Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з боржника грошових коштів за договором позики, посилаючись на те, що 25 липня 2017 року між ним та відповідачем був укладений нотаріально посвідчений договір позики, за яким відповідач отримав 11000,00 доларів США, що складало 260000,00 грн. Відповідач в обумовлені строки суму позики в повному обсязі не повернув. Позивач просив стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 11000 доларів США, що в еквіваленті становить 288090 гривень. Ухвалою суду від 16 серпня 2019 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Відповідач в підготовче судове засідання 22.10.2019 року з`явився, позов не визнав, зазначив що подасть відзив на позовну заяву. В судове засідання 22.11.2019 року відповідач не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про вікладення суду не подавав, відзив на позовну заяву також не подавав. Позивач в судове засідання 22.11.2019 року не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини: Судом встановлено, що\~25 липня 2017 року [PERSON] надав відповідачу в борг позику у розмірі 11000 доларів США, що в еквіваленті становить 260000,00 гривень, та підтверджується нотаріально посвідченим договором позики грошей /а.с. 3/. Строком виплати боргу зазначено 01.10.2017 року. Сума позики в гривневому еквіваленті, згідно з курсом НБУ станом на день подання позову 01.07.2019 року становив 26,17х11000=287870 гривень. Відповідач борг по теперішній час не повернув. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з\~таких мотивів. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Вимогами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сумму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обвязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграма, якими обмінялися сторони. Правочин ввжається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання борником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів роботи, що узгоджується з правовими висновками висловленими у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 18 листопада 2015 року у справі № 6-187цс15. За змістом ч. 1 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Зазначені вимоги статті закріплюють право боржника на отримання доказів, що підтверджують виконання зобов`язання. Підтвердження виконання зобов`язання має відбуватись у спосіб, встановлений ст. 545 ЦК України, у тому числі видачею кредитором на вимогу боржника розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі, повернення кредитором боржнику боргового документу, а у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення з боржника грошових коштів за договором позики в зв`язку з тим, що факт укладання договору між сторонами підтверджений, форма укладання договору дотримана, відповідач зобов`язання у визначений договором строк не виконав, борговий документ перебуває в позивача, що підтверджує наявність зобов`язань за договором позики. Відзиву та доказів на спростування обставин встановлених судом відповідачем суду не надано. Суд враховуючи вищенаведене, вважає підлягаючими задоволенню вимоги позивача щодо стягнення суми боргу в розмірі 11000 доларів США, в гривневому еквіваленті, згідно з курсом НБУ станом на день подання позову 01.07.2019 року становив 26,17х11000=287870 гривень. Судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: partial