Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану П`ятихатського району та місту Вільногірську Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що 26.01.2007 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Фактичні шлюбні відносини [PERSON] та [PERSON] тривали до травня 2013 року, після чого [PERSON] переїхала до м. Вільногірськ Дніпропетровської області та з листопада 2013 року стала спільно проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з позивачем по [ADDRESS] . 19.10.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [INFO] під час їхнього спільного проживання з [PERSON] остання народила дитину - сина [PERSON] . Оскільки під час реєстрації народження дитини десятимісячний строк після припинення шлюбу з [PERSON] не сплив, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області у актовому записі про народження та відповідному свідоцтві про народження запис про батька дитини відбувся відповідно до ст.122 Сімейного кодексу України. На сьогоднішній день у актовому записі про народження та свідоцтві про народження його сина батьком зазначений [PERSON] , який не є та об`єктивно не може бути біологічним батьком дитини. Біологічним та фактичним батьком малолітнього [PERSON] є він. З моменту народження дитинивони з [PERSON] , спільно його виховують та утримують. Вважає, що є підстави для визнання за ним батьківства та виключення з актового запису про народження відомостей про [PERSON] , як батька дитини, тому що він з листопада 2013 року з [PERSON] постійно мешкають однією сім`єю без реєстрації шлюбу за місцем його реєстрації у м. Вільногірську Дніпропетровської області, що фактично унеможливлює походження дитини, народженої [PERSON] [INFO] , від [PERSON] 3 моменту народження по теперішній час його син - [PERSON] також проживає з ним та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітній [PERSON] відвідує комунальний дошкільний -навчальний заклад (Центр розвитку дитини) №2 «Веселі дзвіночки» та теребуває на утриманні позивача. За викладених вище обставин, є підстави для визнання за ним батьківства щодо [PERSON] , [INFO] , та внесення до актового запису про народження відповідних змін,записавши його батьком. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовну заяву підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань, відзиву до суду не надав. З урахуванням вказаних вище обставин та відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19.10.2015 року по цивільній справі №715/2033/15-ц. У вказаному рішенні зазначено, що шлюбні відносини між сторонами припинились з травня 2013 року(а.с.15). Позивач стверджує, що вони проживають разом з [PERSON] , як чоловік та дружина /без реєстрації шлюбу/ з травня 2013 року по теперішній час. [INFO] народилась дитина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , про що зроблено відповідний актовий запис № 219. Батьками дитини записані - мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с.14). Відповідно до довідки №19 від 28.01.2020р. неповнолітній [PERSON] відвідує комунальний дошкільний -навчальний заклад (Центр розвитку дитини) №2 «Веселі дзвіночки» (а.с.16). Факт того, що позивач, відповідач [PERSON] та [PERSON] з 2013 року проживають за адресою: [ADDRESS] , підтверджується актом від № 20-01/ № 669 від 13.02.2020 р., складеного депутатом Вільногірської міської ради Лівадня І.В., в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] (а.с.17). Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Таким чином, сімейні правовідносини між батьками та дітьми виникають за умови наявності такого юридичного факту, як походження дитини від батьків, що засвідчене компетентним органом - органом ДРАЦС. Відповідно до ч. 2,3 ст. 122 СК України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. При цьому ніяких додаткових доказів походження дитини, крім запису про шлюб батьків, закон не вимагає, і заперечення чоловіка чи дружини щодо запису себе чи іншого з подружжя батьками дитини не мають значення. Все інші питання вирішуються в судовому порядку. Позивач вважає, що його права були порушені щодо батьківства відносно малолітнього сина [PERSON] , який визнає своє батьківство щодо цієї дитини. Суд враховує, що на час реєстрації народження дитини воно відбулося з урахуванням положень ст. 122 СК України, однак дитині присвоєно прізвище матері, а не її колишнього чоловіка. З її особистої заяви вбачається, щона теперішній час відповідачка визнає батьківство позивача відносно дитини [PERSON] . З урахуванням обставин визначеності походження [PERSON] та неможливості в позасудовому порядку зафіксувати дані, які відповідають фактичним обставинам, з метою впорядкування та належного оформлення походження дитини від позивача, суд вважає за необхідне встановити факт визнання батьківства. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В даному випадку таких заяв до суду не надходило. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Пунктами 5 та 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно з п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] , про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини про батька підлягає задоволенню. З урахуванням викладених обставин, а саме того факту, що запис відповідача батьком дитини був здійснений з підстав того, що дитина народжена до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу; прийнявши до уваги, що способом спростування презумпції шлюбного батьківства в даному випадку є визнання позивачем себе біологічним батьком дитини, прийнявши до уваги той факт, що мати дитини володіє реальною інформацією про батька та визнає позов в повному обсязі, а також враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов та відсутність аргументованих заперечень з боку відповідача [PERSON] щодо позовних вимог, суд вважає за можливе визнати факт того, що позивач є батьком [PERSON] . Судові витрати за клопотанням позивача віднести на його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved