Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з позовом до відповідача - Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області, заміненої в подальшому правонаступником - Слобожанською селищною радою Чугуївського району Харківської області, в якому просив суд встановити факт його спільного проживання за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] станом на день її смерті [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] є його матір`ю. На час своєї смерті вона була зареєстрована і постійно проживала в [ADDRESS] . Він також проживав з 2016 року разом з матір`ю без реєстрації, оскільки остання мала загострення хронічної хвороби і потребувала стороннього догляду. [PERSON] була розлучена з батьком позивача, заповіту на випадок своєї смерті не залишила, і позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої матері. Спадщину він прийняв відповідно до положень ч.3 статті 1268 ЦК України, однак для отримання Свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі йому необхідно підтвердити факт спільного проживання зі спадкодавицею на момент її смерті, тому звернувся до суду з вказаним позовом. (а.с. 1-10, 29-39) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03 лютого 2021 року позовну заяву після усунення недоліків прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Витребувано зі Зміївської державної нотаріальної контори інформацію про осіб, що зверталися з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.41) Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, подав до суду заяву, в якій заперечував проти залучення його в якості відповідача, оскільки вважав, що вказана цивільна справа повинна розглядатися в порядку окремого провадження. (а.с.44) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті з викликом учасників справи в судове засідання (а.с.53-54) Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив задовольнити позов в повному обсязі та розглянути справу по суті без його участі. (а.с.47) Представник відповідача Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи по суті без участі представника. Інших заяв, клопотань по суті справи не подавав. Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України, в зв`язку з неподанням відповідачем відзиву на позов, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові докази, суд встановив наступні обставини: Відповідно до копії паспорту [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 16 липня 2008 року Зміївським РВ ГУМВСУ в Харківській області, позивач з 30.11.2004 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , і знятий з реєстрації 28.04.2016 року (а.с.11-12) На даний час позивач не має зареєстрованого місця мешкання. Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Комсомольською селищною радою Зміївського бюро ЗАГС Харківської області 30.04.1971 року, позивач [PERSON] народився [INFO] в сел..Комсомольське Зміївського району Харківської області, та його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.15) Відповідно до копії Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15.06.1990 року, виданого Готвальдівським відділом ЗАГСа Харківської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 15.06.1990 року, актовий запис № 146 (а.с.17) Отже, належними і допустимими доказами підтверджується факт того, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] . Згідно копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області 04.10.2017 року, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 50 від 04.10.2017 (а.с.14) Згідно копії Договору купівлі-продажу від 15.06.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Л.Лещенко за реєстровим № 944, [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] (а.с.19-20) Згідно копії довідки Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області № 227 від 23.04.2018 року, [PERSON] була зареєстрована з 05.07.2016 року по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.16) Аналогічні відомості вбачаються з копії паспорту [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 06.02.1997 року Зміївським РВ УМВСУ в Харківській області (а.с.21) Згідно Довідки-підтвердження № 43 від 13.04.2018 року, складеної депутатом Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області Семенко Л.І., з 2016 року [PERSON] постійно проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] по день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.18) Староста с.Лиман Чугуївського району Харківської області в довідці №02-22/36 від 16.02.2021 року також підтвердив, що позивач [PERSON] дійсно постійно проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] на день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , де проживає і на теперішній час (а.с.45) Згідно відомостей Зміївської державної нотаріальної контори від 19.02.2021 № 147/01-16, з заявами про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] у встановлений законом шестимісячний термін ніхто зі спадкоємців не звертався, Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.46) Дослідивши повно і всебічно надані сторонами докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне: Згідно положень статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин, та які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин. В своїй заяві № 408 від 17.02.2021 року Слобожанська селищна рада Чугуївського району Харківської області, не оспорюючи по суті фактичні обставини, викладені в позові, заперечувала проти залучення її до участі в справі в якості відповідача, посилаючись на необхідність розгляду справи в порядку окремого провадження. Однак, відповідно до ч.1 статті 16 ЦК України та ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 статті 12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої права вільно на власний розсуд. Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, перелік яких не є вичерпним, а застосування конкретного способу захисту цивільного права і інтересу належить особі, законний інтерес або право якої порушено, тобто позивачеві. При цьому, особа, законний інтерес або право якої порушено, на власний розсуд може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Суд зазначає, що відповідно до ч.2 статті 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. При цьому, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, позивач скористався можливістю вибору між декількома способами захисту на власний розсуд, що не заборонено законом, та сприяє ефективному відновленню порушеного права. Щодо наявності підстав встановлення факту постійного проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] станом на день її смерті [INFO] , який має юридичне значення для подальшого оформлення позивачем права на спадщину, суд враховує, що за змістом положень статті 1268 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення вказаного факту є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; і чинним законодавством не передбачено іншого, ніж судовий, порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК України, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Позивачем [PERSON] належними та допустимими доказами доведено факт його постійного проживання разом з матір`ю - спадкодавицею [PERSON] з 2016 року по день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . При цьому, згідно копій паспортів, у позивача та його матері збігається й попереднє місце проживання по [ADDRESS] , після зняття з реєстрації з якого позивач більше не мав зареєстрованого місця проживання. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Крім того, за змістом роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України, викладених у листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. За таких обставин позовна заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Оскільки позивач не вимагав відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до статті 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved