Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про звільнення майна з-під арешту, відповідно до якого просить суд: звільнити з-під арешту житловий будинок [ADDRESS] , який належить [PERSON] , накладений старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського ВДВС Н.В. Бурсовою 01.07.2013 року постановою ВП №3076499 про накладення арешту у межах суми звернення. Свої вимоги мотивує тим, що йому на підставі договору купівлі продажу житлового будинку серії ВЕМ № 166581 від 15.02.2007 та договору купівлі-продажу нерухомого майна серії ВСЕ № 462071 від 21.11.2005 року належить житловий будинок [ADDRESS] . На підставі виконавчого листа Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 2-5045/2006 від 31.10.2006 року, Білгород-Дністровським ВДВС ГТЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку/ доходу/ позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . В силу обставин, що склалися, у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.07.2013 року у сумі 2787,10 грн. У зв`язку з цим старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського ВДВС Н.В. Бурсовою 01.07.2013 року прийнято постанову ВП № 3076499 про накладення арешту у межах суми звернення на належний йому житловий будинок [ADDRESS] . Стверджує, що у зв`язку із зміною матеріального стану, він зміг погасити заборгованість по виплаті аліментів за виконавчим листом і станом на 31.12.2018 року заборгованість [PERSON] - відсутня. Він має намір розпорядитись належним йму майном, а саме житловим будинком [ADDRESS] , а тому необхідно скасувати арешт, накладений старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського ВДВС Н.В. Бурсовою 01.07.2013 року постановою ВП №3076499 про накладення арешту у межах суми звернення на належне йому майно. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява з проханням розглядати справу у його відсутність та позовні вимоги задовольнити. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причина неявки суду невідома. Представник третьої особи в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутність. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що дійсно на підставі договору купівлі продажу житлового будинку серії ВЕМ № 166581 від 15.02.2007 та договору купівлі-продажу нерухомого майна серії ВСЕ № 462071 від 21.11.2005 року [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та копією технічного паспорту. /л.с. 16-18/. Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2013 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського МУЮ Бурсовою Н.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-5045, виданого 31.10.2006 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку/доходу/ на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 3076499, якою накладено арешт на житловий будинок по [ADDRESS] , що належить [PERSON] у межах суми звернення стягнення, у зв`язку з утвореною заборгованістю у сумі 2787,10 грн. Проте, з розрахунку заборгованості по аліментах, складеного державним виконавцем Білгород-Дністровського МРВДВС ГТУЮ в Одеській області Руслановою Т.Р. 29.01.2019 року, встановлена заборгованість по аліментам боржника [PERSON] , відповідно вимог виконавчого листа № 2-5045, виданого 31.10.2006 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання дитини: доньки [PERSON] , [INFO] , де борг станом на 31.12.2018 року - відсутній, переплата становить 3,23 грн. Таким чином, позивач вказує, що у зв`язку із повною сплатою заборгованості по аліментам, та виниклою необхідністю розпорядитись належним йому майном, а саме житловим будинком [ADDRESS] , слід прийняти рішення про звільнення з під арешту належного йому майна. У відповідності до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1,2,5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. В силу частини 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до вимог частин 1, 2, 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що [PERSON] дійсно сплатив заборгованість зі сплати періодичних платежів /щомісячних платежів по аліментам/, прийнявши до уваги можливість виконання подальшого рішення суду в інших спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, суд приходить до висновку, що існують усі правові підстави для зняття арешту з майна, накладеного старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського ВДВС Н.В. Бурсовою 01.07.2013 року постановою ВП №3076499 про накладення арешту у межах суми звернення, проте відповідно до вимог чинного законодавства, вчинення вказаних дій відноситься саме до компетенції державної виконавчої служби, у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту в судовому порядку задоволені бути не можуть. В зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, так як є учасником бойових дій, який брав безпосередню участь в антитерористичній операції, витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed