Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]., третя особа - ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві, про стягнення індексу інфляції за наслідками невиконання боргових зобов»язань. Мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є боржником за зобов»язаннями перед ним. Рішення суду він не виконує, наразі сума боргових зобов»язань за рішенням апеляційного суду м. Києві від 26 січня 2011 року - 133 813 грн. 50 коп., а згідно ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2012 року, якою суд затвердив мирову угоду, 30 000 грн. 00 коп., всього - 163 813 грн. 50 коп. За наслідками невиконання боргових зобов»язань ним нарахована на вказану суму боргу індекс інфляції - 120 321 грн. 02 коп., що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с. 45-46). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є боржником за зобов»язаннями перед позивачем. Рішення суду він не виконує, наразі сума боргових зобов»язань за рішенням апеляційного суду м. Києві від 26 січня 2011 року - 133 813 грн. 50 коп., а згідно ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2012 року, якою суд затвердив мирову угоду, 30 000 грн. 00 коп., всього - 163 813 грн. 50 коп. (а.с.6-9, 10). Судом установлено факт неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання стосовно погашення заборгованості. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, тому суд вважає необхідним застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України. За наслідками невиконання боргових зобов»язань позивачем правомірно нараховано на суму боргу 163 813 грн. 50 коп. - індекс інфляції, який складає 120 321 грн. 02 коп. (а.с.6-9, 10, 38) Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1 203 грн. 21 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 526, 625, 598, 599 ЦК України,

Outcome: approved