Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що позивач є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, б. 23-а, кв. 54. У вищезазначеній квартирі разом з ним зареєстрований відповідач [PERSON] його онук. Відповідач [PERSON] в зазначеній квартирі не проживає з 2014 року і відсутній без поважних причин. Він виїхав до іншого місця проживання в [PERSON] Федерації, забравши свої речі. За комунальні послуги відповідач не сплачує, чим порушує права позивача і змушує його нести додаткові витрати. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує права та інтереси позивача, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні ним права користування вказаною квартирою, а саме при продажі вказаної квартири. Оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації більше ніж один рік, позивач вважає його таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Позивач звернувся з позовною заявою до суду і просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, б. 23-а, кв. 54. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій визнав позовні вимоги. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, б. 23-а, кв. 54, на праві приватної власності належить [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON], та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.10.2015 року №46113796. Відповідно до копії довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18.10.2018 року №35244, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради Луганської області, за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, б. 23-а, кв. 54, станом на 18.10.2018 року зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Згідно з актом про не проживанняособи за місцем реєстрації від 19.12.2018 року, засвідченого головою правління ОСББ «Добродія-23А», за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, б. 23-а, кв. 54, фактично проживає [PERSON], окрім вказаної особи з липня 2014 року ніхто не проживає. Як вбачається з позовної заяви, відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі з 2014 року, оскільки добровільно виїхав до іншого місця проживання за межі території України. Зазначена обставина підтверджується копією заяви [PERSON] від 06.11.2018 року. Згідно з копією паспорта громадянина [PERSON] Федерації серії 7818 №321675 [PERSON] є громадянином [PERSON] Федерації та зареєстрований за адресою: [PERSON] Федерація, Ярославська область, Любімській район, с. Железово, вул. Набережна [PERSON], б. 13. Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує розяснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідач [PERSON] не проживає за місцем його реєстрації понад один рік і перебуває за межами території України, має постійне місце проживання у [PERSON] Федерації, то, відповідно, він втратив право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація відповідача за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, б. 23-а, кв. 54, яка на праві приватної власності належить позивачу [PERSON], створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, оскільки він змушений сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача і не має можливості продати вказану квартиру. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем [PERSON], яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік і не приймає участі в витратах по утриманню і оплаті комунальних послуг житлового приміщення, а отже втратив інтерес до вказаного житлового приміщення. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved