Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить встановити факт прийняття ним спадщини після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] та визнати за ним право власності на 1/7 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] . Заповіт померла [PERSON] не вчиняла, спадкоємцями її майна за законом є він, а також відповідачі. Вказує на те, що звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді 1/7 частки згаданого житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] , а також відстуній факт прийняття ним спадщини після смерті дружини [PERSON] . Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивач змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. 26.03.2019 року відповідач [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 28.03.2019 року даний зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначила, що [INFO] померла її матір [PERSON] Після смерті останньої відкрилася спадщина на все належне їй майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] . Заповіт померла [PERSON] не вчиняла, спадкоємцями її майна за законом є вона, а також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Вказує на те, що звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді 1/7 частки згаданого житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] , а також відстуній факт прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON] . Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги повністю, просили їх задовольнити, вимоги за зустрічним позовом визнали повністю проти їх задоволення не заперечували. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні зустрічну позовну заяву підтримала повністю та просила її задовольнити, проти задоволення вимог первісного позову [PERSON] не заперечувала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, направили суду заяви, згідно яких просили справу розглянути без їх участі, проти задоволення первісного та зустрічного позовів не заперечували. [PERSON] , будучи третьою особою по справі в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, згідно якої просила справу розглядати без неї, проти задоволення первісного та зустрічного позовів не заперечувала. Вислухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника, відповідача [PERSON] , врахувавши заяви інших відповідачів та третьої особи, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, зустрічних позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Дана правова позиція також закріплена в п. 9 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, в якому зазначено: «якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини - фактичний вступ у володіння та управління спадковим майно». Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 того ж Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що [INFO] в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області померла [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.08.1987 року (а.с. 11). Відповідно до ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Судом встановлено, що, внаслідок смерті [PERSON] по місцю її останнього проживання - [ADDRESS] відкрилася спадщина на все належне їй майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою. Заповіт померла [PERSON] не вчиняла. Позивач [PERSON] , будучи її чоловіком, а також діти - відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями майна померлої [PERSON] за законом. Також спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом є її матір [PERSON] Наведене вбачається із копії довідки сільської ради №2759 від 20.12.2018 року (а.с. 13). Судом також встановлено, що позивач [PERSON] , а також відповідач [PERSON] від спадщини не відмовилися, в шестимісячний термін втупили в управління та володіння спадковим майном: проживали по місцю відкриття спадщини на момент смерті [PERSON] Дана обставина підтверджується довідкою сільської ради та матеріалами спадкової справи заведеної до майна померлої [PERSON] , померлої [INFO] витребуваної судом та дослідженої в судовому засіданні (а.с. 14, 91-115). Відповідно до ч.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно на частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS] позивач [PERSON] , а також відповідач [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявою, однак у видачі свідоцтв нотаріусом було відмовлено, оскільки ними не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] , що підтверджується заявою (а.с. 104) та постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №646/02-31 від 17.08.2018 року (а.с. 114). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] належав [PERSON] , що підтверджується будівельним паспортом, копією по господарської книги (а.с. 25-27, 78). В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем [PERSON] , як одним із спадкоємців майна померлої [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 15), згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд (а.с. 20), довідки - характеристики Заставнівського РБТІ №23 від 26.01.2018 року (а.с. 24), житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS] побудований у 1985 році, його вартість становить 97969 (дев`яносто сім тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами обґрунтовані, а отже підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved