Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кролевецького районного суду з позовом, яким просив визнати за ним право власності на земельні ділянки: - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1108 га, що знаходиться на території Кролевецької міської ради Сумської області з кадастровим номером 5922610100:02:003:0202; - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,4029 га, що знаходиться на території Кролевецької міської ради Сумської області з кадастровим номером 5922687200:06:010:0155; - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7813 га, що знаходиться на території Кролевецької міської ради Сумської області з кадастровим номером 5922687200:06:010:0261, - в порядку спадкування за заповітом в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в м.Кролевець Кролевецького району Сумської області. Свої позовні вимоги мотивує наступним чином. [INFO] в м.Кролевець Сумської області померла [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована і проживала за адресою [ADDRESS] , з [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] , подавши відповідну заяву приватному нотаріусу Сніді Т.В., прийняв позивач, якому померла за життя заповіла право на земельну частку (пай), встановлене сертифікатом про\~право на\~земельну частку\~(пай)\~у землі,\~яка перебуває\~у колективній\~власності САПТЗТ\~«Колос»,\~серії СМ\~№048935,\~виданим Кролевецькою\~РДА 29.03.1996\~року. На підставі зазначеного сертифіката про право на земельну частку (пай) [PERSON] за життя отримала два Державні акти на право власності на земельну ділянку від 23.01.2009 року. Таким чином, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Колос», у спадкодавця припинилося і до складу спадщини не ввійшло. В той же час, не будучи обізнаною з нормами закону, спадкодавець вважала, що зробленого заповідального розпорядження достатньо для забезпечення спадкових прав позивача, відтак незадовго до смерті передала останньому оригінал заповіту разом із вказаними вище Державними актами. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, що залишилася після смерті [PERSON] позивач позбавлений можливості в зв`язку з тим, що сам правовстановлюючий документ - сертифікат про право на земельну частку (пай), у нього відсутній. А тому просить суд визнати за ним право власності на зазначене спадкове майно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, за змістом позовної заяви просить розгляд справи проводити без його участі (а.с.2а). Відповідач Кролевецька\~міська рада\~Сумської області, будучи належним чином повідомленою про час та місце проведення судового засідання, до суду свого представника не направила, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника міськради. Заперечень щодо позову не має. (а.с.37-40). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 200, 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Кролевець Сумської області померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Кролевецьким районним відділом ДРАЦС 27.04.2020 року, а/з №135 (а.с.7). На момент смерті [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] , разом із [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно із заповітом, посвідченим державним нотаріусом Кролевецької держнотконтори Солопун М.І. 02.03.2000, [PERSON] заповіла на випадок своєї смерті належне їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ №048935, виданого Кролевецькою райдержадміністрацією 29.03.1996, зареєстрованого в книзі реєстрації за №435, позивачу (а.с.8). Заповіт не змінено і не скасовано. Однак [PERSON] ще за життя на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія СМ №048935 від 29.03.1996 було одержано Державні акти на право власності на земельну ділянку серія СМ №080538 та СМ №077582 на підставі розпорядження голови Кролевецької районної державної адміністрації від 19.09.2003 №444 (а.с. 13, 15). Таким чином, спадкодавець перетворила право на земельну частку (пай) на право власності на такі земельні ділянки: - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1108 га, що знаходиться на території Кролевецької міської ради Сумської області з кадастровим номером 5922610100:02:003:0202, нормативною грошовою оцінкою 41807,34 грн (а.с.16, 19-22); - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,4029 га, що знаходиться на території Кролевецької міської ради Сумської області з кадастровим номером 5922687200:06:010:0155, нормативною грошовою оцінкою 973,28 грн (а.с.17, 23-25); - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7813 га, що знаходиться на території Кролевецької міської ради Сумської області з кадастровим номером 5922687200:06:010:0261, нормативною грошовою оцінкою 1521,59 грн (а.с.18, 26-28). При цьому у [PERSON] було вилучено оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай), і у подальшому позивачу разом із оригіналом заповіту остання передала Державні акти на право власності на земельну ділянку серія СМ №080538 та СМ №077582. Через відсутність оригінала правовстановлюючого документа сертифіката на право на земельну частку (пай) СМ №048935, позивач не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які входять до складу спадщини. Згідно з\~ч.2 ст.315\~ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Зі спадкової справи №70/2020 на майно померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом звертався до приватного нотаріуса Кроелвецького районного нотаріального округу Сумської області Сніди Тетяни Василівни щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до роз`яснення від 29.01.2021 №104/01-16 приватний нотаріус Сніда Т.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу - сертифіката на право на земельну частку (пай) серія СМ №048935 від 29.03.1996. Підставою відмови було те, що заповіт, посвідчений державним нотаріусом Кролевецької райдержнотконтори Солопун М.І. 02.03.2000 року за р.№1-455, складений від імені спадкодавця на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом, а у спадкоємця наявні державні акти на земельні ділянки, видані на підставі сертифіката, що унеможливлює видачу вказаного вище свідоцтва. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1 та 2 ст. 1220 ЦК України). Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233, ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Суд встановив, що позивач звернувся за прийняттям спадщини в порядку спадкування за заповітом, проте не має можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку у зв`язку із втратою чинності сертифікату на земельну частку (пай), яка була предметом заповіту та видачею державних актів на право власності на земельну ділянку. Проте зміни в заповіт щодо спадкового майна спадкодавцем внесені не були. Указом Президента України від 08.08.1995 року №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» при паюванні земель передбачене визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) підтверджується видачею відповідного правовстановлюючого документу - сертифікату. Згідно п.17 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Як вбачається з матеріалів справи, у 2009 році спадкодавець, як власник сертифікату, реалізувала своє право на виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), в результаті чого нею були отримані Державні акти на право власності на земельну ділянку серія СМ №080538 та СМ №077582. З моменту отримання Державних актів на право власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку втратив свою чинність. В той же час, заповідач не внесла відповідних змін до заповіту, що, на думку суду, не позбавляє позивача права на спадкування за заповітом визначеного спадкодавцем у заповіті спадкового майна на виконання волі останньої. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно частини 1 статті 8 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням наведеного, суд вважає, що доводи позивача підставні, доведені матеріалами справи та підлягають задоволенню. Оскільки позивач визначений спадкоємцем за заповітом, інші спадкоємці за законом чи спадкоємці за заповітом відсутні, тому право власності на вказані земельні ділянки слід визнати за [PERSON] як єдиним спадкоємцем. Відповідно до ст. ст. 15, 16, 328, 1268 ЦК України,

Outcome: approved