Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ВАТ «Тернопільобленерго»\~про захист\~прав споживача\~та відшкодування\~моральної шкоди\~посилаючись на\~те,\~що він\~є побутовий\~споживач послуг\~електричної енергії\~та став\~жертвою незаконних\~дій з\~боку відповідача.\~Відповідач без\~його згоди,\~без його\~відома та\~за його\~відсутності,\~28\~грудня 2018\~року провів\~заміну електролічильника,\~який знаходився\~на сходовій\~клітці п`ятого\~поверху багатоквартирного\~житлового будинку\~за адресою\~:\~ [ADDRESS] \~і через\~який здійснювався\~облік електричної\~енергії,\~що постачалась\~в належну\~йому на\~праві власності\~квартиру за\~адресою :\~ [ADDRESS] .\~А тому\~він,\~як споживач\~послуг з\~постачання електричної\~енергії,\~звернувся з запитом за Вих. № КІП-1954-07-16-6/2020 від 25 лютого 2020 року до ВАТ « Тернопільобленерго », в якому просив надати йому інформацію, а саме: надати йому форму (зразок) Акту про заміну електролічильника, а також витяг з нормативного акту, який встановлює форму Акту про заміну електролічильника/ У відповідь на запит ним було отримано лист від відповідача від 03.03.2020року за №1236/31 за підписом комерційного директора С.Б. Оляніцького. Зі змісту листа вбачається, що йому була надана завідомо недостовірна інформація. Так, йому було надано форму Акту встановлення ( заміни ) технічної перевірки (контрольного огляду) збереження пломб вузла обліку ( засобу обліку ), встановленого на об`єкті споживача, котра є нечинною з 20 червня 2018 року, а заміна електролічильника проводилась в грудні 2018 року. При цьому в тексті листа від 03.03.2020 за №1236/31 за підписом комерційного директора С.Б. Оляніцького йде посилання на те, що дана форма нібито згідно Правил користування електроенергією для населення від 26 липня 2016 року №1357. Насправді Правила користування електричною енергією для населення були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999року з подальшими змінами. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року №502 Правила користування електричною енергією для населення, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 №1357 з подальшими змінами, були повністю скасовані. Відповідно, втратили свою чинність і додатки до даних Правил, оскільки, Постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року №502 не встановлено жодних винятків для окремих додатків до скасованої постанови КМУ №1357 від 26 липня 1999 року. Таким чином, відповідач, з метою уникнення відповідальності за незаконну заміну без його відому та без його згоди, без сповіщення його, як споживача послуг, без складення акту по встановленій формі, з іншими грубими порушеннями законності, провівши в грудні 2018 року заміну електролічильника, в ході якого самовільно вніс недостовірні дані в покази електролічильника, який був знятий, в результаті чого з нього намагаються незаконно стягнути неіснуючий борг по електричній енергії, умисно надає йому недостовірну інформацію та надає йому форму акту, яка з 20 червня 2018 року є нечинною. Такими діями відповідача йому завдані моральні збитки, котрі я оцінив в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень. Він упродовж тривалого часу не може добитись справедливості, не може встановити дійсного стану справ. Адже, на момент так званої заміни електролічильника у нього не було жодної заборгованості по електроенергії, а була переплата. Порушено його нормальний ритм життя. Ось уже півтора року він звертається із запитами, на які йому не надають достовірної інформації. При визначенні розміру моральної шкоди він виходив з меж розумності та справедливості. Просить про захист його прав, як споживача, просить задоволити позов та визнати незаконними дії ВАТ «Тернопільобленерго», юридична адреса: 46010, м. Тернопіль, вул. Енергетична, 2 код ЄДРПОУ 001340725 у формі: надання недостовірної інформації на адресу реєстрації [PERSON] , і.п.н.п.п. - [NUMBER] , [ADDRESS] запит за вих. № КІП-1954-07-16-6/2020 від 25 лютого 2020 року до ВАТ «Тернопільобленерго» у формі надання недостовірної інформації про те, що форма Акту встановлення (заміни) технічної перевірки (контрольного огляду) збереження пломб вузла обліку (засобу обліку), встановленого на об`єкті споживача, затверджена Правилами користування електричною енергією для населення від 26 липня 2016 року № 1357; надання завідомо неправдивої форми Акту встановлення (заміни) технічної перевірки (контрольного огляду) збереження пломб вузла обліку (засобу обліку), встановленого на об`єкті споживача, котра втратила чинність з моменту набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України»; зобов`язати ВАТ «Тернопільобленерго», юридична адреса: 46010, м. Тернопіль, вул. Енергетична, 2 код ЄДРПОУ 001340725 надати [PERSON] , і.п.н.п.п. - [NUMBER] , [ADDRESS] надати достовірну форму Акту заміни електролічильника із посиланням на діючий нормативно-правовий акт станом на грудень 2018 року, яким була затверджена дана форма та стягнути моральну шкоду з відповідача в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень. Також позивач просить винести окрему ухвалу на адресу компетентних органів по факту діяльності в Тернопільській області з 2011 року непередбаченого чинним законодавством України господарюючого суб`єкту під назвою відкритого акціонерного товариства (ВАТ) «Тернопільобленерго», яке займає монопольне становище в Тернопільській області на ринку послуг з електропостачання, стягує з громадян грошові кошти, значна частина яких потім йде в офшорні зони та встановити судовий контроль за виконанням рішення суду. Посилається на рішення ЄСПЛ . Позивач [PERSON] позов підтримує, вважає його обгрунтованим та просить задоволити в повному обсязі. Представники відповідача [PERSON] , [PERSON] позов не визнають, раніше подано відзив на позов, заперечення на відповідь на відзив, письмові пояснення від 12.11.2020 року та від 18.11.2020 року, просять у задоволенні відмовити в повному обсязі за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. Вислухавши позивача, представників відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі за їх недоведеністю з наступних підстав: 26.02.2020 року відповідачем ВАТ «Тернопільобленерего» було отримано запит на доступ до публічної інформації від позивача [PERSON] , зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS] , яким той просив надати йому форму (зразок) Акту про заміну електролічильника, а також витяг з нормативного акту, який встановлює форму Акту про заміну електролічильника. 03.03.2020 року за вихідним номером № 1236/31 відповідачем надано позивачу [PERSON] відповідь на запит, в якому повідомлялось, що форма Акту встановлення /заміни/технічної перевірки/контрольного огляду/збереження пломб вузла обліку (засобу обліку), встановленого на об`єкті споживача електролічильника затверджена Правилами користування електроенергією для населення від 26 липня 2016 року № 1357. Однак, як було встановлено в судовому засіданні, при написанні листа від 03.03.2020 року № 1236/31 відповідачем, внаслідок технічної помилки, допущено описку в даті Постанови Кабінету Міністрів від 26.07.1999 року № 1357 «Про затвердження Правил користування електричної енергією для населення», а саме, помилково, замість «1999» рік вказано «2016». При цьому і назву нормативного документу і його номер було зазначено правильно, що давало можливість позивачу ідентифікувати та відшукати зазначену постанов в загальному доступі. Водночас, Правила користування електричною енергією для населення, затвердженні Постановою Кабінету Міністрів від 26.07.1999 року № 1357, відповідно до статті 57 Конституції України, п. 3 ст.17 «Закону про інформацію» доведені до відома громадян, державних органів та місцевого самоврядування., підприємств, установ і організацій, шляхом його офіційного оприлюднення на веб.порталі Верховної Ради України. Форма Акту встановлення /заміни/ технічної перевірки/контрольного огляду/ збереження пломб вузлів обліку(засобу обліку), встановленого на об`єкті споживача дійсно була затверджена Додатком № 3 до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357 (далі - Постанова), яка, внаслідок запровадження ринку електричної енергії відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та затвердження нормативно-правових актів відповідно до його положень: Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, Кодексу комерційного обліку, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.201.8 № 311, - Постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 № 502 визнана такою, що втратила чинність. По даний час Регулятором, всупереч п.17 розділу ХУП Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» не забезпечено прийняття та затвердження нормативно-правових актів, необхідних для забезпечення діяльності з розподілу в повному обсязі, зокрема це стосується і форми Акту встановлення /заміни/ технічної перевірки/контрольного огляду/ збереження пломб вузлів обліку(засобу обліку). Норми цивільного права регулюють найтиповіші й характерні для певного етапу суспільного розвитку майнові та немайнові відносини. Але навіть найдосконаліша система права не може охопити всю різноманітність суспільних відносин, які потребують правового регулювання. Законодавець у Цивільному кодексі України прямо зазначив, що цивільні права та обов`язки можуть виникати з дій громадян і організацій, які хоча й не передбачені в законі, але в силу загальних засад і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки. Зміни в політичному житті й недоліки законодавчої техніки також сприяють тому, що окремі суспільні відносини залишаються поза межами правового регулювання. Такі прогалини заповнюються за допомогою аналогії права. Таким чином, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, застосуванню підлягає закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - із загальних засад законодавства (аналогія права) (ст.8 ЦК України). Тому, у зв`язку з прогалинами у законодавстві, організація та проведення робіт із встановлення, заміни, технічної перевірки, контрольного огляду, збереження пломб вузлів обліку(засобів обліку) на об`єктах споживачів, відповідачем було врегульовано наказом ВАТ «Тернопільобленерго» від 25.06.2018 року № 125 «Про впровадження форми акту встановлення /заміни/ технічної перевірки/ контрольного огляду/ збереження пломб вузлів обліку (засобу обліку), встановленого на об`єкті Споживача». Суд зазначає, що Наказ ВАТ «Тернопільобленерго» № 125 від 25.06.2018 року видано товариством для забезпечення діяльності, зокрема для оформлення правовідносин із споживачами і фіксації певної інформації та технічних даних. Наказ № 125 від 25.06.2018 року є локальним внутрішнім актом, не підлягає оприлюдненню на загальних підставах та вирішує організаційні питання ліцензованої діяльності підприємства. Відтак, оформлення документів при проведенні заміни приладу обліку у позивача [PERSON] 28 грудня 2018 року за адресою його реєстрації та проживання по [ADDRESS] , здійснювалося відповідно до форми Акту, впровадженого Наказом по товариству від 25.06.2018 року№ 125, що є аналогічним до форми Акту встановлення/заміни/технічної перевірки/контрольного огляду/збереження пломб вузлів обліку (засобу обліку) додатку №3 до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 і не суперечить чинному законодавству України. Прилад обліку, що обліковує електроенергію споживача за адресою [ADDRESS] , знаходиться на сходовій клітці багатоквартирного житлового будинку, який перебуває на балансі ОСББ «Пролісок 2016». Заміна ж електролічильника 28.12.2018 року за адресою: [ADDRESS] проведена працівниками Чортківського РЕМ в присутності відповідального за електрогосподарство ОСББ «Пролісок 2016» [PERSON] , про що зазначено в Акті встановлення /заміни/ технічної перевірки/ контрольного огляду/ збереження пломб вузлів обліку(засобу обліку), встановленого на об`єкті споживача від 28.12.2018 року, що відповідає вимогам п.2.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312. \~ \~ \~ \~Згідно з ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Указана норма кореспондується з статтею 81 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Таким чином, обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. \~ \~ \~ \~Частинами 1, 2 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також: достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~вимог ст.\~76\~ЦПК України доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи.\~ Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. \~ \~Відповідно до\~вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. \~ \~Предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення.\~ Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. \~ \~Відповідно до\~вимог ст.\~78\~ ЦПК\~України суд\~не бере\~до уваги\~докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом.\~ Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. \~ \~Відповідно до\~вимог ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про\~достатність доказів\~для встановлення\~обставин,\~що мають\~значення для\~справи,\~суд вирішує\~відповідно до\~свого внутрішнього\~переконання. \~ Відповідно\~до вимог\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ Таким чином, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування,\~не можуть\~підтверджуватися іншими\~засобами доказування (ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України). \~ \~ \~ \~Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України). \~ \~ \~ \~ Однак, позивач [PERSON] не довів, що заміна електролічильника відповідачем була проведена незаконно, що дії відповідача є незаконними, що відповідач надав йому навмисно недостовірну інформацію, як і не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів, які б могли підтвердити підставність позовних вимог та переконливу, поза усяким сумнівом, його доведеність. Щодо позовних вимог позивача [PERSON] про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди в сумі 4000 гривень, які виразились у неможливості тривалий час добитись справедливості, порушення нормального ритму життя, переживаннях та душевних стражданнях через це, то суд вважає, що доказів того, що відповідач порушив права позивача та спричинив йому моральну шкоду на суму 4000 гривень, суду не надано взагалі. Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. \~ \~ \~ \~ При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним, діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до\~п.\~З постанови\~Пленуму Верховного\~Суду України\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» від\~31\~березня 1995\~року №\~4\~під моральною\~шкодою слід розуміти\~втрати немайнового\~характеру внаслідок\~моральних чи\~фізичних страждань,\~або інших\~негативних явищ,\~заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди,\~протиправність діяння її заподіювача,\~наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Як вбачається\~з наведених\~вище норм,\~обов`язковою\~умовою притягнення\~особи до\~цивільно-правової\~відповідальності в\~формі відшкодування\~шкоди є\~доведення позивачем\~наявності шкоди, причинного зв`язку\~між неправомірними діями відповідача\~у справі\~щодо певної\~особи,\~та шкодою,\~заподіяною такими\~неправомірними діями\~цій же\~особі. Такий зв`язок є правовою підставою вимог щодо відшкодування моральної шкоди, і має вичерпно обґрунтовуватись в позовній заяві відповідно до Цивільного кодексу України з наданням відповідних доказів. Відповідно до ч. 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Натомість позивач [PERSON] жодним чином не доводить наявність моральної шкоди, заподіяної неправомірними діями відповідача, вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу, причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та виною відповідача. Доводи позивача в цій частині ґрунтуються лише на припущеннях та власних емоціях позивача. Крім того, підстав для винесення окремої ухвали суду, як про це просить позивач, на адресу компетентних органів по факту діяльності ВАТ «Тернопільобленерго» з 2011 року по даний час, суд не вбачає. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed