Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачки [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником вказаної квартири на підставі договору дарування від 17 березня 2012 року. Відповідачка є його колишньою тещею, вона від моменту реєстрації і до сьогоднішнього дня без поважних причин не проживала і не проживає у вказаному житловому приміщенні, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою вона не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ніхто [PERSON] не чинив. Факт реєстрації відповідачки порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості оформити субсидію. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Поставлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 23 грудня 2020 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву, у якому відповідачка [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову. Заперечила факт її відсутності без поважних причин з моменту реєстрації до сьогоднішнього дня у квартирі. [PERSON] була зареєстрована у квартирі та переїхала туди жити на прохання позивача та своєї доньки, яка на той час була його дружиною, для того, щоб допомагати у вихованні внучки. Покликається, що свідок [PERSON] не може свідчити про факт не перебування відповідачки у квартирі, оскільки вона не була у вказаній квартирі протягом кількох років та може свідчити тільки зі слів позивача. Також ставить під сумнів показання інших свідків. Відповідачка зазначила, що у квартирі зберігається багато її особистих речей. Щодо сплати комунальних послуг пояснила, що позивач ніколи не пропонував та не вимагав від неї їх оплати, а також брати участь в утриманні житла, оскільки [PERSON] не працювала, повністю займалася вихованням онучки, домашніми справами. 30 грудня 2020 року [PERSON] подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якому частково повторив зміст позовної заяви. Окрім цього, зазначив, що відповідачка ніколи не проживала і не проживає за адресою [ADDRESS] . Коли народилась дитина, вона приїхала із Бердянська, деякий час проживала з позивачем та його колишньою дружиною на зйомник квартирах, потім знову повернулась у Бердянськ. І тільки після того, як батьки позивача купили квартиру відповідачка переїхала із Бердянська, так як пішла уже на пенсію і там не мала де жити, позивач зареєстрував її у квартирі, яку придбали його батьки за адресою [ADDRESS] та орендував для неї іншу квартиру. На вказаній квартирі відповідачка жила до тих пір, поки не вийшла заміж і тепер мешкає у квартирі свого чоловіка. 30 грудня 2020 року суд протокольною ухвалою без видалення в нарадчу кімнату закрив підготовче провадження по справі № 607/20385/20, що відображено в протоколі судового засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд задовольнити. Додатково повідомив, що відповідачка у квартирі не проживає, але відвідує внуків і у цьому їй ніхто перешкод не чинить. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог. Пояснила суду, що проживає у квартирі з донькою та внуками, займається їх вихованням, оскільки позивач дуже рідко їх провідує. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є колишньою дружиною позивача та донькою відповідачки. Пояснила суду, що [PERSON] проживає у квартирі за адресою [ADDRESS] постійно протягом восьми років, оскільки опікується внуками, ночує з ними, придбаває для них продукти харчування. Позивач декілька місяців у квартирі не проживає та не може знати, хто там живе. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що з 2010 року проживає за адресою [ADDRESS] , у якому він проживає є сусіднім із будинком [ADDRESS] . Стверджує, що бачить [PERSON] 1-2 рази в тиждень в дворі будинку, вона грається з дітьми. Діти свідка приблизно одного віку, а тому вони граються поруч. Свідок вважає, що може стверджувати, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] , бо вона постійно гуляє з дітьми, однак вдома у відповідачки він ніколи не був. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є матір`ю позивача і колишньою свахою відповідачки. Пояснила, що коли придбали з чоловіком синові квартиру, то [PERSON] попросила зареєструвати її там, щоб вона змогла оформити пенсію і син по доброті своїй дав згоду на приписку. Спочатку відповідачка проживала на орендованій квартирі, оскільки не могла співживати із дочкою. Згодом [PERSON] пішла проживати до чоловіка на [ADDRESS] , де живе до сьогодні. За адресою [ADDRESS] вона ніколи не жила, приїжджала провідувати внуків. Свідок не буває часто у квартирі за вищевказаною адресою, оскільки колишня невістка повторно вийшла заміж, однак гостинці передає онукам. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є головою правління ОСББ «Щаслива підкова». Їй відомо, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] . Свідок проживає в тому самому будинку, але на 6 поверсі, спірна квартира на 1 поверсі. [PERSON] проживає з дітьми сама, а мама приходить в гості. У квартирі свідок не була, однак беззаперечно стверджує, що відповідачка у квартирі позивача не проживає, що також може засвідчити відео з камер спостереження, встановлених у будинку. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. [PERSON] на підставі договору дарування від 17 березня 2012 року на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що стверджується витягом про державну реєстрацію прав № 36359584 від 22 листопада 2012 року. Згідно витягу із будинкової книги у даній квартирі зареєстровані [PERSON] (мета приїзду жити з дітьми), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки № 53 про склад сім`ї, виданої 18 листопада 2020 року Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Щаслива підкова» в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] власник квартири; [PERSON] , [INFO] колишня дружина власника квартири; [PERSON] , [INFO] донька власника квартири; [PERSON] , [INFO] син власника квартири; [PERSON] , [INFO] , теща власника квартири. Також вказана\~довідка засвідчує,\~що [PERSON] дійсно не проживає за адресою [ADDRESS] , що стверджується актом про фактичне місце проживання № 51 від 18 листопада 2020 року, підписаним [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Статтею 41 Конституції України закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будьякі угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно\~статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] з 2012 року; перебував у шлюбі з [PERSON] , з 2012 року у вказаній квартирі була зареєстрована мати колишньої дружини позивача [PERSON] , яка є відповідачем у справі. [PERSON] не є членом сім`ї власника жила, спільно з власником квартири не проживала, спільним побутом не була пов`язана; зараз проживає в м. Тернополі за іншою адресою, що відповідачкою не визнається однак і не було спростовано. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] суд оцінює критично з огляду на те, що вказані особи перебувають у родинних відносинах зі сторонами, а відтак зацікавлені в результаті розгляду виниклого спору. При цьому суд оцінює також зміст показань цих свідків, які є взаємовиключними. Свідок [PERSON] \~надав суду\~пояснення щодо\~відомих йому\~обставин,\~зокрема зробив\~висновок про\~те,\~що [PERSON] \~проживає в\~будинку [ADDRESS] ,\~оскільки остання\~часто гуляє\~на вулиці\~з дітьми\~в дворі\~цього будинку.\~Водночас свідок\~не бував\~вдома у\~відповідачки і\~тільки припускає\~обставини на\~які покликається,\~а тому\~його покази\~не спростовують\~доводів позивача. Покази свідка [PERSON] суд приймає в якості належного доказу на обґрунтування позовних вимог [PERSON] про те, що [PERSON] не проживає у квартирі, яка є його власністю, однак відвідує внуків, які проживають у цьому житлі, допомагає своїй дочці у їх вихованні. Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачка зареєструвавшись зі згоди власника у спірній квартирі в якості члена сім`ї (на даний час - матір колишньої дружини позивача) і набула право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Оскільки [PERSON] спільним побутом із позивачем не пов`язана, а тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України. Відтак, право відповідачки на користування чужим житлом підлягає припиненню на вимогу власника. Вказане узгоджується із позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 357/7940/16ц від 27 лютого 2019 року. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідачки прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В силу ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved