Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, визначеного рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на тверду грошову суму, а саме визначити розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем по справі перебував у зареєстрованому шлюбі, рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04.01.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року з нього на користь відповідача на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття останнього. На момент прийняття рішення був офіційно працевлаштований помічником машиніста тепловозу дільниці тяги залізничного цеху Гідрометаліргійного заводу ДП «СхідГЗК» та отримував стабільну плату, однак на теперішній час матеріальний стан його погіршився , оскільки звільнився з роботи з метою пошуку іншої роботи, так як з урахуванням його заробітної плати , відрахування аліментних платежів на утримання своєї дитини та сплаті комунальних послуг, залишок заробітної плати залишався мінімальним, на даний час заробляє тимчасовими заробітками , а тому не в змозі сплачувати аліменти визначені рішенням суду, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у судовому засіданні участі не приймав, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні участі не приймала надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, у задоволені позову просить відмовити.Також зазначила, що перебування на його утриманні батьків пенсіонерів не відповідає дійсності, оскільки батьки отримають пенсію і в змозі самі себе забезпечувати, а звільнився позивач з роботи за власним бажанням. Розмір аліментів, стягнутих за судовим рішенням з [PERSON] є мінімальним та не надто достатнім для задоволення потреб дитини, його зменшення не буде забезпечувати гармонійний розвиток дитини і потягне за собою порушення прав дитини на належне утримання батьком. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с.8). Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття, починаючи з 23 грудня 206 року (а.с.10-11). Відповідно до записів трудовї книжки [PERSON], 09.01.2019 року звільнений за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП України з ДП «СхідГЗК» (а.с.14). Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до частини першої та другої ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до ст. 181 СК України. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2 ст. 182СК України). Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, закон надає право платнику аліментів звернутися до суду про зміну розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з'ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров'я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Позивач у позовній заяві посилається на погіршення матеріального стану а саме , що на даний час він не працює, доходу взагалі не має, в той же час зазначає, що має нерегулярний, мінливий дохід (тимчасові заробітки), а розмір аліментів, визначених судовим рішенням ставить його у скрутне матеріальне становище. Інших майнових стягнень на користь третіх осіб не має. Твердження позивача щодо того, що на його утриманні перебувають батьки пенсійного віку суд також не може взяти до уваги як поважну причину, яка змінила його матеріальне становище, однак дані докази суд не приймає до уваги, оскільки батьки є пенсіонерами, а відповідно отримують пенсію. Судом встановлено, що позивач працездатний, з роботи звільнився за власним бажанням, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з незалежних від нього причин, суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У судовому засіданні встановлено, що дитина, батьками якої є сторони по справі, проживає разом із матір'ю - відповідачем по справі, якою обрано спосіб стягнення аліментів з батька дитини саме в частці від доходу батька дитини. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі суд визначає за заявою одержувача, що визначено ч. 1 ст.184 СК України. Отже, за змістом вказаної норми закону стягнення аліментів у твердій грошовій сумі може ініціювати виключно одержувач аліментів, про що подає відповідну заяву. В ході розгляду справи позивачем не надано суду доказів суттєвої зміни обставин з часу винесення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, які б слугували підставами для зменшення розміру аліментів та зміни способу їх присудження. Враховуючи те, що позивач працездатного віку, має задовільний стан здоров'я, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання сина не надав, адже факт звільнення з роботи за власним бажанням, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та зміни способу стягнення аліментів, розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення відмовити. У зв'язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України підстав для відшкодування позивачу судового збору не має.

Outcome: dismissed