Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду Дергачівського району Харківської області з позовом, в якому просить визнати [PERSON], та [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням: житловим будинком № 17, що розташований за адресою: Харківська область, Дергачівський район с. Сіряки вул. Радянська. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що згідно свідоцтва про право приватної власності, виданого виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 25.12.1991 року, позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по вул. Радянська, 17 с. Сіряки Дергачівського району Харківської області. Відповідачі у справі прописані в належному позивачу житловому будинку з його згоди. Однак у вищевказаному житловому будинку не проживають півтора роки, особистих речей відповідачів в будинку не має, особиста кореспонденція на їхнє ім'я за вказаною адресою не надходить. Відповідачі проживають у своїй власній квартирі за іншою адресою в [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що надав суду письмову заяву. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідків або сторін відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає, що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно ч.1, 2 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право приватної власності, виданого виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 25.12.1991 року, позивач, [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по вул. Радянська, 17 с.Сіряки Дергачівського району Харківської області. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в належному позивачу житловому будинку з його ж згоди. Проте у вищевказаному житловому будинку відповідачі не проживають півтора роки, особистих речей відповідачів в будинку не має, особиста кореспонденція на їхнє ім'я за вказаною адресою не надходить. Крім того, як зазначив позивач відповідачі проживають у своїй власній квартирі за іншою адресою в [ADDRESS]. Той факт, що відповідачі в вищевказаному будинку не проживають, підтверджується актом депутата Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 03.12.2015 року. Таким чином, відповідачі в будинку не проживають, участі в його обслуговуванні та сплаті всіх комунальних платежів не приймають, особистих речей в будинку не мають, кореспонденція та листи на їхнє ім'я по вказаній адресі не надходять, права власності на будинок не мають, однак вони залишаються бути прописаними в належному позивачу будинку. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Доказів, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному домоволодінні, суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням за адресою: Харківська область, Дергачівський район с. Сіряки вул. Радянська, 17, так як на даний момент за вказаною адресою він не проживають, не проводять оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, позивач не бажає, щоб відповідачі були зареєстровані у даному домоволодінні. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідачів в спірній квартирі залежить від права самого власника і є похідним від нього. Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто позивач змушений нести витрати за комунальні послуги за себе та за зареєстрованому у його будинку відповідача. Відповідно до ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався, письмових заперечень щодо поданого позову до суду не надав, тобто використав свої процесуальні права як особи, які беруть участь у справі, на власний розсуд, що не суперечить вимогам\~\~ч.2 ст. 11 ЦПК України та не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов слід задовольнити в повному обсязі, а саме визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі ст.71, 72 ЖК України,

Outcome: approved