Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Головного управління Національної поліції в Харківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Фрунзенський ВДВС ХМУЮ Харківської області; Департамент реєстрації Харківської міської ради, в якому, з урахуванням уточнень, прийнятих судом до розгляду, просив суд звільнити іпотечне майно - квартиру [ADDRESS] з-під наступних арештів: зареєстрованого державним реєстратором Харківського міського управління юстиції в Харківській області Брижатим В.Д. за реєстровим № 10256143 (спеціальній розділ) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46489134, виданої 02 липня 2015 року державним виконавцем Фрунзенського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в Харківській області Волобуєвою О.В.; зареєстрованого державним реєстратором Харківського міського управління юстиції в Харківській області Плугатирьовим П.В. за реєстровим № 13104243 (спеціальній розділ) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46488400, виданої 25 січня 2016 року державним виконавцем Фрунзенського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Бєляевим М. В.; зареєстрованого державним реєстратором Харківського міського управління юстиції в Харківській області Плугатирьовим П.В. за реєстровим № 10256037 (спеціальній розділ) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46488400, виданої 02 липня 2015 року державним виконавцем Фрунзенського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в Харківській області, Волобуєвою О.В., зареєстрованого державним реєстратором Харківського міського управління юстиції в Харківській області Брижатим В.Д. за реєстровим № 10255840 (спеціальній розділ) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46489478, виданої 02 липня 2015 року державним виконавцем Фрунзенського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в Харківській області, Волобуєвою О.В.; зареєстрованого державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області Щербак Ю. В. за реєстровим № 14233114 (спеціальний розділ) на підставі ухвали суду серія та номер 640/9079/13-к, виданої 11 лютого 2016 року апеляційним судом Харківської області. В обґрунтування позову зазначив, що через вищевказані обтяження позивач позбавлений можливості виконати заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2015 року по справі № 645/46/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким цей позов задоволений та звернуто стягнення за Іпотечним договором від 27 вересня 2010 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С. І. за реєстровим номером № 3058, на нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Позивач [PERSON] та його представник у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. 19.12.2016 року до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій позивач підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Крім того, позивач категорично заперечував проти ухвалення заочного рішення Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник Головного управління Національної поліції в Харківській області в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, шляхом надсилання на адресу їх реєстрації судових повісток, які повернулися на адресу суду з довідкою поштової установи про причини невручення, а саме: «закінчення терміну зберігання». Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Фрунзенський ВДВС ХМУЮ Харківської області та Департамент реєстрації Харківської міської ради правом на участь представника у судовому засіданні не скористались, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 19.12.2016 року до суду надійшли письмові пояснення представника Департаменту реєстрації Харківської міської ради за довіреністю Криштопа Я.В., відповідно до яких Департамент вважає, що вимога про скасування арешту № 14233114 на квартиру [ADDRESS], зареєстрованого у спеціальному розділі Державного реєстру прав державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради не підлягає задоволенню, оскільки не може розглядатися в порядку цивільного судочинства. Щодо скасування арештів, зареєстрованих державним реєстраторами Харківського міського управління юстиції на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, просив прийняти рішення у відповідності до вимог діючого законодавства України. З огляду на викладене, враховуючи положення ч. 5 ст. 74 ЦПК України, згідно з якою у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, положення статей 77, 169 ЦПК України, суд вважає за можливе, з метою дотримання розумних строків розгляду справи (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року), розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. 27 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений Договір позики, посвідчений ПН ХМНО Карташовою С. І. за реєстровим № 3056, за умовами якого позивач передав відповідачам валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 21000 (двадцять одна тисяча) доларів США, а відповідачі прийняли їх і зобов'язалися повертати в порядку та в строки, що передбачені п. 1 Договору позики. В забезпечення виконання своїх зобов'язань за Договором позики від 27 вересня 2010 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передали позивачеві в іпотеку належну їм на праві приватної спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS], про що між ними був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С. І. за реєстровим № 3058. У зв'язку з тим, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належним чином не виконали свій обов'язок з повернення позичених коштів у порядку, зазначеному в п. 1 Договору позики від 27 вересня 2010 року, позивач звернувся до суду з позовом до останніх про стягнення боргу за вищевказаним договором. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року по справі № 645/4168/13-ц (провадження № 2/645/71/14)позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 235742,45 грн., що еквівалентно 18200 доларам США; проценти за період користування на рівні облікової ставки Національного банку України у розмірі 47109,63 грн., що еквівалентно 3 637 дол. США, 3 % річних від простроченої суми у розмірі 6839,12 грн., що еквівалентно 528 дол. США, неустойку (пеню) у розмірі 235742,45 грн. та судовій збір з кожного відповідача по 1147 грн.. Вказане рішення набрало законної сили. Проте, боржники не виконали це рішення та борг [PERSON] не повернули, у зв'язку з чим останній повторно звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2015 року по справі № 645/8762/13-ц (провадження 2/645/23/15), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 травня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29 липня 2015 року, частково задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] три проценти річних від простроченої суми за договором позики від 27.09.2010 року в розмірі 19778,16 грн., що еквівалентно на час ухвалення рішення 738 доларам США, а також пеню у розмірі 19778,16 грн. та судові витрати по 181,85 грн. з кожного. Проте, боржники [PERSON], [PERSON] та [PERSON] наведені вище судові рішення про стягнення з них боргу за договором позики не виконали і кошти позивачу так і не повернули, він був змушений звернутися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, за результатами розгляду якого Фрунзенський районний суд м. Харкова ухвалив заочне рішення від 01 квітня 2015 року, яким задовольнив цей позов та вирішив звернути стягнення за Іпотечним договором від 27 вересня 2010 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С. І. за реєстровим номером № 3058, на нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 59,2 кв. м., житловою площею - 41,0 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.04.2002 року, реєстраційний № 8-02-230552, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР згідно із розпорядженням від 11 квітня 2002 року № 2045, зареєстрованого комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та записано в реєстрову книгу за № 11-8-24362 від 27 квітня 2002 року; визначив спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», шляхом надання іпотекодержателю [PERSON] права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі-покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу; за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити вимоги [PERSON] за Договором позики від 27 вересня 2010 року в сумі 525433,65 грн. та усі витрати, пов'язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки; надати [PERSON] право пред'являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі, стосовно сімейного стану іпотекодавців - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]) до комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України та інших державних органів, установ, підприємств, організацій, з питань отримання Витягів та інших документів, довідок про склад сім'ї, а також вчиняти всі інші дії, пов'язані з виконанням цих питань; виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з іпотечного майна - трикімнатної квартири загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею - 41,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], передано предмет іпотеки - трикімнатну квартиру загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею - 41,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в управління [PERSON] на період його реалізації за визначеною ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедурою продажу та вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2015 року набрало законної сили. Позивач наголосив, що оскільки боржники [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не повернули позивачу усієї суми заборгованості, він був змушений знайти покупця, який погодився придбати іпотечне майно, після чого звернутися до нотаріуса з проханням на підставі заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2015 року посвідчити договір купівлі-продажу іпотечного майна. Однак, виконати заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2015 року, та реалізувати іпотечне майно позивач не зміг, оскільки на іпотечне майно Фрунзенським відділом Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції були накладені обтяження, що перешкоджають і унеможливлюють укладення і нотаріальне посвідчення договору купівлі- продажу предмета іпотеки. Так, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта за № 58622337 від 05 травня 2016 року, на частину квартири [ADDRESS], що належить [PERSON], та яка знаходиться в іпотеці у позивача, державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Брижатим В.Д. на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46489134, виданої 02.07.2015 року Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, накладено арешт. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта за № 58622859 від 05 травня 2016 року, на частину квартири [ADDRESS], що належить [PERSON], та яка знаходиться в іпотеці у позивача, державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Плугатирьовим П.В. на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46488400, виданої 25.01.2016 року Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, накладено арешт. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 58619336 від 05 травня 2016 року на квартиру [ADDRESS], яка знаходиться в іпотеці у позивача, державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Щербак Ю.В. на підставі ухвали апеляційного суду Харківської області № 640/9079/13-к від 11.02.2016 року накладено арешт. Крім того, згідно з вказаною Інформаційною довідкою № 58619336 від 05 травня 2016 року, обтяження на вищевказану квартиру [ADDRESS], частина якої належить [PERSON], та яка знаходиться в іпотеці у позивача, у виді арешту нерухомого майна накладено державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Брижатим В.Д. на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46489478, виданої 02.07.2015 року Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. Згідно з відомостями з Державного реєстру іпотек, які відображені у вищевказаній Інформаційній довідці № 58619336 від 05 травня 2016 року, 27.09.2010 року приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І. за реєстраційним номером 10293787 зареєстровано тип обтяження - іпотека на підставі договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І. за реєстровим номером 3058 від 27.09.2010 року, на об'єкт обтяження - квартиру [ADDRESS], за яким іпотекодержателем є [PERSON], а іпотекодавцями: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На думку позивача накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І. за реєстровим номером 3058 від 27.09.2010 року, порушує його права як іпотекодержателя, оскільки унеможливлює реалізацію іпотечного майна. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У пункті 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст. ст. 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Згідно правового висновку Верховного Суду України (справа № 6-124 цс-13 ) відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки позивач не є власником майна - квартири [ADDRESS], що є предметом іпотеки, тому не є власником чи володільцем арештованого майна, а лише іпотекодержателем, а тому права позивача як іпотекодержателя спірного майна, не пов'язані ані з правом власності на майно, ані з правом володіння ним, а тому вимоги про звільнення майна з-під арешту є безпідставними. Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5, за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. Згідно зі ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Враховуючи викладене, вимога про скасування арешту № 14233114 на квартиру [ADDRESS],зареєстрованого у спеціальному розділі Державного реєстру прав державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради не підлягає не може розглядатися в порядку цивільного судочинства. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. У зв'язку із відмовою в задоволенні позовних вимог , та враховуючи, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2016 року відстрочено сплату судового збору, суд вважає необхідним стягнути з позивача на користь державного бюджету України суму судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved