Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24 липня 2004 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції уклав шлюб з [PERSON] , від подружнього життя мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Останнім часом відносини між ними погіршились, виникли протиріччя, викликані протилежними поглядами на шлюб та сімейні цінності. Між сторонами втрачено почуття любові, довіри та поваги один до одного. Все це призвело до припинення фактичних шлюбних відносин. З березня 2020 року сторони не проживають разом, не підтримують стосунків, не мають спільного бюджету та не ведуть спільне господарство. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачкою. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 липня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено в судове засідання. В судове засідання [PERSON] не з`явився, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника, якою позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Також зазначила, що спору про місце проживання дітей не має, діти після розірвання шлюбу залишаться мешкати з матір`ю. Судовий збір, сплачений за подання позовної заяви просила залишити за позивачем. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову. Зазначила, що шлюбні відносини з позивачем припинені з березня 2020 року, майновий спір відсутній, спільне господарство не ведуть. Також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного. Згідно матеріалів справи, 24 липня 2004 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 986. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] від 25 червня 2020 року, видане повторно). Від подружнього життя сторони мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції) та доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції), батьками яких в свідоцтвах про народження записано сторін по справі. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Встановлено, що з березня 2020 року сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір між ними відсутній. Після розірвання шлюбу спільні діти сторін залишились мешкати разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Положеннями ст. 113 СК України закріплено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу відповідачкою змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, вимога [PERSON] підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно наявної в матеріалах справи квитанції від 15 травня 2020 року за подання до суду позову [PERSON] було сплачено судовий збір в сумі 840.80 грн., який останній просив не стягувати з відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved