Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач-[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа-1-а Харківська державна нотаріальна контора та просить визнати за ним право власності на 54/100 частин домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер у місті Харкові [INFO] та скасувати арешт нерухомого майна - зазначеного домоволодіння, яке належить на праві власності [PERSON] - 54/100 частини та [PERSON] - 46/100 частини, накладений ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова 09 вересня 1998 року, із забороною за №6068 від 23.09.1998 р., здійсненою третьою особою за архівним № 236181HARKOV1, реєстраційним записом за №5539316 від 23.08.2007 р. Позивач посилається на те, що він, як спадкоємець за законом першої черги свого батька [PERSON], померлого [INFO]., прийняв після нього спадщину у встановленому законом порядку у вигляді 54/100 частин домоволодіння [ADDRESS], але оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку та отримати свідоцтво про право на спадщину він не має можливості, у зв'язку із тим, що нотаріусом виявлена наявність обтяження спадкової нерухомості - арешт житлового будинку за [ADDRESS] на підставі Ухвали Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.09.1998 р. Оскільки позивач не може у нотаріальному порядку отримати Свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, він вимушений довести своє право спадкоємця шляхом подання позовної заяви до суду про визнання свого спадкового права та виключення спірного спадкового майна з-під арешту. В судове засідання від представника позивача [PERSON] -адвоката Фуженкова Н.Б. отримана заява про можливість розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Аналогічна заява надійшла від відповідача [PERSON], яка не заперечувала проти задоволення вимог [PERSON] і просила проводити судове засідання без її участі, викладені у позові обставини підтверджує. Відповідач- [PERSON]. в судове засідання не з'явилась, про час, місце та дату розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не сповістила, заперечень не надала. Представник третьої особи - Першої Харківської державної нотаріальної контори направав суду заяву про проведення судових засідань у відсутності представника. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі із наступних підстав. Судом встановлено, що домоволодіння за [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] - 54/100 частини, на підставі Свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого ЖЕО Жовтневого району м.Харкова 08.05.1986 р., Договору дарування, посвідченого 5-ю ХДНК 26.11.1987 р., р. №3-2635 та [PERSON] - 46/100 частини, на підставі Договору дарування, посвідченому 5-ю ХДНК 26.07.1989 р., р. №4-2304, Свідоцтву про право на спадщину за законом, виданому 5-ю ХДНК 18.09.1998 р., р. №2-1251. Право власності належним чином зареєстроване у КП «Харківське Міське БТІ» за реєстровим №3085 ( а.с. 21-23,25). За технічною та правовою документацією домоволодіння складається з двох житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Б-1» з прибудовами, надвірнисм будівлями і спорудами та розташовано на земельній ділянці площею 736 кв.м. У 1998 році між співвласниками домоволодіння виник спір щодо користування житловим будинком та земельною ділянкою.Власник будинку [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Харкова із цивільним позовом до [PERSON] про визначення порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою. В порядку забезпечення позову, за заявою позивача [PERSON], Ухвалою судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.09.1998 р. накладений арешт на домоволодіння по [ADDRESS], яке належить за правом особистої власності [PERSON] - 54/100 частини та [PERSON] - 46/100 частини ( а.с.24). На підставі ухвали суду, Першою ХДНК 21.09.1998 р. накладена заборона за № 6068 на домоволодіння по [ADDRESS], у цілому ( а.с.32). Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкові від 16.01.2013 р. у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про реальний розподіл житлового будинку із надвірними будівлями по [ADDRESS] відмовлено.Позов [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою задоволено та визначено порядок користування відповідно до П варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи за №11219/862/863 від 28.03.2012 р.. Виділено у користування [PERSON] на 54/100 частини у праві власності на домоволодіння - земельну ділянку площею 338 кв.м, [PERSON] на 46/100 частин у праві власності на домоволодіння - земельну ділянку площею 398 кв.м. ( а.с.34-42). Питання про скасування заходів забезпечення позову та скасування арешту на спірне домоволодіння судом не вирішувалось. [INFO] у місті Харкові помер [PERSON], про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 28.07.2016 р. зроблений відповідний актовий запис за №11296 ( а.