Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою, посилаючись на наступне. 06 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір грошової позики на суму 6 000 гривень та 09 грудня 2013 року між ними також було укладено договір грошової позики на суму 500 доларів США /еквівалент 12 980 грн. 00 коп./ та 2 870 гривень. Відповідно до договорів грошової позики, на виконання своїх зобов`язань позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 500 доларів США /еквівалент 12 980 грн. 00 коп./, 6 000 гривень та 2 870 гривень, а відповідач отримав зазначені кошти та власноруч написав розписки про це, зобов`язавшись повернути отримані кошти. Проте відповідач своїх зобов`язань не виконав, гроші не повернув, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь загальну суму заборгованості в розмірі 21 850 грн. 00 коп. та судовій збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутність. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, незважаючи на те, що своєчасно й належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. «01» серпня 2016 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму, грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Оригіналом розписки, написаною власноруч [PERSON], від 06 грудня 2013 року підтверджується, що відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 6 000 гривень /а.с. 22/ Оригіналом розписки, написаною власноруч [PERSON], від 09 грудня 2013 року підтверджується, що відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 500 тисяч доларів США та 2870 гривень /а.с. 23/. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику /в т.ч. грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. З довідки щодо встановлення еквівалента заборгованості вбачається, що станом на 07 квітня 2016 року один долар США дорівнює 25,95 грн., згідно офіційного курсу НБУ /а.с. 29/. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із статті 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові, у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку; що у разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. Зазначене також визначено у постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року /справа № 6-24ц-12/. Нормами ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом /судами/ касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй дільності нормативно- правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України На підставі викладеного, беручи до уваги, що відповідач видав розписки позивачу як борговий документ, що підтверджує укладення договору позики та прийняття кожним із них відповідних зобов`язань, враховуючи, що боргові документи до цього часу знаходиться у позивача, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] загальної суми заборгованості в розмірі 21850 грн. 00 коп. Судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду з цим позовом, суд покладає на відповідача, оскільки вони доведені матеріалами справи /а.с. 04/.

Outcome: approved