Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є батьком трьох дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , від першого шлюбу з [PERSON] , а також сина [PERSON] , [INFO] , від другого шлюбу з відповідачем. На утримання кожної дитини він добровільно сплачує аліменти та за потреби дає гроші на купівлю необхідних речей, регулярно бачиться з дітьми. Як зазначає позивач, судовим наказом Деснянського районного суду м.Києва від 13.12.2019 року з нього на користь відповідач стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, відповідач, звертаючись з заявою про видачу судового наказу, не вказала про наявність у нього двох доньок від першого шлюбу та сплату аліментів на їх утримання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 28.01.2020 року йому було роз`яснено про його право на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Крім того, 02.03.2020 року Деснянським районним судом м.Києва видано судовий наказ про стягнення з нього на утримання двох доньок аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 24.02.2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, загалом з нього стягується більше 50 % з усіх видів заробітку (доходу) на трьох дітей, що суперечить положенням ч.5 ст.183 СК України. Крім того, на даний момент він офіційно не працює та знаходиться в пошуках нової роботи. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги та зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання сина [PERSON] , та встановити аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 17.03.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 25.05.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. У даному відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог, вказуючи на те, що при подачі позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини вона не приховувала того, що згідно інформації, яку вона отримувала протягом життя з позивачем, у нього були діти, але жодних точних, документально підкріплених даних про їх вік, прізвища, місце проживання вона не мала, а тому не могла надати їх суду. Крім того, старшій дочці позивача [PERSON] [INFO] виповнюється 18 років і позивач припиняє сплату аліментів на її користь. Відповідач також вважає, що третьою особою заяву про стягнення з позивача аліментів зроблено з великим відсотком вірогідності для мінімізації аліментів на користь її дитини, оскільки протягом 18 років третя особа з такими вимогами не зверталась. З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що розмір аліментів на утримання її дитини з липня 2020 року не буде порушувати права позивача та, відповідно, буде дотримано право дитини на утримання від батька. Також, при визначенні розміру аліментів відповідач просила врахувати, що позивач є працездатною особою, але чомусь не має постійної роботи, перебиваючись тимчасовими заробітками, при цьому не докладає зусиль по матеріальному забезпеченню дитини, а зі сплати аліментів мається заборгованість. Крім того, на даний час вона також не працює, але при цьому має надавати допомогу двом батькам-пенсіонерам. Посилаючись на викладені обставини, відповідач просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 01.06.2020 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив. У даній відповіді позивач зазначає про те, що він добровільно сплачував відповідачу аліменти на утримання сина в розмірі 1800,00 грн., про що відповідач надавала відповідні розписки, проте не завжди. Також за потреби він дає гроші на купівлю необхідних речей, регулярно бачився з дитиною. Відповідач була знайома з його доньками, вимагала зменшити їх спілкування та сплату аліментів на їх утримання, а на даний час вона взагалі не дає йому бачитись з сином. Позивач зазначив про те, що його найстарша дочка, яка [INFO] досягне повноліття, продовжує навчатись у ТОВ «КАМА КОМ» на денній формі навчання до червня 2021 року, за яке сплачує він. Так як донька навчається на денній формі навчання, вона ще рік не зможе працювати та буде знаходитись на повному утриманні батьків та він повинен весь цей час сплачувати аліменти на її утримання згідно ст.199 СК України. На утримання кожної дитини він добровільно щомісяця сплачує аліменти та за потреби дає гроші на купівлю необхідних речей. Третя особа раніше не зверталась до суду за стягненням аліментів на дітей, так як отримувала від нього аліменти щомісячно в повному обсязі. Проте, після незаконного стягнення з нього аліментів в розмірі ј частини від усіх видів заробітку на утримання сина, їй довелось звернутись до суду для стягнення аліментів, так як він вже не міг в повній мірі надавати 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу) на утримання кожної доньки, що порушує їх права. Позивач також зазначив, що на даний час він офіційно не працює та поставлений на облік у Подільській районній філії Київського міського центру зайнятості з 22.04.2020 року як такий, що шукає роботу, та намагається знайти роботу. Свого власного житла він не має, мешкає в орендованому житлі. Зі сплати аліментів на утримання сина виникла невелика заборгованість у зв`язку з фінансовими труднощами, яку він невідкладно погашає. Також, він надає матеріальну допомогу матері-пенсіонерці, яка не може працювати через поганий стан здоров`я, та батькові-пенсіонеру, який є інвалідом ІІІ через відсутність нижньої кінцівки. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 18.11.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Відповідач та її представника [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували та просили відмовити в його задоволенні. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення відповідача, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] від шлюбу з третьою особою [PERSON] має двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також, від шлюбу з відповідачем [PERSON] позивач має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Деснянського районного суду м.Києва від 13.12.2019 року у справі № 754/17321/19 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний наказ перебуває на примусовому виконанні у Деснянському районному відділі державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (виконавче провадження № 61072740). Станом на 01.06.2021 року позивач має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 1146,75 грн. Також, судовим наказом Деснянського районного суду м.Києва від 02.03.2020 року у справі № 754/2660/20 з позивача на користь третьої особи стягнуто аліменти на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючись з 24.02.2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дана норма містить підстави для коригування аліментів шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, після винесення судового наказу Деснянського районного суду м.Києва від 13.12.2019 року у справі № 754/17321/19 про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини доходу судовим наказом Деснянського районного суду м.Києва від 02.03.2020 року у справі № 754/2660/20 з позивача на користь третьої особи стягнуто аліменти на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу). Крім того, з 17.04.2020 року позивач був облікований в Подільській районній філії Київського міського центру зайнятості як такий, що шукає роботу, про що свідчить довідка від 22.04.2020 року № 285.1-909/20. Крім того, з 03.02.2020 року позивач зареєстрований як безробітний в Голосіївській районній філії Київського міського центру зайнятості з 03.12.2020 року та отримує допомогу по безробіттю в розмірі 1000,00 грн. Наведені обставини та докази свідчать про те, що матеріальний стан позивача дійсно змінився в бік погіршення. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Що ж стосується заперечень відповідача проти позову, то суд їх також не приймає, оскільки факту зміни матеріального стану позивача вони не спростовують. Посилання ж на те, що найстарша донька позивача в липні 2020 року досягла повноліття, а тому стягнення аліментів на її утримання припинилось, підстав для відмови в позові не дає, оскільки не свідчить про значне покращення його матеріального стану з врахуванням розміру його доходу на час розгляду справи. Крім того, відповідач не позбавлена права в майбутньому в разі покращення матеріального стану позивача звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів у встановленому законом порядку. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що наявні докази того, що у позивача дійсно змінився матеріальний стан в бік погіршення, в зв`язку з чим він зареєстрований як безробітний у відділі Київського міського центру зайнятості та отримує допомогу по безробіттю в розмірі 1000,00 грн. Відтак, суд вважає, що дійсно є підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються судовим наказом Деснянського районного суду м.Києва від 13.12.2019 року. З огляду на вказане, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, тобто до [INFO] , починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду.

Outcome: approved