Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Буда-Воробївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, та Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, виданого на імя його дружини [PERSON], яка померла 30 грудня 1998 року, та визнання права на земельну частку (пай), що належала його дружині за життя. \~ \~ \~ \~Свої позовні вимоги мотивує тим, що він прийняв спадщину після смерті своєї дружини оскільки на день її смерті проживав разом з нею. За життя дружина набула право на земельну частку пай розміром 8,07 в умовних кадастрових гектарах, що посвідчувалося відповідним сертифікатом. Після смерті дружини на імя останньої було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 027108 від 25 вересня 2003 року. Оскільки державний акт виданий у порушення вимог законодавства - після смерті [PERSON] це призвело до порушення його прав на спадкування майна. Відповідно позивач просить визнати зазначений вище державний акт недійсним, та визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), що належала його дружині. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач не з»явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Буда-Вороб»ївської сільської ради у судове засідання не зявився при цьому подав заяву в якій міститься клопотання про розгляд справи без його участі та вказано про визнання позову повністю. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та\~ вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачами та, відповідно, для його задоволення, у звязку з цим, суд враховує наступне. \~ \~ \~ \~Як встановлено, 30 грудня 1998 року в с. Буда-Воробївська Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 043896 від 01 січня 1999 року (а.с. 7). Позивач [PERSON] є чоловіком померлої [PERSON], підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИФ № 006008 (а.с.8). Згідно довідки Буда-Вороб»ївської сільської ради № 431 від 30.10.2017 року [PERSON] на день смерті 30.12.1998 року була зареєстрована за адресою с. Буда-Вороб»ївка, разом з чоловіком [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до інформаційної довідки № 50593530 від 18.01.2018 року зі Спадкового реєстру вбачається, що інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті 30.12.1998 року [PERSON] відсутні (а.с.12). Отже, в силу положень статей 529,548, 549 Цивільного кодексу УРСР спадщина [PERSON] перейшла до позивача [PERSON] За життя [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0155023, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області (а.с. 10). Даним сертифікатом було посвідчено право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 8,07 в умовних кадастрових гектарах за рахунок земель КСГП «Промінь», розташованих на території Буда-Воробївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Отже, до складу спадщини, яку позивач [PERSON] отримав після своєї дружини, увійшло право на земельну частку (пай), набуде останньою за життя. Вже після смерті [PERSON] на її імя, на підставі розпорядження голови Новгород-Сіверської районної державної адміністрації №130 від 29 квітня 2002 року, було видано держаний акт на право приватної власності на землю, розташовану на території Буда-Воробївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, площею 7,30 га серії ІІ-ЧН №027108 від 25 вересня 2003 року, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №155 (а.с. 11). \~ \~ \~ \~Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. \~ \~ \~\~Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 126 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. \~ \~ \~ Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області на імя [PERSON], після смерті останньої, державного акту про право приватної власності на землю були здійснені в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. \~ \~ \~ \~Як вбачається, вказаний вище державний акт був виданий на імя [PERSON] як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у звязку з видачею на імя [PERSON] після її смерті державного акту на право приватної власності на землю, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останньої на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входило до складу спадщини [PERSON], став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивача щодо набуття у власність в порядку спадкування права на земельну частку (пай). За таких обставин суд вважає за необхідне захистити права позивача, визнавши недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий на імя [PERSON]. Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно частини другої статті 2 вказаного Закону одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки позивач набув у порядку спадкування за законом після своєї дружини право на земельну частку (пай) розміром 8,07 в умовних кадастрових гектарах, однак у звязку з недійсністю документу, який посвідчував дане право він не може оформити вказану спадщину у позасудовому порядку, суд приходить до висновку\~ про необхідність визнання за позивачем відповідного право. Отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved