Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить суд визнати за ним право власності 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. У своєму позові [PERSON] посилається на те, що у 2005 році на земельній ділянці по [ADDRESS] ним разом з Відповідачем було побудовано житловий будинок. Будівництво спірного будинку, як вказує Позивач, здійснювалося за спільні кошти. Земельна ділянка, на якій було побудовано спірний будинок, належить відповідачу. Ще до початку будівництва, як зазначає Позивач, у нього з Відповідачем була домовленість про те, що спірний будинок вони будують за спільні кошти, а після завершення будівництва та здачі будинку в експлуатацію Відповідач був зобов'язаний передати позивачу 1/2 частину будинку та частину земельної ділянки. З моменту завершення будівництва Позивач мешкає у спірному будинку, сплачує комунальні платежі та виконує інші обов'язки власника. Нещодавно від Відповідача він дізнався, що будинок здано в експлуатацію, проте Відповідач відмовляється передати належну Позивачеві частину будинку у власність. Для захисту своїх прав змушений звернутися до суду з даним позовом, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. В судовому засіданні Позивач позов підтримав повністю та просив його задовольнити. На уточнююче запитання суду щодо наявності у нього доказів про домовленість сторін про спільну участь у будівництві будинку та докази несення витрат на таке будівництво, Позивач заявив про відсутність таких доказів. Представник Відповідача позов не визнав, заперечував проти його задоволення, подав зустрічний позов про визнання права власності на весь житловий будинок за [PERSON]. Позовні вимоги у зустрічному позові обґрунтовує тим, що Позивачем за первісним позовом не надано доказів, що підтверджують обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, а саме: відсутні докази участі його у будівництві спірного будинку. Щодо тверджень [PERSON] про домовленості, на які він посилається у своєму позові, сторона Відповідача зазначає, що такі домовленості щодо спільного будівництва були, але [PERSON] не виконав своїх обіцянок та участі у будівництві не брав. В той же час будинок був збудований саме Відповідачем на належній йому земельній ділянці, та сертифікат відповідності виданий саме на ім'я Відповідача. З огляду на такі обставини Відповідач, враховуючи наявність спору, просить визнати право власності на будинок саме за ним. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов [PERSON] не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 10. ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем за первісним позовом не було надано відповідних доказів, які підтверджують кожну з обставин позовних вимог. У той же час зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного права користування землею, договорів оренди землі за № 06-7-04538, виданим на підставі рішення Київської міської ради від 18.12.2008 р., підтверджується право власності [PERSON] на земельну ділянку розташованому по [ADDRESS] Будівельна завершеність та наявність в натурі вказаного житлового будинку підтверджується Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовленим КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» станом на 11.12.2009 року. Згідно з технічним паспортом спірний будинок має загальну площу 568, 8 кв.м., та житлову площу - 185, 9 кв.м. Сертифікатом відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам, реєстровий номер КВ001091, виданим Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві 14 січня 2011 року, засвідчується відповідність закінченого будівництвом об'єкта: двоповерхового з мансардою житлового будинку (літ. А) загальною площею 568, 8 кв.м. у т.ч. житловою площею 185, 9 кв.м. та господарських споруд у т.ч. літньої кухні (літ. Б), навісу (літ. В), вольєру-вбиральні (літ. Д.), електрощитової (літ. Г) відповідно до технічного паспорта, виготовленим КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» станом на 11.12.2009, за адресою: [ADDRESS] державним стандартам, будівельним нормам і правилам. Забудовник об'єкта: [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER]. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За загальними правилами ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з ч.2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, достатність і їх взаємний зв'язок у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та їх представників на підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 15,16, 379-381, 386, 392, ЦК України; ст. ст. 1,2,4, 57-58, 60, 61, 88, 208-223 ЦПК України,

Outcome: approved