Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Пліснянської сільської радиЗборівського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно після померлої [PERSON], а саме на земельні ділянки. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує з мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач надав заяву, про розгляд справи за відсутності його представника, позов визнає. Суд, в силу п.2 ст.158 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі сторін. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 06 березня 2003 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ИД № 140846, виданим 07 березня 2003 року Пліснянською сільською радою Зборівського району Тернопільської області, актовий запис №2. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 1,63 га з них площа ріллі 1,4361га., кадастровий номер 6122687900:01:001:0043 та площа під кормовими угіддями 0,1948 га., кадастровий номер 6122687900:01:001:0364, розташованих на території Пліснянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 № 647395 від 01жовтня 2002р. [PERSON] 24 січня 2003 року склала заповіт посвідчений секретарем Пліснянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області та зареєстровано в реєстрі за № 3, згідно якого заповіла все належне їй на день смерті майно позивачу [PERSON], який спадщину прийняв. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщини відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. \~ \~ В силу вимог ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р. кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Відповідно до вимог ст. 549 \~Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину якщо він \~фактично \~вступив \~в \~ управління \~або \~володіння спадковим майном або \~якщо він подав державній нотаріальній \~конторі \~за \~місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії \~повинні \~бути \~вчинені \~протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. \~\~ Позивач [PERSON] відмови від прийняття спадщини не заявляв, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, довідка Вірлівської сільської ради Зборівського району від 25.01.2017 року №37. Як вбачається із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно заповіту і прийняв спадщину, інші особи не претендують на спадок, до нього правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина), отже за ним слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved