Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним уточненим позовом, який обґрунтовував тим, що з 2010 року до 01.03.2016 року він працював в товаристві з обмеженою відповідальністю «Граніт Групп». 27.04.2016 року представником позивача було направлено на поштову адресу відповідача заяву на видачу довідки про нараховану, але не виплачену заробітну плату та довідки про середньоденну заробітну плату. Дану заяву ТОВ «Граніт Групп» отримало 05.05.2016 року. В залі судового засідання представник позивача був ознайомлений з довідкою про нараховану та виплачену, а також нараховану, але не виплачену заробітну плату № ГР-19 від 25.10.2016 року, відповідно до якої заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати за період часу з січня 2015 року по квітень 2015 року була погашена, але з затримкою. За період часу з травня 2015 року по день звільнення 01.03.2016 року заборгованість по виплаті заробітної плати не була погашена. Так як відповідач не виконав покладені на нього зобовязання щодо оплати праці позивачеві, то відповідно до вимог ст.. 34 ЗУ «Про оплату праці» повинен виплатити компенсацію працівнику втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати, яка проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги в порядку, встановленого чинним законодавством. На підставі вищевикладеного, позивач просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Граніт Групп» на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 травня 2015 року по 01 березня 2016 року, яка становить 12\~363,75 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 7546,35 грн., а також компенсації втрати частини заробітної плати (інфляційні втрати) у звязку з затримкою термінів її виплати за період з 01.01.2015 року по 01.03.2016 року в сумі 3092,60 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні, ознайомившись з наданим представником відповідача контррозрахунком до уточненої позовної заяви, погодився з даними, що зазначені у ньому та уточнив свої вимоги, зазначивши суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 12\~363,75 грн., суму середнього заробітку за період затримки розрахунку в розмірі 6700,44 грн., а також суму компенсації втрати частини заробітної плати (інфляційні втрати) у звязку з затримкою термінів її виплати в розмірі 3092,60 грн. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала з урахуванням наданого до суду контррозрахунку по уточненої позовної заяви. Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на посаді водія автотранспортних засобів 2 кл. БілАЗ в товаристві з обмеженою відповідальністю «Граніт Групп» з 30.08.2010 року що підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці (а.с.7). Відповідно до наказу № 05 від 01 березня 2016 року, з 01 березня 2016 року його було звільнено з роботи за згодою сторін за п. 5 ч. 1\~ст. 36 КЗПП України, але повний і своєчасний розрахунок з ним відразу після звільнення проведено не було. \~Згідно зі ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З наданих пояснень представника відповідача та зі змісту контррозрахунку вбачається, що товариством з обмеженою відповідальністю «Граніт Групп» визнано факт несвоєчасного розрахунку з [PERSON] відразу після звільнення та необхідність сплати компенсації втрати частини заробітної плати. Відповідно до ч. ч. 1, 7\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 1\~статті 94 Кодексу законів про працю України\~та ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору. У відповідності до\~ст. 116 Кодексу законів про працю України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Однак вказані вимоги закону відповідачем належним чином виконані не були. Суми, належні позивачу при звільненні, у повному обсязі відповідачем не сплачені. Позивач звертався до відповідача із проханням щодо проведення перерахунку та виплати йому заробітної плати за відпрацьований час. Проте його законні вимоги відповідачем не задоволені, належні йому до сплати суми не виплачені. Згідно з вимогами\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У відповідності до ч. 2\~ст. 233 КЗпП України\~у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно зі\~ст. 238 КЗпП України\~при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. \~Також, статтею 34 Закону України «Про оплату праці»\~встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші. Таким чином обставини, якими позивач обґрунтовує свої уточнені вимоги, з урахуванням контррозрахунку, який був визнаний кожною стороною, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і вони підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 430\~ЦПК України\~рішення про стягнення заробітної плати в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з\~ст.133 ЦПК України\~судовий збір включено до складу судових витрат. Позивач звільнений від сплати судового збору за подання заяви про стягнення заробітної плати на підставі п.1 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI. Відповідно до положень ч. 2\~ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що суд задовольнив позов, на користь держави підлягає стягненню з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved