Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, посилаючись в обгрунтування заявлених вимог на те, що з 2001 року він є власником квартири [ADDRESS] і в даній квартирі з його згоди, крім нього, був зареєстрований племінник [PERSON], який з моменту реєстрації час від часу проживав в спірній квартирі, при цьому жодних витрат по її утриманню та комунальних платежах не здійснював, а в квітні 2012 року відповідач взагалі виїхав за межі міста і з цього часу фактично не проживає в [ADDRESS]. Зазначає, що усі витрати на комунальні послуги, які нараховуються на кількість зареєстрованих в квартирі осіб сплачує він особисто і за власні кошти; будь - яких домовленостей стосовно подальшого права відповідача на проживання в спірній квартирі з ним як власником житла обумовлено не було. Посилаючись на вимоги чинного цивільного і цивільного - процесуального законодавства, із урахуванням того, що відповідач більше ніж півтора року не проживає в спірній квартирі, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловою квартирою [ADDRESS]. Позивач [PERSON], в його інтересах представник за договором від 26.12. 2013р. (а.с. 7) [PERSON] в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи; від останнього в суд через канцелярію поступила 14.02. 2014р. (вх.. № 3625) письмова заява про розгляд справи у відсутність позивача і в його інтересах представника внаслідок відрядження; позовні вимоги підтримано в повному обсязі; крім цього з наведеної заяви вбачається згода на ухвалення по справі заочного рішення у разі повторної неявки відповідача в судове засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в порядку ч. 4 ст. 74 ЦПК України, від останнього відомостей про поважність причин неявки в засідання не надано, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача і зі згоди представника позивача у наданій заяві, в заочному порядку; у відповідності до вимог ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, згідно з якою, «якщо відповідача було належним чином повідомлено і який не з'явився в судове засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи». Суд, вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, надані сторонами, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач відповідно до договору дарування від 28.08.2001 року, є власником квартири [ADDRESS] (а.с.4). Судом установлено, що в квартирі [ADDRESS] значиться зареєстрованим племінник позивача - відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою ПП «Регіон Центр» №5163 від 19.12.2013 року (а.с.5). Як випливає з обставин справи, реєстрація останнього в спірній квартирі була проведена зі згоди власника - позивача по справі [PERSON] Згідно дослідженого акту ПП «Регіон-Центр» від 08.01.2014 року відповідно призначеною комісією було установлено, що в квартирі [ADDRESS] [PERSON] [INFO] зареєстрований як піднаймач та з 04.04.2012 року останній за даною адресою не проживає, виїхав за межі міста (а.с.6). Згідно ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст.. 319 ЦК України). Статтею 405 ЦК України, визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку у відповідності до ст. 72 ЖК України. Так власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч.2 ст. 386 ЦК України). Отже, відповідно до ст.72 ЖК України, ст. 405 ЦК України відповідач є особою, яка втратила право на користування спірним житлом, як така, що не проживала в спірній квартирі (житлі) без поважних причин понад один рік; при цьому, будь - яких домовленостей стосовно подальшого права відповідача на проживання в спірній квартирі з власником житла - спірної квартири [PERSON] обумовлено не було. Враховуючи установленні в судовому засіданні обставини та дослідженні докази по справі в їх сукупності, при системному аналізі суд вважає, що доводи викладені в позові знайшли своє підтвердження в обгрунтування заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом грунтуються на законі і підлягають задоволенню. На підставі викладеного;

Outcome: approved