Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Барський районний сектор Управління ДМС України у Вінницькій області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що він має на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] та є власником земельної ділянки площею 0,0364 га у м. Бар Вінницької області. Відповідач є сином позивача та зареєстрований як член сім'ї, який проживає у даному будинку. Проте, приблизно у травні 2012 року відповідач виїхав працювати до м. Київ, одружився та переїхав проживати до дружини. Переїжджаючи забрав усі особисті та господарські речі, одяг. З моменту вибуття по даний час відповідач не повернувся і за вказаною вище адресою жодного дня не проживав та не сплачував комунальні платежі. [PERSON] важко оплачувати комунальні послуги відповідача, він не може оформити субсидії, отримувати пільги, тому неодноразово звертався з проханням до відповідача змінити реєстрацію місця проживання, проте останній ігнорує його прохання. Тому позивач змушений звертатися до суду з проханням визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні та просив слухати справу у його відсутність та вказав, що не заперечує проти винесення заочного рішення у випадку неявки відповідача (а.с. 22). Представник третьої особи - Барський районний сектор Управління ДМС України у Вінницькій області у судове засідання не з'явився. До суду надійшов лист завідувача Барського РС УДМС України у Вінницькій області, у якому зазначено, що третя особа не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, не заперечує проти задоволення позову та просить розглядати справу у відсутності їх представника (а.с. 31). Одночасно вказано, що у спірному будинку зареєстровано місце проживання позивача та відповідача. У судове засідання третя особа - [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні та просив слухати справу у його відсутність (а.с. 21). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 26, 30, 32, 33), а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяви позивача та третіх осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до даних копії свідоцтва про право власності серії АБ №438344 від 06.07.2012 та даних копії витягу про державну реєстрацію прав серії ВВ №873256 від 06.07.2012, житловий будинок з належними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] (а.с. 4-6). Відповідно до даних копії домової книги для прописки громадян, у будинку [ADDRESS], зареєстрований [PERSON] (а.с. 7-8). Згідно з даними копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №219258 від 17.10.2012, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0364 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно з даними копії довідки КП «Бар-благоустрій» №128 від 21.01.2014, до складу сім'ї [PERSON] входить син [PERSON], донька [PERSON] та онук [PERSON] (а.с. 10). Комісія встановила, що за адресою: [ADDRESS] проживає двоє осіб: [PERSON] та його донька [PERSON], що підтверджується даними копії актів обстеження матеріально-побутових умов від 21.01.2014 та 16.01.2013 (а.с. 11). [PERSON] є інвалідом першої групи, що підтверджується даними копії посвідчення серії [NUMBER] від 24.11.2008 (а.с. 12). Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні було доведено, що власником спірного будинку є позивач, відповідач є членом сім'ї позивача, однак з 2012 року не мешкає у спірному будинку. Судом було встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні його будинком, зокрема, оскільки позивач є інвалідом першої групи, то йому матеріально важко сплачувати комунальні послуги за відповідача, а також він обмежений у праві отримувати пільги, якими має право користуватися, оформити субсидію тощо. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем у судовому засіданні було доведено, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні з 2012 року без поважних причин. Натомість суду не було надано доказів, що відповідач (відсутня особа) звертався з заявою про продовження йому строку, впродовж якого за ним зберігалося б спірне жиле приміщення. Оскільки відповідач відсутній на спірній житловій площі понад встановленого законом шестимісячного строку без поважних причин, власником квартири він не є, в силу ст. 71 ЖК України він втратив право користування спірним житловим приміщенням. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач, як інвалід першої групи звільнений від сплати судового збору. Відповідно до пп 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за звернення до суду з позовом немайнового характеру слід сплатити судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. У зв'язку з викладеним, з відповідача на користь держави слід стягнути 243,60 грн судового збору. На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved