Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд визнати [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що позивач [PERSON] , спільно із третьою особою - [PERSON] є власниками квартири у будинку готельного типу, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 01.08.2013 р по справі № 643/168/13-ц. Крім позивача в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані відповідачі: [PERSON] з 21.06.2002 року, [PERSON] з 25.02.2004 року, які є дітьми позивача та третьої особи - [PERSON] . Відповідач [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2004 року, не приймає участі в сплаті комунальних платежів, особиста кореспонденція на її ім`я також не надходить. Між позивачем, третьою особою та Відповідачкою [PERSON] не існувало та не існує будь-яких домовленостей стосовно права користування квартирою, належною позивачу спільно із третьою особою. Більш того, як відомо позивачу, відповідачка [PERSON] в період з 2004 по 2017 роки проживала на території Російської Федерації, де отримала громадянство РФ, що підтверджується паспортом громадянина Російської Федерації а наразі постійно проживає на території Сполучених Штатів Америки. Відповідач [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2004 року, не приймає участі в сплаті комунальних платежів, особиста кореспонденція на її ім`я також не надходить. Між позивачем, третьою особою та відповідачкою [PERSON] не існувало та не існує будь-яких домовленостей стосовно права користування квартирою, належною позивачу спільно із третьою особою. Більш того, як відомо позивачу, відповідачка [PERSON] з 2004 року проживає на території Російської Федерації, де отримала громадянство РФ та постійно зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина Російської Федерації та свідоцтвом про зміну імені Відповідачі в квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживають, комунальні платежі не оплачують, у позивача виникають проблеми з надмірною сплатою комунальних послуг, оскільки квартира розташована в будинку готельного типу в якому не встановлено та не можуть бути встановлені індивідуальні лічильники спожитих комунальних послуг, отже оплата комунальних послуг здійснюється за нормами споживання в залежності від кількості зареєстрованих в квартирі осіб, також позивач позбавлений можливості оформити субсидію, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився , про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача , позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились , про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності , проти позову не заперечували. 3-тя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності , позовні вимоги підтримала в повному обсязі Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч. 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , спільно із третьою особою- [PERSON] є власниками квартири у будинку готельного типу, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 01.08.2013 р по справі № 643/168/13-ц. В квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані : [PERSON] , відповідачі - [PERSON] з 21.06.2002 року, [PERSON] з 25.02.2004 року, які є дітьми позивача та третьої особи - [PERSON] . Відповідач [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2004 року, що підтверджується актом від 05.03.2020 року підписаним власниками зазначеної квартири та сусідами: [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2004 року, що підтверджується актом від 05.03.2020 р. підписаним власниками зазначеної квартири та сусідами: [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, ііористування та розпоряджання своїм майном. Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Статтею 64 Житлового кодексу УРСР визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім 'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно положень статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідності зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Реєстрація відповідачів у спірній квартирі позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися належним нерухомим майном, тягне за собою збільшення вартості комунальних платежів. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що місце проживання - житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, дачний будинок тощо), у відповідному населеному пункті або за його межами на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, де особа проживає строком понад шість місяців на рік. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] втратили право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] , як особи, що не проживають без поважних причин строком більше шести місяців , що відповідно є підставою для зняття його з реєстрації згідно вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». На підставі викладеного та

Outcome: approved