Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання факту сумісного проживання, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, у відповідно до ст.ст. 1225, 1261, 1268 ЦК України, просить суд: встановити факт сумісного проживання померлого 14.03.2018 року [PERSON] з [PERSON]; встановити факт належності земельної ділянки площею 4,09 га, масиви № 28, ділянка № 170, кадастровий номер №5120886000:01:001:0121, яка розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеська область та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №158913, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 24.01.2004 року померлому 14.03.2018 року [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 4,09 га, масиви № 28, ділянка № 170, кадастровий номер №5120886000:01:001:0121, яка розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеська область та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №158913, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 24.01.2004 року. Так, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.03.2018 року помер його батько спадкодавець [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді: - земельної ділянки, площею 4,09 га, масиви № 28, ділянка № 170, кадастровий номер №5120886000:01:001:0121, яка розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеська область та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя 24.10.2017 року в Руськоіванівській сільській раді [PERSON] було складено та посвідчено заповіт, відповідно до якого вищевказану земельну ділянку заповідав [PERSON]. Позивач зазначає, що звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, однак, на підставі листа № 315/01-16 від 19.09.2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено. На підставі вищевказаних обставин позивач і звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність позивача, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечень не має, просить винести рішення без представника сільської ради. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 14.03.2018 року помер спадкодавець [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 522364. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно у вигляді земельної ділянки, площею 4,09 га, масиви № 28, ділянка № 170, кадастровий номер №5120886000:01:001:0121, яка розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеська область та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З матеріалів справи вбачається, що позивач є сином [PERSON], який помер 14.03.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії ІІ-ЖД № 376653. За життя 24.10.2017 року [PERSON] було складено та посвідчено секретарем виконавчого комітету Руськоіванівської сільської ради заповіт, згідно якого належну йому земельну ділянку № 170, масив № 28 площею 4,09 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області заповідав [PERSON], [INFO]. Позивач бажає прийняти спадщину після смерті батька, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, листом №315/01-16 від 29.06.2018 року приватного нотаріусу Білгород-Дністровського районного нотаріального округу [PERSON], відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину . У відповідності до довідки № 178 від 05.06.2018 року, виданої Руськоіванівською сільською радою, [PERSON], який помер 14.03.2018 року, АЗ № 363 від 20.03.2018 року дійсно на момент смерті постійно проживав і був зареєстрований [INFO]. У відповідності до довідки № 179 від 05.06.2018 року, виданої Руськоіванівською сільською радою, гр. [PERSON], [INFO] дійсно фактично мешкав з померлим 14.03.2018 року [PERSON] за адресою: с. Руськоіванівка, вул. Генерала Селезньова, 33, вів разом з ним спільне господарство з 2003 року по день смерті. Надавав померлому фізичну та матеріальну допомогу, провів його поховання. Таким чином, та у відповідності до вищезгаданих довідок сільської ради, судом достовірно встановлено факт сумісного проживання померлого 14.03.2018 року [PERSON] з [PERSON],[INFO]. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1261 ЦК України ,у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Факт належності [PERSON] земельної ділянки, площею 4,09 га, масиви № 28, ділянка № 170, кадастровий номер №5120886000:01:001:0121, яка розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеська область та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №158913, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 24.12.2004 року. Проте, оригінали вказаних правовстановлюючих документів у позивача відсутні, вони були втрачені. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає\~ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що позивач є спадкоємцем за законом та за заповітом до майна померлого [PERSON], який фактично прийняв спадщину, оскільки в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт того, що на момент відкриття спадщини позивач проживав разом із спадкодавцем, окрім того звернувся у встановленому законом порядку до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовився від її прийняття, прийнявши до уваги також те, що в судовому засіданні підтверджено факт належності спадкового майна спадкодавцю, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі На підставі викладеного,

Outcome: approved