Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Харківської міської ради про розірвання договору генерального підряду від 15.09.2014року№25/2014, укладеного між [PERSON] та [PERSON], стягнення 200 000 грн. авансового платежу, перерахованого за договором генерального підряду, визнання за ним права власності на реконструйоване нерухоме майно - ізольовану квартиру №1 - загальною площею 56,5 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м, що знаходиться з адресою: [ADDRESS]. 27.12.2017 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява від представника Харківської міської ради О.О. Богомоловапро зобов'язання [PERSON] здійснити заходи, направлені на прийняття в експлуатацію реконструйованого нерухомого майна - ізольовану квартиру № 1 - загальною площею 56, 5 кв. м. , житловою площею 29, 8 кв. м. , ізольовану квартиру № 1-А - загальною площею 54, 0 кв. м., житловою площею 29,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зареєструвати право власності на нерухоме майно - ізольовану квартиру № 1 - загальною площею 56, 5 кв. м. , житловою площею 29,8 кв. м. , ізольовану квартиру № 1 - А - загальною площею 54,0 кв. м. , житловою площею 29,1 кв. м. , що знаходиться за адресою: [ADDRESS], після реєстрації декларації про готовність до експлуатації самочинно забудованого об'єкта. Перед початком судового засідання представники сторін [PERSON] та Харківської міської ради надали заяви про слухання справи без їхньої участі, без фіксування процесу технічними засобами, заявлені позови підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , про причини неявки суду не повідомив, про слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, вивчивши первісний та зустрічний позов, дослідивши надані докази по справі, вважає позови такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Так, судом встановлено, що на початку вересня 2014 року [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий МВМ Дзержинского РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 18.12.2003, розпочав реконструкцію належної йому на праві власності ізольованої квартири [ADDRESS], загальною площею 111,1 кв.м., житловою площею 69,9 кв.м (копія Свідоцтва на право власності та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень додається). Для виконання будівельних робіт позивачем було прийнято рішення залучити підрядника [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий МВМ Дзержинского РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 15.05.1996. Так 15 вересня 2014 року між позивачем, [PERSON], та [PERSON] було укладено договір генерального підряду №25/2014, відповідно до якого громадянин [PERSON] зобов'язався виконати комплекс будівельних та опоряджувальних робіт квартири №1, розташованої за адресою: [ADDRESS], здати її введення в експлуатацію. Договір був укладений на строк до 15 вересня 2015 року. На сьогоднішній день Відповідач будівельні та опоряджувальні роботи виконав, але введення зазначених нежитлових будівель в експлуатацію не здійснив та не здав позивачу виконані роботи. В результаті проведених будівельних робіт утворилось дві окремі ізольовані квартири. Двокімнатна квартира № 1, загальною площею 56,5 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м та двокімнатна квартира № 1-а, загальною площею 54,0 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м з улаштованим окремим входом за адресою: [ADDRESS]. При проведенні реконструкції було враховано інтереси інших співвласників, у зв'язку з чим переобладнання вказаного майна жодним чином не порушує прав інших співвласників. Відповідно до висновку технічного звіту про стан будівельних конструкцій та можливості подальшої експлуатації самовільно реконструйованого житлового приміщення, основні будівельні конструкції житлового будинку деформацій не мають, знаходяться у задовільному технічному стані, відповідають діючим архітектурним, будівельним, санітарним, пожежним нормам та придатні для подальшої експлуатації за призначенням. Проте, на сьогодні, у зв'язку з порушенням Відповідачем своїх обов'язків за договором генерального підряду я не маю можливості ані ввести житлові приміщення в експлуатацію, ані зареєструвати в належному порядку за собою право власності на них. Більше того, відповідно до умов договору позивач оплатив роботу Відповідача в повному обсязі наперед. Відповідачем не було виконано робіт на 200 000 тисяч гривень, які, позивач важчає відповідач повинен йому повернути вважаю, Відповідач повинен мені повернути Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може бути укладений на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. - Приписами статті 838 Цивільного кодексу України встановлено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку. Відповідно до ст. 876 Цивільного кодексу України, власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник. Якщо інше не передбачено договором Отже, договір генерального підряду підлягає розірванню, авансовий платіж поверненню. Стосовно визнання право власності за [PERSON], суд приходить до наступних висновків. Так, відповідно до ч. 1. ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності, відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України становлять три складові, право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 331 ЦК України, ст. 376 Цивільного кодексу України суд має право визнати право власності на самочинно збудоване нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 331 Цивільного Кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва - створення майна. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державної реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року №1952-IV передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб. Згідно положень Цивільного кодексу зазначені вище житлові приміщення відносяться до об'єктів нерухомого майна, тобто до об'єктів, право власності на які підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 27 цього Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі,зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням права власності, пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном. Таким чином, суд визнає за [PERSON] право власності на новостворене нерухоме майно та зобов'язує його здійснити заходи, спрямовані на прийняття в експлуатацію реконструйованого нерухомого майна - ізольовану квартиру № 1 - загальною площею 56, 5 кв. м. , житловою площею 29, 8 кв. м. , ізольовану квартиру № 1-А - загальною площею 54, 0 кв. м., житловою площею 29,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зареєструвати право власності на вказане майно після здійснення реєстрації декларації про готовність до експлуатації самочинно забудованого об»єкта. На підставі викладеного,

Outcome: approved