Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, який мотивував тим, що його бабуся - [PERSON] , яка померла [INFO] , була власниками житлового будинку в [ADDRESS] ). Зазначає, що за життя бабуся зробила заповітне роспорядження, яким заповіла [PERSON] , батьку позивача, житловий будинок в [ADDRESS] (на даний час Мукачівського району). Вказує, що батько [PERSON] помер [INFO] .Зазначає, що за свого життя покійний дід та баба не виготовили свідоцтво про на право власності на зазначений будинок. Стверджує, що звернувся до нотаріуса з метою прийняття спадщини та оформлення спадкових прав, однак отримав усну відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, оскільки нотаріально таке право реалізувати є неможливим. Зауважує, що так як відсутні первинні документи на зазначений житловий будинок, він не може реалізувати своє право щодо оформлення права власності на такий, а тому змушений звернутися до суду, та просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання сторони не з`явились. Позивач подав в канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, одночасно зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Представник відповідача Полянської сільської ради у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, у відповідності до ч.ч.6, 7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило. Крім того інформація про стан розгляду справи та дату судових засідань розміщено на веб-сайті суду в мережі Інтернет. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи положення ст. ст. 274, 280 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку загального позовного провадження в заочному порядку, про заочний розгляд судом 05.04.2021 року поставлено ухвалу. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, про заочний розгляд справи судом 05.04.2021 року постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судових засідань. Дослідивши надані докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достатності, виходячи зі внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд доходить наступних висновків. Згідно із ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Судом, на підставі матеріалів справи, встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Сусківської сільської ради від [INFO], актовий запис №12, встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Як вбачається із заповіту від 14.08.2009 року, посвідченого секретарем Сусківської сільської ради С.М.Талабішка, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла своєму сину [PERSON] , [INFO] , житловий будинок за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,35 га для обслуговування житлового будинку. Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію про народження відповідно до статей 126, 133,с 135 СК України, встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , є сином спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Належність спадкодавцю [PERSON] зазначеного нерухомого майна підтверджуються наступними дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до свідоцтва на право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, за адресою [ADDRESS] (на даний час Мукачівського району). Довідкою виданою виконкомом Сусківської сільської ради № 440 від 04.08.2020 року, встановлено, що [PERSON] на день смерті була головою дворогосподарства за адресою [ADDRESS] (на даний час Мукачівського району). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Наявність родинних зв`язків між спадкодавцем [PERSON] та позивачем, як між батьком та сином, встановлено з копій свідоцтв про народження (серії [NUMBER] ), у яких зазначено, що позивач [PERSON] є сином Спадкодавця [PERSON] . Із довідки виданої виконкомом Сусківської сільської ради № 607 від 12.10.2020 року, встановлено, що на день смерті [PERSON] у житловому будинку за адресою [ADDRESS] (на даний час Мукачівського району), Закарпатської області були зареєстровані син- [PERSON] , онук (позивач) [PERSON] , та дружина онука [PERSON] . Після смерті [PERSON] в порядку визначеному ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, прийняв спадщину після смерті [PERSON] , як єдиний спадкоємець за заповітом, оскільки на час смерті спадкодавця постійно проживав зі спадкодавцем та не подав заяви про відмову від спадщини (ч. 3 ст.1268 ЦК України). Таким чином [PERSON] в тому числі успадкував і спірний житловий будин6ок, який належав спадкодавцю, однак за життя не оформив відповідні правовстановлюючі документи та спадкові права на зазначене нерухоме майно. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.06.2020 року, виданого виконавчим комітетом Сусківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, [PERSON] помер [INFO] . Із довідки виданої виконкомом Сусківської сільської ради № 608 від 12.10.2020 року, встановлено, що на день смерті [PERSON] у житловому будинку за адресою [ADDRESS] (на даний час Мукачівського району), Закарпатської області були зареєстровані син (позивач) [PERSON] , та невістка [PERSON] . Згідно з повідомленнями Свалявської державної нотаріальної контори № 161/01-16 від 31.03.2021 року, встановлено, що згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру(спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), №№64173148 та 64173175 від 31.03.2021 року, спадкова справа за померлою [PERSON] , яка померла [INFO] , та за померлим [PERSON] , який помер [INFO] , не заведена. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 126 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, на підставі матеріалів спадкової справи, встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Інші спадкоємці, які б звернулись із заявою про прийняття спадщини, або які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні. Згідно ч.ч.1, 3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька, оскільки на час смерті постійно проживав з ним. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину за законом (заповітом) на майно, яке підлягає реєстрації, здійснюється нотаріусом після подання правовстановлюючого документа та інформації про реєстрацію в електронному реєстрі житлового будинку. Якщо не подані такі відомості (інформація) та документи, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України установлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з технічним паспортом, інвентаризаційна справа № 240/2020 від 16.08.2020 року, житловий будинок який знаходиться за адресою [ADDRESS] (на даний час Мукачівського району), складається з: житлового будинку - «А»; літньої кухні - «Б»; сараю - «В»; сараю -«Г»; сараю - «Д»; огорожі - «1,2». Відповідно до довідки виданої КУП «Свалявське БТІ». від 16.08.2020 року № 384, інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою [ADDRESS] (на даний час Мукачівського району), Закарпатської області, в цінах 2020 року становить :72 480 (сімдесят дві тисячі чотириста вісімдесят) гривень. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, з`ясовані по справі обставини, відсутність заперечень з боку відповідача, суд доходить висновку, що за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (на даний час Мукачівського району), Закарпатської області у порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved