за кредитним договором №240907/5 від 24.09.2007 року в АБ «Синтез». Вказує, що цивільно-правова відповідальність водія ТЗ Volkswagen Passat (д.н.з [NUMBER] ) на момент ДТП була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1959484 ПрАТ «СК «Здорово». 13 вересня 2018 року відповідач був повідомлений про ДТП. 01 листопада 2018 року відповідачу була подана заява про виплату страхового відшкодування, однак на момент звернення до суду кошти виплачені не були. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2020 справа передана на розгляд судді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіної О.О. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не подав заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.09.2018 року між ПрАТ «СК «Здорово» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №АМ1959484, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Volkswagen Passat (д.н.з [NUMBER] ). 13.09.2018 року на перехресті проспекту Повітрофлотському, 32/2, в м. Києві, керуючи автомобілем Volkswagen Passat (д.н.з [NUMBER] ) [PERSON] , недотримався безпечної дистанції, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer (д.н.з. [NUMBER] ), який зупинився попереду. Відповідно до постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 01.11.2018, по справі №760/24284/18, ДТП сталась внаслідок порушення [PERSON] п.12.1, 13.1 ПДР України (ст.124 КУпАП). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, винність дій [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є доведеною. Цивільно-правова відповідальність водія ТЗ Volkswagen Passat (д.н.з [NUMBER] ) на момент ДТП була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1959484 ПрАТ «СК «Здорово». Судом встановлено, що внаслідок ДТП була завдана майнова шкода позивачу, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та повідомленням №1754/03 від 09.09.2008. про повністю погашену заборгованість за кредитним договором №240907/5 від 24.09.2007 року в АБ «Синтез». Відповідно до Звіту № 6985 від 19.09.2018 р. розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу Mitsubishi Lancer (д.н.з. [NUMBER] ) становить 21308,25 гривень. Крім того, позивач поніс витрати з метою здійснення оцінки розміру матеріального збитку в сумі 2200 гривень. 13 вересня 2018 року відповідач був повідомлений про ДТП. 01 листопада 2018 року відповідачу була подана заява про виплату страхового відшкодування, однак відповідач не відреагував на неї та не виплатив позивачу страхове відшкодування. Відповідно до ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п.34.3 ст.34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до п.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної осо би, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved