Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 21 серпня 2015 року в с. Бояни Новоселицького району відповідач керуючи автомобілем [NUMBER] не вибрав безпечного інтервалу та дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з його автомобілем [NUMBER] під його керуванням. Постановою Новоселицького районного суду від 31 серпня 2015 року за вказаним фактом відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Фіат-Фіоріно» було пошкоджено і вартість матеріального збитку згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження становить 75591 гривню. 28 грудня 2015 року акціонерне товариство «Страхова група Ю.БІ.АЙ» виплатила йому страхове відшкодування в розмірі 24774 гривень 68 копійок, однак дана сума є меншою ніж розмір заподіяного матеріального збитку. Невідшкодована сума матеріального збитку складає 54162 гривні 60 копійок. Крім цього, пошкодженням майна йому завдана суттєва моральна шкода, яка виразилась у порушенні нормальної життєдіяльності та незручностей у повсякденному житті. У добровільному порядку відшкодувати завдані збитки відповідач відмовляється. Просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 54162 гривень 60 копійок, моральну шкоду в розмірі 5000 гривень та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідно до висновку проведеної в суді автотоварознавчої експертизи вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Фіат-Фіоріно» становить 44530 гривень 03 копійки, що повністю охоплюється страховим полісом, а тому відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду повинно акціонерне товариство «Страхова група Ю.БІ.АЙ». Просив відмовити у позові. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ Судом встановлено, що 21 серпня 2015 року [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з його автомобілем [NUMBER] під його керуванням [PERSON]. Вказаний транспортний засіб марки «Фіат-Фіоріно» належить позивачу згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 919900. Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 31 серпня 2015 року, яка набрала законної сили, відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого\~ст.124 КпАП України\~та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень у дохід держави. Відповідно до\~ст. 61 ч. 4 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченого полісом №АІ/3571086 від 26 серпня 2014 року. 28 грудня 2015 року акціонерне товариство «Страхова група Ю.БІ.АЙ» виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 24774 гривень 68 копійок. Однак, дана сума є меншою ніж розмір заподіяного матеріального збитку, оскільки відповідно до висновку проведеної в суді автотоварознавчої експертизи № 56/16 від 21 липня 2016 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] становить 44530 гривень 03 копійки. За вказаних обставин, посилання позивача на те, що розмір завданого йому матеріального збитку відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження від 28 серпня 2015 року складає 75591 гривню є безпідставним, оскільки даний звіт в судовому засіданні був спростований висновком автотоварознавчої експертизи № 56/16 від 21 липня 2016 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1\~ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У даній справі потерпілий [PERSON] скористався правом одержати частину невідшкодованої шкоди від особи, яка її завдала, тобто від [PERSON], що узгоджується з вимогами ч. 2\~ст. 14 ЦК України\~та правовою позицією Верховного Суду України, що викладена у постанові 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року. Зазначена Постанова прийнята з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, а тому висновки викладені в ній є обов'язковими для всіх судів України (ч.2 ст.\~214, ч.1 ст.360-7 ЦПК України). Статтею 1192 ЦК України\~передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд вважає, що [PERSON] є особою, яка на відповідній правовій підставі володіла та керувала транспортним засобом, визнана постановою суду винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди, а тому зобовязана відшкодувати різницю невідшкодованої страховою компанією шкоди, завданої транспортним засобом, що була заподіяна внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди та складає 19755 гривень 35 копійок ( 44530,03 24774,68 = 19755,35). Доводи відповідача про те, що розмір завданої шкоди повністю охоплюється страховим полісом, а тому відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду повинно акціонерне товариство «Страхова група Ю.БІ.АЙ», суд вважає безпідставним, оскільки заявлені позовні вимоги до відповідача є деліктними і право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. В той же час між відповідачем та акціонерним товариством «Страхова група Ю.БІ.Ай» діють договірні страхові відносини, вирішення яких не стосується заявлених до відповідача вимог про відшкодування завданої шкоди, а у разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна та відшкодовується грішми фізичній особі особою, яка завдала шкоду за наявності її вини. При цьому, суд виходячи з принципу розумності та справедливості, приймаючи до уваги, що вина відповідача при пошкодженні автомобіля позивача полягає у формі необережності та відшкодування моральної шкоди не є засобом збагачення, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. Виходячи з змісту ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За вказаних обставин, судові витрати понесені позивачем у виді сплаченого судового збору за вимогу майнового характеру в розмірі 551 гривні 20 копійок та за вимогу про стягнення моральної шкоди в розмір 1378 гривень підлягають стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволеної суми позову, що складає 476 гривень 60 копійок (201 гривня пропорційно з задоволеної суми матеріальної шкоди та 275 гривень 60 копійок пропорційно з задоволеної суми моральної шкоди). Оплату позивачем автотоварознавчого дослідження від 28 серпня 2015 року в сумі 420 гривень, висновок якого в судовому засіданні був спростований висновком автотоварознавчої експертизи № 56/16 від 21 липня 2016 року, суд не визнає судовими витратами у справі, оскільки така оплата ст. 79 ЦПК України не відноситься до судових витрат. Витрати понесені відповідачем на оплату проведеної в суді автотоварознавчої експертизи (висновок № 56/16 від 21 липня 2016 року) в сумі 1500 гривень підлягають присудженню йому з позивача пропорційно до тієї частини позовних вимог матеріального характеру, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, що складає 953 гривень. Таким чином, шляхом взаємних виплат присуджених сум судових витрат з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати в сумі 476 гривень 40 копійок (953 476,60 = 476,40). На підставі ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, суд

Outcome: partial