Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, у якому, просить визнати за ним право власності на 1/2 (одну другу) ідеальну частку квартири [ADDRESS], загальною площею 58,8 кв.м., житловою 34,2 кв.м., у спільному майні подружжя. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказує на те, що із 17 червня 1995 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], 1995 р.н., який на даний час є повнолітнім. На даний час, у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває справа про розірвання шлюбу між сторонами. Під час шлюбу, за спільно нажиті кошти, ними було придбано квартиру [ADDRESS]. Позивач тривалий час працював за кордоном, захворів, в 40 років став інвалідом ІІ-ї групи, тому відмовляється від грошової компенсації та бажає отримати у власність 1/2 ідеальну частку квартири. Сторони не можуть дійти спільної згоди щодо розподілу спільно нажитого майна. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві та просять суд їх задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив що спірна квартира належить лише відповідачу. [PERSON] подала суду письмову заяву відповідно до якої визнала позов в частині поділу спірної квартири, як спільного майна подружжя, виходячи із рівності часток сторін. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі із 17 червня 1995 року ( Свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 28.08.2014 року Відділом ДРАЦСу реєстраційної служби Збаразького районного управління юстиції у Тернопільській області ). Від даного шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. Згідно Свідоцтва про право власності, виданого 06 квітня 2005 року на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради №82 від 09.02.2005 року та Технічного паспорта, виданого 15.06.2005 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] в м. Тернополі, загальною площею - 58,8 кв.м., житловою площею - 34,2 кв.м., належить на праві приватної власності [PERSON]. Як вбачається із копії договору №29 про дольову участь у будівництві житла 30-ти квартирного житлового будинку по вул..Петриківській від 05 грудня 2001 року, його укладено між БМУ «Промбуд» та [PERSON] на будівництво квартири загальною площею 58,47 м.кв. загальною вартістю 53851 гривню. Згідно із довідкою БМУ «Промбуд» від 13.07.2007 року №295, балансова вартість квартири [ADDRESS] складає 66422 гривні, яку сплачено повністю. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, яке придбане подружжям у шлюбі, належить чоловіку та дружині на праві загальної сумісної власності. Таким чином, спірна квартира [ADDRESS], загальною площею 58,8 кв.м., житловою 34,2 кв.м. придбана сторонами під час перебування їх у шлюбі. Згідно зі ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на розподіл майна, яке їм належить на праві загальної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі розподілу майна, яке є об'єктом права загальної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюб, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідно грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] щодо поділу спільного майна подружжя підлягають до задоволення, а тому, слід визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 ідеальну частку квартири [ADDRESS] в м. Тернополі, загальною площею 58,8 кв.м., житловою 34,2 кв.м.. На підставі наведеного та

Outcome: approved