Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів, уточнивши позовні вимоги зазначив, що 26.04.2012 року придбав автомобіль марки «Ніссан Мікра», 2001 року, державний номер [NUMBER], у [PERSON], який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності, виданої власником автомобілю [PERSON] Договір купівлі-продажу між сторонами не укладався, [PERSON] написав розписку, що отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 4400 доларів США, в рахунок оплати за проданий автомобіль. 26.06.2012 року цей автомобіль був затриманий працівниками ДАІ та доставлений на штрафний майданчик, у зв'язку із тим, що він перебував у розшуку і на нього було накладено арешт 30.09.2010 року державним виконавцем Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ у зв'язку із борговими зобовязаннями його власника [PERSON] [PERSON] зазначає, що [PERSON] відмовляється повернути гроші, отримані ним в рахунок оплати за автомобіль. До початку розгляду справи по суті позивач уточнив свої позовні вимоги, подав уточнений позов до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів, визначивши що відповідач [PERSON], отримавши від нього грошові кошти в рахунок оплати за автомобіль, від укладення договору купівлі-продажу у встановленому законом порядку ухилився, фактично не передав йому автомобіль, а [PERSON] не отримав права власності на нього. Оскільки автомобіль знаходиться під арештом, позивач просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] грошові кошти, отримані останнім в рахунок попередньої оплати за автомобіль, у розмірі 35860 гривень, що за курсом НБУ еквівалентно 4400 доларів США, що було еквівалентно 119152 грн., за офіційним курсом НБУ 27 грн.08.коп. за станом на 01.02.2017 року, а також 3% річних з травня 2012 року по лютий 2017 року у розмірі 16952 грн, а всього стягнути суму у розмірі 136104 грн. та понесені судові витрати. \~ Представник позивача за ордером та витягом з угоди про надання правової допомоги [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, надав пояснення відповідні письмовим запереченням. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки «Ніссан Мікра», 2001 року випуску, державний номер [NUMBER], належить на праві власності третій особі [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА №999831, виданого Миколаївським відділом реєстраційно-екземенаційної роботи УДАІ УМВС. 26.11.2010 року [PERSON] видав на ім'я відповідача [PERSON] довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в реєстрі за №3694, зазначеною довіреністю [PERSON] наділив [PERSON] рядом повноважень, в т.ч. і щодо укладення від імені власника цивільно-правові угоди щодо розпорядження та користування належним автомобілем, одержувати за ними належні власнику грошові суми. В судовому засіданні, згідно фактичних обставин справи, встановлено, що 26.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленість щодо купівлі-продажу автомобілю, за умовами якої [PERSON] зобов'язався продати у власність [PERSON] автомобіль марки «Ніссан Мікра», 2001 року випуску, державний номер [NUMBER], а [PERSON] зобов'язався оплатити вартість автомобілю у сумі 4400 доларів США. З наявної в матеріалах справи розписки, складеної власноруч відповідачем [PERSON] від 26.09.2012 року, вбачається, що [PERSON] продав автомобіль марки «Ніссан Мікра», 2001 року випуску, державний номер [NUMBER], [PERSON] за 4400 доларів США, та претензій не має. Сторони в судовому засіданні визнали факт передачі та отримання грошових коштів за вказаною вищевказаною розпискою за автомобіль марки «Ніссан Мікра», 2001 року випуску, державний номер [NUMBER], з наміром належного переоформлення права власності. Позивач [PERSON] почав користуватися автомобілем, однак, 26.06.2012 року автомобіль марки «Ніссан Мікра», 2001 року випуску, державний номер [NUMBER], був затриманий та вилучений працівниками ДАІ в с. Коблево, Миколаївської області, що підтверджується протоколом огляду і затримання транспорту від 26.06.2012 року, протоколом вилучення документів від 26.06.2012 року та актом \~огляду затриманого транспорту, що передається на тимчасове зберігання №01461 від 26.06.2012 року, складеними ІДПС взводу ОСП №1. Підставою для затримки та вилучення автомобілю стало накладення постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ВП №21837637 від 30.09.2010 року арешту у зв'язку із борговими зобовязаннями на все майно [PERSON], який є власником автомобілю. У зв'язку з такими обставинами, позивач [PERSON] звернувся до відповідачів [PERSON] [PERSON] з вимогою повернути грошові кошти, отримані ним в рахунок оплати за автомобіль, який вилучено однак, відповідачів відмовилися від повернення . Згідно зі\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Згідно зі ст. ст.\~655,\~658 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. За ч. ч. 1, 2\~ст. 693 ЦК України\~якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до\~ст. 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до\~ст. 239 ЦК України\~правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Сторони у справі свої правові доводи основують на наявності зобов'язальних відносин щодо автомобіля між [PERSON] і [PERSON]Б,. [PERSON] Вказані обставини сторони не оспорюють і вони підтверджені матеріалами справи. Але, оскільки [PERSON] мав право виступати у спірних зобов'язальних правовідносинах лише у якості представника [PERSON] , то в силу положень\~ст. 239 ЦК України\~вчинені ним дії щодо спірного автомобіля і грошей створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, тобто [PERSON] , і відповідно не створюють, не змінюють, не припиняють цивільні права та обов'язки самого [PERSON] Тобто, [PERSON] не є належним відповідачем у даній справі, що виключає задоволення заявленого у справі позову до відповідача [PERSON] Також, відповідні обставини встановленні рішення Апеляційного суду одеської області від 12.11.2013 року у справі № 1519/20367/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення коштів. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Щодо вимог позивача до власника автомобіля [PERSON]М, то суд зазначає що відповідно до нотаріальної довіреності від 26.11.2010 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]І, відповідач [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] та надав представникам право : « укладати від його імені ([PERSON]М.) договори щодо розпорядження та користування автомобілем, що належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА № 999831, виданого Миколаївським відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ УМВС 28 вересня 2010 року, автомобілем марки NISSAN, моделі MIKRA 1.0L, 2001 року випуску, зеленого кольору, шасі (кузов, , ІЕААК.11U4066221, реєстраційний № ІЗЕ0662АК, який перебуває на обліку у Миколаївському відділі реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ УМВСз 28 вересня 2010 року,визначаючи на власний розсуд ціну та інші їх умови, одержувати належні [PERSON] за цими договором грошові суми.» Разом з тим, матеріали цивільної справи не містить будь яких належних та допустимих доказів, на підтвердження обставин, на які посилається позивач як на підстави своїх вимог , зокрема суду не надано доказів передчі [PERSON] коштів за продаж автомобілю [PERSON] , що виключає можливість стягнення з відповідча [PERSON] відповідних коштів. Також, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до статті 57 ЦПК України «Докази» доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, як мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відео записів, висновків експертів; а відповідно до положень статті 58 ЦПК України «Належність доказів» належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. При цьому, відповідно до положень статті 10 Цивільного процесуального кодексу України «Змагальність сторін» цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України . Зважаючи на викладене, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і взаємозвязку на належність, допустимість, достовірність і достатність, суд вважає, що позивачкою під час судового розгляду справи не надано достатніх, належних та допустимих доказів, на підтвердження обставин на які він посилається як на підстави своїх вимог, у звязку з чим суд вважає що у задоволені позову слід відмовити. Одночасно суд зазначає, що за наявності в якості відповідача [PERSON], у справі не заявлялися позовні вимоги про зобов'язання повернути отримані за автомобіль грошові кошти з підстав набуття [PERSON] майна без достатньої правової підстави (ЦК України\~Книга п'ята Розділ ІІІ Підрозділ 2 глава 83 Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави).

Outcome: dismissed