с.19). Заповіту [PERSON] не залишив. Його спадкоємцями за законом першої черги є дружина - відповідач [PERSON], 1941 р.народження, громадянка України та син - позивач [PERSON], 1974 р.народження, громадянин України. Спадщину після смерті [PERSON] дружина та син прийняли, як спадкоємці, що постійно проживали на час смерті зі спадкодавцем однією сім'єю та шляхом звернення із відповідними заявами до П'ятої ХДНК: позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини у вигляді частини спадкової нерухомості, відповідач від спадкової нерухомості відмовилась на користь позивача. Нотаріусом 17.02.2017 р. заведена спадкова справа за №95/2017, про що спадкоємцям наданий Витяг за №46804782 ( а.с. 13-20). З повідомлення П'ятої Харківської державної нотаріальної контори від 25.07.2017 р. № 2113/01-16 вбачається, що у матеріалах спадкової справи знаходиться заява від 17.02.2017 р. про фактичне прийняття спадщини від дружини спадкодавця [PERSON] та сина спадкодавця [PERSON], договір про поділ спадкового майна між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON], посвідчений 5-ю ХДНК 25.07.2017 р., заява про видачу свідоцтва про право на спадщину на грошові внески та автомобіль згідно ст. 1261 ЦК України та договору про розподіл спадкового майна. 5-ю ХДНК було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески на ім'я [PERSON], свідоцтво про право на спадщину на автомобіль на ім'я [PERSON] Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зареєстрована в книзі реєстрації вихідної кореспонденції № 2109/02-31 від 25.07.2017 р., винесені 5 ХДНК [PERSON] про причини неможливості видачі свідоцтва про право на спадщ ну на нерухоме майно ( 54/100 часток житлового будинку [ADDRESS]) ( а.с. 62). Певіряючи належність та реєстрацію зазначеної нерухомої спадщини у відповідному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та у Єдиному реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів, державним нотаріусом виявлена наявність обтяження в актуальному стані (архівна дата 22.09.1998 р., архівний номер 236181HARKOV1, реєстраційний запис за №5539316 від 23.08.2007 р.), а саме - арешт житлового будинку за [ADDRESS]. Підставою обтяження є Ухвала Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.09.1998 р., справа №2-2177/1998 про накладення арешту на домоволодіння ( а.с.33) та Заборона №6068 Першої ХДНК від 21.09.1998 р. ( а.с. 32 ). За такою обставиною державним нотаріусом було відмовлено позивачеві в оформленні спадщини на нерухомість. Приймаючи до уваги, з часу остаточного вирішення спору між власниками будинку пройшло більше чотирьох років, на час смерті [PERSON] спору між ним та відповідачем [PERSON] не існувало, забезпечення вимог позову [PERSON] у 1998 році на теперішній час втратило сенс, а тому суд приходить до висновку, що вищезазначені накладення арешту суддею та заборона нотаріусу підлягають скасуванню. Вимогами ст.ст.151-154 ЦПК України не передбачено право особи, яка не була стороною по справі та до якої не було вжито заходів забезпечення позову, звернення до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову. Між тим, відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 9 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження). Позивач не може у нотаріальному порядку отримати Свідоцтво про право на спадщину на спадкову нерухомість, тому він вимушений довести своє право спадкоємця шляхом подання позовної заяви до суду про визнання свого спадкового права та виключення спірного спадкового майна з-під арешту. Пунктом 8 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз'яснено, що оскільки згідно зі статтею 126 ЦПК позивач вправі об'єднати в одній позовній заяві кілька однорідних позовних вимог, пов'язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна.При цьому якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, - визнання права. Згідно п.3 Роз'яснень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ( ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті у м.Харкові свого батька [PERSON], якому на час смерті належала 54/100 частин домоволодіння за [ADDRESS]. За змістом ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Порядок прийняття спадщини визначений законодавцем у ст. 1268 ЦК України. Відповідно до вказаної правової норми спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріусу за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, відповідно до ст.1297 ЦК України. Встановлені судом факти та обставини щодо успадкування позивачем спірної нерухомості підтверджуються належними доказами, тому пред'явлені вимоги є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved