Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Гладковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок по [ADDRESS], 1958 року побудови, який належав померлій [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що остання була його матір'ю і померла [INFO], після її смерті відкрилась спадщина на майно, зокрема на спірний житловий будинок, позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину, так як у встановлений законом строк подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак нотаріус законною постановою відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, тому просить на підставі ст.ст.321, 328, 1216-1218, 1220, 1233, 1268 ЦК України позов задоволити та визнати за ним право власності на спірне майно. Сторони та треті особи в судове засідання не з'явились, хоча були повідомлені своєчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду справи судом. Позивач у позовній заяві просить розглянути справу без його участі. Відповідач подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа про причини неявки не повідомила. Відтак, з огляду на норми ст.ст.158, 169 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності сторін та третьої особи. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER], свідоцтва про одруження серії [NUMBER], свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема житловий будинок [ADDRESS], 1958 року побудови, що стверджується довідкою виконавчого комітету Гладковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області від 27.01.2015 року № 352. При житті [PERSON] правовстановлюючих документів на належний їй житловий будинок не виготовила і своє право власності на нього належним чином не зареєструвала, що стверджується довідкою КП «Коростенське МБТІ» від 10.02.2015 року № 16. Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Як вбачається з довідки виконкому Гладковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області від 20.05.2015 року № 1248, [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS], до дня своєї смерті [INFO] одна. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс України 1963 року. Згідно з ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК України 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як видно з копії заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Гладковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області 06.01.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1, [PERSON] все належне їй майно заповідала [PERSON] - позивачу у справі та [PERSON]. Проте останній спадщини не прийняв, відмовившись від неї на користь своєї сестри, дочки померлого спадкодавця, [PERSON], що стверджується копією заяви [PERSON] від 02.03.2004 року, наявної у матеріалах спадкової справи № 149/2004 до майна померлої [INFO] [PERSON], копії якої надіслані Овруцькою ДНК у відповідь на запит суду. З постанови державного нотаріуса Овруцького державної нотаріальної контори Фрусевич І.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.03.2015 року № 456/02-31 та копії спадкової справи № 149/2004 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] дійсно прийняла спадщину після померлої [INFO] матері шляхом подання до нотаріуса у встановлений законом строк 18.03.2004 року заяви про прийняття спадщини за заповітом, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок із-за відсутності правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Отже, прийнята позивачем спадщина належить йому з [INFO]. Згідно з наданою Реєстраційною службою Овруцького районного управління юстиції Житомирської області 28.05.2015 року у відповідь на запит суду Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єктів нерухомого майна, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження не зареєстровані. [PERSON] правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок при житті не виготовила, а тому позивач не може оформити спадщину, маючи на це право. Згідно з ст.1218 ЦК України 2004 року до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою. На підставі викладеного за позивачем слід визнати право власності на спірний житловий будинок. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відтак,

Outcome: approved