Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до гаражного кооперативу «Східний Тернопіль» про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що з 2010 року він працює на посаді сторожа в гаражному кооперативі «Східний Тернопіль», що розташований в м. Тернополі по вул. Л.Українки, 4. В квітні 2014 року голова вищевказаного кооперативу [PERSON] почав створювати йому неможливі для праці умови, та під тиском останнього він був змушений 24.04.2014 року написати заяву про звільнення. Оскільки вважає його звільнення незаконним тому просить поновити його на роботі на посаді сторожа в зазначеному гаражному кооперативі та стягнути з відповідача в його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позов підтримали з підстав і мотивів викладених у позовній заяві та просять його задовольнити. Представники відповідача гаражного кооперативу «Східний Тернопіль» в судовому засіданні позову не визнали та подалм суду письмове заперечення в якому вказують на те, що 18 серпня 2010 року наказом №72 [PERSON] було прийнято на посаду сторожа денної зміни. Наказом №88 від 16 серпня 2011 року [PERSON] призначено старшим сторожем для контролю за ефективною роботою сторожів і з метою підвищення трудової дисципліни всіма сторожами. [PERSON] без поважних причин здійснював прогули 9,10, та 14 квітня 2014 року про що було складені відповідні акти. Заяву на звільнення з роботи [PERSON] сам написав власноручно без жодного тиску з боку керівництва гаражного кооперативу та був звільнений з займаної посади за власним бажанням наказом №13 від 24.04.2014 року згідно ст. 38,39 КЗпПУ «Про працю». Інспекцією праці було проведено перевірку, та порушень трудового законодавства не виявлено. Тому просять в задоволені позову відмовити в повному обсязі за безпідставністю позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно записів трудової книжки [PERSON] виданої 09.02.1966 року, останній 19.08.2010 року згідно наказу № 72 прийнятий на роботу сторожа гаражного кооперативу «Східний» (з 04.04.2011р. гаражний кооператив «Східний Тернопіль») та звільнений з даної посади за власним бажанням 24.04.2014 року наказом №13 відповідно до ст. 38,39 КЗпП України. Як вбачається з актів складених 10.04.2014р. та 14.04.2014 р. комісією ОГК «Східний Тернопіль», сторож [PERSON] в період його чергування 09.04.2014р, 10.04.2014р. та 14.04.2014 року був відсутній на роботі, як в приміщенні прохідної так і на території гаражного кооперативу. Згідно акту складеного комісією ОГК «Східний Тернопіль» від 15.04.2014р. [PERSON] відмовився від дачі пояснень з приводу його відсутності на роботі 09.04.2014р, 10.04.2014р. та 14.04.2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 23.05.2014 р. [PERSON] звернувся до Прокуратури м. Тернополя з заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме про тиск зі сторони роботодавця голови гаражного кооперативу «Східний Тернопіль» на написання заяви про звільнення. Як вбачається з листа Територіальної державної інспекції з питань праці у Тернопільській області від 14.05.2014р., інспекцією за результатами проведеної за дорученням прокуратури м. Тернополя перевірки дотримання ОГК «Східний Тернопіль» вимог законодавства про працю, порушень при звільненні [PERSON] не виявлено. [PERSON] був звільнений з роботи 24.04.2014р. за власним бажанням на підставі ст. 39 КзПП України. Належні суми остаточного розрахунку [PERSON] були виплачені 29.04.2014р. за видатковим касовим ордером № 62. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він є власником гаража, який знаходиться в гаражному кооперативі «Східний Тернопіль» та з наприкінці квітня 2014 року він чув розмову голови гаражного кооперативу та сторожа [PERSON], які сперечалися з приводу графіку чергувань щодо денної та нічної зміни. Погроз від голови кооперативу щодо позивача він не чув. Допитані в судовому засіданні працівники гаражного кооперативу «Східний Тернопіль» свідки [PERSON] (член правління кооперативу), [PERSON] (прибиральник), [PERSON] (сторож), [PERSON] (сторож) суду пояснили, що [PERSON] був прийнятий на роботу денного сторожа, однак останній хотів працювати в нічну зміну. Заяву на звільнення [PERSON] написав власноручно, жодного тиску на нього ніхто не чинив. Суд критично оцінює посилання позивача на звільнення під тиском з боку роботодавця, оскільки позивачем не подано суду доказів чинення на нього морального і психологічного тиску з боку голови гаражного кооперативу з метою схилення до написання заяви про звільнення, дані твердження не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. З встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до переконання, що позивач [PERSON] добровільно, без будь-якого примушування подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, а відповідач на законних підставах звільнив позивача з роботи відповідно до ст. 38 КЗпП України, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed