Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука із позовом до [PERSON] про стягнення 3 % річних від простроченої суми та індексу інфляції за час прострочення. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.05.2021 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення 3 % річних від простроченої суми та індексу інфляції за час прострочення передано до Семенівського районного суду Полтавської області за підсудністю. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 05.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позовну заяву мотивує тим, що 07.05.2012 року відповідач [PERSON] уклав з позивачем [PERSON] договір позики, за яким останній взяв у борг 129600,00 грн, який своєчасно не повернув і за умовами договору борг подвоївся до суми 239200,00 грн, які відповідач також позивачу не сплатив. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 25.09.2017 по справі № 537/692/17 з [PERSON] стягнуто на користь позивача [PERSON] суму боргу в розмірі 239200,00 грн, яке відповідач також не виконав. З метою примусового виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 25.09.2017 головним державним виконавцем Крюківського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області 16.01.2018 відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного рішення суду. Протягом 2018 та чотирьох місяців 2020 з [PERSON] було примусово стягнуто за 2018 - березень - 411,17, квітень 623,95 грн, травень 1120,26 грн, червень - 1211,45 грн, липень 1057,33 грн, серпень - 1792,05 грн, вересень - 1787,38 грн, жовтень - 2389,05 грн, листопад 2510,74 грн, грудень - 3173,01 грн, за 2020 - вересень - 4642,62 грн, жовтень - 2436,65 грн, листопад - 1860,62 грн, грудень - 2024,25 грн. За період з 19.04.2018 по 19.04.2021 [PERSON] , окрім суми боргу (яка стягується в окремому порядку), просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 18552,04 грн. 3 % річних та 36641,13 грн інфляційних збитків та судові витрати. 31.08.2021 представником позивача [PERSON] - адвокатом Нестеренко Д.Г. надано до суду детальний помісячним розрахунком з помісячним нарахуванням сум 3 річних та інфляційних збитків, що підлягають стягненню за 01.04.2018 по 01.01.2021, а саме сума боргу - 2132279,73, сума погашення - 27040,53, 3 % річних - 18883,47 грн, інфляція - 40349,34 грн. Вказав, що після здійснення більш детального перерахунку суми 3 % річних та інфляційних збитків, виявилося що суми становлять 18883,47 грн 3 % річних та 40349,34 інфляційних збитків, що більше ніж було заявлено в позовних вимогах (18552,04 грн 3 % річних та 36641,13 інфляційних), але в зв`язку з тим, що розгляд справи по суті було розпочато про збільшення позовних вимог сторона позивача не заявляє (а.с. 56). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Представник позивача Нестеренко Д.Г. в судовому засіданні просив позов задовольнити, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати у спрощеному позовному провадженні у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. Відповідачу за останнім відомим місцем його реєстрації направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином, відповідач є належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. Так, судом встановлено, що 07.05.2012 [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 129600,00 грн на підтвердження чого, [PERSON] надав особисто розписку, згідно якої останній у випадку не повернення борг подвоюється та становить 239200,00 грн (а.с. 6). Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 25.09.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнута заборгованість за розпискою від 07.05.2012 в розмірі 239200,00 грн (а.с. 7). 15.01.2018 року видано виконавчий лист у вказаній справі. 16.01.2018 головним державним виконавцем Крюківського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області Горбульовим А.В. відкрито виконавче провадження (а.с. 9). Відповідно до листа державного виконавця Крюківського ВДВС у м. Кременчук Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Панченко Н. за період перебування виконавчого листа № 537/692/17 від 15.01.2018, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 239200,00 грн стягнута сума становить 27040,53 грн (а.с. 10). Згідно з розрахунком з помісячним нарахуванням сум 3 % річних та інфляційних збитків, що підлягають стягненню за 01.04.2018 по 01.01.2021, а саме сума боргу - 2132279,73, сума погашення - 27040,53, 3 % річних - 18883,47 грн, інфляція - 40349,34 грн (а.с. 56). Отже, між сторонами укладено простий письмовий договір позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошову суму, а позичальник зобов`язується повернути таку ж саме грошову суму (суму позики). Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 10.07.2019 у справі № 607/10329/14-ц, від 12.06.2019 у справі 639/9557/14-ц. Під час розгляду справи суд також бере до уваги правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц (14-254цс19). У постанові Велика Палата Верховного Суду вказує, що за змістом норми ст. 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Таким чином, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасно виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Крім того, законом забезпечено право позивача на отримання інфляційних витрат за прострочення виконання умов договору. Отже, аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved