Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про скасування постанови та зобовязання призначити страхові виплати, мотивуючи вимоги тим, що з 2003р. по 08.06.2015р. позивач [PERSON] працював на ДП шахта «Ніканор-Нова», яку в 2005р. було реорганізовано у ВСП «Шахта «Ніканор-Нова» ДП «Луганськвугілля». З грудня 2014р. по квітень 2017р. позивач [PERSON] працював на шахті «Г.Г. Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля» за професією гроз. З 14.04.2015р. по 30.04.2015р. позивач [PERSON] проходив обстеження в Клініці професійних захворювань Державної Установи «Інститут медицини праці Академії медичних наук України», після чого в нього було вперше виявлено професійне захворювання: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, початкові явища (1 ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Вібраційна хвороба II ст. (вегето-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок з дефартрозом І ст. між фалангових, зап'ястково-п'ясткових суглобів, дефартрозом ліктьових суглобів І ст.). 07.12.2015р. комісією з розслідування професійного захворювання було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. З 02.03.2016р. МСЕК позивачу [PERSON] було визначено 25% втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, в тому числі 20% по вібраційній хворобі та 5% по сенсоневральній приглухуватості, а також визначено потребу в медикаментозному лікуванні за профзахворюваннями. У квітні 2016р. позивач [PERSON] звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з документами для призначення йому передбачених законодавством виплат у зв'язку з професійним захворюванням, однак своїм листом відповідач повідомив його про нарахування одноразової допомоги у зв'язку з професійним захворюванням у розмірі 5856,50грн. та щомісячної страхової виплати у розмірі 0,00грн. з посиланням на пункт 14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001р. №1266. Позивач [PERSON] вважає, що відповідачем необґрунтовано та з порушенням норм законодавства здійснено розрахунок щомісячної страхової виплати у розмірі 0,00 грн., тому що працівник не повинен бути позбавлений права на відшкодування шкоди у зв'язку з професійним захворюванням, якщо страхувальник неналежно виконував свої функції щодо сплати страхових внесків. Тому, позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду і просить суд скасувати постанову Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області №1211/9475/9475/3 від 11.05.2016р. про призначення йому щомісячної страхової виплати у розмірі 0,00грн. та зобовязати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити йому щомісячні страхові виплати з 02.03.2016р. у розмірі 2687,62грн. щомісячно з подальшим перерахуванням, виходячи із розміру середньомісячної заробітної плати в сумі 10750,49грн., визначеної із даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, без урахування сплати/несплати страхувальником за розрахунковий період страхових внесків. Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області у свою чергу звернулось до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання недійсним та скасування Акту розслідування причин виникнення хронічного захворювання, мотивуючи вимоги тим, що у квітні 2016р. [PERSON] звернувся до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з заявою про призначення йому страхових виплат у звязку із професійним захворюванням, яке було отримане ним під час роботи у ВП «Шахта «Ніканор-Нова» ДП «Луганськвугілля», повідомивши при цьому, що він не працює та надавши трудову книжку з останнім записом про його звільнення. Постановами від 11.05.2016р. №1211/9475/9475/2, №1211/9475/9475/3 [PERSON] було призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 5856,50грн. та щомісячну страхову виплату у розмірі 0,00грн.. Розрахунок щомісячної страхової виплати був проведений виходячи із норм постанови КМУ №1266 від 26.09.2001р. (в редакції 26.06.2015р.). У жовтні 2016р. [PERSON] було подано до суду адміністративний позов до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, з якого стало відомо, що [PERSON] працює гроз на ВП «Шахта «[PERSON]» ПАТ «Лисичанськвугілля». Внаслідок подання [PERSON] неправдивих даних, повідомлення П-3 було надіслано на неналежне підприємство, і як наслідок, акт проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 складено неналежним підприємством. Тому, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області звернулось до суду з зустрічним позовом і просить суд визнати недійсним та скасувати Акт розслідування причин виникнення хронічного захворювання від 07.12.2015р.. Позивач [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, надав суду аналогічні пояснення, викладеним у позовній заяві, просив задовольнити позов. Зустрічні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, додаткових пояснень не мав. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав первісні позовні вимоги, зустрічні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що на момент складання спірного Акту позивач [PERSON] офіційно був працевлаштований на шахті «Ніканор-Нова». У звязку з проведення АТО на території Луганської області [PERSON] знаходився у відпустці без збереження заробітної плати, тому усі розрахунки проводились саме по цій шахті. На його думку, посилання представника відповідача щодо необхідності проведення розрахунків по шахті «Г.Г. Капустіна» є необґрунтованими. Крім того, на його думку оскаржувана позивачем [PERSON] постанова розрахована без дотримання вимог чинного законодавства України. До того ж, за оскаржуваним відповідачем [PERSON] саме відповідачем і була розрахована та виплачена допомога позивачу [PERSON]. У зустрічному позові відповідачем не вірно визначений склад учасників процесу, не враховано, що [PERSON] не приймав участі у складанні спірного Акту, а тому жодним чином не порушив права відповідача. Крім того, письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, підтверджено, що з 2013р. [PERSON] дійсно являється пенсіонером. Тому, просив відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнала, зустрічні позовні вимоги підтримала та пояснила, що Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області було встановлено, що [PERSON] приховав від комісії, що він продовжує працювати в шкідливих умовах праці, і повідомив, що не працює, а перебуває на пенсії, тому комісією не були визначені заходи щодо запобігання розвитку професійного захворювання та забезпечення нормалізації умов праці. [PERSON] надалі працюючи на шкідливому виробництві, свідомо погіршує стан свого здоровя і ухиляється від професійної реабілітації, що також є підставою для відмови в призначенні страхових виплат у відповідності до положень чинного законодавства України. На її думку, нарахування допомоги [PERSON] повинно бути здійснене виходячи з інформації про його роботу на шахті ім. Капустіна, яка у свою чергу сплатила усі належні страхові внески. Їй відомо, що [PERSON] наразі не працює та те, що він являється неналежним відповідачем по зустрічній позовній заяві. Представник третьої особи Головного управління Держпраці у Луганській області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду письмові пояснення, в яких вказав прохання про розгляд справи за його відсутністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , суд прийшов до висновку , що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а зустрічна позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 29.09.2003р. по 08.06.2015р. працював на шахті «Ніканор-Нова», яку в 2005 році було реорганізовано у Відокремлений структурний підрозділ «Шахта «Ніканор-Нова» Державного підприємства «Луганськвугілля», що підтверджується копією трудової книжки серії БТ-І № 9435848 та іншими матеріалами справи, а також не заперечується представником відповідача. Відповідно до копії медичного висновку вих. №901 від 28.04.2015р. Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 28.04.2015р. №15/326, [PERSON], [INFO], останнє місце роботи якого є ВВП «Шахта Ніканор-Нова» ДП «Луганськвугілля», ГРОВ, вперше було виявлено та встановлено професійне захворювання з діагнозом хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, початкові явища (1 ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Вібраційна хвороба II ст. (вегето-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок з дефартрозом І ст. між фалангових, зап'ястково-п'ясткових суглобів, дефартрозом ліктьових суглобів І ст.). Згідно із копією виписки №336 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої 30.04.2015р. Державною установою «Інститут медицини праці Академії медичних наук України», [PERSON], [INFO], останнє місце роботи якого є ВВП «Шахта Ніканор-Нова» ДП «Луганськвугілля», ГРОВ, стаж в шкідливих умовах праці 24 роки 6 місяців, був поставлений повний діагноз - хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, початкові явища (1 ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Вібраційна хвороба II ст. (вегето-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок з дефартрозом І ст. між фалангових, зап'ястково-п'ясткових суглобів, дефартрозом ліктьових суглобів І ст.) захворювання професійні, встановлені вперше. 07 грудня 2015 року був складений Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, згідно якого [PERSON] тривалий час (близько 24 роки) працював в умовах дії шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища робочих міст, які знаходяться у підземних гірничих виробках (гірничий майстер, гірник з ремонту гірних виробок та гірних очисного забою), неефективності роботи систем вентиляції, засобів колективного та індивідуального захисту тощо, що призвело до професійного захворювання: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, початкові явища (1 ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Вібраційна хвороба II ст. (вегето-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок з дефартрозом І ст. між фалангових, зап'ястково-п'ясткових суглобів, дефартрозом ліктьових суглобів І ст.) Відповідно до копії довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №008728, виданої 16.03.2016р. обласною МСЕК, [PERSON], був первинно оглянутий та йому було встановлено 25% втрати професійної працездатності з 02.03.2016 до 01.04.2017 у звязку з професійним захворюванням, в тому числі 20% по вібраційній хворобі та 5% по сенсоневральній приглухуватості. Листом від 04.05.2016 за № Н-3/02/554 Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повідомило позивача про те, що йому належить одноразова страхова виплата згідно п.2 ст.42 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», розмір якої визначається до ступеня втрати професійної непрацездатності, виходячи з 17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права потерпілого на страхову виплату. Розмір одноразової виплати складатиме: 1378,00х17х25%= 5856,50грн. Щомісячна страхова виплата згідно п.14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001 (зі змінами) «Про обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням», буде складати 0,00 грн., оскільки для розрахунку виплат використовується розмір заробітної плати, з якої сплачено страхові внески за розрахунковий період. Страхові внески Державним підприємством «Луганськвугілля» не були сплачені. Постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області №1211/9475/9475/3 від 11.05.2016р. було призначено потерпілому [PERSON] щомісячну страхову виплату в розмірі 0,00 грн.. Відповідно до копії довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 024269, виданої 15.03.2017р. обласною МСЕК, [PERSON], був повторно оглянутий та йому було встановлено 25% втрати професійної працездатності з 01.04.2017р. до 01.04.2018р. у звязку з професійним захворюванням, в тому числі 20% по вібраційній хворобі та 5% по сенсоневральній приглухуватості. Вирішуючи питання про обґрунтованість первісних позовних вимог суд враховує наступні норми Закону. Згідно із п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» №1105-XIV (далі Закон №1105-XIV) страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту). Відповідно до абзацу 2 ч.2 ст.35 Закону №1105-XIV усі особи, перелічені у частині першій цієї статті, вважаються застрахованими з моменту набрання чинності цим Законом незалежно від фактичного виконання страхувальниками своїх зобовязань щодо сплати страхових внесків. В розумінні Закону №1105-XIV [PERSON] є застрахованою від нещасного випадку особою, в той час як Відокремлений структурний підрозділ «Шахта «Ніканор-Нова» Державного підприємства «Луганськвугілля» є страхувальником, із яким позивач перебував в трудових відносинах на підставі трудового договору станом на час виникнення у позивача хронічного професійного захворювання. Суд зауважує, що несплата страхових внесків Відокремленим структурним підрозділом «Шахта «Ніканор-Нова» Державного підприємства «Луганськвугілля» не може бути підставою для відмови у виплаті позивачу страхових виплат, адже вичерпний перелік підстав для такої відмови передбачено в ст.45 Закону №1105-XIV. Отже, Законом №1105-XIV право застрахованої особи на страхові виплати не поставлено в залежність від фактичного виконання страхувальниками своїх зобовязань щодо сплати страхових внесків. На думку суду, в разі несплати страхових внесків страхувальником, страхові виплати мають призначатися виходячи із розміру заробітної плати, яка була отримана застрахованою особою на умовах трудового договору (контракту), що відповідає п.1 ч.2 ст.10, п.1 ч.1 ст.35, абзацу 2 ч.2 ст.35 Закону № 1105-XIV. Посилання відповідача в своєму листі від 04.05.2015 за № Н-3/02/554 на Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001р. №1266 зі змінами та доповненнями, також є неналежним, адже вказаний порядок визначає механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням виключно в разі сплати страхових внесків страхувальником і не визначає підстав, з яких у особи виникає або зникає право на такі виплати, а також не визначає механізму обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) в разі повної несплати страхувальником страхових внесків. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що застосований відповідачем механізм обчислення середньої заробітної плати в розрахунку страхових виплат [PERSON] не відповідає нормам п.1 ч.2 ст.10, п.1 ч.1 ст.35, абзацу 2 ч.2 ст.35 Закону №1105-XIV. Згідно із ч.1, 3, 7 ст.36 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сімї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст.42 Закону №1105-XIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоровя. Щомісячна страхова виплата не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоровя. У разі якщо потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у звязку з одним і тим самим нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоровя. Визначені раніше сума щомісячної страхової виплати та пенсія по інвалідності зменшенню не підлягають. У разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд проводить одноразову страхову виплату потерпілому, розмір якої визначається відповідно до ступеня втрати професійної працездатності, виходячи з 17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права потерпілого на страхову виплату. Згідно із ч.1 ст.43 Закону №1105-XIV для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: 1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; 2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги. Відповідно до п.1 ч.1 ст.47 Закону №1105-XIV страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Одноразова допомога виплачується потерпілому в місячний строк з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а в разі смерті потерпілого - у місячний строк з дня смерті застрахованого особам, які мають на це право. Судом достовірно встановлено, що позивачем [PERSON] до відповідача були надані всі наявні у нього докази про отримання ним заробітної плати на підприємстві за місцем настання страхового випадку протягом дванадцяти місяців, перед місяцем настання страхового випадку, а саме було надано довідку форми ОК-5, сформовану 25.07.2016р. органом Пенсійного фонду України. У вищевказаній довідці форми ОК-5 відображено, що [PERSON] від платника (юридичної особи) з кодом 33846717 була виплачена сума заробітку за період з квітня 2014р. по березень 2015р., а саме: квітень 2014р. 13519,49грн., травень 2014р. 9988,86грн., червень 2014р. 10141,34грн., липень 2014р. 14087,86грн., серпень 2014р. 10558,40грн., вересень 2014р. 9329,11грн., жовтень 2014р. 6187,10грн., з листопада по березень 2015р. 0,00грн. Позначка про сплату страхових внесків за вказані періоди «Ні». Згідно із пунктом 2 розділу ІІ Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, який був затверджений постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014р. №20, у разі відсутності довідки про середню заробітну плату (доход), копії трудової книжки або витягу з неї, довідки про розмір пенсії по інвалідності (якщо вона призначена) унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (у тому числі про розмір одержуваних надбавок) робочий орган виконавчої дирекції Фонду використовує відомості Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування (далі-Реєстр). З огляду на зазначене суд вважає, що щомісячні страхові виплати мають бути призначені позивачу виходячи з відомостей, які містяться стосовно [PERSON] в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, в той час як постанова про призначення щомісячних виплат в розмірі 00,00грн. є протиправною та підлягає скасуванню. Відповідно до п. 11, 13 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку. Середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров'я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності. Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК від 16.03.2016p., копія якої додана до матеріалів справи, датою встановлення страхового випадку є 28.04.2015р. Таким чином, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата є період з квітня 2014р. по березень 2015р. У відповідності до п.31 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, середня заробітна плата для страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності обчислюється з використанням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Такі відомості стосовно позивача зазначені у довідці за формою ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» від 25.07.2016 року. Згідно п.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, середньоденна заробітна плата обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати на кількість календарних днів зайнятості у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини). Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду. Позивачем [PERSON] з поважних причин (відпустка без збереження заробітної плати) не відпрацьовано за розрахунковий період: жовтень 2014 року - з 27.10.2014 по 31.10.2014 р. (5 календарних днів), листопад 2014 - березень 2015 (повні календарні місяці виключаються із розрахункового періоду). Отже, за період з квітня 2014 року по березень 2015 року кількість календарних днів зайнятості у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин становить: квітень 2014 - 30 календарних днів, травень 2014 - 31 календарний день, червень 2014 - 30 календарних днів; липень 2014 - 31 календарний день, серпень 2014 року - 31 календарний день, вересень 2014 року - 30 календарних днів, жовтень 2014 року - 26 календарних днів, а всього - 209 календарних днів. Відповідно до даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування заробітна плата позивача на підприємстві, на якому стався страховий випадок, за період з квітня 2014 року по березень 2015 року становить: квітень 2014 - 13519,49грн., травень 2014 - 9988,86грн., червень 2014 - 10141,34грн., липень 2014 - 14087,86грн., серпень 2014 - 10558,40грн., вересень 2014 - 9329,11грн., жовтень 2014 6187,10грн., за період з 27 жовтня 2014 по березень 2015 року - 0грн., вказаний період виключається із розрахункового періоду. Отже, нарахована заробітна плата за розрахунковий період становить 73812,16грн. Згідно п. 6 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, у разі коли страхові виплати призначаються виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати за один календарний день на середньомісячну кількість календарних днів (30,44). Середньоденна заробітна плата становить 73812.16 грн./209 календарних днів = 353.17 грн. Таким чином, середньомісячна заробітна плата для розрахунку щомісячних страхових виплат становить: 353,17грн. х 30,44 (середньомісячна кількість календарних днів) = 10750,49 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону № 1105-XIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоровя. Ступень втрати професійної працездатності позивачем відповідно до довідки МСЕК серія 12 ААА №008728 від 16.03.2016 року становить 25% з 02.03.2016р. по 01.04.2017р. Ступень втрати професійної працездатності позивачем відповідно до довідки МСЕК серія 12 ААА №024269 від 15.03.2017р. становить 25% з 01.04.2017 р. по 01.04.2018р.. Таким чином, сума щомісячної страхової виплати становить 10750,49гри, х 25% = 2687,62грн. з 02.03.2016р. по 01.04.2018р.. Суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача [PERSON] на те, що розрахунок щомісячних виплат позивачу має проводитися із урахуванням заробітної плати, яка отримана ним за іншим місцем роботи на Шахті імені [PERSON], оскільки розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку. З акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача вбачається, що основним місцем роботи, де стався страховий випадок, є саме Шахта «Ніканор-Нова». Саме за участю представника вказаної шахти було складено вищенаведений акт. Таким чином, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме скасувати оскаржувану постанову та зобовязати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити [PERSON] щомісячні страхові виплати з 02.03.2016 по 01.04.2018 у розмірі 2687,62грн. щомісячно, виходячи із розміру середньомісячної заробітної плати в сумі 10750,49грн., визначеної із даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, без урахування сплати або несплати страхувальником за розрахунковий період страхових внесків. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні первісних позовних вимог в частині зобовязання відповідача здійснювати подальше перерахування щомісячних виплат позивачу, адже по-перше суд не може вирішувати позовні вимоги на майбутнє, а по-друге відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №024269, виданої 15.03.2016 обласною МСЕК, [PERSON], був повторно оглянутий та йому було встановлено 25% втрати професійної працездатності з 01.04.2017 до 01.04.2018 у звязку з професійним захворюванням, тобто у суду наявні підстави для визначення точного розміру щомісячних виплат позивачу лише по 01.04.2018. Стосовно зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне. Відповідно до ст.13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці». Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварії на виробництві, затверджений 30 листопада 2011р. Постановою Кабінету Міністрів України за №1232 (далі за текстом Порядок). Так, пунктами 86, 87 Порядку, передбачено, що за результатами розслідування комісія складає акт проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, в якому зазначаються основні умови, обставини і причини виникнення професійного захворювання, заходи щодо запобігання розвитку професійного захворювання та забезпечення нормалізації умов праці, а також встановлюються особи, які не виконали відповідні вимоги законодавства про охорону праці і про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення. [PERSON] за формою П-4, підписаний членами комісії, затверджується головним санітарним лікарем та завіряється печаткою. У разі незгоди члена комісії з розслідування зі змістом акта він його підписує, письмово викладає свою окрему думку, яка додається до акта і є його невідємною частиною,про що робиться відмітка у зазначеному акті. Статтею 55 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено право виконавчих органів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України звертатися до суду за вирішенням спорів щодо сум страхових внесків, розміру шкоди та прав на відшкодування, накладення штрафів та з інших питань. Відповідно до п.68 Порядку, у разі незгоди із висновком експертної комісії він може бути оскаржений до суду, але право на оскарження мають хворий або роботодавець. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що обставини викладені представником відповідача [PERSON] в обґрунтування позову не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та стосуються цивільно-правових відносин між іншими особами. Разом з тим, суд вважає за необхідне розяснити представнику відповідача [PERSON], що вона не позбавлена права звернутися до суду із аналогічними вимогами, предявленими до належного відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд враховує, що сторонами не було надано доказів наявності у них документально підтверджених судових витрат, а отже судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Outcome: partial