Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить визнати недійсним Наказ № 1707 від 03.03.2016 року Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо сплати [PERSON] грошових коштів в розмірі 38 628,25 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.11.2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] та автомобіля «БМВ», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В судовому засіданні позивач свою вину у вчиненні ДТП визнав. На момент ДТП у позивача був відсутній страховий поліс, що було підставою для звернення [PERSON] до МТСБУ із заявою про отримання страхового відшкодування. На підставі Наказу МТСБУ № 1707 від 03.03.2016 року на користь [PERSON] було сплачено страхове відшкодування у розмірі 38 628,25 грн. Підставою для сплати вказаної суми коштів є страховий Поліс ПАТ «НАСК «Оранта» № АЕ/3401697 від 25.08.2015 року. Однак позивач вважає, що вказаний Поліс не відповідає вимогам законодавства, тому і Наказ МТСБУ № 1707 від 03.03.2016 року про сплату потерпілому страхового відшкодування є недійсним як односторонній правочин у порядку ст. 215 ЦК України. 18.02.2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: [PERSON] , про визнання недійсним наказу, постановлено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 18.03.2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва письмове клопотання представника третьої особи [PERSON] - [PERSON] про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, - залишено без задоволення. Представником відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України Глузд О.В. подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник заперечує проти позову в повному обсязі, вказуючи на його безпідставність. (а.с. 78) Представником третьої особи [PERSON] - [PERSON] подано до суду письмові пояснення на позовну заяву, відповідно до яких проти позову заперечує в повному обсязі, вказуючи на його необґрунтованість, оскільки оспорюваний Наказ № 1707 від 03.03.2016 року МТСБУ було прийнято на підставі Полісу № АЕ/3401697 строком дії від 26.08.2015 року по 25.08.2016 року включно, який було укладено попереднім власником пошкодженого позивачем [PERSON] за наслідками ДТП автомобіля - [PERSON] , а [PERSON] набуто право за цим Полісом як новим власником автомобіля, в тому числі набуто право вимоги на отримання страхового відшкодування. Крім того, представником зауважено, що оспорюваний Наказ № 1707 від 03.03.2016 року МТСБУ було досліджено та перевірено Київським апеляційним судом у межах розгляду справи № 761/26790/17. (а.с. 53-57) Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Судом встановлено, що 22.11.2015 року о 13 год. 00 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota Land Cruiser» д.н. [NUMBER] по вул.Якубовського, 3 в м. Києві, не надав перевагу в русі транспортному засобу «BMW» д.н. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, з яким в результаті зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.12.2015 року у справі № 752/20353/15 визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень. (а.с. 77) Відповідно до даних Полісу № АЕ/3401697 строком дії з 26.08.2015 року до 25.08.2016 року, Поліс укладено попереднім власником автомобіля - [PERSON] щодо транспортного засобу «БМВ», номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . (а.с. 29) Відповідно до ст. 20-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність. Згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «БМВ», номер кузова [NUMBER] , 26.09.2015 року право власності на автомобіль зареєстровано за [PERSON] та змінено номерний знак автомобіля на [NUMBER] . (а.с. 28) 26.01.2016 року ФОП [PERSON] складено Звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу «БМВ», державний номерний знак [NUMBER] ». (а.с. 30) 03.03.2016 року Моторного (транспортного) страхового бюро України прийнято Наказ № 1707 про відшкодування на користь потерпілого [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 38 628,25 грн. (а.с. 31) Постановою Київського апеляційного суду від 14.01.2020 року у справі № 761/26790/17 заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року скасовано та постановлено нове, за яким позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (код ЄДРПОУ 21647131 м. Київ, Русанівський бульвар, 8) кошти в сумі 38 628,25 гривень та судовий збір в розмірі 1600 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. (а.с. 38-43) Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що» «виконуючи вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та враховуючи відсутність даних про наявність договору обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власника транспортного засобу «Toyota Land Cruiser», д.н.з. [NUMBER] , у центральній базі даних МТСБУ, позивач 04.03.2016 року виплатив [PERSON] страхове відшкодування у сумі 38 628,25 гривень. Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2020 року у справі № 761/26790/17 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника [PERSON] на постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування відмовлено. (а.с. 69-71) Згідно 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що позивачем у ході розгляду справи було доведено позовні вимоги, а саме, що через порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої власнику транспортного засобу «Toyota Land Cruiser», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] було завдано шкоду, яку на підставі вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодував позивач, а відтак в порядку регресу така сума - 38628, 25 гривень підлягає стягненню з відповідача.» Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За положеннями ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Наказ - це розпорядчий документ, який видається керівником установи (структурного підрозділу) на правах єдиноначальності та в межах своєї компетенції, обов`язковий для виконання підлеглими. Відповідно до частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. (ч. 1 ст. 69, ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: dismissed