Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача - державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України (далі ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України) про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В позовній заяві вказав, що з 07 серпня 2018 року по 13 травня 2020 року працював в ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України на посаді охоронник - пожежний команди ВВО. В порушення вимог Закону України «Про оплату праці», ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України в період з лютого 2020 року по травень 2020 року не виплачувало йому своєчасно заробітну плату. Станом на сьогоднішній день заробітна плата [PERSON] не виплачена та повний розрахунок при звільненні не проведено. Просить стягнути з відповідача в його користь 38152,44 гривень нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, 9502 гривень - середнього заробітку за час затримки розрахунку та витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 гривень. Представником відповідача було подано відзив на позов, згідно з яким позов визнав частково. Зокрема, просив відмовити в частині виплат середнього заробітку за час затримки розрахунку та судових витрат. Зазначив, що твердження позивача, що з ним не було проведено розрахунку в день звільнення є необґрунтованими, оскільки, в день звільнення він не працював, що стверджується табелем робочого часу підприємства. Крім того, вважає, що розмір судових витрат, який становить 1500 гривень також є необґрунтованим, оскільки, судовий збір за позовну заяву даної категорії, становить 840,80 гривень. Представник позивача - адвокат Камінський М.В. подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що день звільнення з роботи [PERSON] зафіксовано в трудовій книжці, де вказано, що останнього звільнено з роботи на підставі Наказу №193к від 13.05.2020 року. Відносно витрат на правничу допомогу зазначив, що відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, він долучив до матеріалів справи попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, а саме: витрат за надання [PERSON] юридичної допомоги. Судовий збір та витрати на правничу допомогу є різними категоріями витрат. Представник відповідача, в свою чергу, подав заперечення на відповідь на відзив на позов, згідно з яким вважає його безпідставним. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Камінський М. В. позовні вимоги підтримують, просять задоволити. Представник відповідача ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Вислухавши позивача та його представника, свідків, врахувавши відзив на позов та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних мотивів. Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах з Державним підприємством «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України. Наказом № 272-к від 07серпня 2018 року [PERSON] було прийнято на роботу в державне підприємство «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України на посаду охоронник-пожежний команди ВВО. На цій посаді він постійно працював до 13 травня 2020 року. Наказом № 193-к від 13 травня 2020 року його звільнено з роботи за угодою сторін згідно п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Таким чином, виходячи з вимог наведеної вище правової норми, трудові відносини позивача та відповідача регулюються Кодексом законів про працю України. Відповідно до вимог ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з вимогами ст. 117 вищезазначеного Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тобто, проведення повного розрахунку зі звільненим працівником проводиться не на вимогу такого працівника, а закріплено законодавством. Методика нарахування середнього заробітку детально описана в постанові КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995р № 100. Відповідно до ст. 27 ЗУ Про оплату праці за правилами, передбаченими розд.2 абз.3 постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995р № 100, а також згідно п. 32 Постанови пленуму ВСУ за №9 від 06.11.1992 р. - Обчислення середньої заробітної плати для виплати середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати проводиться виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто, що передують дню звільнення. Розраховуючи розмір середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує наступне. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат, у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на два сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Таким чином, слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-195цс14 і є обов`язковою для судів України. Згідно довідки №318/02 від 02.06.2020 року, виданої ДП«Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України, заборгованість по заробітній платі підприємства перед [PERSON] становить 38 152,44 гривні. Згідно довідки №323 від 03.06.2020 року, виданої ДП«Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України, середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 9502,01 гривень. Розрахунок середньомісячного заробітку [PERSON] становить: за березень 2020 року - 21 робочий день, квітень 2020 року - 21 робочий день, всього 42 робочих дня за два місяці. Середньоденний заробіток становить 19004 гривень : 42 дні = 452,47 гривень. Кількість робочих днів затримки розрахунку: травень - 12, червень - 19, всього - 21 день. Підлягає виплаті середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 452,47 грн. х 21 день = 9502 гривні. Згідно табелю роботи за травень 2020 року підрозділу ВВО, [PERSON] в день звільнення, тобто 13 травня 2020 року, був присутній на робочому місці, що стверджується відповідною відміткою відділу кадрів підприємства. Отже, твердження відповідача про відсутність позивача на роботі в день його звільнення спростовується фактичними доказами. Оскільки відповідачем до часу звернення із позовною заявою не здійснено повного розрахунку з позивачем, то вимоги про стягнення нарахованої, однак невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за період затримки розрахунку підлягають задоволенню. Крім того, свідки [PERSON] , [PERSON] суду пояснили, що працювали разом з позивачем в ДП«Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України, були звільнені та заробітної плати також не отримали по сьогоднішній день. Вони неодноразово разом з позивачем звертались до адміністрації підприємства з проханням виплатити заборговану заробітну плату. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Між позивачем [PERSON] та адвокатом Камінським М. В. 11 червня 2020 року було укладено договір про надання правової допомоги, що стверджується ордером серії ТР № 002065 від 11.06.2020 року. Для підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, позивачем подано квитанцію № 23 до договору про надання правової допомоги про сплату ним адвокату Камінському М. В. 1 500 гривень за надання правничої допомоги. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності із ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Крім того, частиною 4 цієї статті визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог цієї норми закону суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача здійснював підготовку процесуальних документів по справі, а саме: позовної заяви, відповіді на відзив, брав участь в судових засіданнях, тому розмір витрат на правову допомогу в сумі 1500 гривень є співмірним наданим послугам, відтак 1500 гривень вказаних витрат підлягають стягненню з відповідача. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 840,80 гривень судового збору.

Outcome: approved