Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою «про розірвання шлюбу» із [PERSON], в обґрунтування якої зазначив, що вони за обоюдною згодою з відповідачем припинили спільне проживання, спільне господарство не ведуть, не мають спільного сімейного бюджету та не піклуються один про одного, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO], місцем постійного проживання якої є місце проживання матері - [PERSON], спору про місце проживання дитини не має. Вважає, що збереження сім'ї не є можливим, подружні стосунки припинені, а тому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між ним та [PERSON], 07.08.1993 року Дніпровським відділом ЗАГС м. Дніпродзержинська, актовий запис № 682. Сторони прибувши до судового засідання, під час перерви подали заяви про проведення розгляду справи, зазначив на неможливість збереження подружніх стосунків. З боку позивача зазначено на відсутність спору щодо місця проживання доньки, та наявність спору про майно, яке він буде вирішувати у судовому порядку. З боку відповідачки [PERSON] подано заяву, в якій зазначено, що вона не бажає брати участь у розгляді справи, та подальший розгляд продовжити у її відсутність. Своєю заявою [PERSON] підтвердила що донька [PERSON] проживає разом з нею, що з позивачем стосунків не має, так як не проживають разом з ним півтора роки. Так, згідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи позиції сторін, підтверджені письмовими заявами, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у підготовчому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.08.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Дніпровським відділом ЗАГС м. Дніпродзержинська, актовий запис № 682. Згідно до даних зазначених сторонами, спільне проживання між позивачем та відповідачкою припинено, та сторони не проживають спільно близько півтора роки. Від шлюбу мають: сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO]. Донька - [PERSON], [INFO], місцем, проживає разом із матір'ю - [PERSON], сторони спору про місце проживання дитини не мають. Питання щодо утримання дитини вирішено між сторонами, за судовим рішенням про стягнення аліментів. Як встановлено, сторони припинили подружні стосунки та спільне проживання, не ведуть спільного господарства, не можуть дійти до згоди стосовно розподілу обов'язків. Самі найважливіші питання не можуть вирішувати безконфліктно. Втратили один до одного почуття кохання та поваги. Суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи позицію сторін, щодо неможливості спільного проживання та збереження шлюбу, на підставі наведеного, ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 2-5, 10 - 13, 81, 200, 206-207, ч. 3 ст. 200, ст.ст. 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд -

Outcome: approved