Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. В даній квартирі була зареєстрована його колишня дружина - [PERSON], але фактично не проживає в зазначеній квартирі з дня розірвання шлюбу, тобто з червня 2001 року. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі. В судове засідання [PERSON] не з'явився, до суду надайшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, через поштове повідомлення. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується ордером № 633, виданого виконавчим комітетом міської ради народних депутатів м. Канева [INFO] ( а.с. 6). Згідно довідки про склад сім'ї № 1753 від 22.09.2016, виданої Виконавчим комітетом Канівської міської ради Черкаської області вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно акту фактичного проживання, виданого Житлово-експлуатаційною конторою № 474 від 03.10.2016 (а.с.5) вбачається, що мешканці жилого будинку [ADDRESS], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], засвідчили факт проживання в квартирі [NUMBER] з 20.06.2001 по даний час громадянина [PERSON] та підтвердили, що відповідач [PERSON] зареєстрована, але фактично не проживає з 20.06.2001 в квартирі [ADDRESS]. Оскільки відповідач [PERSON] відсутня за місцем проживання понад шість місяців без поважних причин, згідно ст.ст. 71, 72 Житлового Кодексу України, вона втратила право користування житловим приміщенням - [ADDRESS]. Таким чином, відповідно до ст. 167 ЖК України, в разі вибуття наймача ([PERSON] ) вона втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Водночас відповідно до статті 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. З огляду на викладене, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про зняття [PERSON] з реєстрації у квартирі [ADDRESS], підлягає до задоволення, оскільки поданий разом з вимогою про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved