Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. В позові зазначив, що з 13 серпня 2011 року по 10 квітня 2013 року він перебував у шлюбі з [PERSON] Вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони разом не мешкають, донька постійно проживає з матірю. Після розлучення відповідач всілякими способами перешкоджає його зустрічам з дитиною. [PERSON] майже кожного дня телефонував [PERSON] з метою домовитися про побачення з донькою, але на вхідні дзвінки колишня дружина не відповідала. Також [PERSON] з метою зустрічі з донькою декілька разів приходив до [PERSON] додому, але остання жодного разу не відкривала дверей. У січні 2016 року позивач звернувся з заявою до відділу опіки та піклування Дружківської міської ради про визначення способу участі у вихованні дитини. Рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради від 13 січня 2016 року позивачу встановлено часовий проміжок для спілкування з донькою: щосуботи з 11:00 до 13:00 год. Позивач неодноразово просив [PERSON] надати йому можливість у спілкуванні з дитиною, але остання навіть не відреагувала. [PERSON] невідомо теперішнє місце реєстрації [PERSON] і доньки. [PERSON]І працює автоматником х/в автоматів JNFR в ПАТ «Дружківський завод металевих виробів». За місцем роботи та мешкання характеризується позитивно. Створення перешкод [PERSON] у спілкуванні з донькою порушує не тільки його права як батька, а й суперечить інтересам дитини. Просить суд зобовязати [PERSON] не чинити перешкод у його спілкуванні з донькою [PERSON]; визначити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки [PERSON]: щосуботи з 11:00 до 13:00 години. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі і пояснив, що дійсно його неповнолітня донька [PERSON] не знає його як батька. Багато часу вони не спілкувалися. [PERSON] виховується матірю, яка багато разів чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною (не надавала можливості домовитися про зустрічі, не відповідала на вхідні телефонні дзвінки та змінювала адресу місця мешкання). Однак, він бажає у подальшому спілкуватися з дитиною, бо це є його батьківський обовязок. Вважає, що відповідач не повинна чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки. Просить суд задовольнити позов, зобовязати [PERSON] не чинити перешкод у його спілкуванні з донькою [PERSON]; визначити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки [PERSON]: щосуботи з 11:00 до 13:00 години. Представник позивач [PERSON] просив суд у повному обсязі задовольнити позов. Відповідач [PERSON] пояснила, що позовні вимоги визнає частково. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] приходив до доньки і з нею спілкувався. Жодних нарікань або заборон відповідач йому не чинила. 01 січня 2013 року позивач останній раз бачився з донькою. Після тієї зустрічі він довгий час не зявлявся та не спілкувався з нею. У грудні 2015 року з нього стягнуті аліменти на утримання дитини. Саме після цієї події позивач зявився і пропонував їй відмовитися від стягнення аліментів. Зазначила, що оскільки [PERSON] фактично не знає свого батька, то з метою уникнення душевної травми дитини і внутрішнього страху щодо спілкуванням з ним, вважає необхідним бути присутньою при спілкуванні з ними. Представник органу опіки та піклування [PERSON] підтримала висновок органу опіки та піклування та вважає, що оскільки дитина не знає свого біологічного батька, сприймає батьком теперішнього чоловіка матері, то спілкування позивача з донькою [PERSON] без присутності матері може нанести їй психологічну травму. Спілкування з дитиною у цьому випадку треба починати поступово і у присутності матері, яка буде сприяти встановленню контакту між батьком та дитиною. Суд, вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його приживання, тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин. що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини». 12 березня 2012 року у м. Дружківка Донецької області народилася [PERSON]. Її батьками є [PERSON] (батько), [PERSON] (мати). Рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради від 13 січня 2016 року № 23 [PERSON] визначено спосіб участі у вихованні дитини [PERSON] шляхом відвідання з дочкою дошкільних на навчальних закладів, медичних та оздоровчих установ, місць дитячих розваг та відпочинку, розвивальних гуртків тощо, як у присутності матері, [PERSON], так і без неї; часовий проміжок спілкування батька [PERSON] з дочкою [PERSON] визначити наступним чином: щосуботи з 11:00 год. до 13:00 год.; зобовязано [PERSON]: попередньо погоджувати з [PERSON] час спілкування з дочкою [PERSON] з урахуванням режиму дня дитини і стану її здоровя; використовувати час для спілкування з [PERSON] на розвиток особистості дитини, реалізацію її прав на фізичний, духовний, інтелектуальний та культурний розвиток; зобовязано [PERSON] забезпечити реалізацію права дитини [PERSON] на безперешкодне спілкування з батьком [PERSON] та належне виховання з його боку. [PERSON] працює автоматником х/в автоматів JNFR в ПАТ «Дружківський завод металевих виробів». Має у власності квартиру № 10 у будинку № 46 м.Дружківка Донецької області. У вказаному житлі є зареєстрованим. За місцем роботи та свого мешкання характеризується позитивно. На обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Має задовільний стан здоровя. У суді свідок [PERSON] пояснила, що мешкає по вул. Стефаніка, буд. № 2 м.Дружківка Донецької області, тобто є сусідкою відповідача. Вказала, що коли [PERSON] і [PERSON]І разом мешкали по вул. Джерельній, 40 м.Дружківка, [PERSON] не вживав алкогольні напої, але з дитиною проводив дуже мало часу, тобто майже з нею не контактував. Після розірвання стосунків [PERSON] зовсім не приходив до доньки [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснив, що його колишній зять [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] не бере участі у вихованні дитини. Свідок [PERSON] пояснила, що мешкає по вул. Козацька, 88-85 м. Дружківка. Вказала, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] Зазначила, що її чоловік неодноразово дзвонив своїй колишній дружині [PERSON] з метою зустрічі з донькою [PERSON], але вона на вхідні дзвінки не відповідача. Фактично [PERSON] перешкоджає зустрічам батька з дитиною. Свідок [PERSON] у суді пояснила, що доводиться матірю [PERSON] Вказала, що її син сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON], але на превеликий жаль, він не зустрічається з нею. Цьому перешкоджає [PERSON], яка не відповідає на вхідні телефонні дзвінки. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Отже, із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. З урахуванням встановлених судом обставин, враховуючи висновок органу опіки та піклування Дружківської міської ради від 07 лютого 2017 року №16-0266/01-01 щодо способу участі у вихованні неповнолітньої [PERSON] батька [PERSON], виходячи з балансу інтересів дитини та її батьків, суд вважає за необхідне встановити наступний порядок участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні своєї доньки [PERSON], [INFO]: щосуботи з 11:00 до 13:00 в присутності матері [PERSON]. Із врахуванням того факту, що на даному етапі дитина не знайома зі своїм біологічним батьком, їй потрібен деякий час для адаптації, пристосування до батька, зважаючи на вік неповнолітньої дитини, стан її здоровя та виходячи з балансу інтересів дитини та її батька, суд дійшов висновку, що встановлення такого способу участі батька у вихованні дитини на даному етапі буде максимально відповідати інтересам дитини. У разі зміни обставин, пов'язаних із віком дитини, налагодженням стосунків з батьком, його пізнання, позивач не позбавлений можливості згідно з вимогами ст. 158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення інших способів участі у вихованні дитини або згідно зі ст. 159 СК України знову звернутись до суду про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини.

Outcome: approved