Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, з тих підстав, що їх батькам [PERSON] та [PERSON] на праві власності належали земельні частки (паї) розмірами по 34,80 умовних кадастрових гектарів, виділені на підставі рішення Тлумацької районої державної адміністрації від 08.06.1999 року за № 296 і знаходиться в колективній власності КСС «Єдність». На дані земельні частки (паї) на імя [PERSON] та [PERSON] були видані сертифікати на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0070487 від 19.03.2015 року, зареєстрований 21.04.2015 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 346, та серії ІФ 0071705 від 26.07.2001 року, зареєстрований 10.09.2001 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 115. 29.03.2000 року мати [PERSON] померала. 04.05.2006 року батько [PERSON] помер. Ще за життя батьки посвідчили на імя відповідачки заповіт, однак остання спадщину за заповітом не прийняла. Позивач прийняв спадщину за законом після смерті батьків та бажає оформити спадщину на своє імя. Однак, в нотаріальному порядку йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні частки (паї), так як сертифікати на вказані земельні частки (паї), були видані після смерті спадкодавців. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду письмова заява, в якій вказав, що позов підтримує, просив його задовольнити та справу розглянути без його участі. Відповідачка [PERSON] судове засідання не з`явилась, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просила розгляд справи провести без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON], згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0070487 від 19.03.2015 року, зареєстрованого 21.04.2015 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 346, належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСС «Єдність», що в с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківської області, розміром 34,80 умовних кадастрових гектарів (а.с. 5). Також [PERSON], згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0071705 від 26.07.2001 року, зареєстрованого 10.09.2001 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 115, належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСС «Єдність», що в с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківської області, розміром 34,80 умовних кадастрових гектарів (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про народження позивача його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). 29.03.2000 року [PERSON] (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Ще за життя [PERSON] (мати) посвідчила на імя доньки [PERSON] (відповідачка) заповіт, яким заповіла їй все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 28.03.2000 року (а.с. 42). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] (мати), для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (відповідачка) спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] не прийняла, оскільки не вступила в управління спадковим майном та не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак подала до нотаріальної контори заяву, в якій відмовилась від прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] (а.с. 39). [PERSON] (батько) прийняв спадщину в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] (мати), оскільки вступив в управління спадковим майном, проводив похорон померлої, до дня смерті вони проживали разом, вели спільне господарство, що підтверджується довідкою Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 98/02-11 від 10.03.2017 року (а.с. 7). Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 296/01-16 від 27.04.2017 року (а.с. 37), приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 172/01-16 від 25.04.2017 року (а.с. 29) та [PERSON] № 01-16/357 від 05.05.2017 року (а.с. 56) спадкова справа після смерті [PERSON] (мати) не заводилась. 04.05.2006 року [PERSON] (батько) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Ще за життя [PERSON] (батько) посвідчив на імя доньки [PERSON] заповіт, яким заповів їй все належне йому на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 09.08.2002 року (а.с. 43). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (відповідачка) спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] не прийняла, оскільки не проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак подала до нотаріальної контори заяву, в якій відмовилась від прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] (а.с. 39 зворот). Позивач [PERSON] прийняв спадщину за законом після смерті батька [PERSON], оскільки з 2006 року до часу відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем за адресою: вул. Шевченка, 9, с. Олещин Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується довідками Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-франківської області № 348/02-11 від 01.03.2017 року та №423/02-11 від 15.08.2016 року (а.с. 9, 10). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 13/2017, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (батько) (а.с. 37-52), згідно якої [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (батько), який бажав прийняти та прийняв спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає, що також підтверджується письмовою заявою відповідачки [PERSON] про визнання позову (а.с. 31). Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на право на земельні частки (паї) розмірами по 34,80 ум.кад.га у землі, яка перебуває у колективній власності КСС «Єдність», що в с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після померлого батька [PERSON], який в свою чергу успадкував земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] В нотаріальному порядку [PERSON] (позивач) було відмовлено в оформленні спадщини за законом на земельні частки (паї) у звязку з тим, що Сертифікати на право на земельні частки (паї), які належать померлим [PERSON] та [PERSON], були видані після смерті спадкодавців (власників), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області [PERSON] № 116/02-31 від 03.03.2017 року (а.с. 14). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 392, 1223, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved