Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати [PERSON] винним у порушенні правил дорожнього руху та стягнути в солідарному порядку з нього та ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» майнову шкоду в розмірі 87 739,15 грн. та судовий збір, сплачений при зверненні до суду з позовом. На підтвердження своїх вимог вказував, що 28.01.2012 року близько 14 год. 00 хв. на 391 кілометрі траси а/д Київ - Харків поблизу АЗС «Авіас» [PERSON], керуючи автомобілем «Чері Елера», здійснював маневр повороту і не впевнившись у безпечній відстані допустив зіткнення з його автомобілем «Хонда Пілот», д.н.з. [NUMBER]. На момент події цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі страхового полісу №АВ/1642207. Відповідачі мають відшкодувати завдану його транспортному засобу оцінену майнову шкоду, що і стало підставою для подання позову. [PERSON] позовні вимоги визнавав у частині порушення ним правил дорожнього руху та спричиненні матеріальних збитків на суму 19 000,00 грн., які були сплачені [PERSON] в добровільному порядку, що не заперечувалось представником позивача. Від співвідповідача по справі ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» жодних заперечень чи пояснень на адресу суду не надходило. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув. Його представник за довіреністю [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримував у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не прибули, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомляли, заяв про розгляд справи без їх участі не надсилали. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідачів на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що та не заперечується сторонами, що 28.01.2012 року сталась ДТП за участю транспортних засобів Хонда Пілот, д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] та Чері Елара, д.н.з. [NUMBER]., що належить [PERSON] У постанові ст. слідчого СВ Чутівського району РВ УМВС України в Полтавській області Р.С. Дряпак про відмову в порушенні кримінальної справи від 07.02.2012 року вказано, що [PERSON], здійснюючи маневр повороту, не впевнившись у безпечній відстані, з якою можна було здійснити поворот, допустив зіткнення з автомобілем [PERSON] (а.с. 5). Цивільно - правова відповідальність [PERSON] на момент події була застрахована в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно з полісом №АВ/1642207 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За даним полісом ліміт відповідальності страховика перед потерпілою особою за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000,00 грн. на одну потерпілу особу (а.с. 59). Дослідженням спеціаліста - автотоварознавця № 040/2012 від 17 березня 2012 року встановлено, що матеріальний збиток, завданий внаслідок ДТП авто Хонда Пілот, д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], становить 87 739,15 грн. (а.с. 13 -27). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Як роз'яснено п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при пред'явленні позовних вимог про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Відповідно до статті 3 цього ж Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників. Враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 даного Закону обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позивачем були заявлені позовні вимоги як до завдавача шкоди [PERSON], так і до його страховика ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», відсутність у матеріалах справи доказів того, що [PERSON] письмово повідомив свого страховика, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», про дорожньо-транспортну пригоду, шкода має буди відшкодована саме ним. Ст. 29 Закону України цього ж закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Таким чином, із [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача [PERSON] різниця між фактичним розміром оціненої шкоди і частковою виплатою в розмірі 19 000 грн., а саме: 87 739,15 грн. - 19 000 грн. = 68 739,15 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно з п. 3 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої Наказом МВС України від 27.03.2009 року № 111, до завдань та функцій підрозділів ДПС відносяться: попередження та припинення адміністративних правопорушень у сфері дорожнього руху (п.3.3); винесення відповідно до чинного законодавства постанов про адміністративні правопорушення (3.4); забезпечення ефективного використання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху (п. 3.5); контроль за дорожнім рухом, тобто виявлення порушень законодавства, правил, норм, стандартів і контроль у сфері забезпечення дорожнього руху (п.3.6); застосування в установленому порядку передбачених законодавством заходів впливу до порушників ПДР (п. 3.7). Відповідно до ст. 254 КпАП України про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Визнання особи винною за порушення Правил дорожнього руху здійснюється на підставі постанови про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за правилами КУпАП. Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, на підставі п.1. ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд закриває провадження у справі в частині визнання [PERSON] винним у порушенні Правил дорожнього руху, оскільки справа в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до правил встановлених частиною 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57- 60 ЦПК України. Згідно з частиною 4 статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 61 обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Ст. 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial