Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 104 в будинку № 59 по вул. Цимлянська в м. Дніпродзержинську. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з договором дарування квартири від 25.12.2015 року, зачвідченим нотаріально, йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрована відповідачка, яка є донькою колишньої власниці квартири. З 2010 року відповідачка в зазначеній квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги. [PERSON] залишається зареєстрована за вказаною адресою, чим створює для позивача перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю, тому [PERSON] вимушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] надав для огляду оригінали договору даручання спірної квартири та витягу з реєстру прав на нерухоме майно; підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, зазначив, що зі слів свого довірителя знає, що відповідачка є начебто донькою колишньої власниці, не мешкає у спірному житлі з 2010 року, зі слів сусідів вона виїхала з межі держави; відповідачка не є членом родини позивача, її речей у квартирі немає, за квартиру вона не сплачує, її реєстрація створює перешкоди позивачу у користуванні житлом через нарахування платежів за комунальні послуги тощо; оскільки дійсне місце проживання відповідачки невідоме, просить про ухвалення заочного рішення по справі, відповідачка належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи шляхом публікації оголошення у пресі за кошти позивача. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив обставини, наведені позивачем, пояснив, що мешкає в будинку, де розташована спірна квартира; з відповідачкою знайомий, періодично бачив її, коли вона мешкала у спірній квартирі, спілкувався з нею як із сусідкою, але вже декілька років не зустрічає її, від сусідів відомо, що вона дійсно не проживає в [INFO], де вона може проживати свідкові невідомо. Представник третьої особи Баглійський районний відділ в місті Дніпродзержинську Державної міграційної служби України Головного управління ДМС у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без участі представника. У зв'язку з тим, що відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про місце, час та дату розгляду справи була сповіщена належним чином, в офіційному виданні газеті «Вісті Придніпров'я» № 23 (1722) розміщено оголошення про виклик відповідача в судове засідання з зазначенням місця, дати та часу розгляду справи. Відповідачка про поважні причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши представника позивача, свідка, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до договору дарування квартири від 25.12.2015 року (л.с. 5), посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] серія та номер: НАС 064110, реєстр № 489, укладеного між дарувальником [PERSON], якій квартира належала на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 30.09.2004р. реєстр № 5854, та обдаровуваним - [PERSON], позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Право власності позивача зареєстровано, про що свідчить витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.12.2015 року. У договорі дарування зазначено, що [PERSON] є зареєстрованою у спірній квартирі та має право на особистий сервітут. Згідно довідки ТОВ Абонент ХХ1 у спірній квартирі дійсно зареєстрована відповідачка [PERSON], [INFO], яка з 2010 року в зазначеній квартирі не проживає, що підтверджується актом від 02 лютого 2016 року; її місце прожиання на даний час невідомо. Вказані обставини також підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON] Реєстрація відповідачки, котра не є членом родини позивача, у житловому приміщенні, яке належить позивачу на праві власності, створює для нього перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю, пов`язані з витратами при нарахуванні оплати комунальних послуг, подальшому відчуженні майна тощо. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Згідно ст. 401, ч.1 ст. 402 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом; сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У відповідності до ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном, може бути встановлений і без визначення строку; особа, яка ним користується, зобовязана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду; сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ст. 406 ЦК України встановлено, що сервітут припиняється у разі невикористання сервітута протягом трьох років підряд; сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. З договору дарування спірної квартири (л.с.5) вбачається, що квартира є однокімнатною, жилою площею 12,9 кв. м, відповідачка не відноситься до числа власників або членів сім`ї власника даного житла, не мешкає у квартирі з часу її належності попередньому власнику [PERSON] Згідно діючих на даний час ст. 47 ЖК УРСР, п. 53 Правил обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень в Україні, затверджених Радою Міністрів УРСР, жиле приміщення надається в межах 13, 65 кв.м жилої площі на одну особу. Таким чином під час судового розгляду встановлено, що відповідачка не використовувала сервітут протягом більш ніж трьох років, перехід до позивача права власності на спірну квартиру, жила площа якої менше встановленої законом норми, є обставиною, що має істотне значення і унеможливлює спільне проживання осіб, що не є членами однієї родини у спірному житловому приміщенні, тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача, припинивши особистий сервітут відповідачки щодо користування спірною квартирою, усунути перешкоди позивачу в користуванні житловим приміщенням та визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Судові витрати з урахуванням обставин справи, суд вважає необхідним віднести на рахунок позивача. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved