Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], треті особи: відділ Державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області, прокурор Дергачівського району Харківської області про стягнення пені із заборгованості по аліментам. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що згідно судового рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2002 року справа № 2- 37782002 року було ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі 14 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 12 неоподаткованого податком мінімуму доходу громадян, починаючи стягнення з 05.06.2002 року. Позивач [PERSON] - є інвалідом з дитинства І групи, згідно довідки МСЕК. У позивача тяжка форма ДЦП - самостійно не сидить, не стоїть, не їсть, погано розмовляє, пересувається в інвалідному візку, потребує постійного стороннього догляду, потребує в постійних ліках, додатковому харчуванні, так як веде сидячий і лежачий спосіб життя, потребує в оздоровленні і лікуванні, придбанні памперсів, постільної білизни, дорогих гелевих акумуляторів на електровізок, потребує в придбанні дорогого інвалідного візка, яка йому підходить за станом здоров'я, тобто з регулюванням нахилу спинки та сидіння. Такі коляски не роблять в Україні, тому він немає можливості отримати її через управління праці та соціального захисту населення. На протязі всього свого життя батько позивача [PERSON] ні разу не цікавився здоров'ям позивача, ні разу не надав допомоги позивачу. Всю тяжкість моральну, фізичну і навіть матеріальну так названий батько поклав на плечі матері позивача - [PERSON] З виплатою аліментів батько хитрив все життя, приховував доходи, при цьому зміг побудувати 3 будинки, потім два домоволодіння подарив 2 і 3 дружині, придбати машину і мотоцикл, утримувати співмешканок, щорічно відпочивати на морях, викладаючи сотні фото відпочинку в контакті. Офіційно він влаштовувався працювати лише на мінімальні заробітні плати, працював і працює неофіційно до теперішнього часу, не сплачує податки. Заборгованість по аліментам була завжди, але з 2010 року боржник [PERSON] перестав виплачувати аліменти взагалі і до теперішнього часу. Згідно п. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» відділ державної виконавчої служби м. Дергачі пораховано розмір заборгованості по аліментам на 01.11.2013 рік, яка складає 24105,11 грн. Боржник [PERSON] повідомлений про заборгованість, знає розмір заборгованості, але ігнорує, не платить ні суму заборгованості, ні самі аліменти позивачу, тобто сину-інваліду. Прокуратурою Дергачівського району 14.09.2012 року порушено кримінальну справу за ст. 164 ч. 1 КК України відносно боржника [PERSON] Державою передбачена пенсія інваліду І групи з дитинства по втраті годувальника в розмірі 999 грн. в місяць, але позивача «годувальник» [PERSON] не платить ні копійки аліментів. Відповідач [PERSON] завжди мав і на даний час має можливість допомагати позивачу матеріально. Оскільки відповідач [PERSON] не виконує свої обов'язки належним чином, законом передбачена відповідальність за несвоєчасну оплату аліментів ст. 196 СК України. При виникненні заборгованості по вині особи, зобов'язаної сплачувати аліменти за рішенням суду, винна особа сплачує отримувачу аліментів неустойку в розмірі одного процента від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Відповідач [PERSON] знав про аліментні зобов'язання, про виконавче провадження, про відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів, але ухиляється від добровільної виплати заборгованості по аліментам у вказаному державним виконавцем розмірі, тобто навмисно не бажає виконувати рішення суду, чим і створив таку заборгованість. Його винна поведінка також була доведена фактом порушення кримінальної справи за ст. 164 ч. 1 КК України проти нього. Позивачем був проведений розрахунок неустойки на підставі довідки ВДВС м. Дергачі про заборгованість по аліментам: від 29.04.2010 р., від 05.01.2011 р., від 31.05.2012 р., від 09.11.2012 р., від 01.04.2013 р., від 22.11.2013 р. Розмір неустойки при виплаті аліментів встановлюється законодавством таким чином, щоб вона спонукала до належного виконання своїх обов'язків. Неустойка спрямована на дисциплінування виконання обов'язків по сплаті аліментів, тому повинна бути стягнута, щоб боржник не порушував більше строків сплати аліментів. Позивач є інвалідом І групи з дитинства, важкий візочник, ніколи не був здоровим, призначена пенсія не дозволяє не те щоб жити гідно, але не дозволяє просто вижити. Так як неустойка - це санкція, пов'язана з невиконанням основного зобов'язання, де основне зобов'язання - це обов'язок сплачувати відповідачем позивачу аліменти і просить звільнити від сплати держмита. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON], яка приймала участь у справі у відповідності до ст. 158-1 ЦПК України в режимі відеоконференції, перебуваючи в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровськ, позовні вимоги підтримала, просить стягнути з [PERSON] неустойку із заборгованості по аліментам на користь [PERSON] у розмірі 35000 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав і пояснив, що він прожив з [PERSON] шість місяців і вони розійшлися, в зв'язку з тим, що в нього не було грошей. На теперішній час [PERSON] вийшла заміж, має сина. Він платив аліменти сину-інваліду до 18 років. У нього немає можливості надавати допомогу, т.я. [PERSON] доклала зусиль, щоб він ніде не працював. Представник третьої особи відділу Державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області Овчаренко Ю.В. позов підтримала і пояснила, що відповідач не сплачує аліменти і таким чином на 01.04.2014 року борг по аліментам становить 27437,11 грн. Представник третьої особи прокурора Дергачівського району Харківської області Сірик В.В. підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Суд, вислухавши сторони, представників 3-х осіб, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Як видно з матеріалів справи відповідач [PERSON] є рідним батьком позивача [PERSON], [INFO]. Згідно до виконавчого листа № 2-37782002 від 12 березня 2003 року [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на непрацездатного повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 14 частини заробітку, але не менше 12 неоподаткованого податком мінімуму доходу громадян на його користь, починаючи стягнення з 05.06.2002 року. (а.с. 6). Позивач, [PERSON] -є інвалідом з дитинства І групи, згідно довідки МСЕК серія 10 ААА № 574813. (а.с. 4). Статтею 194 СК України передбачено стягнення заборгованості за аліментами. Частиною 4 ст. 195 СК України встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Позивачем надано розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, складений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області Овчаренко Ю.В. за виконавчим листом № 2-3778 від 23.11.2002 року, виданим Жовтневим судом м. Дніпропетровська, згідно якому заборгованість по аліментам станом на 01.04.2014 року становить 27437,11 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Тобто законодавець передбачає наявність вини боржника у виникненні заборгованості і у даному випадку необхідно виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, а тому на особу покладено тягар доказування протилежного. З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2002 року справа № 2-37782002 стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця м. Горонозаводськ Сахалінської області, який мешкає за адресою [ADDRESS], зареєстрованого за адресою кв. [ADDRESS] на користь [PERSON], [INFO], уродженця с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області, який мешкає за адресою: [ADDRESS], аліменти на утримання непрацездатного сина - інваліда І групи в розмірі 14 частині всіх видів заробітку відповідача, але не менше 12 неоподаткованого податком мінімуму доходу громадян, починаючи стягнення з 05.06.2002 року, з приводу чого 23.11.2004 року видано виконавчий лист. В судовому засіданні відповідач пояснив, що ніде не працює, в зв'язку з чим не має можливості надавати допомогу. Суд вважає, що вина відповідача у несплаті аліментів на користь позивача доведена, причини виникнення заборгованості не є поважними, а тому суд не знімає з відповідача відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів, за наявності несплаченої заборгованості по аліментам і вважає, що з урахуванням цих обставин на користь позивача необхідно стягнути неустойку за виконавчим листом. Відповідачем не надано доказів того, що він не зі своєї вини має заборгованість. Суду надано розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, яка станом на 01.04.2014 року становить 27437,11 грн. Оскільки заборгованість по сплаті аліментів виникла поступово і розраховується за кожен місяць, то і неустойку (пеню) необхідно рахувати за кожен місяць окремо. Розмір неустойки (пені) за період з 01.01.2010 року по 01.04.2014 року складає: січень 2010 року: заборгованість 178.25 грн. : 100х31 =55 грн. 26 коп. лютий 2010 року: заборгованість 178.25 грн. : 100х28 =49 грн. 91 коп. березень 2010 року: заборгованість 178.25 грн. : 100х31 =55 грн. 26 коп. квітень 2010 року: заборгованість 574.75 грн. : 100х30 =172 грн. 42 коп. травень 2010 року: заборгованість 178.25 грн. : 100х31 =55 грн. 26 коп. червень 2010 року: заборгованість 178.25 грн. : 100х30 =53 грн. 47 коп. липень 2010 року: заборгованість 574.75 грн. : 100х31 =178 грн. 17 коп. серпень 2010 року: заборгованість 374.75 грн. : 100х31 =116 грн. 17 коп. вересень 2010 року: заборгованість 374.75 грн. : 100х30 =112 грн. 42 коп. жовтень 2010 року: заборгованість 524.75 грн. : 100х31 =162 грн. 67 коп. листопад 2010 року: заборгованість 474.75 грн. : 100х30 =142 грн. 42 коп. грудень 2010 року: заборгованість 524.75 грн. : 100х31 =162 грн. 67 коп. січень 2011 року: заборгованість 516.25 грн. : 100х31 =160 грн. 03 коп. лютий 2011 року: заборгованість 516.25 грн. : 100х28 =144 грн. 55 коп. березень 2011 року: заборгованість 516.25 грн. : 100х31 =160 грн. 03 коп. квітень 2011 року: заборгованість 516.25 грн. : 100х30 =154 грн. 87 коп. травень 2011 року: заборгованість 516.25 грн. : 100х31 =160 грн. 03 коп. червень 2011 року: заборгованість 516.25 грн. : 100х30 =154 грн. 87 коп. липень 2011 року: заборгованість 516.25 грн. : 100х31 =160 грн. 03 коп. серпень 2011 року: заборгованість 516.25 грн. : 100х31 =160 грн. 03 коп. вересень 2011 року: заборгованість 516.25 грн. : 100х30 =154 грн. 87 коп. жовтень 2011 року: заборгованість 516.25 грн. : 100х31 =160 грн. 03 коп. листопад 2011 року: заборгованість 516.25 грн. : 100х30 =154 грн. 87 коп. грудень 2011 року: заборгованість 516.25 грн. : 100х31 =160 грн. 03 коп. січень 2012 року: заборгованість 516.25 грн. : 100х31 =160 грн. 03 коп. лютий 2012 року: заборгованість 578 грн. : 100х29 =167 грн. 62 коп. березень 2012 року: заборгованість 578 грн. : 100х31 =179 грн. 18 коп. квітень 2012 року: заборгованість 578 грн. : 100х30 =173 грн. 40 коп. травень 2012 року: заборгованість 578 грн. : 100х31 =179 грн. 18 коп. червень 2012 року: заборгованість 578 грн. : 100х30 =173 грн. 40 коп. липень 2012 року: заборгованість 578 грн. : 100х31 =179 грн. 18 коп. серпень 2012 року: заборгованість 578 грн. : 100х31 =179 грн. 18 коп. вересень 2012 року: заборгованість 578 грн. : 100х30 =173 грн. 40 коп. жовтень 2012 року: заборгованість 578 грн. : 100х31 =179 грн. 18 коп. листопад 2012 року: заборгованість 629.25 грн. : 100х30 =188 грн. 77 коп. грудень 2012 року: заборгованість 629.25 грн. : 100х31 =195 грн. 06 коп. січень 2013 року: заборгованість 628.50 грн. : 100х31 =194 грн. 83 коп. лютий 2013 року: заборгованість 628.50 грн. : 100х28 =175 грн. 98 коп. березень 2013 року: заборгованість 628.50 грн. : 100х31 =194 грн. 83 коп. квітень 2013 року: заборгованість 658 грн. : 100х30 =197 грн. 40 коп. травень 2013 року: заборгованість 658 грн. : 100х31 =203 грн. 98 коп. червень 2013 року: заборгованість 658 грн. : 100х30 =197 грн. 40 коп. липень 2013 року: заборгованість 658 грн. : 100х31 =203 грн. 98 коп. серпень 2013 року: заборгованість 658 грн. : 100х31 =203 грн. 98 коп. вересень 2013 року: заборгованість 658 грн. : 100х30 =197 грн. 40 коп. жовтень 2013 року: заборгованість 658 грн. : 100х31 =203 грн. 98 коп. листопад 2013 року: заборгованість 658 грн. : 100х30 =197 грн. 40 коп. грудень 2013 року: заборгованість 658 грн. : 100х31 =203 грн. 98 коп. січень 2014 року: заборгованість 672 грн. : 100х31 =208 грн. 32 коп. лютий 2014 року: заборгованість 672 грн. : 100х28 =188 грн. 16 коп. березень 2014 року: заборгованість 672 грн. : 100х31 =208 грн. 32 коп., отже загальна сума неустойки становить 8307 грн. 86 коп. За таких обставин, суд вважає за можливе застосувати до платника аліментів ч. 2 ст. 196 СК України та стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у зменшеному розмірі в сумі 4000 грн., а в іншій частині позовних вимог, щодо суми неустойки, позивачу відмовити. Судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Outcome: partial