Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до Бериславської міської ради про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування. В обґрунтування позову посилаються на те, що 14 серпня 1959 року його батько [PERSON] придбав на підставі договору купівлі-продажу №1749 у власність недобудований житловий будинок, готовністю 79.8%, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [INFO] батько помер та після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначений житловий будинок. Він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом та звернувся з заявою до нотаріальної контори, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку з відсутністю право встановлювального документу, а саме акту приймання-передачі в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку, який є невід»ємною частиною договору купівлі-продажу. Бериславська міська рада відмовилась видати акт приймання-передачі в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку у зв»язку зі смертю власника. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок у порядку спадкування розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування, яке відкрилось [INFO] після смерті батька [PERSON]. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав з підстав зазначених у позовній заяві, суду пояснив, що будинок завершений будівництвом про що свідчить висновок про технічний стан приватного житлового будинку садибного типу, дачного будинку, садового будинку з господарськими будівлями і спорудами від 29.08.2013 року та технічний паспорт на зазначений будинок від 13.09.2013 року. На даний час позбавлений можливості прийняти спадщину, за відсутності право встановлювального документу та змушений звернутися до суду за захистом порушеного права. Представник відповідача Бериславської міської ради в судове засідання не з'явився, були повідомлені належним чином, причина неявки суду не надана. Представник третьої особи - реєстраційна служба Бериславського РУЮ направило до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до ст..169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд зі згоди представника позивача, вважає можливим справу розглянути у відсутність відповідача, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України. Згідно зі ст.214 ЦПК України суд, установивши фактичні обставини справи, для вирішення спору повинен застосовувати правову норму, яка регулює виниклі правовідносини та Конституцію України. Вислухавши пояснення сторін у справі, яка з»явилась в судове засідання, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі й щодо яких у сторін та інших осбіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.14). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). На підставі договору купівлі-продажу, посвідченому Бериславською державною нотаріальною конторою Херсонської області 14.08.1959 року [PERSON] належало на праві власності недобудований на 20.2% один житловий одноповерховий будинок з літньою кухнею з прибудовою, сараєм, погрібом, воротами та огорожею, що знаходиться на земельній ділянці розміром 353 кв.м, за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] спадщину за законом на підставі ст.1270 ЦК України прийняв його син, [PERSON], оскільки подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори і за його заявою заведена спадкова справа №136/2013, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса від 13.12.2013року №2164/02-13. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно у спадкодавця [PERSON], а саме акту приймання-передачі в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати це право за спадкоємцем, позивачем по справі [PERSON], оскільки відповідно до глави 10 п.4.15 розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та статтею 42 Закону України «Про нотаріат» №3425/Х11 від 02.09.1993 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. (а.с.5,17). Судом також встановлено, що позивач по справі отримав 16.12.2013 року свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді земельної ділянки, площею 0.0350 га, кадастровий номер 6520610100:01:001:0166, яку передано для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка відкрилась після смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO]. За змістом ст. 331 ЦК об'єктом незавершеного будівництва є нерухома річ в процесі створення, яка характеризується такими основними ознаками: - фізичне створення такої нерухомої речі розпочато, однак не завершене, тобто не виконані усі передбачені проектно-звітною документацією роботи; - введення в експлуатацію такої нерухомої речі у встановленому законом порядку не здійснено; - право власності на таку нерухому річ, як закінчену будівництвом і введену в експлуатацію, не зареєстровано. Положеннями абз. 1 ч. 3 ст. 331 ЦК прямо передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Частиною 2 ст. 331 ЦК, передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації (прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів регулюється Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №461). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав - ст. 6 Закону № 1952-IV). Частиною першою статті 182 ЦК встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (частина четверта статті 182 ЦК, стаття 4 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-VI «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Зазначений Закон діє в новій редакції, з 01 січня 2013 року державна реєстрація прав буде проводитись державним реєстратором прав на нерухоме майно органу державної реєстрації прав, нотаріусом як спеціальним суб'єктом, на якого покладено функції державного реєстратора. Згідно з пунктом 6.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. З наданої довідки Бериславської міської ради Херсонської області вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями, а саме: з літньою кухнею з прибудовою, сараєм, погрібом, воротами та огорожею, за адресою: [ADDRESS] збудований [PERSON] у 1961 році, завершений будівництвом, однак не зданий в експлуатацію. На даний час оформити документи про готовність об»єкта до експлуатації неможливо у зв»язку зі смертю забудовника.(а.с.6). Висновками Комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради про технічний стан господарських будівель, прибудов, надбудов і споруд № 064409 від 29.08.2013 року та про технічний стан приватного житлового будинку садибного типу, дачного будинку, садового будинку з господарськими будівлями і спорудами № 064409 від 29.08.2013 року та технічним паспортом від 13.09.2013 року підтверджено факт закінчення будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями, а саме: з літньою кухнею з прибудовою, сараєм, погрібом, воротами та огорожею, за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-13). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями, а саме: з літньою кухнею з прибудовою, сараєм, погрібом, воротами та огорожею, за адресою: [ADDRESS] входить до спадкової маси разом з земельною ділянкою на якій він знаходиться та на яку позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням, а тому зі змісту цієї норми вбачається, що спадкоємець приймає (або не приймає) спадщину в повному обсязі. Прийняття спадкоємцем хоча б частини спадщини, свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина що залишилась, і де вона знаходиться. Згідно абз. 1 п.208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України прийняття спадщини може мати місце лише щодо всієї спадщини. Право власності на майно у випадку прийняття спадщини виникає з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК), а на нерухоме майно з моменту державної реєстрації цього майна (ст. 1299 ЦК). Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. На підставі ст. 19 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-VI «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім іншого нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу та рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно. Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права, а тому позовні вимоги [PERSON] у частині визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та огорожею, який знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування підлягають задоволенню у повному обсязі. На основі ст. 1216, 1218, 1268, 1270 ЦК України, Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»

Outcome: approved