Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 83,9 кв. м., житловою площею 61,8 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , посилаючись на те, що після смерті його діда та матері відкрилась спадщина за заповітом на частки даного житлового будинку. Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ на даний житловий будинок. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідачі у судовому засіданні не заперечують щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення відповідачів, перевіривши, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] помер дід позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 26.09.2007 р. Домаморицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 11. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 07.08.2018 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 07. Після їх смерті відкрилася спадщина на все належне їм майно, зокрема, на 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 83,9 кв. м., житловою площею 61,8 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 21 березня 2006 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Домаморицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Стойко Л.П. за реєстром № 81, згідно якого все своє майно, заповів позивачу [PERSON] 19 квітня 2006 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Домаморицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Стойко Л.П. за реєстром № 102, згідно якого все своє майно, заповіла позивачу [PERSON] . У справах Тернопільської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 152/2008 року, після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині. 15 лютого 2019 року до Тернопільської державної нотаріальної контори надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від [PERSON] Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні: б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних: г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України - Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991р. (до введення в дію Закону України «Про власність») спадкодавець як член колишнього колгоспного двору набув на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ним і після припинення колгоспного двору в результаті введення вдію вказаного Закону. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно інформаційних довідок № 1135, 1136 від 22.08.2019 р. Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації вбачається, що за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 р. житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.01.1990 р. та записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим номером 192. Державна реєстрація права власності даного житлового будинку в бюро не проведена. Відповідно до інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна № 1133 Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації вбачається, що по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто по 1/5 частки за кожним. Позивач [PERSON] звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , однак, постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець не отримав за життя правовстановлюючих документів на належне майно та не здійснив державної реєстрації свого права власності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за [PERSON] права власності на 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 83,9 кв. м., житловою площею 61,8 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та після смерті [PERSON] , померлої [INFO] .

Outcome: approved