Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений між ним (позивачем) та [PERSON], який було зареєстровано 26 вересня 1998 року Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому, про що зроблено запис за № 597. В обґрунтування позову зазначив, що 26 вересня 1998 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 597, та видано свідоцтво про одруження серії І-ОЛ № 000780, від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначив, що спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, протилежність поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства, яке припинено з вересня 2016 року, та виховання дитини, на підставі чого вважає, що подальше сімейне життя і збереження шлюбу неможливі, та просить строк на примирення не надавати. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, надав клопотання за вх. № 30749 від 02.12.2016 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, просив позов задовольнити. Строк на примирення просив не надавати. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлений в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, надала заяву за вх. № 32641 від 26 грудня 2016 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Строк на примирення просила не надавати. Враховуючи подані сторонами заяви, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні правовідносини та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 26 вересня 1998 року у Центральному відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 597, та 26.09.1998 року видано свідоцтво про одруження серії І-ОЛ № 000780, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначив відсутність між ним та відповідачем взаєморозуміння, протилежність поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення як позивача, так і відповідача, припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх неповнолітньої дитини, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved