Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів\~ [PERSON], [PERSON] про зобовязання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що його батько, [PERSON], постійно проживав в [INFO], він все життя користувався однією земельною ділянкою, межі якої, ще були визначені в 1958 році, що підтверджується планом садиби, відповідно до даного плану встановлюється, що по двом сторонам земельної ділянки, проходить канава, яка була межою між його ділянкою та суміжними. В 1991 році при передачі у власність мешканцям с. Григорівка, в тому числі і батьку, земельних ділянок проводився їх обмір. Так, відповідно до абрису земельної ділянки підтверджуються межі ділянки батька визначені у 1958 році та знаходження з двох сторін рівчака. Після смерті батька позивач постійно проживає в будинку батька та будучи його власником, реалізуючи своє конституційне право на отримання у власність земельної ділянки звернувся до Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області з відповідною заявою. Григорівська сільська рада своїм рішенням від 04 квітня 2008 року передала йому у власність земельну ділянку площею 0,18 га. за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Григорівка, вул. Гагаріна,19. Розташування рівчака відповідає його розташуванню відповідно до плану садиби від 1958 року та абрису 1991 року. 30 травня 2013 року на підставі рішення Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області позивач отримав витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого в нього виникло право власності на земельну ділянку площею 0,18 га. з кадастровим номером 3223182001:01:034:0041 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Григорівка, вул. Гагаріна,19, що підтверджується витягом. В 2013 році відповідачі по справі почали забруднювати рівчак, який проходить по двом сторонам земельної ділянки позивача. По даному рівчаку стікає вода з поля, але внаслідок забруднення рівчака відповідачами вода почала йти на земельну ділянку позивача. Комісія Григорівської сільської ради встановила забруднення рівчака відповідачами та зобовязала останніх прочистити рівчак шириною три метри, та надала позивачу дозвіл особисто обслуговувати рівчак шириною три метри. В 2016 році відповідачі знову почали забруднювати рівчак та встановлювати паркан, внаслідок чого вся вода почала йти на земельну ділянку позивача, в звязку з чим він звернувся до Григорівської сільської ради Обухівського району з відповідною заявою. На даний час відповідачі встановили паркан серед рівчака, всі позиції позивача про врегулювання даного спору залишаються поза уваги, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. 14 березня 2017 року\~ винесено ухвалу про\~відкриття\~ провадження у\~ справі та призначення відкритого судового засідання. 05 травня 2017 року\~ винесено\~ ухвалу про призначення по справі судової земельно-технічної експертизи. 12 липня 2018 року винесено ухвалу про поновлення провадження у справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач та її представники [PERSON], [PERSON] в судовому\~ засіданні просили\~ задовольнити\~ позовні вимоги\~ та\~ пояснили, що відповідачами весь час забруднюється рівчак, що проходить по двом сторонам земельної ділянки, що належить позивачу, і внаслідок забруднення рівчака відповідачами вода почала йти на земельну ділянку позивача, що затікає через паркан. Сільська рада неодноразово розглядала спори щодо суміжного землекористування, однак на даний час спір не вирішено, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] та представник відповівдача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в його задоволенні за безпідставністю з підстав, зазначених у запереченнях на позов, зазначивши, що позивачі зайняли рівчак, близько 3 метрів, що належить до земель сільської ради, жодних перешкод позивачу вони не здійснюють, позивачем поставлено паркан на межі, на землі що належить сільській раді, яка претензій до відповідача не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що був депутатом в селі Григорівка та був членом земельної комісії, позивач постійно скаржився, на що йому було розяснено, що між сторонами не має спільної межі, що між ними земля 2,5 м., що належить сільській раді. Виїжджаючи на місце в 2016 році було встановлено, що у позивача територія навколо будинку загорожена, у відповідача загорожі не було, були кущі, у рівчаку була вода, тільки тоді коли були дощі, але по генеральному плану рівчака не має, це земля сільської ради. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є з 2015 року сільським головою с. Григорівки Обухівського району Київської області та зазначив, що між сторонами існує спір, оскільки між їхніми земельними ділянками є канава для відводу води, яка належить до земель загального користування та комунальної власності сільської ради, ширина якої становить близько 1 м., мешканці підчищають її вручну, безпосередніх межових знаків не має, а також сторонам було розяснено, що канава між їхніми земельними ділянками, це власність територіальної громади. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Згідно ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ст.78 ЗК України встановлено, що право власності на землю-це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них; земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Громадяни України, відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділенні в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.05.2013 року [PERSON] належить земельна ділянка кадастровий номер 3223182001:01:034:0041, що знаходиться в с. Григорівка Обухівського району Київської області, по вул. Гагаріна, 19 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 0,18 га. Тобто, право власності позивача на вказану земельну ділянку зареєстровано державою, отже набуто ним правомірно в установленому законом порядку. Натомість відповідачі фактично користуються земельною ділянкою по вул. Гагаріна, 21 в с.Григорівка, яка у їх власності не перебуває, станом на час вирішення спору не приватизована, їй дійсні розміри, межі у встановленому законом порядку не встановлені. 06.06.2013 року актом земельної комісії Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області зобовязано [PERSON], [PERSON] звільнити рівчак шириною 3 метри впродовж межі від вапняного каміння, пічного шлаку, побутового сміття, добудов та різних насаджень; надано дозвіл [PERSON] особисто обслуговувати рівчак шириною 3 метри зверху ділянки, а також почистити посередині землі, яка виділена для рівчака шириною 3 метри. Всупереч вимогам земельної комісії Григорівської сільської ради відповідачами в односторонньому порядку було проведено будівельні роботи по встановленню огорожі (паркану) частково на території рівчака (канави), що є фактичним межовим знаком, пролягає між земельними ділянками по вул. Гагаріна 19 та 21 в с.Григорівка, при цьому частково було засипано русло рівчака, змінено його конфігурацію, що узгоджується із поясненнями сторін, показами свідків, висновком експерта, сукупністю письмових доказів. Відповідно до ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.\~\~Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.\~\~Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.\~316 Цивільного кодексу\~України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.317 ч.1 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.108\~Земельного кодексу\~України у випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів. Власники сусідніх земельних ділянок можуть користуватися межовими спорудами спільно за домовленістю між ними. Витрати на утримання споруди в належному стані сусіди несуть у рівних частинах. До того часу, поки один із сусідів зацікавлений у подальшому існуванні спільної межової споруди, вона не може бути ліквідована або змінена без його згоди. Позивачка та її представники стверджують, що відповідачі створюють перешкоди позивачу у користуванні його земельною ділянкою, шляхом демонтажу та перенесенню за власний рахунок відповідачів паркану (металевих стовпчиків з сіткою рабицею) за межі рівчака. Відповідно до висновку комплексної судової земельно-технічної експертизи №СЕ-1204-1-867.17 від 01.03.2018 року огорожа з металевої сітки на металевих стовпах, яка фактично частково огороджує земельну ділянку по вулиці Гагаріна, 21 в с. Григорівка Обухівського району Київської області, знаходиться в межах (по верхніх брівках) рівчаку (канави), розташованого між земельними ділянками по вулиці Гагаріна, 19 і Гагаріна, 21 в с. Григорівка Обухівського району Київської області. Виходячи з наданих на дослідження матеріалів можливо стверджувати, що дана огорожа знаходиться за межами земельної ділянки по вулиці Гагаріна, 19 в с. Григорівка Обухівського району Київської області, кадастровий №3223182001:01:034:0041, площею 0,18 га, що відповідно до свідоцтва про право власності від 30.05.2013 р. належить [PERSON]. Встановити кому належить земельна ділянка, на якій фактично розташована огорожа з металевої сітки на металевих стовпах, яка фактично частково огороджує земельну ділянку по вулиці Гагаріна, 21 в с. Григорівка Обухівського району Київської області, виходячи з наданих матеріалів не надається можливим, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів та інформації про координати поворотних точок земельної ділянки по вулиці Гагаріна, 21 в с. Григорівка Обухівського району Київської області. Конструктивні та геометричні характеристики огорожі з металевої сітки, що знаходиться в межах (по верхніх брівках) рівчаку (канави), розташованого між земельними ділянками по вулиці Гагаріна, 19 і Гагаріна, 21 в с. Григорівка Обухівського району Київської області, яка фактично частково огороджує земельну ділянку по вулиці Гагаріна, 21 в с. Григорівка Обухівського району Київської області, а також її розташування, по відношенню до будівель і споруд, розташованих на земельній ділянці по вулиці Гагаріна, 19 в с. Григорівка Обухівського району Київської області, - не порушують вимог ДБН. При цьому, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів та інформації про координати поворотних точок земельної ділянки по вулиці Гагаріна, 21 в с. Григорівка Обухівського району Київської області, експерту не надається можливим дослідити чи є дана огорожа самочинним будівництвом. Рівчак (канава), який розташований між земельними ділянками по вулиці Гагаріна, 19 і Гагаріна, 21 в с. Григорівка Обухівського району Київської області проходить на всій довжині між фактичними межами земельних ділянок, та має змінну ширину від 0,93 м до 2,21 м; середня ширина рівчака 1,73 м. Графічне відображення розташування та розмірів рівчаку зображено в додатках в таблиці №1. Розташування рівчака (канави) по відношенню до земельної ділянки по вулиці Гагаріна, 19 в с. Григорівка Обухівського району Київської області відповідає плану садиби від 23.04.1958 р. та абрису обміру присадибної ділянки, в частині його розташування з правої (зі сторони дороги) та дальньої (протилежної до сторони від дороги) сторін від меж земельної ділянки. В частині розмірів (довжини) та прив'язки розташування рівчака до житлового будинку наявні невідповідності (описані на арк. №№12-13 в досліджуваній частині висновку), проте, визначити у зв'язку з чим вони виникли, експерту не надається можливим, оскільки фактичні розміри земельної ділянки по вулиці Гагаріна, 19 в с. Григорівка Обухівського району Київської області не відповідають даним плану садиби від 23.04.1958р. та абрису обміру присадибної ділянки (які між собою також не відповідають один одному). Рівчак (канава), розташований між земельними ділянками по вул.. Гагаріна, 19 і Гагаріна, 21 в с. Григорівка, Обухівського району, Київської області частково (площею) 0,0003 га знаходиться в межах земельної ділянки кадастровий номер №3223182001:01:034:0041 по вул. Гагаріна, 19 в с. Григорівка, Обухівського району Київської області. Графічне відображення місця фактичного розташування рівчака в межах земельної ділянки по вулиці Гагаріна, 19 в с. Григорівка Обухівського району Київської області, кадастровий №3223182001:01:034:0041, площею 0,18 га, що відповідно до свідоцтва про право власності від 30.05.2013 р. належить [PERSON] зображено в додатках в таблиці №1. Встановити кому належить земельна ділянка, на якій фактично розташований рівчак (канава) між земельними ділянками по вулиці Гагаріна, 19 і Гагаріна, 21 в с. Григорівка Обухівського району Київської області в частині, що не знаходиться в межах земельної ділянки по вулиці Гагаріна, 19 в с. Григорівка Обухівського району Київської області, кадастровий №3223182001:01:034:0041, виходячи з наданих матеріалів не надається можливим, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів та інформації про координати поворотних точок земельної ділянки по вулиці Гагаріна, 21 в с. Григорівка Обухівського району Київської області. Графічне відображення меж земельної ділянки по вулиці Гагаріна, 19 в с. Григорівка Обухівського району Київської області відповідно до фактичного користування та правовстановлюючої документації (свідоцтва про право власності від 30.05.2013 p.), в одній системі координат, зображено в додатках в таблиці №1. Відобразити межі земельної ділянки по вулиці Гагаріна, 21 в с. Григорівка Обухівського району Київської області відповідно до фактичного користування та правовстановлюючої документації не надається можливим, у звязку з відсутністю доступу на земельну ділянку та даних про координати поворотних точок меж земельної ділянки згідно правовстановлюючої документації. Відповідно до ч.1 ст.110\~ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст.89 ЦПК України. Згідно ч.ч.1,2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Доводи позову про наявність у позивача будь-яких прав на споруду суперечать чинному законодавству, оскільки будівництво здійснювалось на чужій земельній ділянці самочинно всупереч закону. Оцінюючи сукупність досліджених судом доказів, суд вважає, що під час судового розгляду встановлено самовільне зайняття відповідачами частини земельної ділянки, яка перебуває між належною позивачеві земельною ділянкою по вул. Гагаріна, 19 та земельною ділянкою по вул. Гагаріна, 21, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади Григорівської сільської ради і використовується для відводу води як рівчак (канава), зокрема відповідачами без будь-яких передбачених законом дозволів було встановлено частину стовпчиків для облаштування огорожі, частково засипано рівчак (канаву). Доводи відповідачів про те, що це вони робили в межах належної їм земельної ділянки суд вважає необґрунтованими, оскільки земельна ділянка по вул.Гагаріна, 21 не приватизована, тому не належить на праві власності відповідачам, межі цієї ділянки у встановленому законом порядку не визначені, межові знаки в натурі (на місцевості) не встановлені. Крім того, декларації на здійснення відповідних будівельних робіт в установленому законом порядку не подавалось, дозвіл сільської ради чи іншого уповноваженого органу не отримано, отже відповідні будівельні роботи проводились відповідачами незаконно, самочинно. Однак, суд вважає, що фактично встановлені відповідачами споруди знаходяться за межами належної позивачеві земельної ділянки, тому належним позивачем у спорі за вимогами про демонтажу та перенесенню паркану за межі рівчака не може бути саме [PERSON], а повинна бути Григорівська сільська рада як власник земель загального користування, оскільки зміна конфігурації рівчака хоч і може призвести до порушення прав позивача як землевласника, однак у цій справі реальність таких порушень належними і допустимими доказами не підтверджена. Тобто ступінь обєктивного співвіднесення дій відповідачів із наслідками для прав позивача не свідчить про виникнення вже існуючих порушень прав позивача як власника земельної ділянки, тому в цій частині позовних вимог достатніх підстав для їх відновлення у судовому порядку немає, однак фактичні обставини справи свідчать про реальність загроз для порушення тих же прав позивача у майбутньому. У відповідності до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~статті 5\~ЦПК України\~здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи викладене, суд вважає, що під час судового розгляду знайшли обєктивне підтвердження доводи позову про те, що подальше встановлення огорожі відповідачами на території рівчака, який повинен перебувати у загальному користуванні та використовується для відводу води, призведе до зміни природного ландшафту, зміни конфігурації рівчака, напрямку потоку води та може призвести до підтоплення належної позивачеві земельної ділянки або зміни її меж поза його волею, тому в цій частині суд вважає достатніми підстави для судового захисту прав позивача як власника земельної ділянки в порядку ч.2 ст.386 ЦК України. Належним і достатнім способом захисту прав позивача суд вважає заборону вчинення відповідачами дій, які можуть порушити його право, а саме слід зобовязати [PERSON], [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні [PERSON] належною йому земельною ділянкою площею 0,18 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, село Григорівка, вулиця Гагаріна, 19, кадастровий номер 3223182001:01:034:0041, шляхом будівництва, монтажу, встановлення паркану, металевих стовпчиків з сіткою рабицею, інших будівель чи споруд, а також вчинення будь-яких інших дій щодо зміни конфігурації, меж, ширини, глибини чи місцерозташування рівчака (канави), що перебуває між земельними ділянками № 19 та № 21 по вулиці Гагаріна в селі Григорівка Обухівського району Київської області. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли свого підтвердження в судовому засіданні лише частково, оскільки частково ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, при цьому заперечення відповідачів також лише частково ґрунтуються на законі та письмових доказах, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити в частині доведених вимог і визначивши належний спосіб захисту прав позивача як власника земельної ділянки. Правомірним суд визнає вимоги позивача про відшкодування відповідачами понесених ним судових витрат в повному обсязі, оскільки такі вимоги відповідають ст. 141 ЦПК України та підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією про сплату судового збору.

Outcome: partial