Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Михайлівська державна нотаріальна контора Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на таке. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, а саме: 1/2 частина домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS] . Заповіт [PERSON] не складала. Як спадкоємці за законом першої черги після смерті [PERSON] , діти померлої - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , реалізуючи своє право на спадкування, у визначений законом строк звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті їх матері. За заявою [PERSON] в Михайлівській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу за № 49 від 19.02.2011 зареєстровану після смерті [PERSON] . Іншим спадкоємцем за законом, що прийняв спадщину на підставі ст. 1268 ч.3 ЦК України є чоловік померлої [PERSON] - батько позивача, який на момент смерті дружини постійно проживав разом із нею і протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку не відмовився від спадщини. Інші спадкоємці за законом першої черги, що прийняли спадщину - відсутні. У зв`язку з тим, що [PERSON] помер [INFO] , право на спадкування належної йому частки у спадщині після смерті [PERSON] перейшло до його спадкоємця за заповітом - відповідача [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач, виконуючи вимоги ст. 1296, 1297, 1298 ЦК України звернувся до Михайлівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, умови для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі у позивача відсутні, оскільки спадкодавиця [PERSON] за життя не оформила належним чином право власності на 1/2 частину домоволодіння, як на частку у спільному сумісному майні, титульним власником якого на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, видане 30.01.1990 року виконавчим комітетом Михайлівської районної ради народних депутатів зазначений її чоловік - [PERSON] , шлюб з яким було зареєстровано 31 січня 1977 року. Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Трипольської К.К. в порядку заміщення Державного нотаріуса Михайлівської державної нотаріальної контори Запорізької області, винесено постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дій - видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування з тих підстав, що відсутні документи на підтвердження права власності спадкодавця на спадкове майно. Внаслідок зазначеного просить суд визначити ідеальні частки в спільній сумісній власності, а саме: визнати, що [PERSON] , померлому [INFO] та [PERSON] , померлій [INFO] , належало кожному по 1/2 частині житлового будинку (домоволодіння) [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 1/6 частину житлового будинку (домоволодіння) [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , позовні вимоги підтримали є та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач зазначив, що його батьки [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1968 року, в січні 1970 році народився позивач. Після його народження сім`я проживала спочатку в будинку дідуся - батька [PERSON] , а потім в орендованому будинку по [ADDRESS] . Пізніше батьки звели власник будинок за адресою: [ADDRESS] , до якого вони вселилися в 1978 році, коли позивач пішов до першого класу. На той час шлюб між батьками вже було укладено, тому вказаний будинок є спільною сумісною власністю його батьків. Після смерті матері батько один залишився проживати у вказаному будинку. Позивач, який проживав в іншій області домовився з сусідкою - відповідачкою [PERSON] , що вона за певну плату допоможе його за батьку, який через вік та стан здоров`я потребував додаткового догляду. При цьому, відповідач домоглася того, що батько позивача склав на неї заповіт на житловий будинок, в тому числі і на частину, яка на праві спільної сумісної власності належала його матері. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Так, відповідно до відзиву на позов від 20 березня 2020 року відповідно до відомостей з погосподарської книги домоволодіння було збудоване у 1969 році, головою домогосподарства з того часу значиться [PERSON] , шлюб із матір`ю позивача [PERSON] був укладений лише в 1977 році, тому спірний житловий будинок не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя. (а.с. 58-62). Представник відповідача в судовому засіданні - адвокат Шовкопляс Ю.В. вважав позовні вимоги необґрунтованими, оскільки дійсно наданими позивачем доказами підтверджується, що спірний житловий будинок був зведений в 1969 році, а шлюб матері позивача [PERSON] з [PERSON] , який значиться його власником, було укладено в 1977 року. Чинним на момент виникнення спірних правовідносин КпШС не передбачалося права спільної сумісної власності на майно, набуте особами без реєстрації шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи Михайлівської державної нотаріальної контори Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до таких висновків. Встановлені судом обставини справи. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 25 серпня 2010 року Бурчацькою сільською радою Михайлівського району, Запорізької області, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 19). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09 січня 2019 року повторно, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 21). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.02.1970 року Бурчацькою сільською радою, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 22). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 00007886572 від 11.01.2011 року, 31 травня 1977 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] [INFO] , дошлюбне прізвище якої є « [PERSON] ». Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 00026028474 від 20.03.2020 року, 13.03.1960 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] [INFO] . (а.с. 70-71) Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть громадян [PERSON] [INFO] помер. (а.с. 69). З Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі за № 26185197 від 19.02.2011 року встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в Михайлівській державній нотаріальній конторі Запорізькій області було заведено спадкову справу за № 49. (а.с. 18). З Витягу по реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 54759630 від 16.01.2019 року, встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в Михайлівській державній нотаріальній конторі Запорізькій області було заведено спадкову справу за № 8/2019. (а.с. 20). Відповідно до довідки за № 5 від 11.01.2011 року, виданої сільським головою Бурчацької сільської ради Михайлівського району, Запорізької області, постійним місцем спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] було: [ADDRESS] . На день смерті проживала сумісно з чоловіком - [PERSON] та сином [PERSON] (а.с. 27). Згідно повідомлення КП «Михайлівське районне архітектурно - планувальне» та техінвентаризаційне бюро, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 30.01.1990 року. (а.с. 28). Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 30.01.1990 року, [PERSON] належить на праві особистої власності житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво видано замість запису в по господарській книзі. (а.с. 29). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру Прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 197931166 від 28.01.2020 року, права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та відомості з Державного реєстру іпотек за вказаними параметрами відсутні. (а.с. 30). Відповідно до записів в погосподарській книзі за 1983-1985 роки на час оформлення права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , в вказаному будинку проживали та були зареєстровані [PERSON] разом з дружиною - [PERSON] разом з дітьми. (а.с. 32); Згідно рішення від 26.09.1989 року за № 250, виконавчого комітету Михайлівської районної ради народних депутатів було вирішено оформити право власності на житлові будинки, які знаходяться на території Мар`янівської, Бурчацької, Пришибвської, Любимівської сільських рад у відповідності з погосподарськими списками цих сільських рад, згідно додатків № 1,2,3,4. (а.с. 34); Згідно списку житлових будинків в с. Бурчак, Михайлівського району, Запорізької області, які знаходяться на території колгоспу «Червоний фронт» Бурчацької сільської ради, зазначено список осіб, яким належать житлові будинки. (а.с. 34); У відповіді на запит від 7 травня 2019 року №01-08/55 в.о. старости Бурчацької сільської ради Михайлівського району, Запорізької області вказано, що виконавчий комітет Михайлівської селищної ради Михайлівського району, Запорізької області повідомив, що згідно даних по господарського обліку Бурчацької сільської ради [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , в по господарській книзі за 1971-1973 роки по станції Бурчацьк значилась як [PERSON] , в по господарській книзі за 1974 - 1976 роки по станції Бурчацьк прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] , підстав зміни прізвища не вказано, в по господарській книзі за 1977-1979 роки по станції Бурчацьк прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] , підстав зміни прізвища не вказано. У вище господарських книгах назви вулиць та номера будинків не вказані. (а.с. 36). Згідно відповіді на запит від 29 липня 2019 року №01-08/62, в.о. старости Бурчацької сільської ради Михайлівського району, Запорізької області повідомив, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 27.07.1977 року по день смерті. В погосподарькій книзі за 1974-1976 роки по станції Бурчацьк за господарством, голова якого є [PERSON] , рахується земельна ділянка площею 0,06 га. Станом на 29.07.2019 року присадибні земельні ділянки станції Бурчацьк знаходяться у постійному користуванні Мелітопольської дистанції шляху Запорізького відділення Придніпровської залізниці згідно державного акту на право постійного користування землею. (а.с. 37). Відповідно до повідомлення КП «Михайлівське районне архітектурно - планувальне» та техінвентаризаційне бюро» від 09.10.2019 року, за № 778, за даними технічної інвентаризації від 26.01.1990 року, загальна площа житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] становить - 43,4 м2, житлова - 33,3 м2. (а.с. 31). Відповідно до звіту за № 270120-8 про оцінку майна, складеного ТОВ «Наукова технічна компанія «Оцінка», ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 43,4 кв.м. з будівлями і господарчими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , складає 42559 грн. (а.с. 14). З копії спадкової справи за №49/2011, зареєстрованої Михайлівською державною нотаріальною конторою Запорізької області після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , встановлено, що після її смерті спадкоємцями першої черги за законом є позивач [PERSON] відповідач [PERSON] , та чоловік померлої - [PERSON] . У визначений законом строк позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] , звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті їх матері. [INFO] [PERSON] помер. За життя ним було складено заповіт 1 листопада 2017 року, у відповідності до якого належне йому майно він заповів відповідачу [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Трипольської К.К., в порядку заміщення Державного нотаріуса Михайлівської державної нотаріальної контори Запорізької області, винесено постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дій - видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування з тих підстав, що відсутні документи на підтвердження права власності [PERSON] на спадкове майно. Нормативне обґрунтування. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1). За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 під № 5-24/26, і Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Згідно правової позиції ВСУ від 18.12.2013 року у справі №6-137цс13 у 1970 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такий висновок зробив ВС в постанові №557/1209/16-ц від 10 жовтня 2018 року. Право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (3.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. До 05.08.92 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 5.08.92 №449 (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 05.08.92, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1). Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. Оскільки право власності на спірне новостворене нерухоме майно - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] 30 січня 1990 року замість запису в погосподарській книзі, яка містить відомості про нього, починаючи з 1983 року (а.с. 32), тобто в період перебування у шлюбі з [PERSON] . Відповідно до ст.1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Таким чином, для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобов`язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Висновки суду. Оскільки право власності на спірне новостворене нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] 30 січня 1990 року, тобто в період перебування у шлюбі з [PERSON] , позовні вимоги в частині визнання ідеальних часок у спільній сумісній власності подружжя підлягають задоволенню. За вказаних обставин, [PERSON] , яка померла [INFO] , належала Ѕ частина домоволодіння за адресою [ADDRESS] , як частка в спільній сумісній власності. Позивач по справі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за законом після смерті [PERSON] , мають право на спадкування Ѕ частки домоволодіння, що належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності, в рівних частках кожний - по 1/6 частині. У зв`язку з тим, що спадкоємець [PERSON] помер [INFO] , спадкоємцем за заповітом після його смерті є [PERSON] , яка прийняла спадщину, право на успадкування належної [PERSON] 1/6 частки домоволодіння, яку він успадкував після смерті дружини [PERSON] , але не оформив свої спадкові права, переходить до спадкоємця [PERSON] - [PERSON] . Прийнявши в установленому законом порядку спадщину, позивач з часу її відкриття, а саме: з 23.08.2010 року, набув речові права на успадковане майно - право володіння та право користування ним і, відповідно, право на захист цих прав. Право розпорядження зазначеним майном виникає в позивача з часу державної реєстрації його права власності, що не суперечить ч.2 ст. 1299 ЦК України, постанові ВСУ від 23.01.13 р. №6-164цс12, постанові ВСУ від червня 2016 року №6-1376ц16. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь позивача також підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках підтверджені понесені ним судові витрати, які складаються зі сплаченого ним судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved