Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 20.04.2017 року до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради Одеської області про встановленя факту належності спадкового майна спадкодавцю, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, яку уточнив 23.10.2017 року. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач в позовній заяві та уточненій позовній заяві зазначив, що його батьку - [PERSON], дідусеві - [PERSON] і бабусі - [PERSON] належав на праві спільної часткової власності ([PERSON] 1/2 частина, [PERSON] - 1/4 частина, [PERSON] - 1/4 частина) житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. [PERSON] померла [INFO] року. [PERSON] помер [INFO] року. Батько позивача, [PERSON], є спадкоємцем після смерті [PERSON] та [PERSON], однак свої спадкові права належним чином не оформив. [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку площею 2.95 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради. Як зазначає позивач, він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], однак оформити спадкове майно в нотаріальній конторі після смерті батька не має можливості, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок на ім'я спадкодавця та відсутністю кадастрового номеру на земельну ділянку. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2.9 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кілійської міської ради. Як вказує позивач, він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері, однак оформити спадкове майно в нотаріальній конторі не має можливості, у зв'язку з відсутністю кадастрового номеру земельної ділянки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник позивача [PERSON], в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник Кілійської міської ради Одеської області, повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, до суду не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На підставі письмової заяви представника позивача та представника відповідача, суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши докази, надані сторонами у справі, та розглянувши справу в межах позовних вимог, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про право власності на будівлю від 21.03.1951 року [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] належить житловий будинок за адресою: м. Кілія, [ADDRESS], (а.с. 52). Договором дарування, посвідченим Кілійською держнотконторою 25.02.1955 року, реєстр. №629/2, зареєстрований Кілійським БТІ в реєстр. кн. 8 стор. 9 реєстр. №4732, [PERSON] та [PERSON] подарувала 1/2 частину належного їм житлового будинку [ADDRESS], [PERSON], (а.с. 93). Рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області № 15 від 05.06.2018 року змінено адресу об'єкту нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що значиться по [ADDRESS] на наступну адресу : [ADDRESS]. Згідно матеріалів технічної інвентаризації, проведеної Кілійським РБТІ 03 лютого 2017 року, житловий будинок [ADDRESS], в цілому складається з: літ. А - житловий будинок, загальною площею 45.7 кв. м., житловою площею 33.5 кв. м., літ. Б - літня кухня, літ. В - сарай, літ. Г - літня кухня, літ. Д - комора, літ. Е - гараж, літ. Ж - сарай, № 1-5; І - надвірні споруди, (а. с. 20-22). Як вбачається з довідки КП «Районне бюро технічної інвентаризації» від 10.02.2017 року №59, власниками житлового будинку [ADDRESS] в м. Кілія є: [PERSON] та [PERSON] 1/2 частини житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності від 21.03.1951 року [NUMBER]; [PERSON] 1/2 частини житлового будинку на підставі договору дарування, посвідченого Кілійською держнотконторою 25.02.1955 року, реєстр. №629/2, (а. с. 23) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 11.03.1951 року Кілійським райбюро РАЦС, [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], (а. с. 10). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Кілійським р/б РАЦС Одеської області [INFO] року, (а.с. 16). Згідно листа Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області від 06.09.2017 року № 2069/01-16 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №48948849 від 02.09.2017 року, спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, не заводилася, (а.с. 82-83). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Кілійським р/б РАЦС Одеської області 31.08.1965 року, (а.с. 15). Згідно листа Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області від 06.09.2017 року №2069/01-16 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) [NUMBER] від 02.09.2017 року, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 30 серпня 1965 року, не заводилася, (а.с. 82, 85). Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном; 2) якщо він подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 03.03.1963 року Кілійським райбюро РАЦС Одеської області, [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], (а. с. 8). [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 05.10.1953 року Кілійським р/б РАЦС Ізмаїльської області, (а. с. 9). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 11 березня 2001 року на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 15 лютого 2001 року №189, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку розміром 2,95 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кілійської міської ради, (а. с. 13). На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 11 березня 2001 року на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 15 лютого 2001 року №189, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку розміром 2,95 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кілійської міської ради, (а. с. 14). Згідно довідки відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеські області [PERSON] належить державний акт серії [NUMBER] від 11.03.2001 року на земельну ділянку площею 2.9500 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради, у Відділі не має інформації про наявність земельних ділянок та державних актів належних гр. [PERSON], (а.с. 80, 88). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року, (а. с. 11) . Згідно листа Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області від 27.05.2017 року №1058/01-16 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) [NUMBER] від 23.05.2017 року, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, не заводилася, (а. с. 57, 60). Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 12.06.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року, (а. с. 12) . Згідно листа Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області від 27.05.2017 року №1058/01-16 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) [NUMBER] від 23.05.2017 року, спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, не заводилася, (а. с. 57-58). Відповідно до листа приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу за вих. № 178/01-16 від 15.03.2017 року встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON], який помер [INFO] року та [PERSON], яка померла [INFO] року у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, /а. с. 19/. Відповідно до п. 3.5. листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до п. 29 Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 року «Про затвердження ведення державного земельного кадастру» кадастровим номером земельної ділянки є індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього існування. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ч. 9, ч. 10 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Абзацом 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» закріплено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на встановлені обставини та дослідженні докази суд приходить до висновку, що заявлений позивачем позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved