Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом про визначення розміру частки у спільному майні подружжя. Позовні вимоги вмотивовані тим, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS]. Право власності на зазначений об'єкт було набуто померлою наступним чином. У 1995 році за рішенням Центрального районного суду м. Одеси в порядку спадкування нею було отримано ? домоволодіння, таким чином зазначене майно відповідно до ст. 24 Кодексу про шлюб та сім'ю (1969 року, що діяв на момент отримання майна у власність) є власністю виключно [PERSON] та на нього не поширюється режим спільного майна подружжя. 1997 року [PERSON] вступила у шлюб з Відповідачем, після укладення шлюбу вона фактично проживала з чоловіком за адресою: [ADDRESS]. У 2002-2003 роках за рахунок коштів позивачки та співвласника будинку [PERSON] було зроблено прибудову до будинку. У 2004 році на зазначену частину домоволодіння було видано нове свідоцтво про право власності, у зв'язку із прийняттям до експлуатації прибудови до будинку, площа будинку було збільшено на 59,2 кв. м (загальна площа), з яких тільки половина належала [PERSON] 13 листопада 2004 року померлій було подаровано другу половину домоволодіння. За життя спадкодавець склала заповіт на користь свого сина [PERSON]. Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 62 Сімейного кодексу України «якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя». Відповідач, починаючи з моменту набуття померлою права власності на ? домоволодіння [ADDRESS] не мешкав у вказаному будинку, жодні поліпшення у будинку ним не зроблено, жодні роботи не профінансовано. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з викладених в ньому підстав. 27.10.2014 року представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю заочно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність та заперечень на позов до суду не надав. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши всі обставини справи, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У справі встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 05 вересня 1995 року за рішенням Центрального районного суду м. Одеси по справі № 2-599 в порядку спадкування [PERSON] було отримано у власність ? домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до ст. 24 Кодексу про шлюб та сім'ю (1969 р., що діяв на момент отримання майна у власність) зазначене майно є власністю виключно [PERSON] та на нього не поширюється режим спільного майна подружжя. 15 березня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівської райадміністрації виконкому Одеської міської ради було зареєстровано шлюб між Відповідачем та [PERSON], про що свідчить видане свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Як вбачається з копії паспорту (серія [NUMBER], виданий Хмельницьким ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області) [PERSON] з 18 липня 1977 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Ця інформація підтверджується відповіддю органів ДМС України на запит суду щодо інформації про реєстрацію місця проживання відповідача. Відповідно до Розпоряджень Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 1332 від 13 травня 2004 року та № 3002 від 13 вересня 2004 року було затверджено технічний висновок розроблений ТОВ «БЕГ» про стан конструкцій на земельній ділянці по [ADDRESS]. Прийнято в експлуатацію житловий будинок літ. «А» по [ADDRESS] загальною площею 82,5 кв. м, житловою - 44,5 кв.м, сарай літ. «Е», гараж літ. «Ж» - власники [PERSON] та [PERSON]. На підставі зазначених розпоряджень виконавчий комітет Одеської міської ради 23 вересня 2004 року видав свідоцтво про право власності на ? домоволодіння [ADDRESS] на ім'я [PERSON]. Право власності зареєстровано 04 жовтня 2004 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4934543, видане комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості». 30 листопада 2004 року Четвертою одеською державною нотаріальною конторою було посвідчено договір дарування ? частини домоволодіння [ADDRESS] між [PERSON] від імені якої діяв [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до зазначеного договору, до [PERSON] перейшло право власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5850404, виданим комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 15 грудня 2004 року. Відповідно до ст. 24 Кодексу про шлюб та сім'ю (1969 р., що діяв на момент отримання майна у власність), якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Як вбачається зі змісту зазначеної норми, набуття поліпшеним майном статуту спільного майна подружжя передбачало необхідність винесення судом відповідного рішення. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. У відповідності до ст. ст. 1218, 1220, 1221 ЦК України, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеного домоволодіння Пунктом 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» передбачено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У відповідності до п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», розглядаючи позови, пов'язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України); майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Поясненнями позивача та свідка [PERSON] судом встановлено, що домоволодіння [NUMBER] було поліпшено у 2002-2003 роках за рахунок коштів позивача та [PERSON], яка на той момент була власником 1/2 частки домоволодіння, відповідач у зазначеному домоволодіння ніколи не мешкав, матеріальної допомоги для проведення робіт не надавав, безпосередньої участі у поліпшені домоволодіння не приймав. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] та визначає, що у [PERSON] не виникло право на обов'язкову частку у спільній власності подружжя щодо домоволодіння [ADDRESS], адже відповідне судове рішення винесено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК У країни, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. На підставі ст. ст. 4, 6, 8, 10-11, 15, 58, 60, 79, 88, 209, 114, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved