Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який було зареєстровано 24 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції в Рівненській області, актовий запис №133. Позивач в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно, всебічно та неупереджено дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 липня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції в Рівненській області, актовий запис №133. Від подружнього життя мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сторони не проживають разом протягом тривалого часу, стали чужими людьми, мають різні погляди на життя та сімейні цінності, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, сторони не бажають надалі проживати разом однією сім'єю, примирення є неможливим. Згідно із ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved