Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому зазначив наступне. 02.12.2010 року позивач надав відповідачу грошові кошти за договором позики, в розмірі 873 180 грн. У встановлений договором строк відповідач суму боргу не повернув. Рішенням суду від 27.08.2012р. з відповідача на користь позивача було стягнуто суму боргу за договором позики, пеню, штраф за прострочення повернення позики та відсотки за користування грошовими коштами, станом на 02.02.2011 року. Однак рішення суду до теперішнього часу не виконано. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь відсотки за користування позикою за період з 03.02.2011р. по 17.12.2013р. у сумі 301073,49 грн., а також суму втрат від інфляції у розмірі 28814,94 грн., а також понесені позивачем судові витрати, зокрема: судовий збір у розмірі 3298,89 грн. У судове засідання представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав викладене в позовній заяві. У судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, причину неявки в судове засідання суду не повідомив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. З'ясувавши обставини справи, оцінивши в докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 02.12.2010 року позивач, [PERSON], надав відповідачу, [PERSON], грошові кошти в розмірі 873180 грн., які відповідач зобов'язався повернути до 05.01.2011 року. Цей факт підтверджується нотаріально засвідченим договором позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. У зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку з повернення боргу позивач звернувся до суду і рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.08.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто суму позики у розмірі 873 400 грн., пеню за несвоєчасне виконання грошових коштів у розмірі 10739,33 грн., штраф за прострочення повернення позики у розмірі 174680 грн., відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 8307,78 грн. Однак, до теперішнього часу рішення суду не виконано, сума боргу за договором позики позивачу не повернена. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до додаткового договору до договору позики [PERSON] зобов'язався у випадку неповернення позики у строк, вказаний у п. 3 договору, сплатити позикодавцеві в порядку, визначеному ст. 1048 ЦК України проценти за користування позикою у розмірі 12 % річних за кожен день користування позикою з дати порушення зобов'язання до дати фактичного повернення суми позики. Згідно ст. 1048 КК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Проценти за користування позикою за період з 03.02.2011 року по 17.12.2013 року складають 301073,49 грн. Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, що просточив виконання грошового зобовязання за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо іншій розмір відсотків не встановлений договором. Сума втрат від інфляції складає 28814,94 грн. При вищевикладених обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню, внаслідок чого з відповідача, [PERSON], на користь позивача підлягають стягненню відсотки за договором позики у розмірі 301073,49 грн., та втрати від інфляції в розмірі 28814,94 грн. Також, [PERSON], як сторона на користь якої виноситься рішення суду, має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат, зокрема витрат на сплату судового збору в розмірі 3298,89 грн.

Outcome: approved