Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики у сумі 27452 грн. основного боргу та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 844,58 грн. Вказав, що відповідач [PERSON] за письмовими розписками отримав 26 червня 2012 року 14752 грн. позики на строк два місяці, 29 березня 2013 року - 12700 грн. також на строк два місяці, а всього 27452 грн. На його вимогу [PERSON] відмовляється повернути заборгованість, тому просить позов задовольнити, а також стягнути судові витрати. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач [PERSON] подав письмову заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити позов з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідача [PERSON] двічі повідомлено про час та місце розгляду справи за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак відповідач відсутній. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України суд вважає, що судовий виклик двічі вручений відповідачу належним чином, а тому ухвалив провести заочний розгляд справи.. Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем з позовною заявою, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно письмових розписок, складених відповідачем [PERSON] та долучених до матеріалів справи, позивач [PERSON] двічі позичав відповідачу [PERSON] грошові кошти, а саме, 26 червня 2012 року [PERSON] отримав від [PERSON] 14752 грн., які зобов'язався повернути через два місяці, 29 березня 2013 року - отримав позику в сумі 12700 грн., які також зобов'язався повернути через два місяці. Отже, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] склалися договірні правовідносини зі взаємними правами та обов'язками. Відповідно до вимог ст.1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Як вбачається з ч.2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, на підтвердження вимог названого закону відповідач видав позивачеві дві розписки від 26 червня 2012 року та 29 березня 2013 року, які ні ким не оспорюються. У відповідності до ст. 1049 Цивільного Кодексу, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, невиконання зобов'язання є порушенням зобов'язання. Всупереч зазначеним нормам закону відповідач не виконав зобов'язання за договором позики. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на вищенаведене та беручи до уваги, що право позивача порушене і підлягає захисту, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача суму боргу що складає 27452 грн. за розписками від 26 червня 2012 року та 29 березня 2013 року, а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 844,58 грн., що загалом становить 28296,58 грн. Судові витрати слід стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі ст.ст.11,15,16,509,526,610,1046,1047,1049,1050 ЦК України,

Outcome: approved