Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 17 лютого 1995 року в Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 93. На обґрунтування позову зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17 лютого 1995 року. Мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відносини між ними поступово погіршувалися через відсутність порозуміння, різні погляди на життя, виховання дитини та забезпечення сім`ї, тому вони не могли дійти спільної думки при вирішенні важливих життєвих та побутових питань і між ними постійно виникали конфлікти, що призвело до розладу їх подружніх відносин та неможливості проживати разом однією сім`єю. Вони 8 років разом не проживають, не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, у кожного своє особисте життя. Вважає, що примирення та збереження шлюбу є неможливим і недоцільним та суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. Спору щодо поділу майна подружжя, місця проживання, виховання та утримання дитини між ними немає, бо ці питання давно вирішені між ними за їхньою домовленістю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив на позовну заяву та не заявив клопотання про розгляд справи за її відсутності. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 лютого 1995 року в Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 93, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Як зазначено в позові, вісім років сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, і позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, який згідно ч.2 ст. 112 СК України ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved