Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 18.01.2019 року між позивачем та ФОП [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого відповідач зобов`язався виготовити вікна по замовленню, затвердженому замовником. Вартість послуг за вказаним договором склала 21 869,00 грн. При підписанні договору 18.01.2019 року позивачем було сплачено відповідачу аванс в сумі 11 000,00 грн., про що свідчить товарний чек. Строк виконання договору становить 21 робочий день з дня замовлення. Відповідач у зазначений термін свої зобов`язання не виконала, в магазині ФОП [PERSON] пояснили, що остання знаходиться на межі банкрутства. Відповідно до умов договору в разі порушення строків виконання умов договору виконавець сплачує замовнику штраф. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання за договором від 18.01.2019 року не виконала, відповідачка має сплатити штраф станом на 01.03.2019 року в розмірі 6 844,00 грн. Разом з тим, позивач зазначає, що від вказаного правопорушення він та його родина перенесли надзвичайне психологічне навантаження, адже внаслідок неправомірних дій відповідачки позивач та його родина втратили можливість реалізації своїх звичок та бажань, що потребувало додаткових зусиль для організації життя та побуту. У зв`язку з викладеним, просить стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 17 844,00 грн., моральні збитки у розмірі 50 000,00 грн., витрати на адвокатські послуги в розмірі 2 000,00 грн. та судові витрати. Ухвалою від 11.06.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка, яка належним чином повідомлена про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористалась, в судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 січня 2019 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №М006/01-19 /а.с. 11/. Відповідно до п.1.1. вказаного договору продавець зобов`язується надати замовнику послуги в порядку та на умовах визначених в цьому договорі, виконати за завданням Покупця з використанням своїх матеріалів та обладнання, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах даного Договору наступні роботи: виготовлення конструкцій вікна, двері, ворота, балкони, алюмінієві, рол лети захисні, дерев`яні, під замовлення, згідно з Додатком №1 до даного Договору, який є невід`ємною його частиною. Відповідно до п.2.1. договору вартість послуг складає 21 869,00 грн. Відповідно до п. 2.3 Договору Покупець сплачує аванс за Роботи на розрахунковий рахунок Продавця в розмірі не менш ніж 70-100% від загальної суми Договору, що складає 11 000,00 грн. Відповідно до п.3.1 договору продавець починає роботи по виготовленню конструкцій після отримання авансу згідно п.п. 2.3 та виконує їх протягом 21 робочого дня. Позивач сплатив визначену договором авансову суму 18.01.2019 року, що підтверджується товарним чеком від 18.01.2019 року /а.с. 13/. Однак, відповідачка у встановлений договором купівлі-продажу від 18.01.2019 року термін не виконала свої зобов`язання. Згідно п.7.1 договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством. Відповідно до п.7.5 цього договору при затримці строків виконання робіт по виготовленню конструкцій з вини продавця понад строк, визначених Сторонами в п. 3.1 цього договору, продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 0,17% вд вартості таких робіт за даним договором, за кожен випадок порушення. Таким чином, позивачем були виконані умови вказаного договору та своєчасно сплачені кошти на виконання робіт. Відповідачка у передбачений договором строк свої зобов`язання не виконала та не повернула кошти сплачені позивачем відповідно до договору. 27.05.2019 року [PERSON] звернувся до ТОВ Мажорбуд, з вимогою про повернення повної грошової суми за договором купівлі-продажу №М006/01-19 від 18.01.2019 року, на яку отримав гарантійний лист від директора ТОВ Мажорбуд [PERSON] , в якому останній гарантує повернення позивачу авансового внеску за замовлення №М006/01-19 від 18.01.2019 року, в розмірі 11 000 грн. та компенсації, яка станом на 31 травня 2019 року становила 1 900,00 грн. у строк до 14 робочих днів. /а.с. 15/. Крім того, 15.05.2019 року позивач [PERSON] звернувся до Уманського ВП ГУНП в Черкаській області, у зв`язку з невиконанням ТОВ «Мажор Буд» своїх цивільно-правових зобов`язань, чим завдано матеріального збитку на суму - 11 000 грн. Відповідно до довідки №1428 про результати звернення гр. [PERSON] , згідно реєстру ФОП гр. [PERSON] припинила свою діяльність як ФОП - 27.02.2019 року, при здійсненні телефонних дзвінків до вказаної громадянки телефон знаходився поза зоною досяжності /а.с. 22-23/. Відповідно до ч.1 ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Згідно з ч.1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положеннями ст. 615 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Частиною 1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, враховуючи той факт, що ФОП [PERSON] порушила зобов`язання, яке було укладено між сторонами, [PERSON] має право на відшкодування грошових коштів, які були сплачені ним ФОП [PERSON] за договором в якості авансу в сумі 11 000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до п.7.5 цього договору при затримці строків виконання робіт по виготовленню конструкцій з вини продавця понад строк, визначених Сторонами в п. 3.1 цього договору, продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 0,17% вд вартості таких робіт за даним договором, за кожен випадок порушення. Згідно зі ст.549 ЦК України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Неустойка може бути у формі: штрафу (обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання), пені (обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання). Згідно наданого позивачем розрахунку, з яким суд погоджується, сума штрафу станом на 01.03.2019 року складає 6 844,00 грн. З аналізу встановлених обставин та норм діючого законодавства, суд дійшов до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір про надання послуг, який в порушення умов договору та діючого законодавства відповідачем не виконаний, у зв`язку із чим, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми авансу за вказаним договором в розмірі 11 000,00 грн. та штрафу за порушення умов договору в розмірі 6 844,00 грн. підлягають задоволенню. Що стосується вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. В даному випадку моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо до нього особисто, та у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача та третьої особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А тому, з урахуванням перенесених моральних страждань, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. Виходячи з викладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальних збитків в розмірі 17 844,00 грн. та моральних збитків в розмірі 50 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимоги про відшкодування витрат на адвокатські послуги, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що [PERSON] дійсно поніс витрати на правничу допомогу, матеріали позовної заяви не містять, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне в цій частині вимог відмовити. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1681,60 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки.

Outcome: partial