Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 08 травня 2015 року о 13 годині, [PERSON], керуючи автомобілем марки ВАЗ 211040, реєстраційний номер [NUMBER], не вибрав небезпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, виконуючи маневр обгону попутно рухаю чого автомобіля, при виникненні небезпеки для руху, не вжив заходів для обїзду перешкоди або зупинки автомобіля, чим скоїв ДТП, а саме наїзд на автомобіль CHERI, реєстраційний номер [NUMBER], за кермом якого знаходилась позивач, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 12.3 ПДД України. Постановою Старобільського районного суду від 13 травня 2015 року [PERSON] було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. При зіткненні автомобілів було пошкоджено автомобіль позивача. Внаслідок цього ДТП, позивачу також заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку з ушкодженням її автомобіля. Під час ДТП вона була налякана, тривалий час знаходилась в шокованому стані, після чого було порушено її нормальне життя. Вона не могла вночі нормально спати. І до того суворий сімейний бюджет, який складається з розміру її заробітної плати викладача, довелося спрямувати на придбання заспокійливих ліків та відновлення автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану та нецільового використання сімейних грошей. Розмір завданої моральної шкоди, позивач оцінює у сумі не менш як 6000 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі та не заперечувала проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Своїх заперечень суду не надав. Від нього не надійшла заява про відкладення розгляду справи і про причини неявки до суду. Справа розглянута у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. За згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постановою Старобільського районного суду від 13 травня 2015 року [PERSON] було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, факт скоєння [PERSON] ДТП, за обставин визначених вищевказаною постановою Старобільського районного суду від 13 травня 2015 року, вважається судом встановленим та доказуванню не підлягає. Позивач у своїй позовній заяві вказала, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку з ушкодженням її автомобіля. Під час ДТП вона була налякана, тривалий час знаходилась в шокованому стані, після чого було порушено її нормальне життя. Вона не могла вночі нормально спати. Сімейний бюджет, який складається з розміру її заробітної плати викладача, довелося спрямувати на придбання заспокійливих ліків та відновлення автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану та нецільового використання сімейних грошей. Моральну шкоду вона оцінює в 6000 грн., які просить стягнути з відповідача на його користь. Із судової практики у справах про стягнення моральної (немайнової) шкоди вбачається, що під цією шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Важливим показником визначення розміру стягнення моральної (немайнової) шкоди є наявність і вид вини особи, яка заподіяла шкоду. На розмір відшкодування цієї шкоди впливають такі фактори, як характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої моральної травми. Суд вважає, що позивач [PERSON] дійсно перенесла душевні страждання, які вона зазнала у звязку з ушкодженням автомобіля під час ДТП, вчиненим [PERSON] Згідно ч. 3 ст. 23 ГК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У звязку з викладеним, суд вважає, що сума відшкодування моральної шкоди, яка зазначена в позові, є завищеною і не відповідає ступеню тяжкості моральних страждань для позивача, тому враховуючи вимоги принципу розумності та справедливості, суд встановлює розмір компенсації завданої моральної шкоди в розмірі 2000 грн. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди, завданої злочином, підлягають частковому задоволенню. Судові витрати розподіляються у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial