Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 14 листопада 2015 року в Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 664. На обґрунтування позову зазначив, що він та відповідачка з 14 листопада 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З квітня 2019 року вони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства, бо останнім часом їх подружні стосунки були напружені, вони не могли знайти спільної мови при вирішенні багатьох сімейних питань, кожен з них по різному розумів виконання прав та обов`язків подружжя, внаслідок чого вони втратили почуття любові та взаєморозуміння та стали один до одного сторонніми людьми. Малолітній син [PERSON] проживає разом з матір`ю, на його утримання він сплачує аліменти на підставі судового наказу, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська від 03 липня 2019 року. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, її збереження є неможливим, а шлюб необхідно розірвати. Між ними немає суперечок відносно розподілу спільного майна подружжя. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просить розглянути справу в підготовчому засіданні за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити та, з урахуванням визнання відповідачкою позову, ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Відповідачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не буде надавати відзив на позовну заяву, їй зрозумілі наслідки визнання нею позову, просить ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та перевіривши наявність для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. В підготовчому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 листопада 2015 року в Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 664, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] . [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10). Як зазначено в позові, з квітня 2019 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства, і позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, який згідно ч.2 ст. 112 СК України ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду справи повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням визнання відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Outcome: approved