Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві особистої власності належить вказана квартира, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності виданого виконавчим комітетом Богуславської міської ради народних депутатів 17 листопада 1997 року, на якому наявний реєстраційний надпис Білоцерківського БТІ від 11 листопада 1997 року, однак дане свідоцтво не містить печатки та підпису уповноваженої особи. Відсутність належним чином оформленого правовстановлюючого документа на квартиру [ADDRESS] обмежує його право власності, а тому посилаючись на положення ст. ст. 328, 384, 392 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі та без участі позивача, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач Житлово-будівельний кооператив «Пролісок» в судове засідання свого представника не направив, однак надіслав до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 11 листопада 1997 року виконавчим комітетом Богуславської міської ради народних депутатів набув право власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно довідки Білоцерківського БТІ №481 від 01.03.2021, житлова квартира [ADDRESS] має загальну площу 58,9 кв.м., житлову площу 36,9 кв.м., підсобну площу 20,4 кв.м., площу приміщень, не включених в загальну 1,60 кв.м. Право власності [PERSON] на цю квартиру було зареєстровано у Білоцерківському МБТІ в реєстровій книзі № 28 реєстровий № 3591. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання права. Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них, а згідно зі ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Фактична належність позивачу [PERSON] квартири [ADDRESS] підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності, виданого 11 листопада 1997 року виконавчим комітетом Богуславської міської ради народних депутатів. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачем [PERSON] права власності на квартиру під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 500 гривень 00 копійок. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved