Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області про визнання права власності на землю в порядку спадкування, обґрунтовуючи її наступним. [INFO] померла його мати [PERSON] . 16 серпня 2017 року позивач звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 10 липня 2018 року [PERSON] звернулася до Маньківського районного суду Черкаської області з позовом про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом, який було задоволено повністю рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 07.11.2017р. та усунено [PERSON] від права на спадкування за законом на майно померлої матері [PERSON] . Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 22.01.2019р. рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 07.11.2017р. скасовано і в позові [PERSON] до [PERSON] відмовлено. Постановою Верховного Суду від 07.11.2019р. Постанову Апеляційного суду Черкаської області від 22.01.2019р. залишено без змін. Представник позивача [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г. із заявою про видачу на його ім?я свідоцтва про право на спадщину, але державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв?язку з тим, що представником позивача не було надано оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майнопісля смерті матері [PERSON] у позивача не має. Копію державного акта серії ЯБ №166264 на земельну ділянку кадастровий номер 7123185500:02:001:0507 [PERSON] долучила в якості доказу до своєї позовної заяви про усунення позивача від спадкування за законом. Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно покійній матері належить земельна ділянка кадастровий номер 7123185500:02:031:0552. Стосовно вищевказаних земельних ділянок між позивачем та [PERSON] існує спір з приводу того, що [PERSON] намагається заволодіти вказаними земельними ділянками на підставі заповітів, які були посвідчені з грубим порушенням вимог ст.ст. 1248, 1253 ЦК України, а тому є нікчемними. [PERSON] є пенсіонером за віком, який страждає від тяжких захворювань, а тому враховуючи ст.1241 ЦК України має право на половину всього спадкового майна, що залишилося після смерті матері. 28 грудня 2018 року позивачем було отримано завірені нотаріусом копії заповітів від 18.05.2016р. та 04.10.2016р., які містяться у спадковій справі. Згідно заповіту від 18.05.2016р. [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 2,3226 га кадастровий номер 7123185500:02:031:0552, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області. Згідно заповіту від 04.10.2016р. [PERSON] заповіла [PERSON] державний акт серії ЯБ №166264 на право власності на земельну ділянку площею 2,3652 га кадастровий номер 7123185500:02:001:0507, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області. Позивач вважає вказані вище заповіти нікчемними, оскільки складені з грубими порушеннями норм законодавства. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст.1253 ЦК України). У своїй позовній заяві [PERSON] про усунення позивача від спадкування за законом зазначає «Померла [PERSON] була особою похилого віку, часто хворіла, останні роки не могласамостійно себе обслуговувати та потребувала постійної сторонньої допомоги, не могла самостійно пересуватися, оскільки у свої 88 років майже втратила зір». Даний факт підтвердила свідок [PERSON] під час розгляду справи у суді першої інстанції, повідомивши про те, що [PERSON] читати не могла, а писати могла лише там, де буде поставлено її руку з підтриманням та направленням цієї руки. Крім того, у постанові від 22.01.2019р. Апеляційним судом Черкаської області установлено, що «Спадкоємець [PERSON] безсумнівно перебувала у безпорадному стані, адже мала похилий вік (на момент смерті їй виповнилося 88 років), суттєві проблеми із зором та могла самостійно себе обслуговувати, що сторонами у справі не оспорюється та підтверджується відповідними довідками сільської ради та територіального центру соціального обслуговування». Таким чином факт майже повної відсутності зору в [PERSON] не потребує додаткового доказування. Серед іншого позивач вказує, що в заповіті від 18.05.2016р. запис «З моїх слів записано вірно, мною прочитано, відповідає моїй волі» здійснено жіночим почерком, відмінним від почерку [PERSON] та секретаря Молодецької сільської ради [PERSON] та нижче графи «підпис». У заповіті від 04.10.2016р. запис «З моїх слів записано вірно, мною прочитано, відповідає моїй волі» здійснено дещо відмінним від почерку, яким зроблено запис у графі «підпис». Крім того, дивним є те, що запис «З моїх слів записано вірно, мною прочитано, відповідає моїй волі» здійснено чітко над лініями для написання, однак запис в графі «підпис» виходить за межі відведеної графи та літерами значно більшими від попереднього запису. Позивач вважає, що ці факти беззаперечно підтверджують, що запис «З моїх слів записано вірно, мною прочитано, відповідає моїй волі» здійснювала особа відмінна від [PERSON] . Разом з тим посвідчення заповітів проводилося за відсутності свідків. Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Додатковим доказом, який може підтвердити факт того, що померла [PERSON] майже не бачила, а тому ніяким чином не могла вголос прочитати заповіти та здійснити в них записи можуть бути свідчення соціального працівника [PERSON] , які вона надала під час розгляду цивільної справи №701/629/18, але на момент подачі позовної заяви позивач немає вказаного звукозапису судового засідання. Враховуючи вищевикладені обставини позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою та просить: - визнати нікчемними заповіти [PERSON] , посвідчені секретарем Молодецької сільської ради Пушкаренко Н.І. 18 травня 2016 року та від 04 жовтня 2016 року та застосувати наслідки їх нікчемності; - визнати за ним право власності в порядку спадкування за закономна земельну площею 2,3652 га кадастровий номер 7123185500:02:001:0507, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області; - визнати за ним право власності в порядку спадкування за закономна земельну площею 2,3226 га кадастровий номер 7123185500:02:031:0552, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області; - судові витрати покласти на відповідача. На підставі ухвали Жашківського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2020 року у цивільній справі було відкрито провадження. 03.03.2020р. відповідачем у справі Молодецькою сільською радою Маньківського району Черкаської області в особі сільського голови Баранюка О.В. на позовну заяву було подано відзив, в якому він позовні вимоги не визнає, оскільки вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з слідуючого. По-перше, заповіти від 18 травня 2016 року та від 04 жовтня 2016 року посвідчені секретарем Молодецької сільської ради Пушкаренко Н.І. відповідно до вимог ст.ст.1247, 1251 ЦК України. По-друге, посвідчення заповітів при свідках відбувається відповідно до ст.1253 ЦК України, тобто на бажання заповідача. По-третє, твердження позивача, що запис «З моїх слів записано вірно, мною прочитано, відповідає моїй волі» здійснено жіночим почерком, відмінним від почерку [PERSON] та секретаря Молодецької сільської ради [PERSON] та нижче графи «підпис», є лише припущенням, яке не підтверджене у спосіб, передбачений чинним законодавством України. По-четверте, твердження позивача, що «заповідач [PERSON] майже не бачила», є лише оціночним поняттям, оскільки не підтверджений медичний факт про неспроможність заповідача прочитати текст, продиктований нею посадовій особі, уповноваженій посвідчувати заповідач, щодо свого волевиявлення про розпорядження їй належним майном після смерті. По-п?яте, відповідно до ст.1241 ЦК України позивач може претендувати на обов?язкову частку у спадщині. Відповідь на відзив від відповідача не надходила. 26 червня 2020 року третьою особою у справі [PERSON] було подано пояснення, в якому вона заперечує проти позовних вимог та просить позовну заяву залишити без задоволення, посилаючись на слідуюче. По-перше, [PERSON] не заперечується той факт, що позивач має право на обов?язкову часту у спадковому майні і є спадкоємцем Ѕ частини земельних ділянок. По-друге у своїй позовній заяві позивач просить долучити як доказ нікчемності заповітів звукозапис судового засідання у справі №701/629/18, але при цьому у вказаній справі не вирішувалося питання про нікчемність заповітів, складених на ім?я [PERSON] , та про відсутність у неї права на спадкування, тобто позовні вимоги про визнання заповітів нікчемними не були предметом розгляду справи і на даний час заповіти не оскаржені і не визнані недійсними. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. У матеріалах справи є його заява про розгляд справи без його участі, оскільки він не може прибути у засідання у зв?язку з поганим станом здоров?я, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області не з?явився, при цьому до суду направив заяву про слухання справи у його відсутності. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] не з`явилися, при цьому до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог заперечує. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Маньківської державної нотаріальної контори - не з?явився, при цьому надіслав до суду лист, в якому просить справу слухати без його участі. При прийнятті рішення поклався на думку суду. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.55 Конституції України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що, виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Встановлені обставини справи та докази. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.08.1954р. Молодецьким сільським ЗАГСом Маньківського району Черкаській області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , являється сином [PERSON] (а.с.12). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.02.2017р. виконавчим комітетом Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області (а.с.19). З копії державного акта серії ЯБ №166264 вбачається, що [PERSON] мала право власності на земельну ділянку кадастровий номер 7123185500:02:001:0507 площею 2,3652 га кадастровий номер 7123185500:02:001:0507, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області. З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що померлій [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 2,3226 га кадастровий номер 7123185500:02:031:0552, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області. 18.05.2016р. [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 2,3226 га кадастровий номер 7123185500:02:031:0552, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області. 04.10.2016р. [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] державний акт серії ЯБ №166264 на право власності на земельну ділянку площею 2,3652 га кадастровий номер 7123185500:02:001:0507, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області. 28 листопада 2019 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г. було винесено постанову, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки після смерті матері [PERSON] , оскільки його представником не було пред?явлено правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Висновки. Щодо надання доказів. Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 07.11.2017р., постанову Апеляційного суду Черкаської області від 22.01.2019р., постанову Верховного Суду від 07.11.2019р., на які позивач [PERSON] посилається у своїй позовній заяві, позивачем не додано до позовної заяви. Згідно ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем у підготовчому засіданні до матеріалів справи як доказ додано робочу копію диску із звукозаписом судових засідань у справі №701/629/18, де записано показання свідка [PERSON] . Клопотання про виклик свідка [PERSON] у судове засідання для надання показань позивач не подавав. Однак, наданий диск не може бути допустимим як доказ, оскільки показання свідки надають безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обгрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Згідно вимог ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. У відповідності до ст.90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу. Згідно ч.ч.1,3 ст.91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі. У відповідності до положень частин 1 та 2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Що стосується учасників справи. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] вказана у позовній заяві як третя особа, але враховуючи вказані у позовній заяві обставини, надані письмові пояснення [PERSON] на позовну заяву, відзив Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області та наявні у матеріалах справи письмові докази, процесуальний стан [PERSON] повинен бути визначений як відповідача. У пункті 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз?яснено, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. При цьому позивач [PERSON] клопотання про залучення в якості належного відповідача безпосередньо [PERSON] , яка є стороною правочинів (заповітів) не заявляв і позовних вимог саме до [PERSON] не ставив, а суд, в силу ст.51 ЦПК України, з власної ініціативи не має права залучати особу як відповідача. Ч.2 ст.51 ЦПК України передбачено, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Як передбачено частинами 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом. Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проаналізувавши вищевикладені обставини та оцінивши у сукупності наявні у справі письмові докази, враховуючи норми чинного законодавства, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed