Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , в якому зареєстрований та проживає. Відповідач протягом чотирьох років не проживає в будинку, його речі та майно відсутні, він не бере участі в утриманні житла та не вносить плату за комунальні послуги. Наявність реєстрації відповідача, змушує позивача сплачувати за нього кошти, в той час, коли він не користується та не проживає в даному будинку. У зв`язку з недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить усунути перешкоди в користуванні належного йому на праві приватної власності житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує з підстав та обґрунтувань, викладених у ньому та просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . Разом з ним зареєстровані: [PERSON] дружина, [PERSON] син (відповідач), [PERSON] дочка, [PERSON] син. Даний факт підтверджується довідкою виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 14.09.2020 р. за № 3158. Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.01.2012 р. та Витяг про державну реєстрацію прав за № 32761639 від 03.01.2012 р., виданий Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації. Відповідач по справі [PERSON] протягом чотирьох років не проживає за вищевказаною адресою, що стверджується актом обстеження житлових умов від 23.11.2018 р. та актом опитування сусідів на проживання від 14.09.2020 р., складених комісією Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області. У судовому засіданні з`ясовано, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації в житловому будинку, не проживає та не користується даним житлом, його особисті речі відсутні у будинку. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали показання про те, що відповідач [PERSON] в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , не проживає п`ять років та не користується даним житлом. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 20 ЦК України право на\~захист особа\~здійснює на\~свій розсуд. Нездійснення\~особою права\~на захист\~не є\~підставою для\~припинення цивільного\~права,\~що порушене,\~крім випадків,\~встановлених законом. Стаття 41 Конституції України визначає, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується \~та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно із статями 80, 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи встановленні обставини справи та оцінивши докази є усі підстави вважати, що [PERSON] втратив право на користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушені відповідачем, і вказані порушені права та інтереси підлягають захисту судом, а тому, слід усунути [PERSON] перешкоди в користуванні належного йому на праві приватної власності житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved