Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до[PERSON], [PERSON] про стягнення коштів. Ухвалою суду від 21 липня 2016 року відкрито провадження по справі. Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2017 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], ТОВ Нова Пошта про стягнення коштів відмовлено. 24 жовтня 2017 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про винесення додаткового рішення по даній справі, оскільки судом не вирішено питання про стягнення з позивача [PERSON] судових витрат в сумі 6000 грн. на його користь за надання юридичної допомоги адвокатом [PERSON], який приймав участь в судовому розгляді справи в якості його представника. В судове засідання 3 листопада 2017 року позивач [PERSON], його представник [PERSON], відповідачі [PERSON] та [PERSON], і треті особи не зявилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду питання ухвалення додаткового рішення, відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України їх присутність не є обов'язковою. Суд вирішив за можливе розгляд справи проводити у відсутність сторін, застосовуючи при цьому положення ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь в справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення стосовно якої -небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України\~до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати\~40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року,\~за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,46,56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом встановлено, що адвокат [PERSON] до 28.09.2017 року включно мав права на заняття адвокатською діяльністю, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 321, виданим Кваліфікаційно дисциплінарною комісією адвокатури 16 травня 2000 року (т.1 а.с.60). Згідно договору № 53 від 14 серпня 2016 року, укладеного між адвокатом [PERSON] з однієї сторони та відповідачем по справі [PERSON] з іншої сторони, адвокат [PERSON] приймав участь як представник [PERSON] у розгляді Великобагачанським районним судом Полтавської області цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення коштів, з усіма правами відповідача, передбаченими ст. 27, 31 ЦПК України. [PERSON] згідно даного договору доручив [PERSON] бути його представником у розгляді судом даної цивільної справи та виплатив [PERSON] гонорар в сумі 6000 грн. (т.1 а.с. 61). Адвокат [PERSON] приймав участь в судових засіданнях 17 серпня, 12 жовтня, 26 грудня 2016 року, 13 січня, 21 лютого, 28 березня, 19 квітня 2017 року, що підтверджується журналами судових засідань. З 1 січня 2016 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1378 грн., з 1 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1600 грн. В 2016 році граничний розмір компенсації складає за 1 годину - 551 грн. 40 коп., а в 2017 році- 640 грн., в 2016 році адвокат [PERSON] приймав участь в судових засіданнях біля 8 год., в 2017 році ( 13.01,28.02,28.03,09.04 ) також біля 8 год. ( загальна кількість біля 16 год.) та надавав іншу правову допомогу по даній справі. Представником відповідача [PERSON] адвокатом [PERSON] 7 вересня 2017 року наданий розрахунок витраченого ним часу по наданню [PERSON] правової допомоги по даній справі з відповідними розрахунками затраченого часу, квитанцію від 24.08.2017 року про сплату гонорару в сумі 6000 грн., з яких вбачається, що відшкодуванню підлягає 6000 грн. як виплачена адвокату сума гонорару відповідно до договору № 53 від 14.08.2016 року. Отже, вимоги відповідача [PERSON] є обґрунтованими та такими, що відповідають викладеним вище вимогам закону, зокрема,\~\~розмір витрат на правову допомогу за 1 годину не перевищує 40 відсотків прожиткового мінімуму, а перелік наданих послуг є - правовою допомогою. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, оскільки в рішенні суду від 13 жовтня 2017 року не вирішено питання про стягнення витрат за правову допомогу з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] в сумі 6000 грн. 00 коп. адвокатом [PERSON], який приймав участь в судовому розгляді справи в якості його представника, тому є підстави для винесення додаткового рішення по даній справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved