Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати договір купівлі продажу від 22 липня 2015 року; стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача - [PERSON] грошові кошти в сумі 131 732, 07 гривень 07 копійок, з яких сума боргу за договором від 22 липня 2015 року становить 106 732,07 гривень та моральна шкода в розмірі 25 000 гривень; стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача - [PERSON] витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката у розмірі 4000,00 гривень 00 копійок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 липня 2015 року між нею та Відповідачем - [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу чистопородної собаки. У відповідності до вимог зазначеного договору відповідач передає, а вона приймає у власність собаку: Померанський шпіц, Кличка: DREAMTEAM WHITE JR, номер родоводу (реєстраційне посвідчення цуценяти): [NUMBER], номер чіпа: [NUMBER], стать: MALE, окрас: WHITE, дата народження - 31 січня 2015 року. Вартість собаки за п.2.1. договору становила 4 300,00 доларів США або за курсом НБУ (100 доларів США - 2202, 1461 гривень) на дату укладання договору складало 94 692, 28 гривень 28 копійок. Вказану суму грошових коштів нею було передано відповідачу та отримано собаку. В день підписання договору, передачі собаки та коштів за неї явних ознак вроджених вад у собаки не було помітно. Через деякий час стало відомо, що в собаки відсутнє яєчко у мошонці, що являється істотним недоліком собаки. Після переговорів з відповідачем, вона визнала вказану ваду істотним недоліком, забрала собаку собі та 30 грудня 2015 року написала про це розписку, а також про те, що грошові кошти залишились у неї та вона замінить собаку на аналогічну. В зв'язку з тим, що відповідач не виконала прийняті на себе зобов'язання за договором купівлі-продажу від 22 липня 2015 року та власноруч написаної розписки від 30 грудня 2015 року по заміні собаки на аналогічну, але без будь-яких вроджених або набутих нею при житті вад, то договір від 22 липня 2015 року підлягає розірванню, а сума коштів в розмірі 4 300 доларів США або за курсом НБУ (100 доларів США - 2 482,1412 гривень) на дату написання позовної заяви 04 липня 2016 року становить 106 732,07 гривень 07 копійок. Крім того, вона понесла моральні збитки, які полягають в тому, що вона придбала собаку для сім'ї, в тому числі і неповнолітньої доньки. Члени сім'ї за час перебування в них собаки турбувались про цю собаку, звикли до неї, а тому її повернення продавцю було болісно сприйнято всіма членами сім'ї. При цьому обіцяної заміни на аналогічну собаку вона та члени її сім'ї не отримали, а лише змушена була дзвонити до відповідача з пропозиціями улагодити питання шляхом домовленостей. Останнім часом відповідач взагалі на дзвінки не відповідає. За таких обставин вона вважає, що моральна шкода заподіяна неправомірними діями відповідача становить 25 000 гривень та підлягає стягненню з відповідача. В зв'язку з тим, що відповідач не виконує належним чином прийняті на себе зобов'язання за договором купівлі-продажу від 22 липня 2015 року, вона була змушена звернутись за правовою допомогою до адвоката. Відповідно до договору між нею та адвокатом, вона сплатила адвокату за правову допомогу суму в розмірі 4000,00 гривень 00 копійок, про що свідчить квитанція №12/05/16 від 12 травня 2016 року. Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, відповідачем [PERSON] 16 вересня 2016 року було подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про стягнення коштів, яка ухвалою суду від 16 вересня 2016 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судового засідання, була прийнята судом до спільного розгляду із первісною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору. Відповідно до заявлених зустрічних позовних вимог, позивач за зустрічним позовом [PERSON], з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь 7334, 75 гривень витрат на зберігання собаки породи померанський шпіц, кличка DreamTeam White JR; стягнути з [PERSON] на її користь 40600 гривень в рахунок оплати послуг зі зберігання собаки породи померанський шпіц, кличка DreamTeam White JR за період з 24 лютого 2016 року по 14 вересня 2016року; стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати. Свої зустрічні позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 липня 2015 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу чистопородної собаки по кличці DreamTeam White JR, номер родословної (реєстраційне свідоцтво цуценяти) [NUMBER], номер чіпу [NUMBER]. При купівлі цуценяти продавець передав покупцю родословну цуценяти, з якої випливає, що продавець не є заводчиком цуценяти, а придбала його у власність для себе, про що покупець при купівлі собаки також була повідомлена. За декілька днів до укладення договору, цуценя було оглянуте особистим лікарем-ветеринаром покупця, який підтвердив, що цуценя є абсолютно здоровим і будь-яких відхилень від розвитку не має. Сторони за взаємною згодою і без будь-якого примусу погодили вартість цуценяти у розмірі 4300 доларів СІЛА. У кінці 2015 року покупець [PERSON] зателефонувала до неї із проханням тимчасово потримати цуценя у себе у зв'язку з переїздом. Вона повідомила, що не має можливості тримати собаку вдома, а також повідомила, що у неї скандали з чоловіком з приводу купівлі цуценя. 30 грудня 2015 року [PERSON] зустрілась в ТРЦ «Проспект» із нею і наголосила, що у них з чоловіком склались дуже погані стосунки через вказаний договір. Тут же під час зустрічі з'явився чоловік [PERSON], який почав погрожувати їй і вимагати повернути гроші за цуценя. Під психологічним впливом вона написала розписку про заміну цуцика, текст якої був повністю продиктований [PERSON] При цьому будь-яких доказів того, що цуценя має відповідний дефект [PERSON] не надала. Після отримання собаки вона одразу звернула увагу на поганий зовнішній вигляд цуценяти і його незадовільний зовнішній вигляд. Через деякий час ветеринар встановив у цуценя діагноз токсичний гепатит, що підтверджує незадовільний догляд за цуциком. Станом по 14 вересня 2016 року відповідач [PERSON] цуценя не забрала. Враховуючи, що собака є твариною, яка звичайно використовується для задоволення естетичних, психологічних та інших особистих потреб, недоліком собаки є така невідповідність, яка істотно впливає на здоров'я собаки, її темперамент та поведінку. Собаки породи померанський шпіц - це жваві та розумні собаки, які можуть стати гарними компаньйонами для будь-якої людини. Вони дуже кмітливі, добре піддаються дресуванню та вихованню, тямущі і ласкаві, мають покдадистий характер. І на жодну із цих характеристик факт неопускання яєчка в мошонку не впливає. Позивачем за первісним позовом [PERSON] не доведено, того, що неопускання яєчка у мошонку мало місце на момент укладення договору, або вникло з причин, які існували до цього. По-перше, у собак карликових порід фізіологічно з народження яєчка не знаходяться у мошонці, а опускаються туди з віком, по досягнення 8-9 місяців. Вказаний процес є динамічним і залежить від багатьох факторів. Для нормального розвитку собаки, в тому числі опускання яєчок у мошонку, за нею потрібний належний догляд, надання комплексу вітамінів, забезпечення належного здоров'я собаки з метою недопущення розвитку будь-яких інфекцій. При цьому, згідно з п. п. 6, 7 договору, покупець зобов'язується забезпечити цуценяті належні умови утримання, що включає раціон харчування, що відповідає породі, розміру та віці собаки, дресування та ін., а з моменту передання собаки і підписання вказаного договору, право власності та всі ризики по втраті собакою здоров'я чи життя переходять до покупця. З огляду на це, [PERSON] не мала правових підстав для повернення собаки відповідно до ст. 684 ЦК України. Передання собаки на зберігання в такому випадку підтверджує укладення між нею та [PERSON] договору зберігання собаки породи померанський шпіц по кличці DreamTeam White JR. Водночас впродовж зберігання собаки вона зазнала витрат у розмірі 4500 гривень, що підтверджується відповідними документами. Крім того, 01 травня 2016 року вона направила [PERSON] листа, в якому повідомила про зміну умов укладеного договору зберігання, а саме про те, що зберігання є оплатним, у розмірі 200 гривень за день. Вказаного листа [PERSON] отримала 11 травня 2015 року, проте собаку не забрала, що підтверджує її згоду з умовами цього договору. З огляду на це, за період з 24 лютого 2016 року по 14 вересня 2016 року розмір оплати за зберігання собаки складає 203 дні х 200 гривень = 40600 гривень. Крім того, наступні документи підтверджують витрати у розмірі 7334, 75 гривень, а саме: Акт про надані медичні послуги пацієнта на суму 375, 25 гривень від 11 вересня 2016 року; Акт про надані медичні послуги для пацієнта на суму 57. 00 гривень від 29 квітня 2016 року; Акт про надані медичні послуги для пацієнта на суму 152, 00 гривень від 29 квітня 2016 року; Акт про надані медичні послуги для пацієнта на суму 50, 00 гривень від 29 квітня 2016 року; Акт про надані медичні послуги для пацієнта на суму 200, 00 гривень від 28 квітня 2016 року; Акт про надані медичні послуги для пацієнта на суму 50, 00 гривень від 27 квітня 2016 року; Акт про надані медичні послуги для пацієнта на суму 530, 00 гривень від 27 квітня 2016 року; Акт про надані медичні послуги для пацієнта на суму 50, 00 гривень від 26 квітня 2016 року; Акт про надані медичні послуги для пацієнта на суму 530, 00 гривень від 26 квітня 2016 року; Акт про надані медичні послуги для пацієнта на суму 150,00 гривень від 26 квітня 2016 року; Акт про надані медичні послуги для пацієнта на суму 1060, 00 гривень від 25 квітня 2016 року; Акт про надані медичні послуги для пацієнта на суму 480, 00 гривень від 24 квітня 2016 року; Акт про надані медичні послуги для пацієнта на суму 630, 00 гривень від 23 квітня 2016 року; Акт про надані медичні послуги для пацієнта на суму 810, 00 гривень від 23 квітня 2016 року; Замовлення № 041480 на суму 1314, 00 гривень; Замовлення № 0702-381 на суму 218, 50 гривень; Товарний чек від 02 липня 2016 року на суму 290, 00 гривень; Чек на суму 388, 00 гривень. Всього разом: 375, 25 + 57, 00 + 152,00 + 50,00+ 200,00 + 50,00 + 530,00 + 50,00 + 530,00 + 150,00 + 1060,00 + 480,00 + 630,00+ 810 + 1314,00 + 218,50 + 290,00 + 388 = 7334, 75 гривень. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив первісний позов задовольнити, проти зустрічного позову заперечував, з підстав викладених у запереченні на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову. Пояснив суду, що під час здійснення купівлі собаки, собака оглядалася та позивачу за первісним позовом було повідомлено, що яєчко в мошонку опуститься у собаки з часом. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнала, з підстав викладених у запереченні на зустрічний позов про стягнення коштів, просила відмовити у задоволенні первісного позову, зустрічні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у зустрічному позові про стягнення коштів, заяви про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом. Зазначила, що собака була передана [PERSON] 30 грудня 2015 року. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно ч. 1 ст. 180 Цивільного кодексу України, тварини є особливим об'єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. 22 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу собаки, за яким продавець [PERSON] продає, а покупець [PERSON] купує собаку: породи Померанський шпіц (Pomeranian), Кличка: DREAMTEAM WHITE JR, номер родоводу (реєстраційне посвідчення цуценяти): [NUMBER], номер чіпа: [NUMBER], стать: MALE, окрас: WHITE, дата народження - 31 січня 2015 року. Відповідно до п. 2 вказаного договору, повна ціна складає 4300 доларів США. Оплата по договору здійснюється наступним чином: покупець зобов'язується сплатити вартість собаки в момент укладення цього договору і передачі собаки. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 договору купівлі-продажу, покупець підтверджує, що в момент укладення цього договору оглянув собаку та її документи і претензій до зовнішнього вигляду собаку, її поведінки, темпераменту і здоров'ю не має. Статтею 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами у справі, [PERSON] було передано [PERSON] грошові кошти за придбання собаки, а продавцем [PERSON] було передано в розпорядження покупця [PERSON] собаку визначеної породи. Відповідно до ст. 673 Цивільного кодексу України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Відповідно до висновку клінічного огляду придбаної [PERSON] собаки від 15 листопада 2015 року, складеного Шевченківською районною клінікою ветеринарної медицини, при огляді собаки було виявлено односторонній кріпторхізм (неопущення одного яєчка в мошонці). 30 грудня 2015 року [PERSON] було складено розписку про прийняття у [PERSON] собаку породи - померанський шпиць по причині неопущення одного із яєчок в мошонку, що являється недопущенням до розвитку, отримала за нього оплату в розмірі 4 300 доларів США та зобов'язується надати заміну даної собаки, яка задовольнить всі потреби клієнта [PERSON] максимально стримані строки. Таким чином, з вищевикладених обставин вбачається, що собака, яка являлася предметом укладеного між сторонами договору, мала відповідні фізичні дефекти в момент її придбання [PERSON], у зв'язку з чим вказана собака була повернута продавцю [PERSON], а останньою прийнята без заперечень, про що свідчить вищевказана розписка. За правилом статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності з положенням частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1. припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2. зміна умов зобов'язання; 3. сплата неустойки; 4. відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 678 Цивільного кодексу України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про порушення з боку продавця [PERSON] умов договору купівлі-продажу собаки, в результаті чого покупцем [PERSON] було придбано собаку з фізичним дефектом, про який остання не знала в момент придбання собаки, у зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання договору купівлі-продажу собаки та стягнення грошових коштів у розмірі 106 732 гривні 07 копійок (4 300 доларів США, що за курсом НБУ - 100 доларів США - 2 482,1412 гривень станом на 04 липня 2016 року (день підписання позову)) є правомірними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з [PERSON] моральної шкоди у розмірі 25 000 гривень, то суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. В той же час, позивачем за первісним позовом не було надано належних доказів, які б підтверджували перенесені позивачем за первісним позовом моральні переживання, страждання, які пов'язані з придбанням собаки неналежної якості, при цьому посилання на те, що повернення собаки було болісно сприйнято всіма членами сім'ї позивача не свідчать про перенесені саме позивачем моральні страждання та переживання з цього приводу, у зв'язку з чим вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню. Щодо заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] витрат, пов'язаних з оплатою допомоги адвоката у розмірі 4000,00 гривень, то вказані вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 79, 84, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В силу ст.ст. 56 та 84 Цивільного процесуального кодексу України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи. Виходячи із системного тлумачення положень ст.ст. 56, 79, 84 Цивільного процесуального кодексу України витрати понесені позивачем до подання позову до суду не є витратами на правову допомогу. Витрати понесені позивачем до відкриття провадження у справі є збитками, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України) та можуть бути відшкодовані особі у разі пред'явлення вимог про стягнення таких збитків. Як вбачається з матеріалів справи, 12 травня 2016 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] було укладено угоду про надання правової допомоги, за якою клієнт [PERSON] доручив, а адвокат бере на себе зобов'язання по наданню правової (юридичної) допомоги для захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта, які виникли у нього з цивільних, адміністративних або кримінальних правовідносин, в яких останній приймав участь, а клієнт зобов'язується виплатити адвокату винагороду за надання правової допомоги на умовах цього договору. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 12/05/16 від 12 травня 2016 року, [PERSON] було сплачено на рахунок адвоката [PERSON] суму коштів у розмірі 4000 гривень 00 копійок за вивчення матеріалів та документів за договором купівлі-продажу від 22 липня 2015 року, складання позовної заяви, участь в судовому процесі за вказаним позовом. Як роз'яснено в п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В той же час, стороною позивача за первісним позовом суду не було надано відповідного розрахунку витрат на правову допомогу в розрізі даного спору, що включав би кількість годин, витраченого адвокатом, як на складання позову, так і на участь у судових засіданнях, з огляду на що, судом не вбачається підстав для задоволення даних позовних вимог. Щодо заявлених зустрічних позовних вимог [PERSON], то останні задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Так, обґрунтовуючи заявлені зустрічні позовні вимоги, сторона позивача за зустрічним позовом посилалася на те, що передання собаки з боку [PERSON], на підставі розписки, наданою [PERSON], по суті слугувало договором зберігання собаки визначеної породи, при цьому саме [PERSON] не мала права відмовлятися від собаки, визначеної договором, оскільки встановлені фізіологічні особливості собаки на протязі 8-9 місяців мали б виправитися. Статтею 936 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповідно до ч. 1 ст. 937 Цивільного кодексу України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. В той же час, стороною позивача за зустрічним позовом не було надано будь-яких належних та допустимих доказів укладення відповідного договору зберігання собаки, оскільки надана [PERSON] розписка підтверджує лише факт того, що останньою було прийнято собаку, визначеної договором породи, оскільки в останньої були виявлені дефекти, що перешкоджають розведенню. При цьому, стороною позивача за зустрічним позовом також не було надано будь-яких доказів не надання [PERSON] розписки про отримання собаки у зв'язку з виявленими дефектами, а договір про тимчасове утримання собаки від 24 лютого 2016 року був укладений між [PERSON] та [PERSON] Крім того, надані суду акти про надані медичні послуги для собаки не можуть слугувати підтвердженням понесених стороною позивача за зустрічним позовом витрат за договором зберігання, укладеного саме між сторонами, оскільки вказані медичні послуги не були обумовлені сторонами ні в договорі купівлі-продажу собаки, ні в розписці, враховуючи, що остання не може слугувати договором зберігання собаки. Наданий же суду лист, адресований [PERSON] про можливість заміни собаки, слугує лише підтвердженням того, що позивачем за зустрічним позовом [PERSON] було отримано собаку в якості повернення за договором та виконано умови розписки про надання іншої собаки в рахунок виконання договору купівлі-продажу собаки. З огляду на вищевикладені обставини, враховуючи відсутність будь-яких доказів в підтвердження заявлених зустрічних позовних вимог, судом не вбачається підстав для задоволення зустрічного позову. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволенні первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь держави підлягає до стягненню судовий збір у розмірі 1618 гривень 52 копійки, від сплати якого була звільнена позивач за первісним позовом. Враховуючи, що суд дійшов обґрунтованих висновків, щодо відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON], то з урахуванням положень статей 79, 84, 88 Цивільного процесуального кодексу України, відшкодування судових витрат, у разі відмови у позові не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial