Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь борг за невиконаним зобов'язанням в сумі 79 861, 00 гривень, з яких: 73 585, 00 гривень - основна сума боргу; 4 224, 00 гривень - сума інфляційних втрат та 2 052, 00 гривень - 3% річних. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24.12.2013 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено договір в усній формі про те, що остання зобов'язується внести кошти в рахунок купівлі на його ім'я приміщень в [ADDRESS] в сумі 48 000, 00 гривень до моменту проведення прилюдних торгів в юстиції м. Стрий. В присутності свідків він передав відповідачці кошти в сумі 48 000, 00 гривень, про що вона написала розписку. В подальшому він передав їй ще 1000, 00 доларів США, про що вона особисто написала розписку від 24.12.2014 року. 05.05.2015 року державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було проведено електронні торги з реалізації арештованого майна, а саме нежитлової будівлі за вищенаведеною адресою. Для участі в торгах потрібно було виконати вимоги щодо реєстрації, внести гарантійний внесок, однак відповідачка жодних дій не вчинила, а тому він змушений був самостійно вирішувати дані питання. В подальшому його було визнано переможцем торгів, а 12.04.2016 року приватним нотаріусом Швед І.В. було видано свідоцтво про право власності на будівлі на його ім'я. Оскільки відповідачка не виконала свої зобов'язання, в добровільному порядку відмовляється повернути кошти, а тому він змушений звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Пояснив суду, що відповідачка [PERSON] зобов'язувалась вчинити дії на придбання нежитлових будівель на його ім'я, однак отримавши гроші в сумі 48 000, 00 гривень та 1000, 00 доларів США зобов'язання не виконала, кошти не повернула. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 21.03.2017 року заперечила щодо задоволення позовних вимог. Пояснила, кошти вона у позивача справді взяла, однак останній надав їх особисто для врегулювання проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна на його користь. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, давши належну оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїм порушених, невизнаних або оспорюваних прав. На підставі ст. ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. За змістом п.п. 1, 3, 4 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений усний договір відповідно до якого відповідачка [PERSON] зобов'язалась внести кошти в рахунок купівлі приміщень в [ADDRESS] в сумі 48 000, 00 гривень до моменту проведення прилюдних торгів в юстиції м. Стрий на ім'я позивача [PERSON]. Даний факт в судовому засіданні сторони підтвердили, а тому суд вважає дану обставину встановленою та такою, що ніким не оспорюється. Позивач [PERSON] на виконання умов договору передав відповідачці [PERSON] кошти: 48 000, 00 гривень, що підтверджується розпискою від 31.12.2013 року, яка була складена в присутності двох свідків: [PERSON] та [PERSON] та 1000, 00 доларів США, що підтверджується розпискою від 24.12.2014 року, яка була складена в присутності свідка [PERSON], копії яких наявні в матеріалах справи. 05.05.2015 року державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України проведено електронні торги з реалізації арештованого майна - лот № 59295, а саме нежитлових будівель в [ADDRESS], Львівської області. У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Поясненнями позивача [PERSON] в судовому засіданні з'ясовано, що за отримані кошти внаслідок написання вищенаведених розписок, відповідачка [PERSON] зобов'язувалась допомогти йому у купівлі приміщень в [ADDRESS] однак отримавши гроші, жодних дій не вчинила, всі дії по купівлі вищенаведених нежитлових приміщень він вчинив самостійно: особисто зареєструвався, сплатив гарантійний внесок, що стверджується квитанцією №7 від 29.04.2015 року та в подальшому, 05.05.2015 року був визнаний переможцем торгів, однак отриманих відповідно до розписок коштів у добровільному порядку відповідачка не повернула. Той факт, що позивачу на праві власності після проведення електронних торгів належать нежитлові приміщення по [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право власності, видане приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Швед І.В., зареєстроване в реєстрі за № 773, копія якого наявна в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 02.11.2016 року сума, яка підлягає поверненню відповідачкою з врахуванням інфляційних втрат за першою розпискою від 31.12.2013 року становить: 48 000, 00 гривень - основний борг, 4 224, 00 гривень - інфляційні втрати та 2 052, 00 гривень - 3% річних; за другою розпискою від 24.12.2014 року становить: 1000 ,00 доларів США, що згідно офіційного курсу гривні НБУ щодо іноземних валют станом на 02.11.2016 року становить 25 585, 00 гривень. Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. Суд надає віри поясненням позивача, оскільки такі обґрунтованими, логічними, не суперечать одні одним та підтверджуються доказами, які були надані останнім та досліджені в ході розгляду справи. Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що позивач справді передав під розписку відповідачці кошти для врегулювання проведення електронних торгів на користь позивача, однак остання отримавши гроші жодних дій для цього не вчинила, у добровільному порядку кошти повернути відмовилась, а позивач [PERSON] самостійно вчинив всі дії щодо купівлі нежитлових приміщень. У свою чергу суд з критикою ставиться до твердження відповідачки [PERSON] про те, що кошти, отримані від позивача пішли для врегулювання проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна на користь [PERSON], оскільки як було встановлено в ході розгляду справи, всі дії по купівлі на електронних торгах нежитлових приміщень в [ADDRESS], позивач вчинив самостійно, відповідачка жодним чином відповідно до усної домовленості не сприяла [PERSON] у купівлі нежитлових будівель в [ADDRESS] Львівської області. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконливого висновку, про підставність позовних вимог позивача, оскільки такі були підтверджені належними та допустими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідачка у свою чергу не надала суду жодних переконливих доказів, які б спростували вимоги позивача, а тому позов слід задовольнити у повному обсязі, тим самим стягнувши з відповідачки [PERSON] на користь позивача грошові кошти в сумі 79 861 (сімдесят дев'ять тисяч вісімсот шістдесят одну) гривню, з яких 73 585 (сімдесят три тисячі п'ятсот вісімдесят п'ять) гривень - основна сума боргу; 4 224 (чотири тисячі двісті двадцять чотири) гривні - сума інфляційних втрат; 2 052 (дві тисячі п'ятдесят дві) гривні - 3% річних. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином з відповідачки слід стягнути в користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Outcome: approved