Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] в м. Тернополі, посилаючись на те, що спірне житло належить на праві спільної сумісної власності позивачу, [PERSON] та [PERSON] У 2006 році відповідач - [PERSON], яка є онукою позивача, із своєю матір'ю - [PERSON] та батьком - [PERSON] переїхали на постійне місце проживання за кордон (США), де проживають до сьогодні. В 2009 році [PERSON] зареєстрована за спірною адресою, однак така реєстрація проведена виключно з метою виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон для дитини. Відповідач [PERSON] за вказаною адресою з моменту реєстрації і по даний час фактично не проживає, коштів на утримання житла та оплату комунальних послуг не надає. У квартирі немає особистих речей відповідача, спірним житлом вона не цікавиться. Реєстрація відповідача за даною адресою зумовлює для позивача додаткові матеріальні затрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилась, хоча належним чином була повідомлена про місце та час розгляду справи. [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив Згідно свідоцтва про право власності на житло від 20 червня 1997 року, квартира [ADDRESS], а на праві приватної, спільної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Як вбачається із наявної при матеріалах справи довідки №104 від 11.07.2018 р., виданої ОСББ «Оболоня» та копії Будинкової книги, у квартирі [ADDRESS], зареєстрована із 19.08.2009 року [PERSON], [INFO], яка є онукою позивача. Як встановлено в судовому засіданні з акту про відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні від 11 липня 2018 р., пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], у спірній квартирі зареєстрована, але не проживає з 2009 року [PERSON], перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачу не чинилось. Разом з тим, на даний час відповідачка [PERSON] не знялась із реєстраційного обліку із квартири [ADDRESS], що створює перешкоди позивачу в користуванні вказаним житлом. Тому, суд вважає, що відповідачка [PERSON] з 2009 року, без поважних причин, не проживає у [ADDRESS]. Як вбачається із ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом також встановлено, що [PERSON] у ОСББ «Оболоня» будь-яких заяв про її тимчасову відсутність та збереження за нею права користування спірним житлом - не подавала. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача зі сторони відповідача [PERSON], яка залишається зареєстрованою у [ADDRESS], і які підлягають захисту, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право на користування вказаним житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved