Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем по спрпаві [PERSON] перебував у шлюбі з 31.10.2009 року. Від сумісного проживання мають дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 13.06.2017 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини від усіх видів доходу, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 02.06.2017 року. З 08.07.2020 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від сумісного проживання з якою у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Оскільки на його утриманні перебувають троє дітей та непрацююча дружина, сам він є інвалідом з дитинства, не має у власності житла, розмір аліментів, які на даний час стягуються з нього за рішенням суду на користь відповідачки в середньому становить 4400 грн на місяць, вважає за можливим зменшити розмір аліментів, які отримує відповідачка з ј частини до 1/8 частини заробітку. Позивач просить зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.06.2017 року, стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , з ј частини всіх видів заробітку до 1/8 частини доходу. Представник позивача адвокат Шкуро Л.П. підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що на виховання її доньки необхідні додаткові матеріальні витрати , оскільки вона займається з репетитором, відвідує гуртки. У сина третьої особи [PERSON] є батько , який повинен його утримувати. Не спростовуючи факти народження другої дитини у позивача та перебування третьої особи у відпустці за доглядом за дитиною, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, просила справу слухати у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.10.2009 року . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 13.06.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. ( а. с. 6). Від сумісного проживання сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] ( а. с. 7). Як встановлено судом , з 08.07.2020 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] ( а. с. 10)., з якою від сумісного проживання мають доньку [PERSON] , [INFO] ( а. с. 8). Як встановлено в судовому засіданні, третя особа по справі [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ( а. с. 9), на користь якого з [PERSON] стягуються аліменти у розмірі ј частини від усіх видів доходу, проте мається заборгованість по аліментам в розмірі 187870,50 грн.( а. с. 23-24). Позивач працює в ш/у «Покровське» та його середній заробіток становить у 2017 році - 11515,99 грн., у 2018 році-11264,16 грн., у 2019 році-17058,70 грн., у 2020 році-20354,24 грн.( а. с. 12-13). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1.ст. 192 СК України , розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених ним Кодексом. Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже за змістом вищезазначених норм права, особа, з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі, то у випадку зміни будь-яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів , має право пред`явити позов про зміну розміру стягнутих аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові ВСУ від 16.09.2020 року в справі № 565/2071/19 зміна сімейного стану позивача, а саме народження другої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зауважити наступне. Як зазначалось вище, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, якими врегульовано обов`язок батьків утримувати своїх дітей ( ст. 182 СК України) « Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», серед яких, зокрема, наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, дочки, сина, ст. 183 СК України « Визначення розміру аліментів у частці від заробітку ( доходу) матері, батька дитини»). При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Отже, аналіз ст. 192 СК України дає підстави для висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Отже, вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 2 СК України визначено, що Сімейний Кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини, зокрема, між подружжям, батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання; між бабою, дідом та внуками, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. За змістом ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Як встановлено в судовому засіданні, у позивача народилась друга дитина від другого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Третя особа по справі, друга дружина - [PERSON] перебуває у відпустці по догляді за дитиною. Дитина другої дружини [PERSON] - [PERSON] проживає разом з матір`ю та позивачем по справі, третьою особою [PERSON] та у зв`язку з неодержанням на його користь аліментів ( заборгованість 187870 грн.) та вищенаведеними обставинами ( перебування матері у відпустці по догляду за другою дитиною) фактично перебуває на утриманні позивача. Доказів на спростування зазначених обставин іншими учасниками справи не надано. Судом встановлено, що у позивача дійсно , починаючи з 2017 року збільшилась заробітна плата з 2017 року , приблизно з 11515,99 грн. до 20354,24 грн., проте і збільшився прожитковий мінімум для працездатних осіб з 11515,99 грн.( 2017 рік) до 20354,24 грн ( 2020 рік), прожитковий мінімум для дітей віком з 1689 грн.( 2017 рік) по 2218 грн.( 2020 рік). Отже, вбачається тенденція збільшення як отриманих позивачем доходів, й відповідно стягнутих аліментів, так і встановленого законодавством прожиткового мінімуму для відповідної категорії громадян, у тому числі і дітей віком понад 6 років. Разом з тим, у 2020 році змінився сімейний стан позивача: народилась дитина від другого шлюбу, та фактично на його утриманні перебуває неповнолітня дитина другої дружини у зв`язку з несплатою на його користь аліментів, та сама дружина, й відповідно збільшились матеріальні витрати. Отже, враховуючи спільний обов`язок батьків щодо утримання дітей, беручи до уваги факт зміни сімейного стану позивача: народження другої дитини та фактичне перебування на його утриманні непрацездатної дружини та дитини від першого шлюбу - [PERSON] , суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог- зміни розміру аліментів з ј частини від усіх видів доходу до 1/6 частини. При цьому суд зауважує, що 1/6 частина стягнутих з позивача аліментів, згідно наданої довідки про доходи відповідає прожитковому мінімуму для дитини від першого шлюбу ( станом на грудень 2020 року- 2395 грн.), а в разі зміни матеріального стану або сімейного стану, або стану здоров`я , тобто зміни вищенаведених обставин, у тому числі в разі їх припинення, відповідачка не позбавлена можливості ставити питання про збільшення розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: partial