Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ТОВ «Гюнсел» 7200 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, що була йому завдана внаслідок пошкодження вантажу, який перевозився відповідачем з м. Львова до м. Одеса на адресу позивача. Так, позивач вказує, що 18.06.2013 року у м. Львові відповідачем було прийнято для перевезення на адресу позивача у м. Одесі вантаж в належній тарі заводу-виробника, а саме: 17 картонних коробок з банками фарби, на підтвердження чого відповідачем, як перевізником, було видано декларацію №13.169.22.90.6 із відміткою представника перевізника про прийняття вантажу до перевезення без будь-яких зауважень. Проте при отриманні позивачем у м. Одесі вантажу в офісі перевізника було виявлено пошкодження частини вантажу, а саме двох картонних коробок (36 заводських банок із фарбою, на яких було виявлено протікання), про що складено акт втратипошкодження вантажу від 20.06.2013 року, і, як вказує позивач, внаслідок чого йому завдано матеріальну шкоду в розмірі 7200 гривень вартості пошкодженого вантажу. Як зазначає позивач, на направлену ним 12.08.2013 року претензію щодо відшкодування збитків він отримав від перевізника відмову на підставі того, що відправником не було дотримано вимог щодо належного пакування вантажу, а також із зазначенням, що відшкодування вартості вантажу здійснюється відправникові. Оскільки позивач вважає таку відмову перевізника неправомірною, то він і звернувся до суду за захистом власних прав. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, представника не направив, у зв'язку з чим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України та за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі наявних у ній доказів приходить до наступного висновку. Встановлено, що 18.06.2013 року у м. Львові відповідачем ТОВ «Гюнсел» було прийнято для перевезення на адресу позивача у м. Одесі вантаж в належній тарі заводу-виробника, а саме: 17 картонних коробок з банками фарби (а.с. 7), на підтвердження чого відповідачем, як перевізником, було видано декларацію №13.169.22.90.6 (а.с. 9) із відміткою представника перевізника про прийняття вантажу до перевезення без будь-яких зауважень. 20.06.2013 року при отриманні позивачем у м. Одесі вантажу в офісі перевізника було виявлено пошкодження частини вантажу, а саме двох картонних коробок (36 заводських банок із фарбою, на яких було виявлено протікання), про що складено акт втратипошкодження вантажу від 20.06.2013 року (а.с. 8), і, як вказує позивач, внаслідок чого йому завдано матеріальну шкоду в розмірі 7200 гривень задекларованої перевізником вартості пошкодженого вантажу. 27.08.2013 року позивач, на направлену ним 12.08.2013 року претензію щодо відшкодування збитків (а.с. 4-5), отримав від перевізника відмову (а.с. 6) на підставі того, що відправником не було дотримано вимог щодо належного пакування вантажу, передбачених п. 10.16 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, а також із зазначенням, що відшкодування вартості вантажу здійснюється відправникові. Проте суд не може погодитись з такими твердженнями відповідача, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Також відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Як вбачається з поданої позивачем копії декларації №13.169.22.90.6 (а.с. 9), виданої перевізником, на ній відсутні будь-які відмітки представника перевізника про наявність будь-яких зауважень стосовно пакування вантажу. Також слід зазначити, що положеннями п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі, наданій послузі споживач, яким в даному випадку є позивач у справі, також має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. Таким чином, виходячи з викладеного відмова відповідача, як перевізника, у відшкодування вартості пошкодженого (втраченого) вантажу позивача є неправомірною, а отже вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved