Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд постановити рішення, яким усунути йому перешкоди у користуванні його земельною ділянкою шляхом зобовязання [PERSON] не чинити перешкоди у встановленні огорожі та усунути йому перешкоди у користуванні спільним заїздом шляхом зобовязання [PERSON] не залишати автомобіль, інші транспортні засоби чи майно на спільному проїзді від вул. Стрийська с. Гайдучина. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він проживає у житловому будинку № 34 по вул. Стрийська в с. Гайдучина, Львівської області, який належить йому на праві власності. Даний житловий будинок був побудований на земельній ділянці, яка також була йому подарована. По сусідству з ним, у житловому будинку № 36 а по вул. Стрийська в с. Гайдучина проживає відповідач. Відповідач почав чинити йому перешкоди у спорудженні огорожі, розбив опалубку, яку він підготував для залиття бетонного розчину, а також маючи можливість зручно вїхати на свою територію, постійно залишає свій автомобіль біля колодязя чи проходу до його господарства, таким чином перешкоджає вільному входу на його земельну ділянку і взагалі унеможливлює проїзд на його земельну ділянку інших транспортних засобів. На його зауваження відповідач не реагує, а тому він змушений був звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнив та просив суд зобовязати відповідача усунути йому перешкоди у користуванні спільним заїздом шляхом викорчовування кущів та дерев, які насаджені у спільному проїзді, демонтувати дитячий ігровий майданчик, який знаходиться на спільному заїзді та зобовязати відповідача [PERSON] не залишати автомобіль, інші транспортні засоби чи майно на спільному проїзді від господарства вул. Стрийська, 34 с. Гайдучина до господарства вул. Стрийська, 36 А с. Гайдучина. Що ж стосується вимог щодо демонтування бетонної електричної опори, яка знаходиться на спільному заїзді та усунення перешкод у встановленні огорожі, то відмовився від таких, про що написав письмову заяву. Пояснив, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні спільним проїздом та земельною ділянкою шляхом залишення автомобіля біля його колодязя та проходу до його господарства, збудував дитячий майданчик на спірній території та посадив дерева на ній. Він неодноразово викликав працівників поліції на такі дії відповідача та звертався до голови селищної ради, однак безрезультатно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала повністю, вважає такі обґрунтованими, а тому просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення уточнених позовних вимог. Пояснив суду, що жодних перешкод у користуванні спільним проїздом та земельною ділянкою позивачу він не чинить, дерева, які ніби то заважають останньому були посаджені на спірній землі близько 20 років тому його бабою та дідом, однак не заперечив того факту, що гойдалку для дітей зробив він особисто та поставив на місці, зазначеному у схемі-плані, доданою до справи головою селищної ради. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні також заперечила щодо уточнених позовних вимог. Пояснила суду, що її довіритель жодних перешкод позивачу не чинить у користуванні спільним проїздом та земельною ділянкою, а вимоги [PERSON] є безпідставними. Крім того, зазначила, що позивач [PERSON] проводить будівельні роботи без належної документації, яка повинна бути погоджена в тому числі з органом місцевого самоврядування. Представники Дашавської селищної ради Львівської області [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення уточнених позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, давши належну оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїм порушених, невизнаних або оспорюваних прав. На підставі ст. ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. За змістом п.п. 1, 3, 4 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права;\~\~припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.\~\~Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Гайдучина, вул. Стрийська, 34. Даний факт підтверджується договором дарування житлового будинку від 02.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2098, копія якого наявна в матеріалах справи. Також позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,1052 га, яку йому подарувала його мати [PERSON], що підтверджується договором дарування земельної ділянки від 02.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2100, копія якого наявна в матеріалах справи. Той факт, що площа земельної ділянки, яка належить позивачу становить саме 0, 1052 га стверджується актом обстеження присадибної ділянки від 15.05.2008 року, складеного в присутності голови селищної ради, спеціалістом-землевпорядником, депутатом сільської ради та землекористувачем [PERSON] яким встановлено, що при обліку було допущено помилку в обчисленні площі, а тому вбачається за можливе погодити [PERSON] уточнену площу земельної ділянки 0, 1052 га та актом встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки від 28.03.2008 року. По сусідству з позивачем проживає відповідач по даній справі - [PERSON], котрому на праві власності належить житловий будинок , що знаходиться під № 36 «а» в с. Гайдучина, Стрийського району, Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON], копія якого наявна в матеріалах справи. Крім того, відповідачу по справі [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, розташована за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Гайдучина, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копія якого наявна в матеріалах справи. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. З доданого головою Дашавської селищної ради Львівської області схемою забудови земельної ділянки вбачається, що під № 1 позначено земельну ділянку відведену для будівництва житлового будинку, який належить позивачу [PERSON]; під № 2 позначено земельну ділянку, відведену для будівництва будинку, який належить відповідачу [PERSON]; під № 3 позначено земельну ділянку відведену для ведення ОСГ, а під №4 позначено земельну ділянку спільного користування, яка пролягає безпосередньо попри будинок позивача [PERSON] до будинку відповідача [PERSON]. Суд з критикою ставиться до тверджень відповідача [PERSON] про те, що жодних перешкод позивачу у користуванні спільним проїздом він не чинить, власний автомобіль він не залишає біля калитки будинку позивача, оскільки даний факт спростовується вищенаведеною схемою, яка була досліджена в судовому засіданні і з неї вбачається, що потрапити на подвіря будинку відповідача можливо тільки скориставшись спільним проїздом, котрий проходить попри будинок, зокрема попри заїзд до господарства позивача. Також суд критично ставиться і до твердження представника відповідача [PERSON] про те, що позивачем проводяться будівельні роботи по встановленні паркану без належної документації, оскільки такі не становлять предмет даного спору, так як позивач [PERSON] відмовився від них. Крім того факт чинення перешкод відповідачем позивачу підтверджується рядом інших доказів, здобутими в ході розгляду даної справи, зокрема: фотографіями, зробленими за адресою с. Гайдучина, вул., вул. Стрийська, 34 та Стрийська 36 а, Львівської області з яких вбачається, що автомобіль відповідача [PERSON] залишений перед калиткою [PERSON], тим самим загородивши останньому вихід на вулицю та актом обстеження земельної ділянки від 30.03.2017 року, складеної депутатами Дашавської селищної ради Львівської області з якого вбачається, що на спільному проїзді встановлена бетонна електрична опора та дитяча гойдалка в металічних стовпах, що являється перешкодою не тільки до заїзду на господарство позивача, а й до заїзду господарства самого ж [PERSON]. Позивач [PERSON] звертався із заявою до голови Дашавської селищної ради про те, що відповідач по даній справі [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні спільним проїздом та позивачу була надана відповідь про те, що розгляд даної судової справи призупиняє розгляд заяви органом місцевого самоврядування. Суд приймає визнання позивачем того факту, що гойдалку в металічних стовпах він спорудив самостійно та особисто поставив на місці, яке відображено у вищенаведеній схемі. У свою чергу, суд критично ставиться до вимог позивача про зобовязання відповідача викорчувати дерева, оскільки в судовому засіданні встановлено, що останні були посаджені більше двадцяти років тому бабцею та дідом відповідача, а не ним особисто. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За змістом ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно зі\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу у користуванні спільним заїздом шляхом: залишення автомобіля на спільному проїзді від господарства вул. Стрийська, 34 с. Гайдучина, Стрийського району, Львівської області до господарства по вул. Стрийська, 36а цього ж населеного пункту та конструювання дитячого майданчика, а саме гойдалки в металічних стовпах, що підтверджується вищенаведеними доказами, здобутими в ході розгляду справи; відповідачем у свою чергу не подано суду переконливих доказів на спростування вимог позивача, а тому суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, зокрема відповідача [PERSON] слід зобовязати демонтувати дитячий ігровий майданчик, який знаходиться на спільному проїзді та зобовязати останнього не залишати автомобіль, інші транспортні засоби чи майно на спільному проїзді від господарства вул. Стрийська, 34 с. Гайдучина, Стрийського району, Львівської області до господарства по вул. Стрийська, 36 а цього ж населеного пункту. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи наведену норму, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 243 (двісті сімдесят пять ) гривень 60 копійок.

Outcome: partial