Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до територіальної громади села Ремезівці в особі Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області та просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки площею 1,0300 га та 1,7233 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 03.02.2000 померла його батько [PERSON], а 04.11.2004 - матір [PERSON] Внаслідок їх смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 1,0300 га та 1,7233 га. Стверджує, що спадщину прийняв він, оскільки вступив в управління та володіння майном померлих та був зареєстрований і спільно проживав з ними у с. Ремезівці. Успадкувати земельні ділянки він не може по причині відсутності належних правовстановлюючих документів на право власності на землю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відповідач подав заяву про розгляд справи у відсутності його представника, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Свідоцтвом про смерть серії І-СГ №228644 стверджується, що [PERSON] помер 03.02.2000 року, а 04.11.2004 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №356106. Із свідоцтва про народження вбачається, що позивач [PERSON] доводиться сином померлим [PERSON] та [PERSON] [PERSON] був власником земельної ділянки площею 1,0300 га, що розміщена на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та складається з двох земельних ділянок площею 0,4788 га кадастровий номер 4621886100:09:000:0307 та площею 0,5512 га кадастровий номер 4621886100:09:000:0532, що підтверджується державним актом серії ЛВ №014892, виданим Золочівською РДА 03.05.2004. [PERSON] була власником земельної ділянки площею 1,7233 га, що розміщена на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та складається з двох земельних ділянок площею 1,1691 га кадастровий номер 4621886100:09:000:0283 та площею 0,5542 га кадастровий номер 4621886100:09:000:0533, що підтверджується державним актом серії ЛВ №014893, виданим Золочівською РДА 03.05.2004. Довідками Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області від 20.07.2017 №571 та від 20.07.2017 №572 підтверджується, що спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] фактично прийняв їх син [PERSON], який у 6-ти місячний термін вступила в управління і володіння майном померлого [PERSON] взявши в користування речі його домашньої обстановки і вжитку та на момент відкриття спадщини був зареєстрований та спільно проживав із [PERSON] у с. Ремезівці Золочівського району Львівської області. Позивач звертався до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, проте йому було відмовлено у видачі такого через відсутність належних правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до\~ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно із ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР. За ст.524 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Як вказано у ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вказано у ч.3\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст.81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. З огляду на те, що [PERSON] належала на праві власності земельні ділянка площею 1,0300 га, що розміщена на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та складається з двох земельних ділянок площею 0,4788 га кадастровий номер 4621886100:09:000:0307 та площею 0,5512 га кадастровий номер 4621886100:09:000:0532, а [PERSON] належала на праві власності земельні ділянка площею 1,7233 га, що розміщена на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та складається з двох земельних ділянок площею 1,1691 га кадастровий номер 4621886100:09:000:0283 та площею 0,5542 га кадастровий номер 4621886100:09:000:0533, позивач спадщину після їх смерті прийняв, що підтверджується в повній мірі матеріалами справи, інших спадкоємців майна [PERSON] та [PERSON], які б спадщину прийняли, судом не встановлено, а через відсутність належних правовстановлюючих документів позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане вище спадкове майно.

Outcome: approved