Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 серпня 2006 року Монастирщенським районним судом Черкаської області винесено рішення, яким задоволено позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача борг у сумі 1500 доларів США, що є еквівалентним національній валюті в сумі 7575 гривень. Вказане рішення не оскаржувалось, а тому 14 серпня 2006 року вступило в законну силу Відповідно до повідомлення Монастирищенського районного відділу державної виконавчої служби [PERSON] погасив борг в сумі 7575 грн., ліквідувавши заборгованість пере позивачем за виконавчим листом №2-371/2006 від 06.09.2006 року. Не дивлячись на те, що [PERSON] сплатив 7575 грн., вважав, що заборгованість останнього на користь позивача продовжує існувати і виходить з наступного. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01.08.2006 року встановлено, що в [PERSON] перед позивачем існує борг в сумі 1500 доларів США, що на день прийняття рішення з урахуванням курсу долара США, який становив 505.00 грн. за 100 доларів США, є еквівалентним 7575 грн. Станом на день підготовки вказаної позовної заяви курс долара США становить 2511.41 грн. за 100 доларів США. Тобто, борг в сумі 1500 доларів США станом на 25.10.2019 року, з урахуванням курсу долара, є еквівалентним 37665 грн. Враховуючи проплату в сумі 7575 грн., в [PERSON] залишається борг в сумі 30090 грн. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604- 609 ЦК України, в яких міститься вичерпний перелік підстав припинення зобов`язань. Відповідно до ч2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв`язку з цим, є обґрунтовані підстави, на суму 30090 грн. провести розрахунок збитків від інфляції та розрахунок відсотків за користування грошовими коштами. При розрахунку інфляційних збитків встановлено, що в період з 25.10.2016 року по 25.10.2019 року такі збитки, становлять в сумі 9803,32 грн. При розрахунку відсотків за користування грошовими коштами за процентною ставкою 3% річних встановлено, що відсотки за використання коштів, за період з 25.10.2016 року по 25 10,2019 року становить в сумі 2710,11 грн. Таким чином загальна сума заборгованості з урахуванням встановлених індексів інфляції, та трьох процентів річних від простроченої суми становить 42603,43 (сорок дві тисячі шістсот три) гривень. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь 42603 грн., з яких збитки від інфляції у розмірі 9803,32 грн. гривень та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 2710,11 грн. Позивач направив до суду заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомлено. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 1 серпня 2006 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 1 500 доларів США що є еквівалентним національній валюті в сумі 7 575 грн. Постановою старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу ДВС від 18.07.2016 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-371/2006 виданого 06.09.2006 року Монастирищенським районним судом Черкаської області на підставі рішення суду від 01.08.2006 року. Постановою державного виконавця Монастирищенського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 10.10.2019 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-371/2006 закінчено у зв`язку із сплатою боржником боргу на користь [PERSON] , відповідно до платіжного доручення № 2127 від 03.10.2019 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних відносин сторін договору, та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Офіційний індекс інфляції розраховується Державним комітетом статистики України і визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання, і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 2710,11 грн. та інфляційних втрат у розмірі 9803,32 грн. Разом з тим суд не погоджується з доводами позивача щодо необхідності стягнення з відповідача нового еквіваленту суми боргу в розмірі 30 090 грн., оскільки сума основного боргу вже була стягнута судовим рішенням, а чинний Цивільний кодекс України передбачає можливість індексації внаслідок знецінення лише грошової одиниці України гривні, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Стаття 78 ЦПК України визначає суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 80 достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.. 141 ЦК України судові витрати суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 526, 625 ЦК України, та

Outcome: partial