Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 18.10.1986 року Зеленодольською селищною радою Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 130. [PERSON] вказує, що життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені з 2016 року, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є втрата почуття взаємної поваги та любові між ними, відсутність нормального морального клімату в родині Позивач [PERSON] вважає, що подальше збереження сім`ї неможливі, тому просить шлюб розірвати та строк на примирення не надавати. Ухвалою суду від 12.10.2020 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Позивач та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримують у повному обсязі. Відповідач у судові засідання неодноразово не з`являлася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином в порядку, передбаченому положеннями ст.129-131 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, а також викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.28,31). Відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Статтею 51\~Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч. 1 ст.24\~Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2, 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу\~України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112\~Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 жовтня 1986 року, актовий запис № 130, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18 жовтня 1986 року (а.с.9). Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. Причиною розпаду сім`ї є втрата почуття взаємної поваги та любові між сторонами, фактичне припинення подружніх відносин. Беручи до уваги відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 141,ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved