Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що 17 червня 2010 року він передав відповідачу грошові кошти в сумі 31 000 доларів 00 центів США у якості безпроцентної позики. Фактична передача та отримання цієї суми підтверджується розпискою [PERSON] від 17 червня 2010 року, в якій він вказав про отримання та обов»язок повернення боргу в срок до 30 листопада 2010 року. Проте, в зазначений строк позичальник кошти уцілому не повернув, чим взяті на себе зобов»язання не виконав. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з тих же підстав, посилаючись на вимоги закону про виконання боргових зобов»язань, належне виконання умов договору позики, й просив їх задовольнити: стягнути з відповідача на його користь 247 783 грн. 00 коп. - суму боргу за договором позики, що еквівалентно 31 000 доларів США за офіційний курсом НБУ станом на 21 листопада 2013 року (1,00 долар США = 7,993 гривень). Представник відповідача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 20 січня 2014 року (а.с.16), будучи присутнім в судовому засіданні 20 січня 2014 року, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їй задоволенні. В судове засідання, яким розгляд справи продовжено, призначене на 25 лютого 2014 року, відповідач не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином, що підтверджується розпискою зворотнього повідомлення рекомендованого листа (а.с.24). Підстав для ухвалення заочного рішення згідно ст. 224 ЦПК України немає, оскільки позивач заперечував щодо його ухвалення. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобов»язальних відносинах. Так, 17 червня 2010 року [PERSON] передав відповідачу грошові кошти в сумі 31 000 доларів 00 центів США у якості безпроцентної позики. Фактична передача та отримання цієї суми підтверджується розпискою [PERSON] від 17 червня 2010 року, в якій він вказав про отримання та обов»язок повернення боргу в срок до 30 листопада 2010 року (а.с.4), проте у визнавчений строк кошти не повернув, чим взяті на себе зобов»язання не виконав. Таким чином, між сторонами був укладений договір позики грошей на визначений термін. За умовами якого позивач передав відповідачу зазначену грошову суму у позику, а відповідач зобов»язався повернути отримані кошти готівкою у строк до 30 листопада 2010 року у визначений спосіб, що підтверджується його заявою. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, відповідно до ст. 638 ЦК України, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На підтвердження чого, відповідно, посвідчують своїми підписами, що відповідає даним правовідносинам. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором позики, відповідно до статті 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, ст. 1046 ЦК України чітко передбачені істотні умови договору позики: він є публічним, іменним, двостороннім, реальним, платним. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менша як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, що не суперечить даним правовідносинам. Позивач згідно даних зобов»язальних правовідносин належним чином виконав умови договору позики - передав відповідачу зазначену суму, а відповідач зобов»язання не виконав, отримані у борг кошти у визначений термін не повернув. З урахуванням вказаних фактів як кожен окремо, так і в сукупності, суд вважає доведеним факт отримання відповідачем в борг у позивача коштів у сумі 31 000 доларів 00 центів США в якості позики, що засвідчений розпискою від 17 червня 2010 року про зобов»язання відповідача повернути вказану суму в строк та на умовах, визначених його умовами. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1046 ЦК України). Закінчення строку договору, відповідно до ч.4 ст. 631 ЦК України, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до частини 2 статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Частино 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 247 783 грн. 00 коп. - суму боргу за договором позики, що еквівалентно 31 000 доларів США за офіційний курсом НБУ станом на 21 листопада 2013 року (1,00 долар США = 7,993 гривень), які підлягають задоволенню із вищенаведених правових підстав. Суд, дослідивши правильність проведення вказаних розрахунків, вважає їх доведеними та такими, що відповідають вимогам законодавства. Позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 247 783 грн. 00 коп. - сума боргу за договором позики, що еквівалентно 31 000 доларів США за офіційний курсом НБУ станом на 21 листопада 2013 року (1,00 долар США = 7,993 гривень), 31 000 доларів 00 центів США х 7,993 гривень = 247 783 грн. 00 коп. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими й доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2 477 грн. 83 коп. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved