Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказано, що з 1/3 частини квартири [ADDRESS] належало на праві власності [PERSON], який [INFO]. помер. 07.08.2006р. відповідачем був накладений арешт на майна [PERSON] та накладено заборону на його відчуження. У 2009 році виконавче провадження відповідачем було закрито у зв'язку із смертю [PERSON], однак арешт не знятий до сьогоднішнього дня. Просить в позові зняти арешт з майна [PERSON] у зв'язку із його смертю. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і пояснив, що [PERSON] являється сином від першого шлюбу його померлої дружини. Сам [PERSON] позивачу родичем не доводиться. У померлого [PERSON] є неповнолітні діти, які бажають оформити спадщину після померлого [PERSON], але не можуть цього зробити, оскільки на квартиру [PERSON] накладено арешт. Відомостей про дітей [PERSON] він повідомити не може, оскільки з ними не спілкується. Арешт на майно [PERSON] було накладено у зв'язку із наявною заборгованості по сплаті аліментів, яка утворилась з вини [PERSON] Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судові засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS] належало на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с.5) та технічним паспортом на квартиру (а.с.3-4). 17.03.2003 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про його смерть серія 1-ЖС № 251028 (а.с.6). Згідно відомостей з реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на майно [PERSON] накладено арешт (а.с.8-9). Як пояснив в судовому засіданні позивач, арешт на майно [PERSON] було накладено у зв'язку із наявною заборгованості по сплаті аліментів, яка утворилась з вини [PERSON] Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід не тільки прав, але і обов'язків померлого. Отже, в силу ст. 1216 ЦК України до спадкодавців, які приймуть спадщину, можуть перейти і боргові зобов'язання померлого, а тому суд вважає за передчасне знімати арешт на майно померлого, який був накладений з метою забезпечення його невиконаних зобов'язань по сплаті аліментів. При цьому заінтересовані особи, які є отримувачами вказаних аліментів, позивачем до участі у справі не залучені. Окрім того, позивач пояснив суду, що він не має ніякого відношення до померлого [PERSON], спадщину після смерті [PERSON] бажають приймати інші особи. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Але, як вбачається з пояснень позивача та матеріалів справи, арештом майна [PERSON] порушуються права не позивача, а інших осіб, тобто дітей померлого, які бажають оформити спадщину. Отже, права позивача [PERSON] ніяким чином не порушуються, а тому в силу ст.16 ЦК України він не має правових підстав для пред'явлення позову про зняття арешту з майна [PERSON] Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Але будь-яких доказів порушень своїх прав позивач суду не надав. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не обґрунтовані, не засновані на законі, а тому не підлягають задоволенню повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed