Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, встановлення порядку користування земельною ділянкою посилаючись на те, що він є власником 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці загальною площею 1360 м2, яка у приватну власність не передавалась. Відповідачі є співвласниками даного нерухомого майна. Позивач має намір приватизувати земельну ділянку, проте відповідач [PERSON] відмовився надати згоду на оформлення технічної документації, на спільній ділянці без відома та згоди позивача встановив паркан, чим перешкоджає позивачу належним чином користуватися земельною ділянкою. Просив усунути йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання [PERSON] знести самовільно збудований паркан в районі житлового будинку розміром: висота 2 м , ширина 4,5 м, визначити порядок користування земельною ділянкою. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30 листопада 2021 року позовна заява залишена без руху. Ухвалою суду від 06 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце розгляду справи. Ухвалою суду від 11 березня 2021 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] щодо витребування доказів. 23 березня 2021 року позивачем подано клопотання про заміну неналежного відповідача, залучення третьої особи, витребування доказів, які ухвалою суду від 24 березня 2021 року задоволено. 26 березня 2021 року позивачем подано уточнену позовну заяву. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2021 року задоволено клопотання позивача та призначено по справі судову земельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено. 10 серпня 2021 року ухвалою суду поновлено провадження по справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, визначити порядок користування земельною ділянкою згідно 3 варіанту експертизи. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що сторонам надано дозвіл на користування земельною ділянкою площею 1409 м2, оскільки рішенням Київської районної у м. Полтаві ради від 03.11.2021 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Просила задовольнити заявлені позовні вимоги, визначити порядок користування земельною ділянкою згідно 3 варіанту експертизи. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] пояснив, що суду не надано доказів щодо перешкод позивачу у користуванні земельною ділянкою. Щодо визначення порядку користування, то його довіритель розглядає варіант 2 проведеної експертизи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Погоджується з вимогами позивача щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою. Щодо усунення позивачу перешкод у користуванні - покладається на розсуд суду. Треті особи Київська районна у м. Полтаві рада, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В.А. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, клопотань про відкладення не надходило. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача [PERSON] дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 січня 2020 року, яке видане Четвертою полтавською державною нотаріальною конторою, [PERSON] є власником 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 березня 2001 року, яке видане Другою Полтавською державною нотаріальною конторою, [PERSON] є власником 1/15 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 жовтня 2020 року, яке видане приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, [PERSON] є власником 2/15 частини майна, що розташоване за адресою [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] відповідно до спадкового договору від 20.06.2012 року, який виданий приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимка О.М. є власником 2/5 частини нерухомого майна , що розташовано за цією ж адресою. Згідно додатку 1 до рішення виконавчого комітету Полтавської міської Ради депутатів трудящих від 13 вересня 1954 року , за адресою [ADDRESS] зареєстровано за землекористувачем 1 360 м2. Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської Ради депутатів трудящих від 22 січня 1958 р. № 58 «Про впорядкування нумерації домоволодіння та уточнення назв вулиць по м. Полтаві» адресі: [ADDRESS] , привласнена адреса: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради депутатів трудящих № 1044 від 09 листопада 1962 року «Про затвердження списку перейменування вулиць міста Полтави», [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на спірне домоволодіння , що датований 28 жовтня 2005 року домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 1360 м2. Технічний паспорт не містить відомостей щодо наявності чи відсутності самочинних побудов. Хоча згідно цього ж паспорту площа житлового будинку А-1 складає 213,3 м2, а згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - 162 ,5 м2 ( а.с. 17-18, 19). За рахунок чого мають місце такі розбіжності , сторони в судовому засіданні належних доказів не надали. Висновком судової земельно-технічної експертизи № 39 встановлено, що домоволодіння за адресою [ADDRESS] розташоване на земельній ділянці площа, якої складає 1 419 м2, надано три варіанта встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 1419 м2. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Частиною 1 ст. 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Нормами ст. 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій. Частиною 1 та 2 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до норм ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Загалом же самовільне зайняття земельної ділянки можна визначити як використання земельної ділянки за відсутності належних на те підстав. Отже, право власності та право користування земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельних ділянок на місцевості та видачі документа, що посвічує відповідне право. У судовому засіданні встановлено та не спростовано позивачем, що за адресою [ADDRESS] зареєстрована в установленому порядку земельна ділянка площею 1360 м2, хоча сторони фактично користуються земельною ділянкою 1419 м2, що на 59 м2 більше виділеної. За рахунок яких земельних ділянок збільшилась дана земельна ділянка суду доказів не надано, як і не надано належних доказів виділення її у користування сторін. Посилання представника позивача щодо наявності правових підстав користування сторонами земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] площею 1 419 м2 з посиланням на рішення Київської районної у м. Полтаві ради від 03.11.2021 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки площею 1419 м2 є безпідставним виходячи з наступного. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування ( ч.2 ст. 78 ЦПК України). Надання Київською районної у м. Полтаві радою дозволу на розробку технічної документації відносно земельної ділянки за адресою [ADDRESS] не може підмінювати собою рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, про набуття громадянином права користування земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності , як того передбачає ч.1 ст.116 ЗК України. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Звертаючись з позовною вимогою про усунення позивачу перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідача [PERSON] знести самовільно збудований паркан в районі житлового будинку розміром: висота 2 м, ширина 4,5 м, що перешкоджає позивачу використовувати її за цільовим призначеням, останнім не доведено належними доказами порушення свого права. Враховуючи встановлені судом при розгляді справи обставини, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Outcome: dismissed