Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що він з 1988 року по день звільнення 07.07.2010 року працював на різних робочих посадах на шахті «Родіна» публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «КЗРК»). Актом розслідування хронічного професійного захворювання встановлено вину відповідача у його професійних захворюваннях. За довідкою МСЕК від 25.06.2014 року була встановлена втрата професійної працездатності-45% та 3 група інвалідності безстроково, у зв'язку з професійним захворюванням. У зв'язку із ушкодженням здоров'я через професійні захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнав та продовжує зазнавати, розмір якої він оцінює в розмірі 321480,00 грн., які просить стягнути з відповідача. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, оскільки відповідач протиправних дій відносно позивача не вчиняв, укладаючи з відповідачем трудовий договорі працівник був повідомлений і ознайомлений під розпис про його права і обов'язки та умови праці, наявність на робочому місці де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. При цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. Позивач до підприємства з проханням щодо відшкодування моральної шкоди в добровільному порядку не звертався. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на протязі 16 років 2 місяців перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» працював у підземних умовах праці- підземним прохідником, зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки (а.с.12-19). 27 квітня 2010 року на підприємстві ВАТ «Кривбасзалізрудком» було проведено розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань [PERSON]: радикулопатія шийна і попереково-крижова з вираженим порушення біомеханіки хребта, стійким больовим і м'язково-тонічним синдромами, виражений периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: дв.плечолопаткового пері артрозу (ПФС другого ст.) деф. артрозу ліктьових та колінних суглобів (ПФС першого-другого ст.), хронічного бронхіту ЛН першого ст., установлених Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини 16.03.2010 року, про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого головним державним санітарним лікарем Саксаганського району Дніпропетровської області 01.06.2010 року (а.с.10-11). Відповідно до п.16 зазначеного Акту, професійне захворювання виникло за наступних обставин: працюючи з 09.1986р.-12.1987 року в ВКБ РУ ім.К.Лібкнехта, з 01.1988-02.1994 року в тресті «КШБ» ВО «Кривбасруда», з 05.2001 в ШБУ ВАТ «Кривбасзалізрудком» підземних прохідником виконував комплекс робіт по проходці гірничих виробок. Умови праці виконуємих робіт з причин особливостей технічних процесів і внаслідок обмеженості робочого простору, не дозволяючих постійно застосовувати засоби малої механізації характеризувалися важкою фізичною працею, з причин мавших місце випадків ненормативного провітрювання гірничих виробок-запиленності повітря робочої зони, що перевищували ГДК.(а.с.10). Відповідно до п.17 Акту причиною професійного захворювання є робота протягом 16 років 2 місяців в умовах пилу, важкої фізичної праці, параметри яких перевищували нормативні.(а.с.11). Згідно п.19 Акту особами, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи є: керівництво ВКБ РУ ім.К.Лібкнехта Тресту «КШБ» ВО «Кривбасруда» і ШБУ ВАТ «Кривбасзалізрудком» у період роботи [PERSON] на цих підприємствах.(а.с.11). Згідно копії Довідки огляду МСЕК серії 10ААГ №023139 від 25.06.2014 року [PERSON] при повторному огляді встановлена третя група інвалідності з першого липня 2014 року безстроково у зв'язку з професійним захворюванням.(а.с.9). Згідно Довідки МСЕК серії АБ № 0005946 від 25.06.2014 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги [PERSON] при повторному огляді встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 45%, 35%-радикулопатія, 10%-хронічний бронхіт з 01.07.2014 року безстроково (а.с.9). Позивач [PERSON] періодично проходить курси лікування у зв'язку з професійним захворюванням, що підтверджується відповідними виписками-епікризами із медичної картки стаціонарного хворого.(а.с.20-26) Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців. За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов'язків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв'язку із професійними захворюваннями, які призвели до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. З урахуванням відомостей, що викладені у п.п.16,17,19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, суд приходить до висновку, що ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є винним підприємством у виникненні профзахворювань позивача та повинно нести відповідальність за спричинену моральну шкоду. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у [PERSON] 45% втрати працездатності, встановлення третьої групи інвалідності, стаж його роботи на підприємстві відповідача - 16 років 2 місяці, глибину фізичних та моральних страждань позивача, потребу в санаторно курортному лікуванні, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 22000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. На підставі ст. 88 ЦПК України з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн. На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial