Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в обґрунтування якої зазначив, що з 20 жовтня 1999 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 283. Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, кохання, пошани один до одного, психологічної несумісності. З березня 2015 року вони остаточно припинили сімейні та шлюбні стосунки, перестали спілкуватися, зважаючи на розбіжності поглядів по веденню спільного господарства, та інших питань, які суттєво впливають на можливість проживати разом, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Спільне господарство не ведеться. Спір щодо розподілу майна подружжя відсутній. Просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 20 жовтня 1999 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 283. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. (а.с. 37)., Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області. (а.с. 33, 36)., Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Матеріалами справи встановлено, що 20 жовтня 1999 року, між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 283, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 30 липня 2015 року та відміткою у паспорті позивача. (а.с.7, 8)., Як вбачається із позовної заяви,спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, кохання, пошани один до одного, психологічної несумісності. З березня 2015 року вони остаточно припинили сімейні та шлюбні стосунки, перестали спілкуватися, зважаючи на розбіжності поглядів по веденню спільного господарства, та інших питань, які суттєво впливають на можливість проживати разом, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Спільне господарство не ведеться. Спір про поділ майна подружжя сторонами в цій цивільній справі не заявлено. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотань про зміну прізвища до суду не надходило. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved