Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що [INFO] померла його дружина [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить кооперативна трикімнатна квартира по [ADDRESS], на яку покійна, як член житлово-будівельного кооперативу набула права власності шляхом виплати пайового внеску в ЖБК у сумі 45 728, 00 грн. Він, як чоловік покійної та їх син [PERSON] спадщину прийняли шляхом постійного проживання зі спадкодавцем у спірній квартирі та вступу у фактичне володіння спадковим майном. Звернувшись до нотаріуса з заявами про отримання свідоцтва про право на спадщину, отримали відмову у вчиненні нотаріальних дій, мотивовану відсутністю правовстановлюючого документа на спадкову квартиру. Просить суд визнати за ним право власності на ѕ частин квартири по [ADDRESS], в т.ч., на Ѕ частку, як майна спільної сумісної власності подружжя та ј частку спадкового майна після смерті [PERSON], а також визнати за [PERSON] право власності на ј частку квартири по [ADDRESS] в порядку спадкування. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у письмовій заяві позов визнає, просить розгляд справи провести без його участі. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] (а.с. 10). Позивач та відповідач є спадкоємцями спадкового майна після смерті [PERSON], як чоловік та син покійної відповідно. Факт родинних відносин між позивачем, відповідачем та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про одруження № [NUMBER] від 26.09.1979 року та свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 24.08.1983 року (а.с.11). Спадкоємці спадщину прийняли в порядку ст. 549 ЦК Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини шляхом постійного проживання зі спадкодавцем у квартирі по [ADDRESS] та вступу у фактичне володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою ЖЕК-8 ЖБК № 1932 від 18.10.2010 року (а.с. 17); довідкою Департаменту ЦНАП № 32753 від 27.09.2018 року про реєстрацію (а.с.16); повідомленням Першої Луцької державної нотаріальної контори № 2-42/218 від 23.01.2007 року про заведення спадкової справи № 64/08 (а.с. 5). Звернувшись до нотаріуса з заявами про отримання свідоцтва про право на спадщину, отримали відмову у вчиненні нотаріальних дій, мотивовану відсутністю правовстановлюючого документа на спадкову квартиру. Постановою нотаріуса від 22.08.2016 року № 1790/02-31 відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру ( а.с. 6). Згідно довідки Житлово-експлуатаційної контори № 8 ЖБК від 02.10.2018 року стверджується, що [PERSON] сплатила вартість квартири по [ADDRESS] Житлово-будівельному кооперативу у повному обсязі та є її власником. За загальним правилом, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 15 цього Закону України «Про власність», який був чинним на час сплати спадкодавцем членських внесків, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Таким чином, моментом виникнення права власності на таке майно є момент фактичного внесення платежів на погашення кредиту, використаного на будівництво квартири чи іншого об'єкта. Внісши усі платежі, спадкодавець [PERSON] набула права власності на квартиру по [ADDRESS], однак, не отримала документів про право власності. За приписами ст.16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, наявні підстави вважати, що позивачу - [PERSON] належить Ѕ частка вказаної квартири, як об'єкта права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень статті 392 ЦК України в судовому порядку право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач та відповідач, прийнявши фактично спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO], набули право на спадкування усіх її прав та обов'язків, що їй належали, у тому числі право на квартиру по [ADDRESS], однак за відсутності зареєстрованих правовстановлюючих документів на ім'я померлої, вони позбавлені можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з чим їх права підлягають захисту в судовому порядку.

Outcome: approved