Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В зазначеному будинку зареєстрована його колишня невістка [PERSON] , яка фактично не проживає за вказаною адресою більше чотирьох років, а саме з 2015 року. Відповідач [PERSON] була колишньою дружиною його сина [PERSON] . 17 червня 2016 року, рішенням Сватівського районного суду Луганської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. При зверненні до Ковалівської сільської ради з питання зняття з реєстрації [PERSON] йому були надані роз`яснення про необхідність особистої присутності особи, що знімається з обліку та її паспорту для відмітки про зняття з реєстрації. Також зазначає, що реєстрація відповідача у зазначеному будинку, перешкоджає йому в повній мірі користуватися і розпоряджатися своїм майном, зокрема він не може укладати комунальні договори виходячи з фактичної кількості зареєстрованих осіб, користуватися пільгами та житловою субсидією на оплату комунальних послуг, що порушує право приватної власності. Крім того, відповідач на час знаходження на реєстраційному обліку в належному йому будинку оплату комунальних послуг не здійснювала, в утриманні будинку участі не приймає, особистих речей в будинку не має і будинком не цікавиться. Просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком розташованого за адресою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В судовому засіданні 26 вересня 2019 року позивач [PERSON] позов підтримав з підстав зазначених у ньому та суду пояснив, що відповідач [PERSON] є його колишньою невісткою, у вищезазначеному будинку з 2015 року не проживає, оплату комунальних послуг не здійснює, в утриманні будинку участі не приймає, особистих речей в будинку не має і будинком не цікавиться. 27.09.2019 року надав до суду клопотання в подальшому проводити судовий розгляд у його відсутність за участю його представника, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.52). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі та просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області, що відповідає ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.39-40, 53-54). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника та свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на не рухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 25.08.2016 року №66633852 (а.с. 10). Як вбачається із довідки №387 від 29.05.2019 року, виданої Ковалівською сільською радою, позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] також у вказаному будинку зареєстровані: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка є колишньою дружиною сина позивача [PERSON] , що підтверджується копією рішення Сватівського\~районного суду\~Луганської області\~від 17\~червня 2016\~року №426/4374/16-ц\~про розірвання\~шлюбу (а.с. 14, 16). Згідно акту\~від 30\~травня 2019\~року засвідченого\~сусідами [PERSON] \~та [PERSON] ,\~ [PERSON] за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~не проживає\~приблизно чотири\~роки,\~з 2015\~року її\~речей у\~будинку не\~має,\~місце її\~проживання їм\~не відоме (а.с. 15). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він проживає за адресою: [ADDRESS] та є рідним сином позивача [PERSON] та колишнім чоловіком відповідача [PERSON] Відповідач не проживає в вищезазначеному житловому будинку з 2015 року, в будинку її речей не має, ні він, ні позивач [PERSON] не чинили перешкоди у користуванні житловим будинком відповідачу [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , та є сводною сестрою сина позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] не проживає у вказаному будинку майже 10 років, чи чиняться їй перешкоди у користуванні приміщенням він не може відповісти, оскільки не бачив відповідача протягом багатьох років. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає за адресою [ADDRESS] та є сусідом позивача [PERSON] Відповідача [PERSON] він не бачив на території вищевказаного будинку з 2015 року, перешкод в користуванні будинком відповідачу не чинили, по господарству справляється син позивача [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає за адресою [ADDRESS] , та є сусідкою позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] проживала разом з [PERSON] по [ADDRESS] до 2015 року. З 2015 року відповідач не проживає за вищевказаною адресою, місце її знаходження їй не відомо, по господарству порається син позивача [PERSON] . Перешкод у користуванні будинком відповідачу не чинили. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до положень ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно до ст.\~150\~ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно абз. 2 ч.1 ст.7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012 року встановлено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Судом встановлено, що реєстрація відповідача [PERSON] у житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , порушує права позивача як власника, оскільки обмежує право вільно ним користуватися та розпоряджатися. У суду немає підстав для відмови [PERSON] у задоволенні його позовних вимог щодо визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки у судовому засіданні встановлено, що зазначена особа за цією адресою не проживає більше чотирьох років. На підставі ст.ст. 319, 321, 346, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved