Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 27.08.2015р. між КС «Імперіал ЛТД» та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №4908, за яким КС «Імперіал ЛТД» надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 7\~000грн на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 60 фактичних місяців від дати отримання кредиту та діє до повного виконання зобов`язань. Незважаючи на прийняті зобов`язання, відповідач порушив графік сплати кредиту та має заборгованість. 15.11.2018р. між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги (цесія), за яким позивач [PERSON] став кредитором за кредитним договором №4908 від 27.08.2015р. У зв`язку з чим просив суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 11\~248,79грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. У судове засідання позивач [PERSON] , його представник [PERSON] не з`явились, до початку судового засідання представник позивача [PERSON] надав заяву у якій у повному обсязі підтримував позовні вимоги, просив розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи, у зв`язку з чим суд на підставі ч.3 ст.211 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] 14 червня 2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Відповідно до п.1.1 договору кредитної лінії №4908 від 27.08.2015р. (а.с.5-6) кредитодавець КС «Імперіал ЛТД» надає позичальнику [PERSON] кредитну лінію з лімітом в сумі 7\~000грн., в межах якого позичальник може отримувати будь-які суми кредиту, та зобов`язується повертати їх на умовах, що передбачені цим договором. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №4908 від 27.08.2015р. (а.с.8-9), за період з 27.08.2015р. по 20.11.2018р. заборгованість складає всього 11\~258,79грн. Відповідно до п.1 договору відступлення права вимоги №1 від 15.11.2018р. (а.с.3-4) в порядку та на умовах, визначених цим договором, цедент КС «Імперіал ЛТД» передає цесіонарієві [PERSON] , а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за договором кредитної лінії №4908 від 27.08.2015р. укладеного між цедентом і [PERSON] Відповідно до п.2.1 вказаного договору, за цим договором цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання наступних зобов`язань: повернути кошти одержані в рахунок кредитного договору №4908 від 27.08.2015 року, повернути нараховані відсотки за користування кредитними коштами та виконати свої зобов`язання у повному обсязі, передбачені договором укладеного між цедентом і боржником. Відповідно до п.6 вказаного договору до цесіонарія переходять права, які забезпечують зобов`язання боржника. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, к редитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок\~ передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З положень ст.1054 ЦК України, вбачається, що кредитодавцями в кредитних правовідносинах можуть бути банк або інша фінансова установа і цей перелік є вичерпним. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України. Таким чином, фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ, а, отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор банк або інша фінансова установа. Аналогічна правова позиція про застосування норм права щодо відступлення права вимоги за кредитним договором викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11, яка враховується судом при вирішенні даної справи. Таким чином у судовому засіданні було достовірно встановлено, що договір відступлення права вимоги №1 від 15.11.2018р. укладений між КС «Імперіал ЛТД» та позивачем [PERSON] не може бути підставою для правонаступництва позивачем [PERSON] прав кредитора у зобов`язаннях відповідача [PERSON] перед КС «Імперіал ЛТД» за кредитним договором №4908 від 27.08.2015р., оскільки у зобов`язаннях які виникли на підставі кредитного договору кредитором може бути лише спеціальний суб`єкт банк або інша фінансова установа, та враховуючи, що інших підстав для виникнення грошового зобов`язання відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] у позовній заяві не наведено, а тому у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed