Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Вугледарського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 06 травня 1998 року уклав з відповідачами [PERSON] , [PERSON] , які діяли від свого імені та імені неповнолітнього сина [PERSON] , договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Договір був оформлений сторонами у формі біржового контракту №36.98 на Регіональній товарній біржі «ВРЕМЯ». Згідно біржового контракту однокімнатна квартира [ADDRESS] , перейшла у власність позивача. Під час укладення біржового контракту сторони досягли істотних умов договору купівлі продажу, що підтверджується фактичними діями сторін, а саме, відповідачі отримали грошові кошти і передали позивачу всі документи і ключі від квартири, після чого відповідачі виїхали з міста Вугледар і засвідчити угоду нотаріально на даний час є неможливим. У зв`язку з тим, що біржовий контракт, посвідчений Регіональною товарною біржою «ВРЕМЯ», виконаний з порушенням вимог ст. 227 ЦПК України, є недійсним та таким, що обмежує права позивача. Тому, [PERSON] просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири №36.98 від 06 травня 1998 року, укладений на Регіональній товарній біржі «ВРЕМЯ», та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Позивач про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку СМС-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду (а.с. 37). Від позивача на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с. 45). Згідно доповідних кур`єра Вугледарського міського суду Донецької області від 22 квітня 2020 року, від 09 липня 2020 року, від 23 липня 2020 року та довідок оператора поштового зв`язку про причини невручення поштових відправлень за адресою проживання відповідачів, зазначених в позові, вручити судові повістки останнім про виклик до суду виявилось не можливим, оскільки фактично [PERSON] та [PERSON] за даною адресою відсутні (а.с. 20, 22, 24, 25, 28, 38, 43, 44). У зв`язку з викладеним Вугледарським міським судом Донецької області, з метою повідомлення відповідачів про місце, дату та час розгляду справи, розміщено оголошення від 28 березня 2020 року та від 22 липня 2020 року на офіційній веб-сторінці Вугледарського міського суду Донецької області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (а.с. 17, 18, 35, 36). Однак, відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності, відзиву на позов або додаткових доказів до суду не надходило. Від відповідачів не надходило клопотань про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України, від сторін не надходило. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі доказами та документами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що між [PERSON] , [PERSON] , які діяли від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] , та [PERSON] 06 травня 1998 року було укладено договір купівлі-продажу, який укладено на Регіональній Товарній біржі «ВРЕМЯ», за яким відповідачі [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] придбав двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належала відповідачам на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 08 квітня 1998 року, зареєстрованому у ДКП «Архітектурно-планувальне, земельно-кадастрове бюро» м. Вугледара за реєстровим номером 2/1 від 04 травня 1998 року (а.с. 9). Як вбачається з реєстраційного напису квартира [ADDRESS] , зареєстрована ДКП «Архітектурно-планувальне, земельно-кадастрове бюро» м. Вугледара, зареєстрована за [PERSON] та належить останньому на праві приватної власності, що записано в реєстраційну книгу №2/1 за реєстраційним номером 522 від 07 травня 1998 року (а.с. 9). На підставі зазначеного договору купівлі-продажу №36.98 від 06 травня 1998 року ДКП «Архітектурно-планувальне, земельно-кадастрове бюро» 07 травня 1998 року було видано технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , який було зареєстровано за інвентарним номером 2/1, реєстраційний номер 522. У відповідності до технічного паспорту [PERSON] є власником вищезазначеної квартири (а.с. 7-8). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №196603453 від 17 січня 2020 року, відомості про право власності на квартиру [ADDRESS] , у зазначених реєстрах відсутні (а.с. 12). Згідно відмітки у копії паспорту позивача серії [NUMBER] , виданого 08 квітня 1998 року Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] з 20 травня 1998 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-5). Як вбачається з виписки з домової книги щодо зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , відповідачів [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] було знято з реєстраційного обліку за зазначеною адресою 06 травня 1998 року (а.с. 10-11). Правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачами на підставі укладеного між ними договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , мали місце до набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 року. А тому, в даному випадку підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу України в редакції 1996 року. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1996 року) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до вимог ст. 227 ЦК України (в редакції 1996 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Окрім того, суд вважає необхідним зауважити, що у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу у 1998 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню і вважалися укладеними з моменту їх реєстрації на біржі. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі-продажу двокімнатної квартири [ADDRESS] та всі істотні умови даного договору сторонами були виконані, окрім нотаріального посвідчення договору. Тому, суд вважає доцільним визнати договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] , [PERSON] , які діяли від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] , та [PERSON] 06 травня 1998 року на Регіональній Товарній біржі «ВРЕМЯ» - дійсним, та визнати за [PERSON] право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved