Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 06.05.2014 Києво-Святошинським районним судом Київської області прийнято рішення по справі №369/2984/14-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «АК «Київводоканал», яким задоволено позов в повному обсязі. Апеляційним судом Київської області від 08.07.2014 змінено рішення в частині визначення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Згідно вищезазначених рішень судів стягненню підлягає середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 24.09.2013 по 06.05.2014 загальною кількістю робочих днів - 156. 16.05.2014 на його картковий рахунок від відповідача надійшли кошти в розмірі 841,82грн. як заборгованість по заробітній платі за вересень 2013 року. У зв'язку з тим, що після ухвалення рішення та до повного розрахунку відповідача з ним пройшло 8 робочих днів вважає, що із відповідача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 07.05.2014 по 16.05.2014 у розмірі 1219, 04грн. Тому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку після винесення рішення у справі № 369/2984/14-ц до повного фактичного розрахунку в розмірі 1219, 04грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків у розмірі 94, 29грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник відповідача позов не визнала, оскільки відповідно до листа ПАТ Держаний ощадний банк України від 11.08.2014 грошові кошти у розмірі 841,82 грн. були зараховані на картковий рахунок позивача 16.05.2014. Період який визначає позивач у позовній заяві складає з 07.05.2014 по 16.05.2014. Однак, виходячи з того, що 9 травня є святковим днем, а день внесення ПАТ «АК «Київводоканал», 16.05.2014, не може бути враховано, як день за який належні позивачу платежі не виплачували, фактична кількість робочих днів складає 6 днів (сьоме, восьме, дванадцяте, тринадцяте, чотирнадцяте та п'ятнадцяте травня 2014 року). Також зазначила, що інфляційні витрати не нараховуються за неповний місяць. А відповідач розрахувався з позивачем 16.05.2014 Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє частково з наступних підстав: Судом встановлено, що 06.05.2014 Києво-Святошинським районним судом Київської області прийнято рішення по справі №369/2984/14-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «АК «Київводоканал», яким задоволено позов в повному обсязі та стягнуно з ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь [PERSON] 841 грн. 82 коп. заборгованості із заробітної плати, 25 069 грн. 20 коп. середнього заробітку за весь час затримки, а всього 25 911 грн. 02 коп. Стягнуто з ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» 259 грн. 11 коп. судового збору на користь держави. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 08.07.2014 рішення Києво-Святошинського районного суду від 06.05.2014 року в частині визначення суми, яку середнього заробітку за час затримки розрахунку змінено та замість 25 069, 20 коп. стягнуто з ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь [PERSON] 23 771, 28 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.05.2014 року в частині стягнення з ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь [PERSON] 841 грн. 82 коп. заборгованості по заробітній платі залишено без змін, визначивши загальну суму стягнення в розмірі 24 613, 10 грн. 16.05.2014 на картковий рахунок позивача [NUMBER] від відповідача надійшли кошти в розмірі 841,82 грн. як заборгованість по заробітній платі за вересень 2013 року. Період який визначає позивач у позовній заяві складає з 07.05.2014 по 16.05.2014, тобто вісім робочих днів. Однак, виходячи з того, що 9 травня є святковим днем, а день внесення ПАТ «АК «Київводоканал», 16.05.2014, не може бути враховано, як день за який належні позивачу платежі не виплачували, фактична кількість робочих днів складає 6 днів, тобто сьоме, восьме, дванадцяте, тринадцяте, чотирнадцяте та п'ятнадцяте травня 2014 року. У зв'язку з тим, що після ухвалення рішення та до повного розрахунку відповідачем з позивачем пройшло 6 робочих днів, а не 8, суд вважає, що підлягає стягненню середній заробіток за 6 днів затримки розрахунку при звільненні у розмірі 914, 28 грн. ( 152, 38 x 6=914, 28 грн.) Згідно ст. 117 КЗпП України - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У відповідності до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013р. (постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України: від 3 липня 2013 р. у справі № 6-60цс13 від 20.2013 у справі № 6-114цс13) щодо спорів, що виникають із трудових правовідносин, які згідно ст. 3607 Цивільного процесуального кодексу України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень та для всіх судів України - установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України від 15.10.2013 № 9-рп/2013 у справі №1-18/2013 суд стягує на користь позивача з відповідача компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків у розмірі 62 , 29 грн. виходячи з наступного розрахунку: місяць за який нараховується сума компенсації - сума нарахованого але не виплаченого доходу за вересень 2013 року - індекс інфляції за відповідний місць: жовтень 2013 - 841, 82 грн. х100, 4/100-841, 82 =3, 37 грн.; листопад 2013 - 841, 82х100, 2/100-841, 82 =1, 68 грн.; грудень 2013 - 841, 82 х100, 5/100-841, 82 = 4, 21 грн.; січень 2014 - 841, 82 х100,2/100-841, 82 = 1, 68 грн.; лютий 2014 - 841, 82 х100,6/100-841, 82 = 5,05 грн.; березень 2014 - 841, 82 х102, 2/100-841, 82 = 18, 52 грн.; квітень 2014 - 841, 82 х 103, 3/100-841, 82 = 27, 78 грн.; Згідно зі статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати (грошового забезпечення) тощо. У зв'язку з цим кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Оскільки відповідач розрахувався з позивачем 16.05.2014 року, а інфляційні витрати згідно діючому законодавству не нараховуються за неповний місяць, то суд задовольняючи частково позов стягує з відповідача 62 гр.29 коп. тобто суму з врахуванням індексу інфляції за мінусом суми нарахованої за травень в розмірі 32 гр. Відповідно до частини першої статті 3, частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі тих, що виникли із трудових відносин. Згідно з ч.2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткову обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони частково відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial