Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, а саме автомобіля Opel Vectra, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В обґрунтування\~\~позову зазначив, що з 21.11.2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 11.11.2017 року між ними було розірвано. Під час шлюбу було придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме автомобіль марки Opel Vectra, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який був зареєстрований за відповідачем. Після розлучення автомобіль залишився у відповідача, згоди на добровільний поділ майна між ними не досягнуто, тому просив позов задовольнити повністю. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили вимоги задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини. Також зазначили, що позивач дійсно з 2010 року офіційно не працював, займався домашнім господарством, допомагав матері [PERSON], займався здачею молока, возив дружину на спільному автомобілі за потреби, намагався підзаробити, сплачував комунальні послуги за житло, в якому проживав із відповідачкою. Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, надали до суду відзив на позовну заяву, зазначивши, що транспортний засіб хоч і придбаний у період шлюбу з позивачем, однак за особисті кошти відповідача, отримані нею за продаж попередніх автомобілів та власних грошових збережень в попередньому шлюбі. Зазначили, що [PERSON] з 2010 року не працював, по домашньому господарству не допомагав. Дійсно мати відповідачки останні півтора роки практично не бачила і потребувала постійно догляду, «не трималася на ногах». Вони з позивачем приїжджали, він допомагав піднімати мати, вона їй готувала їжу. Іноді позивач сам на її прохання приїжджав до матері, коли необхідно була термінова допомога. Також у них було домогосподарство, тримали невелику кількість, декілька десятків курей, гусей, тримали огород. На огороді [PERSON] їй не допомагав, постійно хворів, вів ледачий образ життя, не працював. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в суді, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі повних 14 років з 21.11.2003 року. Шлюб був розірваний 11.11.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КГ №068068 від 11.11.2017 року, виданого Нововоронцовський районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №13. В період шлюбу у 2008 році куплено автомобіль Opel Vectra, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО 394399. Автомобіль був куплений через пять років після укладення шлюбу. Згідно звіту про оцінку майна, складеного оцінювачем [PERSON] (кваліфікаційне свідоцтво серії МФ № 183 від 08 жовтня 2016 року) ринкова вартість автомобіля Opel Vectra, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] на 07 лютого 2018 року складає 102380грн. Відповідно Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 08.06.2018 року № 240/В/21-22-17 щодо [PERSON], останній мав офіційний дохід: за 2002 рік 272,72грн., за 2003 рік 4053,51грн., за 2004 рік 6323,45грн., за 2005 рік 9811,9грн., за 2006 рік 10715,12, за 2007 рік 7235,8, за 2008 рік 1204,25грн, за 2009 рік 3954,75грн. Згідно копії трудової книжки [PERSON], останній працював водієм в управлінні Пенсійного фонду України в Нововоронцовському районі з 12.2002року по 02.2007рік, потім отримував допомогу по безробіттю. У 2009 році працював у фермерському господарстві «Валентина». До суду також надано 28 дублікатів чеків про сплату позивачем у 2017 році комунальних послуг за житло (оплата за електричну енергію, водопостачання, послуги телефонного звязку) [ADDRESS], належного відповідачки і в якому вони спільно проживали сімєю. У Довідці про заробітну плату [PERSON] від 05.02.2018 року № 01-18/07, остання як лікар-стоматолог у КЗ «Нововронцовська ЦРЛ» мала офіційний дохід: за 2007 рік 9831,93грн., за 2008 рік 13575,11грн, за 2009 рік 15690,51грн., за 2010 рік 27963,50грн., за 2011 рік 31508,31грн., за 2012 рік 40867,45грн., за 2013 рік 30817,92грн., за 2014 рік 30657,45грн., за 2015 рік 36819,33грн., за 2016 рік 41448,19, за 2017 рік 74652,57грн. Відповідно копії державного акту на право власності на землю серії ІІ-ХС № 036119 [PERSON] має у власності з 07 грудня 2001 року земельну ділянку, площею 6,87га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Петропавлівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області. У судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству із батьками [PERSON], знає відповідачку протягом тривалого часу. [PERSON] знає з того часу, коли він почав проживати з [PERSON]. [PERSON] постійно працювала, мала постійний дохід та їй фінансово допомагали батьки. [PERSON] працював водієм у Пенсійному фонді, але працював недовго, так як з його слів сказав, що йому набридло. Він був ледачим. На городі постійно бачила як працює [PERSON], [PERSON] працював на городі, як для чоловіка, мало. У відповідачки раніше була машина червона, на ній їздив позивач, потім купили сьогоднішню машину, білу. Після того як помер її батько, [PERSON] доглядала свою матір, так як вона осліпла та не могла ходити. Кожного дня після роботи [PERSON] разом з [PERSON] за кермом приїжджали до матері відповідачки поратися по господарству, чи допомагав їй [PERSON], вона не бачила. Проживали позивач і відповідачка у сімї дружно, без конфліктів. Свідок [PERSON] суду пояснила, що являється подругою [PERSON] Працювала головним бухгалтером в Пенсійному фонді, [PERSON] знає з 2003 року коли той прийшов влаштовуватися до них на роботу водієм. Пропрацював на цій посаді до 2007 року. Зі своїм чоловіком були свідками того, коли в 2008 році поїхали до міста Нікополь купувати автомобіль OPEL Vectra. Розраховувалася за автомобіль [PERSON], так як до того часу у неї був автомобіль ВАЗ 21099, який вона продала та доклала кошти, які вона отримувала із земельних паїв. Зі слів свідка, [PERSON] ніяких коштів до покупки не додав, так як на той час уже ніде не працював. Проживали позивач і відповідачка у сімї без сварок, тримали домашнє господарство курей, качок, кролів, косили сіно для них. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] знає більше сорока років, так як проживає з нею в одному будинку зі спільним підїздом. Свідку відомо, що [PERSON] по домашньому господарству не допомагав, [PERSON] робила все сама. Чи працював десь [PERSON], йому не відомо, постійно бачив його дома. Не бачив, щоб [PERSON] і [PERSON] конфліктували один з одним чи кричали. Свідок [PERSON] суду повідомила, що знайома з [PERSON] ще до того як [PERSON] став проживати з [PERSON]. Дивується тим фактом, що [PERSON] претендує на якесь майно, так як їй відомо що у нього свого майна не було, за сімнадцять років які вони спільно проживали, він пропрацював приблизно три роки. Забезпечувала його [PERSON] за свої кошти. Свідку відомо, що [PERSON] продала автомобіль ВАЗ 21099 та за ці кошти придбала авто OPEL Vectra. Коли потрібно було допомогти по господарству, то [PERSON] був постійно хворий, не хотів працювати. Вважає що, за ті роки що пропрацював [PERSON], він не міг заробити на автомобіль. Свідок [PERSON] суду пояснила, що являється подругою [PERSON] Для купівлі автомобіля OPEL Vectra, [PERSON] продала своє авто ВАЗ 21099 та допоміг коштами її батько, в якого зі слів свідка була хороша пенсія. Стверджує, що [PERSON] ніяких коштів для купівлі цього авто не додав. У [PERSON] було велике господарство, чи допомагав [PERSON] по господарству вона не бачила, конфліктів у сімї не було, вона їх не бачила. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (ст.60 СК України). Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст.61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є в спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено в ст.69 СК. Поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо іншого не визначено домовленістю між ними (чч.1, 2 ст.71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-2670цс16 за змістом частини четвертої\~статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~ЦК України. Згідно із частиною п'ятою\~цієї статті присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п'ятою\~статті 71 СК України\~дій щодо попереднього внесення\~\~відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль придбаний сторонами під час шлюбу. Належні і допустимі докази того, що майно набуто за кошти, які належали відповідачці особисто або на підставі договору дарування чи в порядку спадкування, відсутні. Виходячи із загальних правил доказування в цивільному процесі, які ґрунтуються на статтях 12, 81 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно правової позиції Верховного Суду України в сімейних правовідносинах при поділі спільного майна подружжя передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі позивач звільняється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач, якщо заперечує проти цього, має довести протилежне (спростувати матеріально-правову презумпцію) (постанова Верховного Суду від 7 лютого 2018 року у справі № 654/5243/14-ц, постанова Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі 6-843цс17). Враховуючи особливості даних правовідносин і загальні стандарти доказування на позивача покладається обовязок довести наявність підстав для поділу спірного майна, при цьому, відповідач має зустрічний обовязок довести ті обставини, які становлять основу його заперечень. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для визнання за позивачем права власності на частину спірного майна. Сторони з 2003 року понад 14 років проживали у шлюбі, через 5 років придбали спірний автомобіль. За декілька років до придбання автомобіля і позивач, і відповідачка працювали, мали офіційний постійний дохід. У судовому засіданні жодним чином не було підтверджено належними доказами факт наявності у позивачки особистих коштів, достатніх для придбання автомобіля у 2008 році. Суд критично оцінює покази свідків щодо придбання автомобіля відповідачкою за особисті кошти, оскільки факт розрахунку відповідачкою за придбання автомобіля не свідчить про розрахунок саме особистими коштами відповідачки, а не за спільні. Покази свідків має емоційний характер і не спростовують досліджені докази. Тим більше, що з часу придбання автомобіля пройшло більше 9 років. Суд при розгляді справи не приймає до уваги: - акт виконаних робіт по ремонту спірного автомобіля, оскільки ремонтні роботи проведені 05.06.2018 року та не стосуються предмета розгляду справи; - свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВТО № 547626, оскільки воно видано на імя [PERSON], сестру відповідачки, а не на відповідачку; документи щодо витрат на поховання родичів позивача, оскільки також не стосуються розгляду справи. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що спірне майно є обєктом спільного майна подружжя, а вимоги позивача про поділ спільного майна подружжя є обґрунтованими та доведеним в процесі розгляду справи. Судовий збір за подачу позовної заяви суд визначає у розмірі 704,80грн. виходячи із акту оцінки спірного автомобіля та стягує його із відповідачки.

Outcome: approved