Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 серпня 2014 року Виконавчим комітетом Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис №56. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що вони знаходяться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2014 року. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалось, воно відображається тільки у неприязних стосунках один до одного, які втілюються у постійні сварки. Одна з основних причин розпаду сім'ї це різниця поглядів, відсутність взаєморозуміння та довіри. В сімейних стосунках відсутня повага, почуття кохання. Відносини переросли в ще більш ворожі. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення вона не згодна, тому просила розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON], не з`явилися, повідомлялися про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, позивач надав суду заяву, з якої вбачається, що позивач просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав, не подав відзиву на позов. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ці правила визначаються ухвалою суду про відкриття провадження (п.п.4 ч.2 ст.187 ЦПК України). Враховуючи положення ст.ст.19 ЦПК України, суд вважає, що справа повинна бути розглянута за правилами загального позовного провадження. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положеньч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 серпня 2014 року Виконавчим комітетом Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис №56 (свідоцтво про шлюб, видане повторно серії [NUMBER] від 12 липня 2017) а.с. 3. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення він не згоден, відповідач клопотань про надання строку на примирення не надавав, наданий строк на примиреннія позитивних результатів не дав. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу прізвище не змінювала. Суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Клопотання про зміну прізвищу від відповідача не надходило, тому суд залишає прізвище відповідача не змінним «[PERSON]». Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved