Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про припинення права спільної сумісної власності та вселення, в якій просить: припинити спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , визначити частки співвласників: [PERSON] - 5/9 частини, [PERSON] - 3/9 частини, [PERSON] - 1/9 частина. Вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позову, з врахуванням уточнених позовних вимог, позивач вказує, що відповідач по справі [PERSON] є його племінником, а саме сином рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] та дружиною його померлого рідного брата [PERSON] . Предметом спору є ізольована двокімнатна квартира [ADDRESS] , яка раніше належала на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.03.1999 року Центром приватизації державного житлового фонду Харківської міської ради, згідно розпорядження від 29.03.1999 року: матері позивача [PERSON] , яка померла [INFO] ; позивачу [PERSON] та його рідному брату [PERSON] , який помер [INFO] . Право спільної сумісної власності на спірну квартиру зареєстроване, що підтверджується довідкою № 915/1 ТОВ «Інвентарбюро», виданою вище вказаною установою 21.02.2018 року. Таким чином, співвласникам квартири [ADDRESS] , згідно Свідоцтва про право власності на житло від 29.03.1999 року, належить на праві власності по 1/3 частині кожному. [INFO] помер брат позивача [PERSON] . Після смерті брата відкрилась спадщина на його 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Спадщину прийняли: син його брата, відповідач по справі [PERSON] , дружина брата - відповідачка [PERSON] та мати позивача [PERSON] по 1/9 частині кожний.Після прийняття спадщини всі спадкоємці оформили у нотаріуса свої спадкові права на 1/9 частину спірної квартири кожний, після смерті [PERSON] [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина на її 4/9 частини квартири [ADDRESS] . Спадщину прийняли по Ѕ чистині кожний від 4/9 частини квартири, а саме: по 2/9 частини кожний - [PERSON] , та відповідач [PERSON] за правом представлення, згідно вимог ч. 1 ст. 1266 ЦК України. Тобто, доля кожного у спадщині становить 2/9 частини спірної квартири. Після прийняття спадщини позивач та відповідач [PERSON] оформили у нотаріуса свої спадкові права на 2/9 частини спірної квартири, після смерті [PERSON] .. Таким чином, частки співвласників квартири [ADDRESS] фактично перерозподілились наступним чином: [PERSON] належить 5/9 частини, [PERSON] - 3/9 частини, [PERSON] - 1/9 частина.Крім того, [PERSON] та його мати [PERSON] категорично відмовляються впускати позивача до квартири [ADDRESS] . Згодом він дізнався, що в спірній квартирі без його відома та дозволу проживають квартиранти, яких поселили туди відповідачі. Вони заборонили квартирантам впускати позивача в квартиру. [PERSON] самовільно замінив замки на вхідних дверях в квартиру та навмисно не дав позивачу ключа. Позивач в 2017 році та в 2018 році намагався зайти до квартири, щоб поселитися в ній, але не зміг, так як квартиранти його не впустили. 22.07.2018 року позивач вимушений був звернутися за захистом своїх порушених прав до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області, де йому порадили звернутися до суду з позовом про захист порушених прав. Таким чином [PERSON] та [PERSON] штучно створили позивачу перешкоди для користування житлом. Вважає, незаконними, навмисними, винними діями відповідачі грубо порушують його права співвласника квартири [ADDRESS] на користування нею. Відповідачі не бажають миром врегулювати спір і уникають зустрічей з позивачем. За викладених обставин позивач звернувся до суду та просить захистити його права на свою власність. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просили їх задовольнити та провести розгляд справи в заочному порядку. Відповідачі були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, відповідно, викликалися в судові засідання, проте судові повістки не отримали, заяв чи клопотань, а також заперечень від відповідачів станом на 09 жовтня 2020 року на адресу суду не надходило. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, з`ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що спірна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належала на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 березня 1999 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с. 9). Згідно технічного паспорту, спірна квартира загальною площею 44,2 кв.м., складається з двох кімнат житловою площею 29.9 кв.м.: «1» - площею 17,1 кв.м, «2» - площею 12,8 кв.м, кухні площею 5.3 кв.м., вбиральні (сполученої) площею 1,1 кв.м, ванної кімнати площею 2,2 кв.м, коридору площею 4,1 кв.м, комори 0,3, 0,4 кв.м. (а.с. 10-12). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с.15) Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.16) Судом встановлено, що позивач має чотирьох дітей, один із яких є дитиною-інвалідом, що підтверджується копіями свідоцтва про народження та медичним висновком № 5 про дитину-інваліда(а.с.23-26). З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.34) Згідно відповіді начальника Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області від 18.06.2019 року, на звернення позивача, вбачається, що в спірній квартирі мешкають квартиранти, із якими у позивача виник конфлікт щодо спірної квартири (а.с.52) В судовому засіданні позивач пояснив, що на даний час йому не відомо хто мешкає в спірній квартирі, співвласником якої він є, так як у нього не має доступу до квартири. Його племінник із матір`ю виїхав до Ізраїлю, а квартиру здавали квартирантам, із якими у нього виник конфлікт. Судом були оглянуті витребувані копії спадкових справ. Згідно копії спадкової справи № 7/2019, відкритої після смерті [PERSON] вбачається, що спадкоємцями, які прийняли спадщини після смерті [PERSON] - є його мати [PERSON] , його син [PERSON] та його дружина [PERSON] (відповідачі по справі), відповідачі отримали свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2019 року. Спадщина складається із 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину відповідачі мають по 1/3 частки майна у спадщині (а.с.111-147) Згідно копії спадкової справи № 68/2018, відкритої після смерті [PERSON] вбачається, що спадкоємцями, які прийняли спадщини після смерті [PERSON] є її син [PERSON] та її онук [PERSON] , згідно ст. 1266 ЦК України, так як його батько [PERSON] помер [INFO] . Свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.10.2019 року отримав [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.10.2019 року отримав [PERSON] .. Спадщина складається із 4/9 частини квартири [ADDRESS] . Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом позивач та відповідач [PERSON] мають по 2/9 частки майна у спадщині (а.с.148-193) З отриманої судом Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.10.2020 року, а саме квартири [ADDRESS] , вбачається, що зазначена квартира зареєстрована та належить на праві спільної часткової власності в розмірі 2/9 частин [PERSON] , в розмірі 1/9 частини - [PERSON] та в розмірі 3/9 частин - [PERSON] . Тобто підстав для припинення спільної сумісної власності не має, так як квартира належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності. Згідно ст.316, 319,321 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 357,358 ЦК України - частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 361 ЦК України - співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. В правовій позиції ВСУ у справі № 6-709цс16, зазначено, що частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази, суд,

Outcome: partial