Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач\~ [PERSON] \~ звернувся\~до суду\~до [PERSON] яка\~діє також\~в інтересах\~неповнолітніх \~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він разом з третіми особами по справі [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Окрім нього, в квартирі значаться зареєстрованими його колишня дружина [PERSON] та малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки з липня 2014 року відповідачка разом з дітьми не проживає в квартирі, а фактично проживає в Росії, прийняла громадянство Росії, просить визнати її та малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням: квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, після відновлення провадження надав заяву, в якій просить справу слухати без його участі (а.с.97). Відповідачка [PERSON] , яка була допитана в порядку окремого доручення, визнає позовні вимоги у повному обсязі, просить справу слухати без її участі, надала копії документів, що підтверджують її реєстрацію разом з дітьми в [ADDRESS] (а.с.77-79). Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради, згідно наданої заяви, просив справу слухати без його участі (а.с.99). Представник третьої особи Покровської міської ради в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність.( а. с. 44,56). Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги [PERSON] , просили визнати [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Після відновлення провадження надали заяви про слухання справи без їх участі (а.с.96,98) Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи органу опіки и та піклування виконкому Покровської міської ради, третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної ( сумісної) власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 5). Від сумісного проживання сторони по справі [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . ( а.с. 7,8). Згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду від 11.01.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а. с. 13). В квартирі значаться зареєстрованими позивач по справі [PERSON] , відповідачка [PERSON] та малолітні діти [PERSON] , [PERSON] ( а. с. 6). З акту , складеного Покровським координаційним комітетом самоорганізації населення вбачається, що колишня дружина, відповідачка по справі, та діти сторін, доньки 2007 року народження та 2011 року народження, не проживають у спірній квартирі з липня 2014 року, фактично проживають в Російській Федерації. ( а. с. 14). Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради за № 05/26-1568 від 27.11.2018 року за результатом розгляду питання за даним спором комісія з питань захисту прав дитини дійшла висновку про те, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не проживають за вищевказаною адресою з поважних причин, якими є розірвання шлюбу між батьками, враховуючи вік дітей, вони не можуть самостійно обирати місце проживання, тому факт не проживання у даній квартирі обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення права користування належним батьку житлом.( а. с. 48-49). Згідно паспорту громадянина Росії № [NUMBER] від 17.11.2015 року, виданого територіальним пунктом в с.Ярково м.Тобольська Тюменської області, відповідачка [PERSON] значиться зареєстрованою з 25.09.2018 року за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.78-79). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. При цьому держава не втручається у здійсненні власником права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( частина друга статті 386 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку ( квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку ( квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку ( квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до п. постанови №5 Пленуму ВССУ від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша\~статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути\~ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені\~главою 32 ЦК. З`ясовано, що спір виник між позивачем і відповідачами, які є членами сім`ї власника житла. Тому суд вважає, що при вирішенні спірних відносин до застосування підлягають положення ст. 405 ЦК України. Відповідно до норми цієї статті члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Отже, припинивши користуватися житлом, належним позивачу, з липня 2014 року, і почавши проживати за іншою адресою, відповідачка [PERSON] втратила таке речове право через один рік, тобто з липня 2015 року. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] добровільно залишили місце проживання в спірній квартирі, вибули до іншого житла декілька років тому, намірів повернутися до житла не виявляли, вже є громадянами Росії та зареєстровані за адресою в [ADDRESS] , неповнолітні діти забезпечені житлом, відповідач визнає позовні вимоги, приймаючи до уваги, що спірні правовідносини регулюються нормами ст. 405 ЦК України, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Задоволення вимоги про зняття особи з реєстраційного обліку судом можливе виключно у разі відмови відповідного державного органу виконати рішення суду про втрату особою права користування жилим приміщенням і у разі пред`явлення позову з зазначеними вимогами до даного органу. Враховуючи, що вимоги про зняття з реєстрації особи заявлені до неналежного відповідача, а рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив права користування жилим приміщенням, є підставою для зняття його з реєстраційного обліку, суд приходить до висновку про те, що вимоги про зняття вказаної особи з реєстрації, задоволенню не підлягають, і вирішуються в позасудовому порядку на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, яке набуло законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial