Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 січня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №50. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що вони знаходяться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося у звязку із різними поглядами на життя, ведення сумісного господарства. Шлюбно-сімейні відносини припинені з 01 квітня 2017 року, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет, проживають окремо. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення він не згоден. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, з якої вбачається, що він просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить шлюб розірвати. У судове засідання відповідач не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності та просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Пащенко». Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 січня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №50 (а.с.4) Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ВЛ №208377 від 17.08.2010 року) (а.с. 6). Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з 01 квітня 2017 року, з того ж часу сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет, вони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, тому суд вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. За письмовою заявою відповідача, суд зазначає про вибір прізвища відповідача, яка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Пащенко». Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і зберігання сімї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved