Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючим свої вимоги тим, що у 1985 році він уклав шлюб з [PERSON] , який був розірвано 10.03.1993 року. Після цього позивач придбав у власність самохідне шасі та причет тракторний. В травні 2015 року позивач звернувся до [PERSON] з проханням з тимчасового знаходження у його дворі тракторного причепа та до [PERSON] з проханням з тимчасового знаходження у його дворі трактора самохідне шасі. 24 та 25 травня 2015 року останні повідомили позивачу, що його син та донька самовільне забрали трактор та тракторний причеп. [PERSON] звернувся до відповідачів з проханням повернути майно, проте [PERSON] йому відмовила. 26.05.2015 року позивач звернувся до правоохоронних органів з заявою про незаконне заволодіння транспортними засобами. В період з 17.06.2015 року по 26.07.2016 року [PERSON] перебував в зоні АТО. 31.07.2015 року слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження, яке було вручено позивачу 08.08.2018 року й оскаржене слідчому судді Генічеського районного суду Херсонської області. Тому позивач був вимушений звернутись до суду для захисту свого порушеного права. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.10.1993 року. [PERSON] було придбано самохідне шасі марки Т-16 та тракторний причеп марки 2 ПТС-4, що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Відповідно до копії розписки, написаної власноручно [PERSON] від 24.05.2015 року, вбачається що [PERSON] залишив трактор на тривале зберігання [PERSON] . Також, відповідно до копії розписки, написаної власноручно [PERSON] від 20.05.2015 року, вбачається що [PERSON] залишив тракторний причеп на тривале зберігання [PERSON] . 24 та 25 травня 2015 року [PERSON] та [PERSON] повідомили [PERSON] , про те, що [PERSON] та [PERSON] самовільно забрали трактор та тракторний причеп. Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 30.08.2019 року був накладений арешт на майно, що перебувало у власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а саме на трактор самохідне шасі та тракторний причеп. Відповідно до повідомлення Генічеського РВ ДВС ГТУЮ в Херсонській області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №13681 від 14.09.2018 року, вбачається, що стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення, а тому вказане виконавче провадження було закінчено, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження серії ВП№57243420 від 20.09.2018 року. Позивач [PERSON] з`явився зі свідками за адресою [ADDRESS] , які склали акт обстеження утриманого майна, що підтверджується власноручно написаним актом від 06.10.2018 року. Відповідачі по справі до суду надали заяву, в якій зазначили, що з ухвалою суду погоджуються та ніякого опору, щодо належного позивачу майну, не чинитимуть, що підтверджується заявою [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 26.12.2018 року. Цивільним кодексом України в главі 29 передбачені цивільно - правові способи захисту права власності. Зокрема, норми ст. ст. 387, 388 ЦК України надають власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача. Статтями 387, 392 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У відповідності до п. 23 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, відповідно до ст. 387 ЦК та ч. 3 ст. 10 ЦПК України, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч. 2-4 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим, а докази на які посилається позивач є належними та допустимими, а тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved