Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позивом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП мотивуючи свої вимоги тим, що 23.09.2015 року о 19 год. в м. Києві водій [PERSON] керуючи автомобілем Фольцфаген д.н. [NUMBER] по Броварському проспекту, не врахував дорожню обстановку, при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечним не надав дороги автомобілю Ауді д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався в попутному напрямку, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.10.2015 року [PERSON] визнано винною в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Ауді д.н. [NUMBER] який належить [PERSON] Автомобіль Фольцфаген д.н. [NUMBER] не був забезпечений полісом обов'язкового страхування наземних транспортних засобів на випадок заподіяння шкоди третім особам. Відповідно до Висновку за результатами проведення експертного авто товарознавчого дослідження № 1618/16-54 від 25.02.2016 року складеного КНДІСЕ вартість матеріального збитку склала 26450,47 грн. Витрати на проведення автотоварознавчої експертизи склали - 1474,56 грн. Крім майнової шкоди [PERSON] зазнав моральної шкоди, що полягає в неправомірних діях відповідача. Добровільної відмови відповідача відшкодувати матеріальний збиток, що призвело до нервового стресу та душевних страждань.Розмір відшкодування моральної шкоди визначено в сумі 5000 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повідомлена судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явилася і не повідомила суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку позивача, який подала заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 23.09.2015 року о 19 год. в м. Києві водій [PERSON] керуючи автомобілем Фольцфаген д.н. [NUMBER] по Броварському проспекту, не врахував дорожню обстановку, при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечним не надав дороги автомобілю Ауді д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався в попутному напрямку, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.10.2015 року [PERSON] визнано винною в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Ауді д.н. [NUMBER], що належить позивачу [PERSON] Відповідно до листа МТСБУ від 01.03.2017 року № 7/2-28/5081 в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відсутня інформація станом на 23.09.2015 року договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного по відношенню до транспортного засобу д.н. [NUMBER]. Згідно Висновку за результатами проведення експертного авто товарознавчого дослідження № 1618/16-54 від 25.02.2016 року складеного КНДІСЕ, вартість матеріального збитку автомобіля Ауді д.н. [NUMBER] склала 26450,47 грн. Витрати на проведення автотоварознавчої експертизи склали - 1474,56 грн., що підтверджується Актом здачі-приймання за заявою авто товарознавчого дослідження. Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При з'ясуванні фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов'язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Як передбачено п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов'язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст.10,60 ЦПК України. Виходячи з викладеного вище, розглядаючи справу у відповідності до вимог ч.1 ст.11 ЦКП України в межах заявлених позовних, приймаючи до уваги обґрунтування моральної шкоди з боку позивача, обставин її завдання з вини відповідача в скоєнні ДТП, моральних переживаннях позивача у зв'язку з добровільною відмовою відповідача відшкодувати матеріальний збиток, що призвело до нервового стресу та душевних страждань. Хвилювання та думки про відновлення транспортного засобу тримали позивача у постійній нервовій та психологічній напрузі, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача суму у відшкодування моральної шкоди в розмірі - 1500 грн. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальний збиток у сумі 26450,47 грн. та моральну шкоду у сумі 1500 грн., а тому позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, підлягає до задоволення частково. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі в сумі 2821,76 грн. з яких: 1347,20 грн. - судовий збір, 1474,56 грн., - витрат пов'язаних на оплату експертного дослідження. Враховуючи наведене та

Outcome: partial