Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить зобов'язати відповідачку укласти з ним договір оренди квартири [ADDRESS]. Свої вимоги обгрунтовує тим, що в м. Конотопі по вул. Лісового, 10 знаходиться квартира № 158, яка належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. Після придбання зазначеного житла він в ньому зареєструвався та став проживати. 29.11.2003 року зареєстрував шлюб з [PERSON] Після реєстрації шлюбу відповідачка разом з донькою від попереднього шлюбу, [PERSON], [INFO], були зареєстровані та стали проживати з ним у вищевказаній квартирі. В період подружнього життя у них народилися син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Однак, з часом сімейні стосунки погіршилися і рішенням Конотопського міськрайонного суду від 12.12.2011 року шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу спільне проживання в одній квартирі стало неможливим із-за постійних сварок та непорозумінь, тому він пішов проживати до своєї матері. На даний час відповідачка зареєструвала шлюб та проживає у квартирі зі своїм чоловіком та дітьми. Крім того, відповідачка без його згоди, розпоряджається його власністю, винесла з квартири особисті речі, проводить ремонтні роботи. Таким чином, відповідачка протягом тривалого часу проживає у його квартирі та користується нею. Він неодноразово звертався до відповідачки з вимогою укласти договір найму (оренди) квартири, але вона категорично відмовляється. 21.07.2015 року він направив [PERSON] лист про укладення договору найму (оренди) квартири з двома екземплярами договору оренди квартири від 20.07.2015 року для підписання. Однак підписання договору відповідачка знову проігнорувала та продовжує безоплатно користуватися його власністю. Іншим шляхом вирішити питання укладення договору оренди неможливо, тому він вимушений звернутися до суду з позовом. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] проти позовних вимог заперечують та пояснили, що відповідачка не повинна укладати договір оренди квартири, оскільки вона та її донька проживають в квартирі, як колишні члени сім'ї власника, а сини є членами його сім'ї. Крім того, неможливо зобов'язати відповідачку укласти договір оренди без її згоди на умовах визначених позивачем, оскільки укладання договору повинно відповідати внутрішній волі сторін та бути спрямованим на настання відповідних правових наслідків. Просять в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником двокімнатної квартири [ADDRESS]. 29.11.2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Конотопського міського управління юстиції Сумської області. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 12.12.2011 року шлюб між сторонами розірвано. У спірній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON], двоє спільних від шлюбу дітей [PERSON], [PERSON] та донька [PERSON] від першого шлюбу, [PERSON] У квартирі також зареєстрований [PERSON], який після розірвання шлюбу проживає у своєї матері [PERSON] На даний час між сторонами відсутня угода про безоплатне користування квартирою, крім того, відповідачка ні за яких умов не бажає укласти договір оренди житла. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Частинами 1 та 4 ст. 156 Житлового Кодексу України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 Житлового Кодексу України, а саме: дружина, діти. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ст. 158 ЖК України, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Згідно ст. 159 ЖК України, предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і неізольоване жиле приміщення (кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом), а також частина кімнати. Не можуть бути самостійним предметом договору найму приміщення, непридатні для проживання (підвали тощо), а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора та ін.). Жиле приміщення здається наймачеві на визначений строк або без зазначення строку. Аналогічні норми щодо укладення договору найму (оренди) житла передбачені також ст. 810-815, 820, 821 ЦК України. Як вбачається, з наведених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що оскільки між сторонами відсутня угода про безоплатне користування квартирою, то відповідачка має право на проживання та користування квартирою позивача, лише за умови здійснення плати за користування квартирою. А оскільки, відповідно до ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення, суд вважає, що укладання договору найму житла це не право, а обов'язок відповідачки. Суд не приймає до уваги, пояснення представника відповідачки про те, що не можливо зобов'язати [PERSON] укласти договір оренди, оскільки дійсно відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну або припинення цивільних прав та обов'язків Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Разом з тим, відповідачка не позбавлена можливості укласти договір найму квартири з позивачем на добровільних засадах без застосування примусових заходів. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги законні та обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого ним при подачі позовної заяви.

Outcome: approved