Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтував тим, що він є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Зазначений житловий будинок був переданий [PERSON] в іпотеку на підставі договору іпотеки від 02 липня 2008 року. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2014 року на вказаний житловий будинок звернуто стягнення шляхом визнання права власності за ним на підставі договору про відступлення права вимоги. 26 грудня 2014 року за ним зареєстровано право власності на вказаний будинок. Відповідачки мешкають у вказаною будинку. 14 січня 2015 року він надіслав їм рекомендованим листом вимоги про виселення та зняття з реєстрації. 18 лютого 2015 року ці листи були повернуті у зв'язку з закінченням строку зберігання. Посилаючись на те, що не звільняючи належний йому на праві власності будинок, відповідачі порушують його право на користування та розпорядження майном, просив виселити їх з вказаного будинку та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача позовні вимоги підтримала просила про їх задоволення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Суд, на підставі п.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2014 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в частині вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності та стягнення заборгованості та звернуто стягнення на передане в іпотеку кредитній спілці «Надія» [PERSON] по договору іпотеки, укладеному 02 липня 2008 року та зареєстрованому в державному реєстрі іпотек за №1142 нерухоме майно - житловий будинок Літ А-1, загальною площею 44, 2 кв. метрів, житловою площею 32,3 кв. метрів з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами : літня кухня - літ. Б, сарай - літ. В, вбиральня - літ. Д, сарай - літ З, навіс - літ И, гараж - літ Л, котельня - літ Н, прибудова - літ О, споруди - № 2,6, І, що розташований за адресою: [ADDRESS], ринкова вартість якого на час розгляду справи становить 110400 (сто десять тисяч чотириста ) грн. 00 коп., шляхом визнання права власності на зазначений будинок за [PERSON], на підставі договору про відступлення права вимоги від 28 лютого 2012 року, укладеного між Кредитною спілкою «Надія» та [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 02 липня 2008 року №ЦБ 9 08, укладеним між кредитною спілкою «Надія» та [PERSON], яка станом на 07 грудня 2011 року складає 413299 (чотириста тринадцять тисяч двісті дев'яносто дев'ять) грн. 02 коп., з яких 330000 (триста тридцять тисяч) грн. 00 коп. - заборгованість по кредиту, 85181 (вісімдесят п'ять тисяч сто вісімдесят одна) грн. 51 коп. - заборгованість по процентам. Рішення суду набрало законної сили 11 листопада 2014 року. Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №31948498 від 30 грудня 2014 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS]. Позивач повідомив [PERSON] та [PERSON] про необхідність виселення з будинку, надіславши останнім вимоги про виселення від 14 січня 2015 року (реєстр поштової відправки №5401706464371 від 14 січня 2015 року та реєстр поштової відправки №5401706464363 від 14 січня 2015 року відповідно). Частиною 1 ст.40 Закону «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 цієї ж статті встановлено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житло протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житло у встановлений строк, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч.3 ст.109 Житлового кодексу України. Порядок та підстави виселення у такому випадку передбачені ст. 109 ЖК України. Зокрема, частиною 3 ст. 109 ЖК України передбачено, що після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника добровільно звільнити житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Така ж правова позиція викладена у пункті 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, в якому роз'яснено, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житлове приміщення , на яке звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 243 грн. 60 коп., що підтверджується відповідною квитанцією. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved