Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 червня 2018 року між ним та відповідачем було укладено договір № ВФП-06/1 про надання поворотної фінансової допомоги (поворотної безпроцентної позики), відповідно до умов якого він надає ТОВ «Реалестейт» (колишня назва - ТОВ «Оптінвест-Трейд») у власність, а позичальник приймає грошові кошти у розмірі 760000 грн., та зобов`язується повернути позикодавцю отриману грошову суму в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Тобто сторони погоджуються, що поворотна фінансова допомога, розмір якої визначено в п 1.1 Договору в розмірі 760000 грн., позика може надаватися частками або однією сумою (п. 1.3 Договору). Строк повернення поворотної фінансової допомоги розпочинається з часу набраний чинності цим Договором і становить до 31.12.2018 року. У разі прострочення Позичальником строку повернення позики, Позичальник сплачує Позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. На виконання умов договору він надав безпроцентну фінансову допомогу відповідачу в сумі 756 369,04 грн. Між тим, станом на час звернення до суду відповідачем не було належним чином виконано умови договору в частин повернення поворотної фінансової допомоги у встановлені договором строки, та враховуючи, що відповідачем не виконано зобов`язання за договором про надання поворотної фінансової допомоги, він також має право вимагати сплати три проценти річних від простроченої суми, що складає 56 634 грн., оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за договором про надання поворотної фінансової допомоги, він змушений звернутись до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 813003 грн., а також судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження підготовче судове засідання. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Від відповідача ТОВ «Реалестейт» в особі директора Єлманової І.О. надійшла заява в якій вона визнала позовні вимоги, просила позов задовольнити та проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, а також враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між 01 червня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Оптінвест-Трейд» було укладено договір № ВФП-06/1 про надання поворотної фінансової допомоги (поворотної безпроцентної позики) (а. с. 10). Відповідно до умов зазначеного договору [PERSON] (позикодавець) надає ТОВ «Оптінвест-Трейд» (позичальнику) у власність, а позичальник приймає грошові кошти у розмірі 760000 грн., зобов`язується повернути позикодавцю отриману грошову суму в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Також судом встановлено, що сторони погодились, що поворотна фінансова допомога, розмір якої визначено в п 1.1 Договору в розмірі 760000 грн., може надаватися частками або однією сумою (п. 1.3 Договору). Матеріалами справи встановлено, що згідно із п. 2.1. укладеного договору строк повернення поворотної фінансової допомоги розпочинається з часу набраний чинності цим Договором і становить до 31.12.2018 року. Пунктом 5.1. договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строку повернення позики, визначеного п. 1.4.1 позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. [PERSON] на виконання умов договору надав безпроцентну фінансову допомогу ТОВ «Оптінвест-Трейд» в сумі 756 369,04 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів і меморіальним ордером (а. с. 11-21). Судом встановлено, що [PERSON] належним чином та в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором надання поворотної фінансової допомоги (поворотної безпроцентну позики) № ВФП-06/1 від 01 червня 2018 року. Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Оптінвест-Трейд» не було належним чином виконано умови договору в частині повернення поворотної фінансової допомоги у встановлені договором строки, що також підтверджується визнанням позовних вимог відповідачем. Також судом встановлено, що ТОВ «Оптінвест-Трейд» перейменовано на ТОВ «Реалестейт», що не спростовано директором ТОВ «Реалестейт» Єлмановою І.О. у заяві про визнання позовних вимог. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтями 626, 629 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини в результаті укладеного ними договору № ВФП-06/1 про надання поворотної фінансової допомоги (поворотної безпроцентної позики), однак відповідач на цей час не виконав свої зобов`язання, а тому суд вважає можливим захистити право позивача шляхом стягнення з відповідача на його користь суми боргу за договором № ВФП-06/1 про надання поворотної фінансової допомоги (поворотної безпроцентної позики) в розмірі 756369 грн. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, відповідно до наданого позивачем розрахунку 3 % річних, з якого судом встановлено, що збитки позивача складають 56634 грн. - 3% річних, та відповідають вимогам закону, перевірені судом, не спростовані відповідачем, а тому суд вважає можливим захистити право позивача шляхом стягнення з відповідача на його користь 3 % річних. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є законними і обґрунтованими. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № ВФП-06/1 про надання поворотної фінансової допомоги (поворотної безпроцентної позики), оскільки заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та визнані відповідачем. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, оскільки позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 8130 грн. 03 коп., а тому суд вважає, що 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету, а решту 50 відсотків - стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved