Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] 78 600,00 грн безпідставно отриманих коштів та витрати по справі покласти на відповідача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебувала справа №537/2357/18 за його позовом та [PERSON] до відповідача ФО-П [PERSON] , третя особа ТОВ «Аірлайф логістік», ТОВ «Сітіс Тревел» про стягнення збитків та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог було вказано, що у грудні 2017 року вони звернулись до відповідача з метою здійснення подорожі до м. Нассау (Багамські острови) та у зворотному напрямку. Відповідачем було роз`яснено, що для здійснення подорожі необхідно отримати банківську візу та придбати квитки. Для відкриття необхідних віз відповідачу було надано визначений пакет документів та сплачено 19 300 грн. На початку січня 2018 року вони отримали британські візи. 03.01.2018 вони звернулись до відповідача з питання бронювання квитків. Відповідачем було запропоновано декілька варіантів авіаперельоту, з яких ними був обраний варіант за напрямком - Київ/Бориспіль-Лондон/Хітроу-Маямі-Нассау, так само в зворотному напрямку. 03.01.2018 авіаквитки 1257015506700-701 та 1257015506702-703 ними були заброньовані та оформлені. За придбання авіаквитків було сплачено 80 218 грн. При реєстрації 05.01.2018 на рейс аеропорту Бориспіль їх не допустили до проходження митного контролю через відсутність візи транзитної держави США або американської візи. В силу того, що відповідачем їм не були роз`ясненні правила візового та митного режимів, що унеможливило їх виліт на Багамські острови, вони вважали, що їм було завдано матеріальні збитки та моральну шкоду. Прохали суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на їх користь спричиненні матеріальні та моральні збитки. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.09.2018 в задоволені позовних вимог відмовлено в повному обсязі. Постановою Полтавського апеляційного суду від 05.12.2018 їх апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.09.2018 залишено без змін. Рішенням суду першої та апеляційної інстанції встановлено «згідно листа-бронювання від 04.01.2018 бронювання авіаквитків здійснювалось [PERSON] та [PERSON] особисто, містить особисті підписи таких осіб. Код бронювання 9012Х2. В змісті такого вказано: країну транзиту і кінцевого пункту призначення можуть вимагати наявність візи; детальну інформацію клієнт зобов`язаний уточнювати в візових центрах відповідних країн; відповідальність за наявність, термін дії і коректність оформлення документів, необхідних для пересічення кордону країн транзиту та прибуття, несе пасажир. Також вказано, що замовник бронювання ознайомлений з правилами для даного авіаквитка, з загальними правилами перетину кордону України (прикордонний, митний, паспортний і візовий контроль). Згідно електронних авіаквитків №/№1257015506700-701 та 1257015506702-703, останні придбані 04.01.2018 на ім`я [PERSON] та [PERSON] ». «Позивачі не надали докази того, що між останніми та тур агентом ФОП [PERSON] було укладено договір на туристичне обслуговування. Наявні у справі докази у своїй сукупності дають змогу дійти висновку, що від відповідача позивачі отримали лише інформацію щодо наявних квитків на авіапереліт в напрямку Багамські острови та в зворотному напрямку. Де обрання маршруту, бронювання авіаквитків й оплата, придбання таких здійснювалося позивачами самостійно. Турагент ФОП [PERSON] не мав зобов`язання на надання комплексних туристичних послуг. Позивачі самостійно мали отримати інформацію про умови перельоту, ознайомитися з такою». Крім цього, зазначеними вище судовими рішеннями встановлено, що відповідачем було в повному обсязі виконано умови договору про надання інформаційно-консультаційних послуг з отримання Багамської візи, а договору про надання повного туристичного пакету послуг між позивачами та відповідачем укладено не було. У відповідності до чеків з ПАТ КБ «ПриватБанк» позивачем на користь ТОВ «Ейр Лайф Логістик» було сплачено 78 980,09 грн, але окрім цього було сплачено 78 600,00 грн безпідставно на користь відповідача. Зі змісту товарного чеку № 3 від 03.01.2018 вбачається, що зазначена оплата внесена за авіаквитки. Відповідно до чеків ПАТ КБ «ПриватБанк» оплату за авіаквитки на користь ТОВ «Ейр Лайф Логістик» внесено особисто позивачем. Зазначеними рішеннями суду першої та апеляційної інстанції встановлено факт того, що оплата та придбання авіаквитків проводилась позивачем особисто, а відповідач надала лише інформацію щодо наявних квитків на авіапереліт в напрямку Багамські острови та в зворотному напрямку. Таким чином, на думку позивача, сплачені на користь відповідача грошові кошти, згідно товарного чеку № 3 від 03.01.2018 за авіаквитки знаходяться у відповідача без належних підстав, тому що авіаквитки відповідач йому не купувала. Ухвалою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області [PERSON] від 20.02.2020 позовну заяву залишено без руху. 02.03.2020 ухвалою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області [PERSON] позовну зяаву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 15.04.2020 справу розподілено судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Дядечко І.І., в зв`язку з тим, що суддю [PERSON] звільнено з посади у відставку. 03.06.2020 на адресу суду надійшов відзив, згідно якого відповідач просить в задоволені позову відмовити. В обґрунтування відзиву вказано, що Полтавський апеляційний суд у справі №537/2357/18 вказав: «безпідставними є також посилання в апеляційній скарзі на товарний чек №3 від 03.01.2018 про проведення оплати коштів за авіаквитки, так як відповідач при бронюванні квитків діяла в якості посередника між замовниками (позивачами) і постачальником послуг ТОВ «Ейр Лайф Логістік». Так само і в розділі «найменування» товарного чеку №3 від 03.01.2018 вказано: «оплата за авіаквитки», а не за туристичні послуги. Відповідне говорить про те, що ФО-П [PERSON] не отримала відповідні кошти у своє володіння за таким товарним чеком, не є отримувачем та утримувачем таких коштів. На місці відповідного товарного чеку (задля податкової звітності за таким виданим 03.01.2018 товарним чеком №3 в підтвердження відсутності прибутку за ним) у користуванні (володінні) ФО-П [PERSON] залишилися оригінали: рахунку ТОВ «Ейр Лайф Логістік» та оригінали квитанцій про перерахування таких коштів до відповідного агентства за авіаквитки. В силу своєї діяльності ФО-П [PERSON] могла виступати посередником між замовником(ками) та постачальником послуг з продажу авіаквитків (ТОВ «Ейр Лайф Логістік»). Наявність даних оставин, на думку відповідача, свідчить про відсутність між сторонами правовідносин за яких настають наслідки прописані в ст. 1212 ЦК України, в зв`язку з чим позивач подав завідомо безпідставний позов, за відсутності предмету спору. Позивач в обґрунтування своїх вимог вказує про особисту сплату ним на користь ТОВ «Ейр Лайф Логістік» 78 980,09 грн, відповідач не оспорює і не спростовує, що платником таких коштів був саме позивач, але перерахування таких коштів відбувалось за посередництвом відповідача. Також, просить суд не брати до уваги долучений позивачем доказ: копії платіжних документів про перерахування через ПриватБанк 03.01.2018 та 04.01.2018 на суму 78980,01 грн, оскільки позивач надав копії, які завірені не належним чином, а оригінали не надав. 24.07.2020 позивачем надано відповідь на відзив, згідно якої позивач зазначає, що інформація відповідача, викладена у відзиві не відповідає дійсності, оскільки оригінали чеків перебувають у нього, а не у відповідача та він надасть їх в судовому засіданні. Вказав, що зі змісту чеків ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що оплату за авіаквитки на користь ТОВ «»Ейр Лайф Логістик» внесено особисто ним, а відповідач надала лише інформацію щодо наявних квитків на авіапереліт в напрямку Багамські острови та в зворотньому напрямку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача - адвокат Шапошник Р.Ф. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому надав клопотання, згідно якого просить судове засідання проводити без його участі та участі [PERSON] , позовні вимоги підтримує в повному обсязі, надати квитанції, які витребовувались на минулому судовому засідання не має можливості. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача - адвокат Малека І.В. в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити, з підстав зазначених у відзиві. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Відповідно до ст. 12, ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов`язок сторін довести ті обставини на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу за наявними у ній доказами. Судом встановлено, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.09.2018 в задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до Фізичної особи-підприємця [PERSON] , третя особа ТОВ «Аірлайф Логістік», ТОВ «Сітвс Тревел» про стягнення збитків та моральної шкоди відмовлено (справа №537/2357/18) (а.с. 9). Постановою Полтавського апеляційного суду від 05.12.2018 вищезазначене рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області залишено без змін (а.с. 17-19). Так, Полтавським апеляційним судом встановлено, що згідно договору б/н про надання інформаційно-консультаційних послуг від 13.12.2017 відповідач [PERSON] прийняла на себе зобов`язання надати позивачам [PERSON] та [PERSON] послуги з отримання Багамської візи, яка б дозволяла виїзд та в`їзд на Багамські острови. Позивачі отримали такі візи. Згідно листа-бронювання від 04.01.2018 бронювання авіаквитків здійснювалось [PERSON] та [PERSON] особисто, містить особисті підписи таких осіб. Код бронювання 9012Х2. Згідно електронних авіаквитків №/№ 1257015506700-701 та 1257015506702-703 , останні придбані 04.01.2018 на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Позивачі не надали докази того, що між останніми та тур агентом ФО-П [PERSON] було укладено договір на туристичне обслуговування. Від відповідача позивачі отримали лише інформацію щодо наявних квитків на авіапереліт в напрямку Багамські острови та в зворотному напрямку, де обрання маршруту, бронювання авіаквитків й оплата, придбання таких здійснювалась позивачами самостійно. Турагент ФО-П [PERSON] не мала зобов`язання на надання комплексних туристичних послуг. Позивачі самостійно мали отримати інформацію про умови перельоту, ознайомитися з такою. ФО-П [PERSON] було належним чином виконано умови договору про надання інформаційно-консультаційних послуг з отримання Багамської візи, в якому не передбачався обов`язок турагента надання інших послуг, зокрема, повного туристичного пакету послуг, в тому числі пов`язаних із інформуванням щодо правил перебування на території іншої країни та відповідними правилами перетинання кордону. Враховуючи викладене, а також те, що договір на повне туристичне обслуговування між сторонами не укладався, позивачами не було надано суду доказів на підтвердження наявності в діях відповідача протиправної поведінки, вини, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, за умови наявності складу яких можливе настання визначеної в ст.ст. 1266,1267 ЦК України цивільно-правової відповідальності, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] про стягнення збитків. Безпідставними є також посилання в апеляційній скарзі на товарний чек №3, від 03.01.2018 про проведення оплати коштів за авіаквитки, так як відповідач при бронюванні квитків діяла в якості посередника між замовниками (позивачами) і постачальником послуг ТОВ «Ейр Лайф Логістік». Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність грунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними та об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Отже, встановлені судами в межах справи №537/2357/18 фактичні обставини не підлягають перевірці чи доказуванню в межах даної справи. Згідно копії товарного чеку №3 від 03.01.2018 [PERSON] здійснив оплату за авіаквитки ФО-П [PERSON] в сумі 78 600 грн, яка в свою чергу була посередником між позивачем та постачальником послуг ТОВ «Ейр Лайф Логістік», що встановлено, вищезазначеними рішеннями судів (а.с. 12). З копій платіжних документів АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що 03.01.2018 [PERSON] здійснив оплату за авіаквитки на загальну суму 77 362 грн 09 коп.; 04.01.2018 на загальну суму 1 618 грн (а.с. 13-14). При цьому оригінали даних платіжний документів суду позивач не надав. В судовому засіданні оригінали даних платіжних документів були надані для огляду представником відповідача, що підтверджує те, що відповідач була посередником між позивачем та постачальником послуг ТОВ «Ейр Лайф Логістік» та нею особисто було здійснено перерахування коштів за придбання авіаквитків за дорученням [PERSON] . Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Так, ст. 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. В обґрунтування позову зазначено, що грошові кошти згідно товарного чеку №3 від 03.01.2018 за авіаквитки знаходяться у відповідача без належних підстав, оскільки відповідач дані авіаквитки не купувала, в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 78 600 грн безпідставно отриманих коштів. Однак таке обґрунтування позову викликає об`єктивні сумніви, оскільки належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження позивачем не надано. Відповідач зі своєї сторони не заперечує отримання даних коштів для подальшої їх передачі за авіаквитки, оскільки вона виступала посередником між позивачем і постачальником послуг ТОВ «Ейр Лайф Логістік», тобто відповідач не отримала дані кошти у своє володіння. Враховуючи, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту набуття відповідачем безпідставно грошових коштів, суд не має підстав для застосування до вказаних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем витрати згідно ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed