Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач зазначив , що між ним та відповідачем 01.03.2018 укладено договір позики, що підтверджується розпискою, за якою відповідач отримав грошові кошти у розмірі 15000 доларів США з датою повернення боргу - 01.03.2019 року та 08 липня 2019 року відповідач отримав грошові кошти у розмірі 6000 доларів США з датою повернення боргу - 10.09.2019 року . Відповідач добровільно не виконав зобов`язання, не повернув суму позики. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 504 000 грн., інфляційні витрати - 11 948 грн. 3 проценти річних - 10 765 грн. , пеню - 118 533 грн.71 коп., що в загальній сумі складає станом на 10 січня 2020 року - 845 246 грн.71 коп., судові витрати у розмірі 6 452 грн.48 коп. Позивач у своєї заяві до суду підтримав позовні вимоги, просив задовольнити, з підстав викладених у позові, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позову наполягав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, у своєї заяві до суду позов визнав, просив розглянути у його відсутність. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, перевіривши обставини справи приходить до наступного: Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що 01.03.2018 року, [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти у борг під розписку - 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США. Надана розписка містить кінцеву дату повернення боргу - 01.03.2019 року. 08.07.2019 року також надав відповідачу грошові кошти у борг під розписку - 6000 (шість тисяч) доларів США, у якій кінцева дата повернення 10.09.2019 року. Положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Приписами ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Як вбачається з розписки відповідач [PERSON] зобов`язався у строк до 10.09.2019 виконати взяте на себе грошове зобов`язання. В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, сторони в належній формі уклали договір позики, за яким відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позивачу кошти у сумі 15 000 доларів США до 01.03.2019 року та у розмірі 6 000 доларів США до 10.09.2019 року ( а.с.5-6). З огляду на вищезазначені норми цивільного законодавства за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Тобто, розписка - це документ, що засвідчує в письмовій формі факт одержання особою у власність, користування чи розпорядження грошей від іншої особи. Крім того, розписка має також містити дату отримання коштів. Для того, щоб договір позики набрав чинності, необхідне підтвердження одержання позичальником позики. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс 15. В цій постанові зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів. Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою. З оглянутих судом наданих позивачем оригіналів розписок вбачається, що відповідач зобов`язується повернути позивачу кошти в сумі заборгованості. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Позивачем складено розрахунок Суд погоджується з розрахунком позивача , відповідно до розрахунку по договорам позики загальної суми заборгованості ( а.с.11-12) основна заборгованість становить 504 000,00 грн., інфляційні втрати - 11948,00 грн., 3% річних - 10765,00 грн., пені - 118533,71 грн., загальний розмір заборгованості станом на 10.01.2020 року - 645246,71 грн. При подачі позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 6 452,48 грн., який, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved