Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 16.09.2000 року Відділом реєстрації актів громадського стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 59. У судовому засіданні позивач в обгрунтування своїх вимог зазначив, що причиною для звернення до суду послужило те, що між ним та відповідачем шлюбні стосунки фактично припиненні, вони мешкають окремо та мають кожен свої сім'ї. Проти надання строку на примирення категорично заперечував, наголосившись, що їх шлюб існує лише формально. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, піжтвердила, що останій час з позивачем мешкають окремо, сімейні та подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Строк на примирення просила не надавати, оскільки примирення з позивачем неможливе. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 16 вересня 2000 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадського стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, зроблено відповідний актовий запис № 59 та видано Свідоцтво про одруження серії І-ВЛ № 107899 від 16.09.2000 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 165790 виданим Відділом РАГС Нововодолазького РУЮ Харківської області 02.06.2001 року та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 243485 виданим Відділом РАГС Нововодолазького РУЮ Харківської області 25.07.2003 року. Судом було встановлено, що подружжя, проживають окремо, сімейно шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. На поступки примирення сторони не згодні, від можливості надання судом строку на примирення сторони відмовились. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, можливість припинення браку на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи браку і рівності подружжя. Оскільки вступ до браку здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за необхідне позов [PERSON] - задовольнити. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у судовому засіданні вказала, що бажає залишити прізвище без змін. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 51, 56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved