Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідачки [PERSON] борг за договором позики в сумі 21000 гривень та понесені судові витрати в сумі 640 гривень. В поданій позовній заяві позивач [PERSON] вказує, що в грудні 2013 року подружжя [PERSON] звернулися до нього з проханням надати йому в борг грошову в сумі 10000 гривень, шляхом взяття кредиту у Ощадбанку, як військового пенсіонера, оскільки на той час була відкрита кредитна лінія. Він надав згоду, так як з [PERSON] давно знайомий, працювали разом, тому у нього не було сумнівів, що він поверне кошти. У грудні 2013 року він оформив кредит на себе, отримав кредитну карточку, та надав їм кошти в сумі 10000 гривень, які віддав [PERSON], який як і його дружина [PERSON] зобов'язалися їх повернути. Сума боргу становила 10000 гривень зі сплатою процентів 2,5%. На підтвердження своїх зобов'язань надали письмові розписки, в яких зобов'язувалися повернути борг в сумі 10000 гривень та нараховані проценти у розмірі 2,5 на суму боргу, до 10.12.2015 року. Однак у встановлені строки кошти не повернули. Сума боргу на момент звернення до суду становить 21000 гривень, тому звернулися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] зменшив заявлені позовні вимоги , та просив стягнути даний борг тільки з відповідачки [PERSON] на його користь суму боргу в сумі 4962 гривні залишок по сплаті кредиту та судові витрати в сумі 640 гривень. Зменшені позовні вимоги повністю підтримав та в обгрунтування їх повністю підтримав обставини викладені в позовній заяві та додатково пояснив, що зменшив позовні вимоги, у зв'язку з тим, що [PERSON] повернули їм кошти у грудні 2016 року 6000 гривень та в липні 2017 року в сумі 5000 гривень, залишок боргу на час розгляду справи становить 4962 гривні,це нараховані проценти, які ним були сплачені при закритті кредиту. Фактично була сума боргу по сплаті процентів 6962 гривні, і оскільки було [PERSON] сплачено 2000 гривень, залишок становить по сплаті процентів 4962 гривні. Дана сума боргу підтверджується випискою по картковому рахунку АТ «Ощадбанк», яка ним долучена до матеріалів справи. Кредит ним повністю закритий у вересні 2017 року. Просив задовольнити зменшені позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] на початку судового розгляду пред'явлені позовні вимоги не визнавала, стосовно повернення боргу [PERSON] в сумі 21000 гривень, оскільки вони з чоловіком повністю розрахувалися з [PERSON] по боргу, який вони мали перед [PERSON] і становив 10000 гривень. Про взяття коштів в борг в сумі 10000 гривень, дійсно підтверджували письмовою розпискою, яку її йому надавали. В указані строки не повернули, так як не було коштів, так як мали матеріальні труднощі. В подальшому частково повернули борг, однак з запізненням. Також підтвердила, що кошти [PERSON] їм позичив, шляхом взяття кредиту на себе, як військовий пенсіонер через відділення «Ощадбанк», про що вони знали і просили його взяти його для них. В ході судового розгляду між нею та [PERSON] дійсно була узгоджена сума боргу, яка підлягає поверненню, а саме суму процентів за користування кредитними коштами нарахованими Ощадбанком, яка становить на момент розгляду справи 4962 гривні, з якою повністю згодна та просила це врахувати при розгляді справи. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази надані сторонами вважає встановленими наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у грудні 2013 року оформив кредит через АТ «Ощадбанк» у відділенні за місцем свого проживання в м. Мелітополь Запорізької області, що підтверджується випискою по картковому рахунку відділення «Ощадбанку» м. Мелітополя Запорізької області. Позивач [PERSON] отримані кредитні кошти в сумі 10000 гривень позичив [PERSON] та [PERSON] жителям [ADDRESS], про що вони надали письмові розписки, в яких було вказано дату повернення коштів з нарахованими процентами у розмірі 2,5% на суму боргу, а саме до 10.12.2015 року. В подальшому згідно письмової розписки від 21.12.2016 року відповідачка [PERSON] зобов'язувалась повернути позивачу 10000 гривень, та підтвердила дану суму боргу перед позивачем, та зобов'язувалась повернути їх до 30 грудня 2016 року, та до 30.12.2016 року в рахунок погашення боргу зобов'язалась сплатити 2000 гривень. Факт отримання кредиту позивачем [PERSON] як військового пенсіонера та надання позики в сумі 10000 гривень його знайомому [PERSON] у грудні 2013 року, яку зобов'язувався повернути [PERSON] до 10.12.2015 року,підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 10.12.2013 року. В подальшому за згодою [PERSON], даний борг був переведений на [PERSON], дружину [PERSON], яка 21.12.2016 року написала письмову розписку про згоду повернути кошти в сумі 10000 гривень [PERSON], та зобов'язувалась повернути до 30.12.2016 року в рахунок погашення боргу 2000 гривень, що також підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 21.12.2016 року, та не заперечувалось в судовому засіданні як позивачем так і відповідачкою [PERSON] В ході судового розгляду сторони як позивач так як відповідачка [PERSON] підтвердили, що було сплачено позивачу у грудні 2016 року 6000 гривень, та у липні 2017 року 5000 гривень. Як стверджував позивач [PERSON] станом на 13.09.2017 року сума боргу перед Ощадбанком була 6962 гривні, що підтверджується випискою по картковому рахунку, однак з урахуванням сплати 2000 гривень [PERSON], сума боргу становить 4962 гривні, яка ним сплачена особисто та був закритий кредит 13.09.2017 року. Дані обставини не заперечувались відповідачкою [PERSON] У відповідності до ст.ст. 1046, 1047, 1050 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші предмети, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої є якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд вважає, що в судовому засіданні найшло своє підтвердження, що між сторонами виникли правовідносини відповідно до договору позики, що підтверджується змістом розписки від 10.12.2013 року та розпискою відповідачки від 21.12.2016 року. Факт наявності боргу по кредиту в сумі 4962 гривні та виникнення зобов'язання по поверненню коштів також найшов своє підтвердження в судовому засіданні, тому позов позивача підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до ст.141 ч.1 ЦПК України стягненню підлягають понесені позивачем судові витрати, а саме в сумі 640 гривень /витрати на сплату судового збору/. На підставі викладеного і

Outcome: approved