Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок 1974 року побудови, загальною площею 63.70 кв.м., житлова 25.20 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами: прибудова (літера а), сарай (літера Б), прибудова (літера б), погріб з шийкою (літера В/п), вбиральня (літера Г), огорожа, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 жовтня 2005 року відповідач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходиться по [ADDRESS] , іншу 1/2 житлового будинку успадкував [PERSON] , який у 2019 році помер. 15 лютого 2003 року відповідач власноручно написав розписку про отримання коштів за житловий будинок його батьків, однак спадкоємці ухилилися від укладання договору купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] . Позивач стверджує, що з 19 лютого 2003 року та станом на даний час, він відкрито й безперешкодно користується вказаним житловим будинком, та залишається добросовісним володільцем і користувачем вказаного житлового будинку, вважає, що визнання ним права власності на даний будинку не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Посилаючись на положення ст.ст. 328 ч. 1, 344 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивача, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заяву, в якій зазначила, що позов повністю визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без її участі та участі відповідача. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 жовтня 2005 року вбачається, що [PERSON] набув право власності в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/2 частину спадкового житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходиться по [ADDRESS] , на іншу 1/2 частину свідоцтво про право на спадщину за законом ще не видане. Копією розписки [PERSON] від 15 лютого 2003 року про отримання коштів за житловий будинок, підтверджується факт, що [PERSON] дійсно придбала житловий будинок у [PERSON] . Довідкою Іванівського старостинського округу № 5 Миронівської міської Київської області №02-42/88 від 29 березня 2021 року підтверджується факт, що [PERSON] та [PERSON] з 2003 року і по даний час проживають в житловому будинку [ADDRESS] та відкрито і безперешкодно користуються цим будинком. Згідно облікової картки об`єкта по господарського обліку на 2016 року по 2020 роки головою домогосподарства по [ADDRESS] являється мати позивача [PERSON] , а [PERSON] вказаний членом даного домогосподарства. Згідно даних технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами на ім`я [PERSON] , що розташований по [ADDRESS] , даний будинок має такі технічні характеристики: житловий будинок 1974 року забудови, загальною площею - 63,70 кв.м., житловою площею - 25,20 кв.м., підсобною площею - 34,30 кв.м., площею літніх приміщень - 04,20 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: прибудова, сарай, прибудова, погріб з шийкою, вбиральня, огорожа. Задовольняючи вимоги позивача суд керується наступними положеннями чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач надав суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого користування нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності за позивачем на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 879 гривень 30 коп. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved