Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його двоюрідна бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Прогрес», розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Тарутинською районною державною адміністрацією 09 жовтня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 43. Також позивач зазначив, що спадкоємців, окрім нього, після смерті спадкодавця [PERSON] не було, заповіту вона не залишила. Проте, при підготовці документів для звернення до нотаріуса виявилося, що в написаннях прізвищ заявника та спадкодавця є відмінності, окрім того загубилось свідоцтво про смерть спадкодавця, що й змусило звернутися позивача до суду із даною позовною заявою. В судове засідання позивач не з'явився, просив суд розглянути справу за його відсутності про що надав відповідну заяву. Відповідачі заперечень проти вимог позивача не мають, надали на розгляд суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. В зв'язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Той факт, що [PERSON] є двоюрідною бабусею позивача [PERSON] підтверджується: довідкою Вознесенською Другою сільською радою Тарутинського району Одеської області № 373 від 02 травня 2018 року з якої видно, що на день смерті спадкодавця до складу її сім'ї входили: матір позивача [PERSON], яка вказана як невістка, та позивач [PERSON], який вказаний як онук; свідоцтвом про народження батька позивача, в якому ім'я та по батькові записано «[PERSON]», так само як і у свідоцтві про народження спадкодавця «[PERSON]», показами свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8-16, 19). Факт, про встановлення якого просить позивач, має для нього юридичне значення, оскільки надасть йому змогу в подальшому отримати спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON], тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача в частині визнання за ним право на земельну частку (пай) у порядку спадкування, суд дійшов до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Водночас, в позовній заяві не вказано, а так само й не доведено і не підтверджено належними і допустимими доказами того, що позивач після встановлення судом факту, що має юридичне значення, буде позбавлений можливості звернутися до нотаріуса для отримання спадщини в загальному порядку. Окрім того, судом встановлено, що оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно, зокрема сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий Тарутинською районною державною адміністрацією 09 жовтня 1997 року та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 43 на ім'я «[PERSON]», знаходиться у позивача, а тому не позбавляє його права безпосередньо звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті двоюрідної бабусі [PERSON], померлої [INFO]. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги позивача про визнання за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: partial