Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до відомостей в актовий запис про народження дитини. Свої вимоги мотивує тим, що у 2007 році познайомився [PERSON], однак а той час вона була заміжня і довелося припинити спілкування, не маючи змоги наполягати на продовженні стосунків, оскільки вона в шлюбі мала сина - [PERSON], однак в подальшому вони перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] народилася донька [PERSON], проте у відомостях про батька вказаний [PERSON], який в дійсності батьком не являється, оскільки на момент народження дитини вона перебувала у шлюбі з останнім. Про ту обставину, що він є біологічним батьком [PERSON] є він, а не колишній чоловік, [PERSON] дізналася за кілька тижнів до смерті. Вони домовилися найближчим часом внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, однак у зв'язку зі смертю [PERSON] не встигли. На сьогодні діти [PERSON] проживають разом з ним. Вважаючи себе рідним батьком дитини, звернувся до суду з позовом про встановлення факту батьківства. В судовому засіданні позивач та його представник підтримала заявлений позов, просили суд винести рішення щодо його задоволення, визнавши [PERSON] батьком неповнолітньої [PERSON]. Зазначили також про те, що намагалися внести зміни до актового запису, однак не мали можливості знайти відповідача. З дитинства дитина проживає з батьком та називає його папою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, при цьому пояснив, що дитину [PERSON], батьком якої він записаний, ніколи не бачив, оскільки остання не є його донькою. З 2006 року він не проживав зі своєю колишньою дружиною, при цьому офіційно розлучилися лише у 2008 році. Тобто, до народження і на момент народження [PERSON] він не перебував з [PERSON] у шлюбних відносинах і не знав до липня 2014 року, що батьком [PERSON] у свідоцтві записаний він. Від представника Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві надійшла заява щодо розгляду справи за їх відсутності та винесення рішення у відповідності до чинного законодавства. Від представника Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надійшла заява щодо розгляду справи за їх відсутності та прийняття рішення з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини. Заслухавши думку сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. (ч.2 ст. 128 СК України). Статтею 129 СК України передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити позов про визнання свого батьківства. Сімейним Кодексом України та Роз»ясненнями Міністерства юстиції України щодо визначення походження від батьків при державній реєстрації народження від 11.05.2012 р. передбачено, коли мати та батько не перебувають у шлюбі між собою, то походження дитини від батька визначається, в тому числі за рішенням суду. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. Як вбачається з свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві на підставі актового запису № 3657 від 04.12.2008 р. народилась малолітня [PERSON] (а.с.5) Таким чином на дані правовідносини щодо встановлення батьківства позивача підлягають застосуванню норми Сімейного Кодексу України. Відповідно до п. 5 зазначеної вище Постанови, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати спір за заявою про визнання батьківства. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ст. 212 ЦПК України). Судом встановлено, що на час народження [PERSON], позивач з померлою [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, спільної заяви про народження дитини не складали. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] до 2008 року (підтвердженням свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу - а.с.8), однак фактично припинено сумісне спільне проживання у 2006 році (тобто майже за два роки до народження дитини), про що підтверджував в судовому засіданні відповідач, тому йому і не було відомо про народження [PERSON] у 2008 році. [INFO] народилася донька [PERSON], проте у відомостях про батька вказаний [PERSON], який офіційно на момент народження [PERSON] перебував з її матір»ю у зареєстрованому шлюбі. Тобто, у Свідоцтві про народження [PERSON] записано відомості про батька «[PERSON]». Як встановлено, позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах до народження дитини [PERSON] ( з 2007 року) і разом проживали до смерті [PERSON] (2014 рік), виховуючи дітей - доньку [PERSON] та сина [PERSON] від шлюбу [PERSON] з відповідачем. Зазначені вище факти підтверджують сторони. [INFO] сталася смерть [PERSON] (підтвердженням свідчить свідоцтво про смерть - (а.с.6)), яка є матір»ю [PERSON]. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] з народження проживає разом з позивачем, який стверджує про своє батьківство, за зареєстрованим місцем свого проживання. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом, займались вихованням доньки [PERSON] та сина [PERSON], які і на сьогодні після смерті матері проживають разом з [PERSON] Жодних сумнівів у батьківстві позивача у них ніколи не виникало. Зокрема, свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що [PERSON] є її онукою, яку виховує з дитинства, при цьому жодних сумнівів з приводу того, що вона є її кровною бабусею, у неї ніколи не виникало. Зазначає також і те, що вихованням старшого сина померлої - [PERSON], який також проживає разом з ними, займається вона разом з позивачем. На підставі викладених норм діючого сімейного законодавства та враховуючи вище викладені докази, суд дійшов висновку щодо задоволення позову. Визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідає інтересам малолітньої дитини, а тому може бути прийнята судом. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Outcome: approved