Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до відповідачки [PERSON] з позовними вимогами про визнання спадкоємцем четвертої черги, зміни черговості одержання права на спадкування. Протягом розгляду справи уточнював позовні вимоги. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилався на ті обставини, що з 1995 року він проживав однією родиною з [PERSON] яка померла 1 травня 2012 року. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 квартири [ADDRESS], 1/2 частини гаража №9 по вулиці Волгодонської в місті Маріуполі, акцій ПАТ «МК»Азовсталь» та грошові вклади в ПАТ «КБ Приватбанк». Спадкоємцем по закону після смерті [PERSON] є її рідна тітка, відповідач по справі [PERSON], яка своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, і є спадкоємцем третьої черги. Факт спільного проживання позивача зі спадкодавцем було встановлено судовим рішенням, у звязку з чим позивач [PERSON] просить суд визнати його спадкоємцем четвертої черги та змінити черговість отримання спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], визнавши за ним право на спадкування третьої черги. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що з 1995 року він проживав разом з [PERSON] однією родиною, разом вели спільне господарство. В 2000 році [PERSON] захворіла, навіть перенесла операцію, а вже останній рік перед смертю взагалі потребувала сторонньої допомоги, оскільки була в безпорадному стані. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, визнати його спадкоємцем четвертої черги. Враховуючи ті обставини, що на протязі останніх трьох чотирьох років до смерті [PERSON] вона потребувала сторонньої допомоги, і крім нього ніхто цієї допомоги на надавав, просить суд змінити черговість отримання спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , визнавши за ним право на спадкування третьої черги. Представник позивача [PERSON] [PERSON] повністю підтримала пояснення позивача, просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомила, тому суд відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу без її участі. Представник третьої особи Четвертої Маріупольської нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, вирішення питання щодо позову поклала на розсуд суду. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт спільного проживання позивача [PERSON] та померлої [PERSON] з 1995 року по день її смерті. При цьому пояснили, що дійсно [PERSON] дуже хворіла, позивач піклувався про неї, забезпечував матеріально, оскільки саме він працював. За рік до смерті [PERSON], стан її здоровя різко погіршився, але вона самостійно пересувалася, навіть виходила на вулицю, здійснювала покупки. Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено , що [PERSON] проживав разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з 1993 року до моменту її смерті, що підтверджено актом, складеним ТОВ «Житло Гарант» від 20 вересня 2012 року ( а.с.23). [PERSON] померла 1 травня 2012 року, про що 3 травня 2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецький області було видано свідоцтво про смерть, актовий запис № 603 ( а.с.22). Факт проживання однією родиною [PERSON] та [PERSON] підтверджується і рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 25 грудня 2013 року, поясненнями вищевказаних свідків, довідкою ТОВ «Житло Гарант» № 235 від 19 вересня 2012 року та копією особового рахунку № 23079 на квартиру [ADDRESS], в якому [PERSON] значиться зареєстрованим в квартирі з липня 1995 року. (а.с. 5-10, 24). Згідно свідоцтва про право власності, виданого 23 жовтня 2003 року Маріупольською міською радою, витягу Маріупольського бюро технічної інвентаризації Про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1814419 від 24 жовтня 2003 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. ( а.с.16,18 ) Згідно свідоцтва про право власності, виданого 14 травня 2007 року Маріупольською міською радою, витягу Маріупольського бюро технічної інвентаризації Про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14534760 від 14 травня 2007 року, [PERSON] є власником гаражу № 9 по вулиці Волгодонській в місті Маріуполі. ( а.с.17,19 ) Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 20282917 від 10 квітня 2014 року та № 20284282 від 10 квітня 2014 року, [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] та 1/2 частини гаражу № 9 по вулиці Волгодонській в місті Маріуполі на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 25 грудня 2013 року ( а.с.5-10, 20,21). Листом ПАТ «КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7 20130325/1920 від 2 квітня 2013 року підтверджується факт наявності у померлої [PERSON] відкритих депозитних договорів, які на даний час не закриті та спадкоємцями не отримані ( а.с.70). У відповідності до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Стосовно ст. 1270 ЦК України, для здійснення свого права спадкування недостатньо відкриття спадщини та запрошення спадкоємців до прийняття спадщини, необхідне ще й бажання спадкоємця прийняти цю спадщину, тобто вчинити певні дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини. Такими діями законодавець визнає подачу заяви до нотаріальної контори або фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном. Листом в.о. завідуючої Четвертої нотаріальної контори [PERSON] № 14/02-14 від 18 січня 2016 року, підтверджується факт звернення [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] як спадкоємця четвертої черги. Інші спадкоємці, які подали заяви про прийняття спадщини, родинних стосунків зі спадкодавцем не підтвердили ( а.с.68). Враховуючи вищенаведене, судом було встановлено, що [PERSON] проживав з [PERSON] з 1995 року по 1 травня 2012 року, по день смерті [PERSON], однією сімєю та вели спільне господарство, а тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання спадкоємцем четвертої черги підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про зміну черговості отримання спадщини та визнання його спадкоємцем третьої черги, суд розглядаючи це питання прийшов до наступного. Відповідно до ст. 1259 ч.2 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно довідки КУ «Маріупольська міська лікарня № 4 ім. І.К. Мацука» № 549 від 26 травня 2016 року, [PERSON] поступила в лікарню лише один раз, 30 квітня 2012 року, в терапевтичне відділення з діагнозом : Серцева недостатність, Асцит, гідроторакс, ХІХС, атеросклеротичний коронарокардіосклероз. Померла 1 травня 2012 року. Інших відомостей відповідно до ст. 60 ЦПК України, щодо хронічних хвороб, потреби стороннього догляду, безпорадного стану, позивачем суду надано не було. Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили лише факт хвороби померлої [PERSON] та факт спільного проживання позивача з [PERSON] Свідчень щодо тяжкої хвороби, тривалого безпорадного стану померлої [PERSON] в суді надано не було, внаслідок чого суд оцінивши всі докази в сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині зміни черговості отримання спадщини та визнання його спадкоємцем третьої черги не підлягають задоволенню.

Outcome: partial