Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 41044грн., стягнення моральної шкоди у розмірі 360000грн, мотивуючи дані вимоги тим , що 30.01.2013р. за місцем мешкання позивача [PERSON] за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, 7а/59, співробітниками податкової міліції на підставі ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області Горбатенко О.М. від 11.01.2013р. по справі №428/138/13-к був проведений обшук. Метою проведення обшуку, як вказано було в ухвалі слідчого судді, було відшукування документів фінансово-господарської діяльності ТОВ «Мівіс», ПП «Профі», ПП «МВВ «Север», ТОВ «НВП «Нікє Рав», ПП «Бастіон», ПП «Тріанон» та інших предметів і документів, що можуть бути доказами під час судового розгляду. Однак, в порушення норм КПК України обшук проводився співробітниками ДПІ у м. Сєвєродонецьку, а ухвала слідчого судді Горбатенко О.М. від 11.01.2013р. не була оформлена належним чином згідно норм КПК України, тобто була недійсна. Таким чином, виконання недійсної ухвали про обшук житла не уповноваженими особами привело до незаконного вилучення документів, печаток і штампів, системного блоку, ноутбуку та грошових коштів, які є спільною власністю родини, які не зазначені в ухвалі слідчого судді та не були метою обшуку. Отже, вилучене у позивача [PERSON] майно та грошові кошти у сумі 16810грн. мали правовий статус тимчасово вилученого майна. Всупереч вимогам КПК старший слідчий СВ ДПІ у м. Сєвєродонецьку [PERSON] з клопотання про арешт тимчасово вилученого майна до суду не звертався, майно позивачу [PERSON] не повернув. 30.01.2013р. позивачем [PERSON] було подано заяву до керівника ГВ ПМ ДПІ у м. Сєвєродонецьку про повернення незаконно вилученого майна, а 05.02.2013р. позивачем [PERSON] було подане клопотання безпосередньо до слідчого про повернення вилученого майна та грошових коштів, однак 13.02.2013р. позивач [PERSON] отримав відповідь старшого слідчого СВ ДПІ у м. Сєвєродонецьку про те, що відсутня можливість повернути вилучені речі з причини того, що 06.02.2013р. кримінальне провадження було направлено для подальшого здійснення досудового розслідування до слідчого управління ДПС у Луганській області. Таким чином, вилучене в ході обшуку 30.01.2013р. майно та грошові кошти позивача [PERSON] є незаконно привласненими у звязку з неприйняттям рішення про арешт або повернення власнику тимчасово вилученого майна та грошових коштів. Оскільки права позивача [PERSON] залишаються наразі порушеними, то позивач [PERSON] вважає, що йому спричинена матеріальна шкода у розмірі 41044грн. та моральна шкода, яку позивач [PERSON] оцінює в розмірі 360000грн., яка полягає у моральних стражданнях, що позначили негативні зміни в житті позивача. Тому, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить суд стягнути з Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку на його корись матеріальну шкоду у розмірі 41044грн.; стягнути з Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку на його корись моральну шкоду у розмірі 360000грн., а загалом 401044грн.. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що обшук проводився за його місцем мешкання співробітниками ДПІ у м. Сєвєродонецьку, а ухвала слідчого судді Горбатенко О.М. від 11.01.2013р. не була оформлена належним чином згідно норм КПК України, тобто була недійсна. Таким чином, виконання недійсної ухвали про обшук житла не уповноваженими особами привело до незаконного вилучення документів, печаток і штампів, системного блоку, ноутбуку та грошових коштів, які є спільною власністю родини, які не зазначені в ухвалі слідчого судді та не були метою обшуку. Всупереч вимогам КПК слідчий з клопотання про арешт тимчасово вилученого майна до суду не звертався, майно йому не повернув. Тому, він вважає, що вищевказані речі були у нього викрадені та безпідставно відправлені до м. Луганська, де наразі й знаходяться. Провадження по даній справі було розглянуто по суті у 2014р. та закрито, у даному провадженні він не проходив ні як підозрюваний, ні як свідок, ні як потерпілий. Ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області Губанова В.Д. вищевказані дії було визнано незаконними та вирішено повернути дані речі власнику. Тобто, наразі предметом справи є його пограбування працівниками ДПІ у м. Сєвєродонецьку. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснень не мав. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи , суд прийшов до висновку , що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.ст.167-169 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі повязаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. Тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобовязана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем звязку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобовязана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобовязана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною пятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Горбатенко О.М. від 11.01.2013р. по справі №428/138/13-к, ухвалено провести обшук за місцем мешкання [PERSON] В`ячеслава Григоровича в квартирі [ADDRESS], яка на праві приватної власності належить [PERSON] В`ячеславу Григоровичу, з метою відшукання документів фінансово - господарської діяльності ТОВ «Мівісс» (код 32269533), ПП «Профі» (код 31595898), ПП «МВВ «Сєвєр» (код 36804198), ТОВ «НВП «Ніке Рав» (код 24187925), ПП «Бастіон» (код 32830952), ПП «Тріанон» (код 24843967) , а також інших підприємств з ознаками фіктивності, статутних, реєстраційних документів та печаток вищевказаних субєктів підприємницької діяльності, системних блоків комп'ютерів і інших носіїв інформації, що містять документи вказаних підприємств в електронному виді, а також інших предметів і документів, які можуть бути доказами під час судового розгляду. Відповідно до копії протоколу обушку від 30.01.2013р., на підставі ухвали слідчого судді по справі №428/138/13-к від 11.01.2013р. проведено обшук та вилучено речі та документи, які містяться в переліку. Відповідно до копії ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Губанова В.Д. від 20.02.2013р. по справі №428/1440/13-к за скаргою [PERSON] на бездіяльність старшого слідчого СВ ДПІ у м. Сєвєродонецьку [PERSON] при здійсненні досудового розслідування в кримінальному провадженні №320012030370000005, ухвалено скаргу [PERSON] задовольнити та визнано бездіяльність слідчого СВ ДПІ у м. Сєвєродонецьку [PERSON] при здійснені досудового розслідування в кримінальному провадженні № 320012030370000005, яка полягала у неприйнятті рішення згідно з вимогами ст.169 КПК України про повернення вилученого майна та грошових коштів, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку; зобовязано слідчого , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні , зареєстрованому в ЄРДР за №320012030370000005, негайно прийняти рішення щодо вилученого у [PERSON] майна та грошових коштів, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, згідно з вимогами ч.5 ст.171 КПК України. Відповідно до копії повідомлення Головного управління Міндоходів у Луганській області №592/7/12-14-07 від 04.03.2015р., тимчасово вилучене майно, а саме системний блок комп'ютера, ноутбук, печатки підприємств, а також документи фінансово-господарської діяльності підприємств, що були вилучені в ході проведення обшуку в рамках зазначених кримінальних проваджень, було визнано речовими доказами та поміщено, відповідно до діючого законодавства, до кімнати зберігання речових доказів, що знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2(A). На теперішній час не надається за можливе у зв'язку з тим, що матеріали кримінальних проваджень №320120303700000004 та №320120303700000005, а також речові докази, що були здобуті в рамках зазначених кримінальних проваджень перебувають на непідконтрольній українській владі території за адресою: м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2(A). При отриманні доступу до матеріалів кримінальних проваджень №320120303700000004 та №320120303700000005, слідчими буде вирішена доля речових доказів. Таким чином, судом встановлено, що 30.01.2013р. працівниками податкової міліції на підставі матеріалів досудового розслідування №320012030370000005 від 28.11.2012р. та ухвали слідчого судді по справі №428/138/13-к було проведено обшук у позивача [PERSON], в ході якого було виявлено та вилучено речі та документи, перелік яких міститься в протоколі обшуку. Відповідно до повідомлення Головного управління Міндоходів у Луганській області №592/7/12-14-07 від 04.03.2015р., тимчасово вилучене майно, що було вилучене в ході проведення обшуку в рамках кримінальних проваджень №320120303700000004 та №320120303700000005, було визнано речовими доказами та поміщено, відповідно до діючого законодавства до кімнати зберігання речових доказів, що знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2(A). Матеріали кримінальних проваджень №320120303700000004 та №320120303700000005 наразі перебувають на непідконтрольній українській владі території за адресою: м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2(A). Крім того, суд критично відноситься до пояснень позивача [PERSON] щодо розгляду по суті кримінального провадження у 2014р. та його закриття з наступних підстав. Відповідно до копії ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04.11.2014р. по кримінальному провадженню №1-кп/428/475/2013р., кримінальне провадження (№320120303700000004 від 28.11.2013р.) відносно [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст.27 ч.3, 205 ч.1 КК України закрито. З матеріалів зібраних в ході судового розгляду вбачається, що обшук у позивача [PERSON] проводився в рамках досудового розслідування кримінального провадження №320012030370000005 від 28.11.2012р., матеріали якого наразі перебувають на непідконтрольній українській владі території за адресою: м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2(A). Речі, які були вилучені у позивача [PERSON] під час обшуку 30.01.2013р. наразі є речовими доказами, які наразі також перебувають на непідконтрольній українській владі території за адресою: м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2(A). Відомості про закриття кримінального провадження №320012030370000005 від 28.11.2012р. стосовно [PERSON] наразі відсутні. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] надав суду лише копії документів, які не посвідчені належним чином, та не можуть бути розцінені судом як належні та допустимі докази по даній справі. Крім того, в обґрунтування наявної матеріальної шкоди позивач [PERSON] посилається на норами ст.1166 ЦК України і на те, що предметом даної справи є його пограбування працівниками ДПІ у м. Сєвєродонецьку, при цьому суд зауважує, що відповідно до ст.1176 ЦК України, порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства , прокуратури або суду, встановлюється законом. Оскільки позивачем [PERSON] не було надано суду належним та допустимих доказів щодо завдання йому шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу досудового слідства, та до того ж жодним чином не обґрунтовано наявність матеріальної та моральної шкоди, то суд приходить до висновку, що обставини викладені позивачем [PERSON] в обґрунтування свого позову не знайшли відображення в матеріалах справи, а отже позовна заява [PERSON] до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 41044грн., стягнення моральної шкоди у розмірі 360000грн. не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed