Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 27.05.2016 року він позичив відповідачеві 209000 гривень, що еквівалентно 8200 доларів США. На підтвердження отримання в борг грошових коштів відповідачем [PERSON] було подана розписка на імя позивача із зобовязанням повернути отримані кошти до 01.01.2017 року, про те відповідач свої зобовязання згідно договору не виконав повністю, повертав гроші частково через термінал АТ КБ «ПриватБанк», а саме 01.04.2017 року в сумі 3000 грн., 03.06.2017 року в сумі 1750 грн., 13.06.2017 року в сумі 1000 грн., 31.07.2017 року в сумі 2610 грн., 17.11.2017 року в сумі 2750 грн., 24.12.2017 року в сумі 2900 грн., на загальну суму 14010 грн. 07.08.2018 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію, але лист повернувся з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Таким чином, залишок боргу відповідач повертати відмовляється, у звязку з чим заявлений дійсний позов. Позивач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду направив заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, але надав суду заяву, зареєстрована за вх.№4337 від 18.10.2018 року, в якій відповідач повністю визнає позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Просить суд розглядати справи за його відсутністю. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 27.05.2016 року позивач [PERSON] позичив відповідачеві [PERSON] 209000 гривень, що еквівалентно 8200 доларів США. На підтвердження отримання в борг грошових коштів відповідачем [PERSON] було подана розписка на імя позивача із зобовязанням повернути отримані кошти до 01.01.2017 року по курсу долара США на момент виконання зобовязання, про те відповідач свої зобовязання згідно договору не виконав повністю, повертав гроші частково через термінал АТ КБ «ПриватБанк», а саме 01.04.2017 року в сумі 3000 грн., 03.06.2017 року в сумі 1750 грн., 13.06.2017 року в сумі 1000 грн., 31.07.2017 року в сумі 2610 грн., 17.11.2017 року в сумі 2750 грн., 24.12.2017 року в сумі 2900 грн., на загальну суму 14010 грн. 07.08.2018 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію, але лист повернувся з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 6-10). Таким чином, станом на 18.09.2018 року залишок боргу по договору позики складає 216574,00 грн. Згідно із ч. 1\~ст. 207 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України)\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно із ч. 2ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п. 2, п. 4 ч. 1 ст.\~208\~ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно із\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України\~визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. Згідно ч. 2\~ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із\~ст.\~629\~ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із\~ст.\~525\~ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобовязання не допускається. Судом встановлено, що у порушення умов укладеного договору та вимог закону відповідач [PERSON] своїх зобовязань за цим договором належним чином не виконав, борг позивачу не повернув. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що своїх зобовязань [PERSON] не виконав, надану йому позику не повернув, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню у межах заявлених вимог і наданих позивачем доказів, тому підлягає стягненню сума боргу за договором позики в загальному розмірі 216574 грн. 00 коп. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 2165,74 грн.

Outcome: approved