Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що з відповідачем він перебуває у шлюбі. Від цього шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO]. За час перебування у шлюбі подружжям було придбано домоволодіння № 6а по вулиці Полотнюків в місті Івано-Франківську, земельну ділянку площею 0,0599 га та квартиру в будинку під назвою «МЕДІНА АСААРА», що знаходиться по вулиці Медіна Асаара, без номеру, житловий комплекс «МАРАВІЛЬЯС», муніципальний округ Бенальмадена, Іспанія. За таких обставин позивач просить поділити майно наступним чином: квартиру в будинку під назвою «МЕДІНА АСААРА», що знаходиться по вулиці Медіна Асаара, без номеру, житловий комплекс «МАРАВІЛЬЯС», муніципальний округ Бенальмадена, Іспанія, виділити позивачу, домоволодіння№ 6а по вулиці Полотнюків в місті Івано-Франківську та земельну ділянку площею 0,0599 га виділити відповідачу. У судове засідання позивач не прибув, проте представником позивача надана до суду заява, в якій просить справу розглянути у відсутності позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. До суду відповідач не зявилася, проте надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути за відсутності відповідача, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 21 травня 1994 року між сторонами був зареєстрований шлюб (а.с. 9). Позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння № 6а по вулиці Полотнюків в місті Івано-Франківську, що складається з житлового будинку загальною площею 146,1 кв.м, житловою площею 60,8 кв.м, гаражу загальною площею 42,12 кв.м, воріт загальною площею 7,2 кв.м, огорожі загальною площею 87,23 кв.м (а.с. 10-11). Згідно звіту про незалежну оцінку, ринкова вартість житлового будинку з належними до нього будівлями становить 767\~350,00 грн. (а.с. 12-14). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 06 березня 2006 року, позивач є власником земельної ділянки площею 0,0599 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: вулиця Полотнюків, 6а, місто Івано-Франківськ (а.с. 15-17). Відповідно до реєстру прав власності Бенальмадена № 2, власником міської нерухомості: квартири в будинку під назвою «МЕДІНА АСААРА», що знаходиться по вулиці Медіна Асаара, без номеру, житловий комплекс «МАРАВІЛЬЯС», муніципальний округ Бенальмадена, Іспанія, є позивач, вказана нерухомість придбана у спільне подружнє володіння на основі договору купівлі-продажу від 26 вересня 2011 року (а.с. 18-22) . Відповідно до ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторінта свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 року, передбачено, що кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України передбачає, що майно, нажите\~\~подружжям\~\~за\~\~час\~\~шлюбу,\~\~є\~\~його\~\~спільною сумісною\~\~власністю.\~\~Кожен\~\~з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був\~\~зайнятий\~\~веденням\~\~домашнього\~\~господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. У відповідності з положеннями ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Згідно з ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє право спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Ст. 70 Сімейного кодексу України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем шлюбний контракт не укладений, будь-якої домовленості щодо поділу майна немає. У судовому засіданні встановлено, що спірне нерухоме майно є об'єктом права спільної сумісної власності, а частки сторін рівними, тому нерухоме майно підлягає поділу між позивачем та відповідачем. Відповідно до ч. 4\~ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України\~при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому\~ст. 174 цього ж Кодексу. У відповідності з положеннями ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідач визнала позовні вимоги у повному обсязі, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України, ст.ст. 57, 60, 61, 68, 69, 70 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved