Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, зазначивши, що з 01.04.2015 року на підставі наказу Міністра енергетики та вугільної промисловості № 40 к/к від 23.03.2015 року, він приступив до виконання обов'язків генерального директора Державного підприємства «Львіввугілля» на період до визначення керівника в установленому порядку. 25.05.2015 року, в порядку передбаченому Постановою КМУ від 03.09.2008р. № 777 «Про проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки», на підставі рішення Комісії для проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки, позивача оголошено переможцем конкурсного відбору на заміщення вакантної посади генерального директора ДП «Львіввугілля» та прийнято рішення щодо укладення контракту з останнім. Зазначає, що 20.08.2015 року, наказом Міністра енергетики та вугільної промисловості №122-к/к позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани у зв'язку з порушенням ч.5 ст. 15 Закону України «Про статус народного депутата». Вказаний наказ позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, у зв'язку з тим що відсутнє порушення ним трудових обов'язків. Наголошує, що згідно чинного законодавства, не є можливим притягнення до дисциплінарної відповідальності, якщо працівником не порушено своїх трудових обов'язків. Також вказує на порушення відповідачем порядку застосування дисциплінарного стягнення, оскільки його не ознайомлено із наказом під розписку, а лише повідомлено електронною поштою. З покликанням на ст.ст. 138, 139, 140, 142, 147, 149 КЗпП України, Типові правила внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ і організацій, ЗУ «Про статус народного депутата», просить суд визнати незаконним та скасувати наказ №122-к/к від 20.08.2015 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. В запереченні на позовну заяву представник відповідача зазначив, що згідно наказу Міністерства та вугільної промисловості України №40/к/к від 23.03.2015р. [PERSON] приступив до виконання обов'язків генерального директора ДП «Львіввугілля» на період до визначення керівника ДП «Львіввугілля» в установленому порідку. 24.04.2015р. на адресу ДП «Львіввугілля» скеровано звернення народного депутата Геращенко А.Ю. щодо надання інформації про отримання копій ревізій, перевірок, які здійснювалися Державною фінансовою інспекцією України. 07.07.2015 року апаратом Верховної ради України складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення на посадову особу ДП «Львівугілля» - [PERSON] в якому зафіксовано факт порушення з боку [PERSON] - недодержання встановлених законодавством строків надання інформації народному депутату України Геращенку А.Ю. (порушення термінів розгляду на 21 день). Постановою Сокальського районного суду від 07.08.2015р. у справі 454/1780/15-п [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.188-19 КУпАП, а саме порушення ст. 15 ЗУ «Про статус народного депутата України» - пропущення строків надання відповіді на запит народного депутата та застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Наказом Міністерства та вугільної промисловості України №122-к/к від 20.08.2015р. [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани у зв'язку з порушенням ч.5 ст.15 ЗУ «Про статус народного депутата України». Просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі. У відзиві на заперечення відповідача представник позивача [PERSON] зазначила, що відповідач вказує на порушення позивачем ст. 139 КЗпП України, проте не зазначає та не підтверджує жодним чином, яке саме розпорядження власника або уповноваженого ним органу не виконав позивач, адже мова йде про не виконання депутатського запиту, а не розпорядження власника або уповноваженого ним органу. Вказує, що надання відповіді на запит народного депутата це загально громадський обов'язок. В свою чергу, дисциплінарним проступком визнається невиконання саме трудових обов'язків. Також позивач жодним чином не спростовує порушення порядку застосування дисциплінарного стягнення, в той час як згідно ст. 149 КЗпП України, стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку в трьохденний строк. Тоді як з наказом позивач не був ознайомлений під розписку, а повідомлений електронною поштою. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не прибули, надала суду клопотання в якому просить розгляд справи проводити без її та позивача участі, у випадку задоволення позову просить не стягувати сплачений судовий збір, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Притула Г.Ю. в судове засідання не прибув, у наданому суду клопотанні просив відмовити у задоволенні позову, розгляд справи просить проводити без участі представника Міненерговугілля України. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до Наказу Міненерговугілля України від 30.07.2014 року №536 «Про затвердження переліків державних підприємств, установ, організацій та об'єднань, що належать до сфери управління Міненерговугілля України та господарських товариств, щодо яких міністерство здійснює управління корпоративними правами», Державне підприємство «Львіввугілля» входить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, що створене відповідно до Указу Президента України від 09.12.2010 №1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади». Відповідно до пп.2 п.5 Положення про Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року, Міністерство здійснює добір кадрів на керівні посади на підприємствах, в установах та організаціях, що належить до сфери його управління, формує кадровий резерв на відповідні посади, організовує роботу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників апарату. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 01.04.2015 року на підставі наказу Міністра енергетики та вугільної промисловості № 40 к/к від 23.03.2015 року, [PERSON] приступив до виконання обов'язків генерального директора ДП «Львіввугілля» на період до визначення керівника ДП «Львіввугілля» в установленому порядку. 25.05.2015 року, в порядку передбаченому Постановою КМУ від 03.09.2008 р. № 777 «Про проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки», на підставі рішення Комісії для проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки, [PERSON] оголошено переможцем конкурсного відбору на заміщення вакантної посади генерального директора ДП «Львіввугілля» та прийнято рішення щодо укладення контракту. 07.07.2015 року, апаратом Верховної ради України складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення на посадову особу ДП «Львівугілля» - [PERSON] в якому зафіксовано факт порушення з боку посадової особи, недодержання встановлених законодавством строків надання інформації народному депутату України Геращенку А.Ю. (порушення термінів розгляду депутатського звернення на 21 день). Відповідно до постанови Сокальського районного суду Львівської області від 07.08.2015р. у справі 454/1780/15-п [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.188-19 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Із копії наказу Міністра енергетики та вугільної промисловості України №122-к/к від 20.08.2015р. в.о. генерального директора ДП «Львівугілля» [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани у зв'язку з порушенням ч.5 ст. 15 ЗУ «Про статус народного депутата». Разом з тим, згідно ст. 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Як встановлено в ході розгляд у справи, контракт з [PERSON] не укладався. Статтею 87 Цивільного кодексу України визначено, що для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження. Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 88 ЦК України, у статуті товариства вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до товариства та виходу з нього, якщо додаткові вимоги щодо змісту статуту не встановлені цим Кодексом або іншим законом. Матеріалами справи підтверджується, що у ДП «Львівугілля» діє Статут, який затверджений Наказом Міненерговугілля України 17.08.2011 року №411, погоджений Головою Львівської територіальної організації профспілки працівників вугільної промисловості України, Головою Регіонального об'єднання незалежної профспілки гірників України м. Червонограда. Відповідно до п. 6.1 Статуту ДП «Львівугілля» визначено, що управління підприємством здійснює його керівник. Згідно п. 6.3 Статуту, передбачено, що керівник підприємства самостійно вирішує питання діяльності підприємства за винятком тих, що за чинним законодавством та статутом віднесенні до компетенції Уповноваженого органу управління. Також вказаним пунктом Статуту визначено права та обов'язки керівника ДП «Львівугілля». Таким чином, в силу норм чинного законодавства, з моменту прийняття позивача [PERSON] на посаду в.о. генерального директора ДП «Львіввугілля» останній прийняв на себе зобов'язання виконувати роботу, визначену посадовими обов'язками, що передбачені Статутом товариства, з дотриманням внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відтак, трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, статутів, положень, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливо застосування положенння ст. 147 КЗпП України. Згідно ст. ст. 139, 140, 142 КЗпП України та п. 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Держкомпраці СРСР за погодженням з ВЦРПС від 20.07.1984 року (далі - Правил), порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків. Тобто, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. Закон України «Про статус народного депутата» передбачає прямий обов'язок керівників підприємств, установ, організацій, до яких звернуто запит, повідомляти народного депутата, групу народних депутатів і Комітет Верховної ради України у письмовій формі про результати розгляду їхнього запиту у 15 денний строк з дня його одержання. Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про статус народного депутата» передбачено, що невиконання законних вимог народного депутата або створення перешкод у його роботі, у разі відмови від своєчасного надання інформації на вимогу народного депутата або подання свідомо вірогідної інформації посадові особи несуть адміністративну та кримінальну відповідальність, встановлену законом. Кодекс законів про адміністративні правопорушення України передбачає адміністративну відповідальність за недодержання встановлених законодавством строків надання інформації народному депутату (ст.188-19) у вигляді накладення штрафу. Як встановлено, постановою районного суду від 07.08.2015р. у справі 454/1780/15-п [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.188-19 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. З огляду на вищенаведені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що порушення ч.5 ст. 15 ЗУ «Про статус народного депутата» є адміністративним проступком та не є одночасно дисциплінарним, оскільки ні у Статуті підприємства, ні у Правилах внутрішнього трудового розпорядку на пряму не передбачено надавати вчасно відповіді на депутатські звернення та відповідальності за невчасне надання такої, оскільки це є обов'язком публічного, адміністративного характеру. Дисциплінарним проступком визнається невиконання саме трудових обов'язків. Працівника не можна притягнути до дисциплінарної відповідальності, якщо він не порушив своїх трудових обов'язків. Невиконання громадських чи інших доручень, не пов'язаних з виконанням трудової функції, не може тягнути застосування дисциплінарної відповідальності. При цьому суд наголошує, що закон вимагає, щоб факт порушення трудової дисципліни повинен бути належним чином зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень. Згідно ст.149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. На вимогу суду відповідачем Міністерством енергетики та вугільної промисловості України надано всі матеріали щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача. Однак, в таких відсутня інформація щодо вимоги надання письмових пояснень позивачем з приводу невчасної відповіді на депутатський запит, чи самі пояснення. У матеріалах наявні лише копія наказу від 10.08.2015р. про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та службова записка від 12.08.2015р. завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції Міненерговугілля. Разом з тим, у матеріалах відсутні будь-які висновки щодо суспільної небезпеки дій працівника, заподіяної ним шкоди, обрання саме такого виду дисциплінарного стягнення як догана чи висновків про попередню роботу працівника. Відтак, суд приходить до висновку, що наказ №122-к/к від 20.08.2015 року про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани у зв'язку з порушенням ч.5 ст. 15 ЗУ «Про статус народного депутата» видано Міністерством енергетики та вугільної промисловості без правових підстав та з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд враховує положень ст. 88 ЦПК України, а також клопотання позивача, який просив не стягувати в його користь понесені судові витрати.

Outcome: approved