Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до Крюківського районного суду м.Кременчука з позовною заявою до [PERSON], третьої особи Кременчуцької міської ради про виділення часток домоволодіння в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою. В обґрунтування заявлених вимог позивач пояснив, що [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку № 21, що розташований в м.Кременчуці по вул. Чумацький Шлях, що підтверджується договором дарування від 22.11.2002 р., посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON]. Згідно п.1 договору дарування, [PERSON] прийняв у дар ? частину житлового будинку, що в цілому складається з житлового будинку літ. „А,А1,А2, загальною житловою площею 60,40 кв.м., сіней літ. „а,а1, сараю літ. „Б, льоху літ. „Е, літньої кухні літ. „Ж, колодязя літ. „к, колодязя літ. „к1, сараю літ. „Л, огорожі -№ 1-3, вбиральні, літнього душу літ „М,М1, розташованих на земельній ділянці державного фонду розміром 2383 кв.м. Інша 1/2 частина будинку по вул.. Чумацький шлях на праві власності відповідачу - [PERSON],що документально підтверджується договором міни від 04.07.2003 року. В 2008 році позивачем побудована двоповерхова прибудова, що на плані земельної ділянки в Технічному паспорті визначена літ. „А3. Прибудова була побудована згідно рішення виконавчого комітету Крюківської районної ради від 13.05.2004р. №134 „Про дозвіл громадянину [PERSON] виконати будівництво двоповерхової житлової прибудови на сидибі по вул.Сербіченка, 21. Будівництво було проведено згідно генерального плану з показом місця будівництва, погодженого управлінням містобудування та архітектури. Фактично будинок №21 по вул. Чумацький шлях розділений на дві окремі квартири №1 та №2 з окремими входами, що підтверджується технічним паспортом на будинок. Згідно експлікації приміщень до плану садибного (індивідуального) будинку, наведеної в технічному паспорті квартира №1, загальною площею 116,0 кв.м., яка належить позивачу, та складається з: -коридору (на плані будинку визначений 1-1) площею 5 кв.м.; -кімнати (на плані будинку визначена 1-2) площею 27,4 кв.м.; -коридору (на плані будинку визначений 1-3) площею 6,0 кв.м.; -кухні (на плані будинку визначена 1-4) площею 17,5 кв.м.; -ванної кімнати (на плані будинку визначена 1-5) площею 8,4 кв.м.; -сходової клітини (на плані будинку визначена 1-6) площею 0,8 кв.м.; -гардеробної (на плані будинку визначена 1-7) площею 5,5 кв.м.; -кімнати (на плані будинку визначена 1-8) площею 8,0 кв.м.; -кладової (на плані будинку визначена 1-9) площею 3,6 кв.м.; -кімнати (на плані будинку визначена 1-10) площею 33,8 кв.м. Квартира №2, загальною площею 46,6 кв.м. (житлова 25,4; допоміжна 21,2), що належить [PERSON], складається з: \~ - кухні (на плані будинку визначена 2-1) площею 10,7 кв.м.; - кімнати (на плані будинку визначена 2-2) площею 7,7 кв.м.; - кімнати (на плані будинку визначена 2-3) площею 5,6 кв.м.; - кімнати (на плані будинку визначена 2-4) площею 12,1 кв.м.; - приміщення для газу (на плані будинку визначене 2-5) площею 10,5 кв.м. На даний час виникла необхідність оформлення права власності на земельні ділянки для кожного власника окремо,для чого необхідним є також виділення частин домоволодіння в натурі. Відповідач не заперечує проти оформлення виділення частин, проте жодних дій для цього не вчинив. Таким чином, позивач має право на виділення в натурі у власність йому квартири№1, яка є частиною житлового будинку №21 по вул. Чумацький шлях. Після оформлення права власності у них з співвласником виникло питання щодо володіння, розпорядження, користування будинком, господарськими будівлями та спорудами, земельною ділянкою і вони не в змозі дійти повної згоди з цього питання, а тому вимушені звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, прохав суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Надав відзив на позовну заяву, в якому не заперечує проти позовних вимог, усвідомлює необхідність оформлення документів. Обставини викладені в позові відповідають дійсності та прохав розглянути справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши та проаналізувавши надані суду письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку № 21, що розташований в м.Кременчуці по вул. Чумацький Шлях, що підтверджується договором дарування від 22.11.2002р., посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON]. Згідно п.1 договору дарування, [PERSON] прийняв у дар ? частину житлового будинку, що в цілому складається з житлового будинку літ. „А,А1,А2, загальною житловою площею 60,40 кв.м., сіней літ. „а,а1, сараю літ. „Б, льоху літ. „Е, літньої кухні літ. „Ж, колодязя літ. „к, колодязя літ. „к1, сараю літ. „Л, огорожі -№ 1-3, вбиральні, літнього душу літ „М,М1, розташованих на земельній ділянці державного фонду розміром 2383 кв.м. Інша 1/2 частина будинку по вул.. Чумацький шлях на праві власності відповідачу - [PERSON],що документально підтверджується договором міни від 04.07.2003 року. В 2008 році позивачем побудована двоповерхова прибудова, що на плані земельної ділянки в Технічному паспорті визначена літ. „А3. Прибудова була побудована згідно рішення виконавчого комітету Крюківської районної ради від 13.05.2004р. №134 „Про дозвіл громадянину [PERSON] виконати будівництво двоповерхової житлової прибудови на сидибі по вул.Сербіченка, 21. Будівництво було проведено згідно генерального плану з показом місця будівництва, погодженого управлінням містобудування та архітектури. Фактично будинок №21 по вул. Чумацький шлях розділений на дві окремі квартири №1 та №2 з окремими входами, що підтверджується технічним паспортом на будинок. Згідно експлікації приміщень до плану садибного (індивідуального) будинку, наведеної в технічному паспорті квартира №1, загальною площею 116,0 кв.м., яка належить позивачу, та складається з: -коридору (на плані будинку визначений 1-1) площею 5 кв.м.; -кімнати (на плані будинку визначена 1-2) площею 27,4 кв.м.; -коридору (на плані будинку визначений 1-3) площею 6,0 кв.м.; -кухні (на плані будинку визначена 1-4) площею 17,5 кв.м.; -ванної кімнати (на плані будинку визначена 1-5) площею 8,4 кв.м.; -сходової клітини (на плані будинку визначена 1-6) площею 0,8 кв.м.; -гардеробної (на плані будинку визначена 1-7) площею 5,5 кв.м.; -кімнати (на плані будинку визначена 1-8) площею 8,0 кв.м.; -кладової (на плані будинку визначена 1-9) площею 3,6 кв.м.; -кімнати (на плані будинку визначена 1-10) площею 33,8 кв.м. Квартира №2, загальною площею 46,6 кв.м. (житлова 25,4; допоміжна 21,2), що належить [PERSON], складається з: \~ - кухні (на плані будинку визначена 2-1) площею 10,7 кв.м.; - кімнати (на плані будинку визначена 2-2) площею 7,7 кв.м.; - кімнати (на плані будинку визначена 2-3) площею 5,6 кв.м.; - кімнати (на плані будинку визначена 2-4) площею 12,1 кв.м.; - приміщення для газу (на плані будинку визначене 2-5) площею 10,5 кв.м. Відповідно до вимог ст.367 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. На даний час у сторін виникла необхідність оформлення права власності на земельні ділянки для кожного власника окремо, для чого необхідним є також виділення частин домоволодіння в натурі. Статтею 377 Цивільного кодексу України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч.2 ст.120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно п.п. 21, 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року №7 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ встановлюють, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток в спільній власності на будинок. Згідно п.22 Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року №7, суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У силу положень ст. ст. 21, 24 Конституції України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. У відповідності до вимог ст.317, 319, 391 ЦК України власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд і усім\~\~власникам забезпечуються\~\~рівні умови здійснення своїх прав. Виходячи з цих положень правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Стаття 364 Цивільного кодексу України визначає, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частина 3 вказаної статті передбачає, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно п.6,7 Постанови Пленуму Верхового суду України №7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. З метою встановлення технічної можливості поділу в натурі житлового будинку, а також визначення порядку користування присадибною земельною ділянкою позивач звернувся до судового експерта [PERSON] Згідно Висновку експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження №8/4-17 від 03.10.2017 року щодо технічної можливості поділу домоволодіння №21, яке знаходиться по вул. Чумацький шлях в м. Кременчуці Полтавської області, експертом був запропонований варіант виділу в окремий обєкт нерухомості частини домоволодіння та встановлено порядок користування земельною ділянкою. При прийнятті рішення суд повинен перевірити висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, відповідно до належних співвласникам часток. Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження №8/4-17, проведеного експертом [PERSON] можливо провести розподіл житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами з виділенням в окремий об'єкт самостійного користування (окремий об'єкт нерухомості) належної позивачу [PERSON] 1/2 частку домоволодіння,площею 116,0 кв.м. , яке складається: з коридору (1-1) площею 5 кв.м.; кімнати (1-2) площею 27,4 кв.м.; коридору (1-3) площею 6,0 кв.м.; кухні (1-4) площею 17,5 кв.м.; ванної кімнати (1-5) площею 8,4 кв.м.; сходової клітини (1-6) площею 0,8 кв.м.; гардеробної (1-7) площею 5,5 кв.м.; кімнати (1-8) площею 8,0 кв.м.; кладової (1-9) площею 3,6 кв.м.; кімнати (1-10) площею 33,8 кв.м. Надвірні господарські будівлі та споруди: погріб окремо збудований літ „Е; сарай літ. „Л; навіс літ „Н; колонка питна літ „к1; ворота №1 та експертом зазначено , що на 1/2 домоволодіння, належного [PERSON] на праві спільної часткової власності, припадає частина житлового будинку загальною площею 116 кв.м., зі складом приміщень, врахованих вимогами ДБН В 2.2-15.2005, обладнана самостійними системами інженерного забезпечення, придатна до подальшої експлуатації. Вищевказана частина домоволодіння розміщена на земельній ділянці площею 1243 кв.м., має в складі господарські будівлі та споруди, облаштована окремим входом та вїздом в зазначену частину домоволодіння, отже являється обєктом самостійного користування (окремим обєктом нерухомості). \~\~\~ На 1/2 домоволодіння, належну на праві спільної часткової власності [PERSON] виділяється в натурі приміщення загальною площею 46,6 кв.м., яке складається з: кухні (2-1) площею 10,7 кв.м.; кімнати (2-2) площею 7,7 кв.м.; кімнати (2-3) площею 5,6 кв.м.; кімнати (2-4) площею 12,1 кв.м.; приміщення для газу (2-5) площею 10,5 кв.м. Надвірні господарські будівлі та споруди: погріб окремо збудований літ. „Д; баня літ. „б; сарай літ. „Б; літня кухня літ. „Ж; убиральня літ „М; літній душ літ. „М1; колонка питна діт. „к; огорожа №2; огорожа №3 та експертом зазначено, що вказана частина домоволодіння, площею 46,6 кв.м. обладнана самостійними системами інженерного забезпечення, придатна до подальшої експлуатації. Вищевказана частина домоволодіння розміщена на земельній ділянці площею 1227 кв.м., має в складі господарські будівлі та споруди, облаштована окремим входом в зазначену частину домоволодіння, отже являється обєктом самостійного користування (окремим обєктом нерухомості). \~\~\~ Суд вважає, що запропонований експертом варіант в повній мірі відповідає інтересам співвласників, враховуючи фактичний розподіл будинку на дві частини, об лаштований окремим входом та в*їздом в зазначену частину домоволодіння з окремими комунікаціями та встановлений фактичний порядок користування. Таким чином, позов є законним , обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial