Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить розірвати договори оренди землі від 11 вересня 2012 року, укладені між ним і Фермерським господарством «Серміш Агро» та зареєстровані в Управлінні Держкомзему у Бродівському районі за № 462038244003529 та за № 462038244003706; стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просить суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила, просить суд відмовити в його задоволенні. Зясувавши обставини по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань. Встановлено, що [PERSON] на праві власності належать земельні ділянки на території Комарівської сільської ради Бродівського району відповідно до Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ № 529445 від 29 липня 2010 року в розмірі 1,2236 та серії ЯЕ № 534832 від 29 липня 2010 року в розмірі 0,2293га (а.с. 5,6). 11 вересня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено два договори оренди землі, які 12 жовтня 2012 року зареєстровані в Управлінні Держкомзему у Бродівському районі за № 462038244003529 та за № 462038244003706 строком на 7 років (а.с.7-10). Згідно п.14,15 договорів земельні ділянки надавалась на умовах оренди для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, цільове призначення земельних ділянок - землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного виробництва. Відповідно до договорів оренди землі від 11 вересня 2012 року, зареєстрованих 12 жовтня 2012 року в Управлінні Держкомзему у Бродівському районі за № 462038244003529 та за № 462038244003706 сторонами підписано акти прийому-передачі земельних ділянок, за якими позивач як орендодавець передав, а орендар в особі голови ФГ «Серміш Агро» [PERSON] прийняв земельні ділянки, площа яких становить 1,2236 га та 0,2293га. Відповідно до п.8 Договорів, відповідач зобов»язаний був протягом строку дії договорів за кожен рік користування земельними ділянками сплачувати орендну плату у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки кожної земельної ділянки, що складала 1083 грн 73 коп. та 44 грн. 34 коп. Відповідно до п.9 Договорів орендна плата здійснюється з урахуванням коефіцієнту індексації. Відповідно до п.10 Договорів орендна плата повинна вноситися до 31 грудня кожного року. У разі не внесення орендної плати у строки, визначені договорами, справляється пеня в розмірі 1% несплаченої суми за кожен день прострочення (п.13) договорів. Представник позивача стверджує, що відповідач порушив свої зобовязання щодо своєчасності розрахунку за користування земельними ділянками, земельні ділянки за цільовим призначенням не використовував, орендну плату жодного разу не платив. Представник відповідача не заперечує того, що не платив орендну плату позивачу, проте, просить врахувати, що господарство має намір обробляти землі і сплачувати орендну плату позивачу. Суд не буре до уваги твердження представника позивача про те, що з 2013 року землі самовільно захоплені Приватним підприємством «Агрофірма Лугове», так як суду не представлено жодного доказу цього, а копія витягу з кримінального провадження № 12017140160000534 свідчить про те, що лише в серпні 2017 року до органу поліції звернулося Фермерське господарство «Серміш Агро» із заявою про самовільне зайняття земельної ділянки Приватним підприємством «Агрофірма Лугове». Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобовязальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору. Згідно п. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. При погодженні з відповідачем строку сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, який відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є істотною умовою договору оренди землі, позивач розраховував на отримання необхідних обігових грошових коштів. А отже, в звязку з порушенням строку сплати орендної плати, він був позбавлений можливості отримання матеріальних благ, на які розраховував при укладені договору оренди землі. Згідно зі ст. 13 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 цього Закону розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити нормативному акту, чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земелькою ділянкою є систематична несплата орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 32 зазначеного Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Таким чином, відповідач систематично не виконував і не виконав до теперішнього часу своїх обовязків, передбачених договором щодо виплати орендної плати за користування земельною ділянкою. В силу ст. 88 ЦПК України стягненню із відповідача в користь позивача підлягає судовий збір в сумі 640,00 гривень.

Outcome: approved