Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.07.2020 року приблизно о 12:45 у м. Кривий Ріг на вул. Вокзальна навпроти будинку 2 мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП), в якій було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль марки «SUZUKI», номер державної реєстрації [NUMBER] . Постановою Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг від 15.07.2020 року, визнано винним у скоєнні ДТП [PERSON] , який керував автомобілем марки «Mercedes-Benz 312D», номер державної реєстрації [NUMBER] . Відповідальність відповідача, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4489661 від 30.10.2019 року застраховано у ПрАТ «УПСК». Поліс укладений на умовах відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб в межах до 130000, 00 грн. включно, франшиза 2600,00 грн. Страховик виплатив страхове відшкодування у розмірі 15297,67 грн. (17897,67 грн. мінус 2600, 00 грн. франшизи). До сьогодні 2600, 00 грн. франшизи залишається не виплаченою відвідачем, хоча йому було направлено претензію в добровільному порядку здійснити виплату франшизи. Крім майнової шкоди внаслідок спричиненої відповідачем ДТП, йому завдано моральної шкоди, яка полягає у його моральних та душевних стражданнях, яких він зазнав з приводу пошкодження його ТЗ, через неможливість користування своїм автомобілем в звичайному режимі, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, через неможливість продовження активного життя, порушені стосунки з оточуючими людьми. Тому, позивач просить суд, стягнути з відповідача на його користь завдану матеріальну шкоди у сумі 2600,00 грн. (франшиза, передбачена умовами поліса страхування), моральної шкоди у сумі 1500,00 грн. та 35,00 грн. за надсилання листа-претензії відповідачу. Ухвалою від 01.03.2021 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем отримано копію ухвали та позовну заяву з додатками 19.04.2021 року. Станом на 11.06.2021 року відповідачем відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.07.2020 року у справі №210/3889/20, водія [PERSON] , [INFO] визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 5). Відповідно до мотивувальної частини вказаної постанови суду слідує, що згідно протоколу серії ДПР18 №101341, 01.07.2020 року о 12-45 год. в м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, Металургійний район, по вул. Вокзальна, біля буд. 2 водій [PERSON] керуючи авто Mercedes-Benz 312D перед початком руху не переконався в безпечності своїх дій не дотримався безпечності своїх дій, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив наїзд на припаркований Suzuki Sx-4 н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] [INFO] . Унаслідок [PERSON] отримали механічне пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає. В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, a обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, встановлена і не підлягає доказуванню, а тому суд вважає встановленими та доведеними ті обставини, що між винними діями [PERSON] водія автомобіля «Mercedes-Benz 312D», та заподіянню шкоди [PERSON] , в наслідок пошкодження автомобіля Suzuki Sx-4, існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Автомобіль Mercedes-Benz 312D згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/4489661 від 30.10.2019 року, застраховано у ПрАТ УПСК. За умовами поліса, шкода заподіяна третім особам, відшкодовується в межах 130000,00 грн. включно, франшиза становить 2600 грн. (а.с. 4). Як слідує з позовної заяви, страхова компанія відповідача, виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 15297,67 грн. з суми 17897,67 грн., тобто урахуванням франшизи у розмірі 2600,00 грн. Позивачем вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору, шляхом направлення на адресу відповідача претензії про добровільну сплату матеріальної шкоди в розмірі 2600,00 грн. (а.с. 30). Відповідно до ч. 1 ст. ст.1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 2 ст. 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Спосіб відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначає суд за вибором потерпілого (ч. 1 ст. 1192 ЦК України) і може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Потерпілому, як кредитору, належить право вимоги як в деліктному так і договірному видах зобов`язань. Він вільно, на власний розсуд, обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Слідує відмітити, що саме така правова позиції Верховного Суду України, висловлена в постанові від 25.01.2016 року за результатами розгляду справи за № 6-2808цс15. Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, позивачем [PERSON] правомірно заявлені позовні вимоги до відповідача [PERSON] щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а тому на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 2600,00 грн. Щодо позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 1500,00 грн., суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз`яснень, викладених в п. 5постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Факт заподіяння [PERSON] моральної шкоди, яка виразилась в душевних стражданнях, переживаннях, внаслідок ДТП, а також, витрат матеріального характеру, часу на відновлення пошкодженого авто, що негативно вплинуло на його психоемоційний стан, суд вважає доведеним та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, позивач просить стягнути на його користь витрати у розмірі 35,00 грн. за надсилання листа-претензії. Відповідно до положень ч. 1, п. 1, 4 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як слідує з матеріалів справи, позивачем було понесені витрати в розмірі 35,00 грн. на досудове врегулювання спору, шляхом направлення листа-претензії відповідачу, що підтверджується поштовим повідомленням та дублікатом квитанції про сплату за надсилання листа з повідомленням. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивача, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved