Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Купянського міськрайонного суду з позовом до відповідача, Купянської міської ради Харківської області, 3-я особа: Купянська державна нотаріальна контора Харківської області Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Згідно позовної заяви та пояснень позивача, 30 червня 2015 року померла [PERSON], по сусідству з якою позивач, на протязі семи років, проживав у будинку свого друга через відсутність власного житла, та допомагав [PERSON]С по господарству. Про те, що після своєї смерті [PERSON] залишила на імя позивача заповіт, дізнався від її онуки наприкінці 2017 року, що стало підставою для звернення до державної нотаріальної контори, де йому підтвердили факт наявності заповіту [PERSON]С, відповідно до якого, все належне їй майно вона залишила на користь позивача. У звязку з тим, що позивач не звернувся до нотаріальної контори протягом шести місяців після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідач, Купянська міська рада Харківської області, звернулася до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у відсутність представника, при ухвалені рішення покладається на розсуд суду. 3-я особа, Купянська державна нотаріальна контора Харківської області Головного територіального управління юстиції у Харківській області, відповідно до письмової заяви просить суд розглянути справу у відсутність представника, не має заперечень по суті заявлених позовних вимог. Справа розглядається за правилами загального позовного провадження. Так, судом встановлені наступні фактичні обставини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її дача знаходиться по сусідству з будинком [PERSON], яку знає з дитинства. Після смерті [PERSON] пройшло три роки. Окрім онуки, у [PERSON] не було більш ніяких родичів. По господарству їй допомагав [PERSON], який знімав житло у сусідньому будинку. [PERSON] поховав [PERSON] за свої кошти та продовжував наглядати за її будинком, який, як всі вважали, вона заповіла своїй онучці. Наприкінці 2017 року, приїхавши з заробітків онука повідомила, що спадщину після смерті бабусі не отримувала та рекомендувала [PERSON] звернутися до нотаріальної контори для зясування питання про наявність заповіту на його імя. Знає, що [PERSON] в нотаріальній конторі підтвердили, що дійсно за життя [PERSON] залишила на його імя заповіт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні також підтвердила, що [PERSON] знімав житло у будинку, який знаходиться напроти будинку [PERSON] [PERSON] постійно допомагав [PERSON] по господарству, поховав її, так як окрім онуки, яка знаходилася на заробітках за межами України, у [PERSON] не було інших родичів. Наприкінці 2017 року, приїхала онука та повідомила, що спадщину після смерті [PERSON] не отримувала та рекомендувала [PERSON] звернутися до нотаріальної контори щоб зясувати, чи залишила [PERSON] на його імя заповіт. Коли [PERSON] звернувся до нотаріальної контори, йому повідомили про наявність зазначеного заповіту. Факт смерті [PERSON] 30 червня 2015 року, підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Купянську реєстраційної служби Купянського міськрайонного управління юстиції у Харківській області , про що 30 червня 2015 року складено відповідний актовий запис № 404. Відповідно до заповіту, який складений в місті Купянську Харківської області 27 лютого 2013 року та посвідчений державним нотаріусом Купянської державної нотаріальної контори, про що в Спадковий реєстр внесено реєстраційний запис за № 1-270, [PERSON] зробила розпорядження про те, що на випадок смерті заповідає все належне їй майно [PERSON]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 10 жовтня 2017 року, державним нотаріусом Купянської державної нотаріальної контори Харківської області, було відмовлено [PERSON] у видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті 30.06.2015 року [PERSON] у звязку з тим, що ним не подано заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, та він не проживав постійно разом зі спадкодавицею на день її смерті, у звязку з чим, [PERSON] було розяснено право звернутися до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Закон який регулює спірні цивільно-правові правовідносини є Цивільний Кодекс України. Частина 1 ст.1223 ЦК України регламентує, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1,3 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що вирішуючи питання про визнання особі додаткового строку , суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання про визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, судом враховується, що право на спадщину у позивача як спадкоємця виникло з моменту її відкриття. Закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Поважними причинами, суд визнає такі, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій, направлених на отримання спадщини. Необізнаність про наявність заповіту [PERSON], яким вона зробила розпорядження про те, що на випадок своєї смерті заповідає все належне їй майно [PERSON], як причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, суд визнає поважною, оскільки сама по собі зазначена обставина є обєктивною для виникнення труднощів на вчинення з боку позивача дій щодо прийняття спадщини, так як позивач з [PERSON] постійно не проживав та не являвся членом її сімї, а про наявність заповіту дізнався наприкінці 2017 року, від онуки померлої [PERSON], яка висловила припущення про це. Враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що позивачем у судовому засіданні доведено, що ним з поважної причини пропущений строк для прийняття спадщині і трьохмісячного додаткового строку йому буде достатньо для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, у звязку з чим позов підлягає задоволенню як обґрунтований.

Outcome: approved