Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між ним та [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він одружився із [PERSON] 17 червня 2006 року. Від даного шлюбу у них є дочка, [PERSON], [INFO]. Останнім часом їхнє спільне сімейне життя поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними подружніх відносин. Із весни 2013 року вони не проживають разом, адже кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб. Внаслідок психологічної несумісності вони дистанціювалися один від одного. Їхні взаємні відносини стали холодними, а міжособистісний зв'язок втрачено назавжди. Означені обставини породжують між ними непорозуміння, що викликають, відповідно, душевні страждання та впливають на самопочуття, працездатність, породжують стресові ситуації, негативно впливають на їхню дочку. Нормальна сімейна атмосфера зруйнована та не підлягає відновленню. В судовому засіданні 19 червня 2015 року позивач позовні вимоги підтримав, пояснив, що з відповідачем проживає окремо з травня 2012 року, з того часу вони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Відповідач в судовому засіданні 19 червня 2015 позов не визнала, пояснила, що дійсно вони з позивачем проживають окремо протягом останніх трьох років, однак відповідач повертався в сім`ю, вони підтримували сімейно-шлюбні стосунки, і в розмовах з позивачем вона відчувала можливість збереження їх сім`ї. Просила суд надати час для примирення з позивачем. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 17 червня 2006 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 111 Сімейного кодексу України, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року [PERSON] та [PERSON] надавався строк на примирення терміном в три місяці. В судове засідання 21 вересня 2015 року, яке було призначено судом після примирення, позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання 21 вересня 2015 року не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позов визнала, проти його задоволення не заперечувала, просила справу розглянути у її відсутність. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та відповідача. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з вересня 2012 року, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи наведене та

Outcome: approved