Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Коломийського міськрайонного суду з названим позовом. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 20.02.1993 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач вважає те, що відповідачка останні чотири роки погано до нього відноситься, перестала спільно з ним вирішувати сімейні проблеми і налагоджувати в сім'ї атмосферу взаєморозуміння і поваги. Позивач також зазначає, що хоча сторони і проживають в одному будинку, однак, з квітня 2014 року вони припинили сімейні відносини та не спілкуються одне з одним. Позивач вказує і на те, що їх сім'я з відповідачкою розпалася, надії на примирення немає. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати, неповнолітню дитину після розірвання шлюбу залишити проживати з відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення, просить справу розглядати в її відсутності. В цій заяві вона також просить залишити їй прізвище «[PERSON]». В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, із наданого свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони одружилися 20.02.1993 року. Шлюб зареєстровано Торговицькою сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №3 (а.с.3). Згідно з копією свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини з квітня 2014 року, не вживають заходів для примирення, обоє наполягають на розірванні шлюбу. Тому суд вважає, що цей шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження суперечитиме інтересам подружжя. За таких обставин шлюб слід розірвати. Неповнолітню дитину сторін після розірвання шлюбу слід залишити проживати з відповідачкою, а також залишити останній прізвище, набуте в зв'язку з реєстрацією шлюбу, оскільки вона вказала про це. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved