Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовом до відповідача Виноградівської міської ради Закарпатської області, у якій просить визнати за ним право власності на будівлю кіоску, загальною площею 26,5 кв.м., що розташована в [ADDRESS] .Тичини. Заявлений позов мотивовано тим, що на підставі Рішення виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 22.01.2019 року №11 Про надання [PERSON] , дозволу на розміщення стаціонарної тимчасової споруди (кіоску), загальною площею 30 кв. метрів погоджено місце розташування торгового павільйону, розташованого в [ADDRESS] .Тичини. 25.01.2019 року між позивачем та відповідачем Виноградівською міською радою було укладено Договір оренди земельної ділянки за №24/ [ADDRESS] , що розташована на [ADDRESS] . [ADDRESS] , загальною площею 30 кв. метрів. На даний час позивач є законним користувачем вказаної земельної ділянки площею 30 кв. м., розташованої в [ADDRESS] .Тичини, з цільовим призначенням для розміщення кіоску. На зазначеній ділянці в 2019 році позивач\~ здійснив реконструкцію кіоску без отримання відповідного на те дозволу. Під час проведення будівельних робіт, позивачем були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми. З початку будівництва і до його завершення у листопаді 2019 року, жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність порушення прав інших осіб цим будівництвом. Збудувавши дану нерухомість, не було порушено права та інтереси територіальної громади та Виноградівської міської ради. Вказана будівля є завершеним будівництвом. В подальшому, на вказану будівлю кіоску позивачем 22.11.2019 року було виготовлено у КП Виноградівське РБТІ Технічний паспорт, згідно з яким площа будівлі складає 26,5 кв м та інвентаризаційна вартість такої будівлі, становить 70417 гривень, що стверджується Довідкою КП Виноградівського РБТІ за № 1136 від 07.12.2019\~ року. З отриманим Технічним паспортом та наявними документами позивач звернувся до нотаріуса з метою проведення державної реєстрації права власності на вищезазначену будівлю кіоску, однак 20.12.2019 року приватним нотаріусом Кобрин М.В., його було повідомлено про неможливість здійснення відповідної державної реєстрації права власності на будівлю кіоску, що розташований в [ADDRESS] .Тичини, оскільки відсутні належні документи для проведення вказаної державної реєстрації, у зв`язку із чим, було рекомендовано звернутися до суду. Повноваження Департаменту державно архітектурно будівельної інспекції по легалізації самочинного будівництва здійснювалася на підставі «Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт» (затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 р. № 79). Дані повноваження у ДДАБІ існували лише до 31.12.2015 року відповідно до п.9 прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до виготовленого Звіту будівельно-технічного обстеження будівлі кіоску, розташованої в [ADDRESS] .Тичини, складеного 23.11.2019 року, експертом з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] ., (Кваліфікаційний Сертифікат серії АЕ № 000623, виданий 31.07.2012 року, Атестаційною архітектурно- будівельною комісією), складеного за результатами проведеного візуального обстеження приміщень приміщення будівлі кіоску, встановлено її відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації. Отже, вказаним будівництвом не порушуються будь-чиї права, а зазначене будівництво відповідає будівельним нормам, і все це дає підстави для визнання за позивачем права власності в порядку статті 376 ЦК України. У зв`язку з відсутністю чіткого механізму реалізації положень порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів нерухомості, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт, позивач позбавлений права оформити право власності на збудоване майно в адміністративному порядку. Вирішення вказаного питання можливе лише після визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва в судовому порядку, згідно ст.376 ЦК України, а тому вимушений звернутись до суду. Самочинне будівництво, визнання права власності на яке є предметом спору, здійснено позивачем на земельній ділянці, яку було виділено в оренду, будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією. Тобто наявні передбачені законом умови, за яких право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво. Враховуючи неможливість оформити право власності на самочинно збудоване майно в адміністративному порядку, а також відсутності встановлених ст. 376 ЦК України обставин, що унеможливлюють визнання права власності на самочинне будівництво, позивач просить визнати право власності на самочинно збудовану будівлю кіоску, загальною площею 26,5 кв.м. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити (а.с.54). Представник відповідача Виноградівської міської ради Закарпатської області у судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.52). Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Рішення виконавчого комітету Виноградівської міської ради №11 від 22.01.2019 року Про надання [PERSON] , дозволу на розміщення стаціонарної тимчасової споруди (кіоску), загальною площею 30 кв. метрів погоджено місце розташування торгового павільйону, розташованого в [ADDRESS] .Тичини (а.с. 7-8). 25.01.2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем Виноградівською міською радою було укладено Договір оренди земельної ділянки [ADDRESS] / [ADDRESS] , [ADDRESS] , загальною площею 30 кв. метрів (а.с.15-17). З матеріалів справи вбачається, що на зазначеній ділянці позивач здійснив реконструкцію кіоску без отримання відповідного на те дозволу. Позивачем 22.11.2019 року було виготовлено у КП Виноградівське РБТІ Технічний паспорт, згідно з яким площа будівлі складає 26,5 кв м та інвентаризаційна вартість такої будівлі, становить 70417 гривень, що стверджується Довідкою КП Виноградівського РБТІ за № 1136 від 07.12.2019\~ року (а.с.20, 21-24). З отриманим Технічним паспортом та наявними документами позивач звернувся до нотаріуса з метою проведення державної реєстрації права власності на вищезазначену будівлю кіоску. 20.12.2019 року приватним нотаріусом Кобрин М.В., повідомлено про неможливість здійснення відповідної державної реєстрації права власності на будівлю кіоску, що розташований в [ADDRESS] .Тичини, оскільки відсутні належні документи для проведення вказаної державної реєстрації, у зв`язку із чим рекомендовано звернутися до суду (а.с.19). Відповідно до виготовленого Звіту будівельно-технічного обстеження будівлі кіоску, розташованої в [ADDRESS] .Тичини, складеного 23.11.2019 року, експертом з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] ., (Кваліфікаційний Сертифікат серії АЕ № 000623, виданий 31.07.2012 року, Атестаційною архітектурно- будівельною комісією), складеного за результатами проведеного візуального обстеження приміщення будівлі кіоску, встановлено її відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації (а.с. 26-35, 36). Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. При цьому власник, здійснюючи свої права, зобов`язаний не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не порушувати права та охоронювані законом інтереси громадян, юридичних і держави. За змістом ч.4, 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку. Так, відповідно до змісту ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда інше нерухоме майно, вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети, або без відповідно документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч.2 ст.376 ЦК України). За приписами частини п`ятої цієї ж статті, визначено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Вказана правова норма поширюється на осіб, які є власниками або ж користувачами земельних ділянок, за умови, що це не порушує права інших осіб, і створений об`єкт нерухомості є самочинним будівництвом. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Згідно п.2 цієї Постанови суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво. Пунктом 3 Постанови чітко визначено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності не інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи неможливість оформити право власності на самочинно збудоване майно в адміністративному порядку, а також відсутності встановлених ст. 376 ЦК України обставин, що унеможливлюють визнання права власності на самочинне будівництво, з врахуванням обставини, що відповідач проти позову не заперечує, вимоги позову підлягають задоволенню.

Outcome: approved