Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 05.06.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 268 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. В обґрунтування позову зазначив, що 05 червня 2004 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 268 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], від шлюбу мають двох дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначив, що спільне життя із відповідачем не склалося через постійні суперечки та конфлікти, втрачено взаєморозуміння, кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв'язку з чим шлюбні стосунки між ними були припинені. За наведених обставин шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження чи примирення неможливі, у зв'язку з чим виникла необхідність у юридичному оформленні розлучення. В судове засідання позивач надав заяву за вх. №26134 від 05.10.2016 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав. Відповідач в судове засідання надала заяву за вх. №26135 від 05.10.2016 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу визнала. Строк на примирення з відповідачем просила не надавати. Крім того, в адресованих на адресу суду поясненнях відповідача [PERSON] на позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу за вх.№25607 від 28.09.2016 року, [PERSON] зазначила, що протягом останніх п'яти років спільне життя з позивачем поступово погіршувалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Строк для примирення не потрібен. Крім того, користуючись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, передбаченого ст.113 СК України, відповідач зазначила, що хоче і надалі іменуватися прізвищем, набутим під час реєстрації шлюбу - [PERSON]. Враховуючи подані сторонами заяви, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні правовідносини та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 05.06.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 268 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначив відсутність взаєморозуміння, протилежність поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини пред'явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред'явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх малолітніх дітей, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved