Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у своїй позовній заяві зазначив, що [PERSON] будучи оформлена як ФОП «[PERSON]Ю.», запатентувавши торговий знак «Міжнародний центр міграції», який непов'язаний з наданням послуг працевлаштуванню за кордоном, не маючи ліцензії Міністерства праці та соціальної політики України на право провадження посередницької діяльності з працевлаштування на роботу за кордон, переслідуючи корисливу мету - заволодіння чужим майном шляхом обману, замовила в рекламному агентстві розміщення в місцевих газетах різних областей України оголошень з повідомленнями про те. що «Міжнародний центр міграції», розташований за адресою: місто Київ, бульвар Л.Українки.9 оформляє документи для відкриття робочої візи та працевлаштування за кордоном. Після чого стала заволодівати чужим майном шляхом обману. 11 лютого 2009 року, знаходячись за адресою місто Київ, бульвар Л.Українки, 9 переслідуючи корисливу мету - заволодіння чужим майном шляхом обману, уклала із ним [PERSON] договір № 01/29/07 « на консультаційно-інформаційне обслуговування» та повідомила, що «Міжнародний центр міграції» надасть йому послуги щодо працевлаштування за кордон, за що отримала від нього згідно квитанції № 01/29/07 гроші в сумі 45 грн., які він їй добровільно передав, так як був введений нею в оману. Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, надала йому список вакансій в США і для цього, повідомила що, йому необхідно укласти договір з ФОП «[PERSON]Ю.» про надання посередницьких послуг, щодо оформлення документів для відкриття робочої візи. При цьому, скориставшись його необізнаністю надала йому для підпису договір «довірення» № 29/07/01 про проведення перекладу та легалізації трудової книжки ЮИ-1 № 007909 та диплому ИВ № 137393. Він був упевнений у вигідності укладення цього договору, так як був переконаний. що [PERSON] виконає взяті на себе зобов'язання на підставі зазначеного договору, який є проміжним між договором, перед укладенням трудового контракту між ним та іноземним роботодавцем передав [PERSON] гроші в сумі 6240 гривень 00 копійок, як вона і вимагала. Таким чином він передав відповідачці гроші на загальну суму 6285 гривень 00 копійок. Відповідачка заволодівши грошовими коштами ніяких дій по взятим на себе зобов'язанням не виконала, не намагалась виконати та навіть не могла виконати чим вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.190 КК України, що підтверджується Постановою Печорського районного суду міста Києва від 03 липня 2012 року. Таким чином йому було завдано, майнову шкоду (збитки) в розмірі 6285 гривень 00 копійок, яка складає запільну вартість незаконно отриманих [PERSON] в результаті вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України грошей. Постановою Печерського районного суду міста Києва відповідачку [PERSON] було визнано винною, але на підставі Закону України «Про амністію у 2001 році» від 08 липня 2011 року її було звільнено від покарання. Протягом тривалого часу, у зв'язку з втратою грошей якими незаконно в результаті скоєння кримінального правопорушення заволоділа відповідачка, йому було спричинено і моральну шкоду. А саме, вказана сума була для нього досить значною. Передаючи гроші відповідачці він мав на меті виїхати за кордон та працевлаштуватись, як йому і обіцяла відповідачка та заробляти гроші для себе та своєї сім'ї. Але будучи ошуканим відповідачкою, він залишився без роботи та без грошей. Значний час він не працевлаштовувався на роботу так як чекав, що відповідачка запропонує роботу за кордоном. Таким чином, він не мав можливості утримувати сім'ю належним чином, повинен був позичати гроші у родичів та знайомих. Зрозумівши, що його ошукали, та те, що він втратив значну суму грошей, він тривалий час не міг вночі спокійно спати, постійно хвилювався, що спричинило виникнення пригніченого стану, він почав до всього нервово відноситися, намагався виправдатись перед своєю сімєю про значну втрату сімейних коштів. На деякий час це привело до розладу стосунків у родині. В результаті чого стан його здоров'я значно погіршився, загострилась гіпертонічна хвороба, він неодноразово проходив лікування в стаціонарному відділені Криворізької залізничної лікарні. Після порушення кримінальної справи він вимушений був декілька разів виїздити до міста Київ, та приймати участь у слідчих діях та судових засіданнях, що знову ж таки призводили до хвилювань та матеріальних витрат. Розмір заподіяної йому моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести йому та його родині, та витрати, пов'язані з відновленням його психічного стану, відпочинком від усього що із ним сталося. Розмір його душевних страждань він оцінює в 10000 гривень 00 копійок. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести йому зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров'я, а також моральних страждань, пов'язаних з вчиненням кримінального правопорушення відносно нього. Тому він просив суд постановити рішення яким стягнути з відповідачки [PERSON], [INFO], на його [PERSON], [INFO] ідентифікаційний номер [NUMBER] майнову шкоду (збитки) завдані вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, в розмірі 6285 гривень 00 копійок. Стягнути з відповідачки [PERSON] [INFO], на його [PERSON] [INFO] ідентифікаційний номер [NUMBER] користь завдану йому моральну (немайнову) шкоду, завдану вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, в розмірі 10000 гривень 00 копійок. Позивач у судове засідання не зявився заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність у якій він свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка в справі [PERSON] була судом повідомлена про час та місце розгляду цієї справи належним чином, однак вона до суду не зявилась та не повідомила суд про причину своєї неявки у судове засідання. Судом в судовому засіданні встановлено що, відповідачка [PERSON] будучи оформлена як ФОП «[PERSON]Ю.», запатентувавши торговий знак «Міжнародний центр міграції», який непов'язаний з наданням послуг працевлаштуванню за кордоном, не маючи ліцензії Міністерства праці та соціальної політики України на право провадження посередницької діяльності з працевлаштування на роботу за кордон, переслідуючи корисливу мету - заволодіння чужим майном шляхом обману, замовила в рекламному агентстві розміщення в місцевих газетах різних областей України оголошень з повідомленнями про те. що «Міжнародний центр міграції», розташований за адресою: місто Київ, бульвар Л.Українки.9 оформляє документи для відкриття робочої візи та працевлаштування за кордоном. Після чого стала заволодівати чужим майном шляхом обману. 11 лютого 2009 року, знаходячись за адресою місто Київ, бульвар Л.Українки, 9 переслідуючи корисливу мету - заволодіння чужим майном шляхом обману, уклала із позивачем [PERSON], договір № 01/29/07 «на консультаційно-інформаційне обслуговування» та повідомила, що «Міжнародний центр міграції» надасть йому послуги щодо працевлаштування за кордон, за що отримала від нього згідно квитанції № 01/29/07 гроші в сумі 45 грн., які він їй добровільно передав, так як був введений нею в оману. Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, відповідачка надала йому список вакансій в США і для цього, повідомила що, йому необхідно укласти договір з ФОП «[PERSON]Ю.» про надання посередницьких послуг, щодо оформлення документів для відкриття робочої візи. При цьому, скориставшись його необізнаністю надала йому для підпису договір «довірення» № 29/07/01 про проведення перекладу та легалізації трудової книжки ЮИ-1 № 007909 та диплому ИВ № 137393. Перед укладенням трудового контракту між позивачем та іноземним роботодавцем [PERSON], передав [PERSON] гроші в сумі 6240 гривень 00 копійок. Таким чином він передав відповідачці гроші на загальну суму 6285 гривень 00 копійок. Відповідачка заволодівши грошовими коштами ніяких дій по взятим на себе зобов'язанням не виконала, не намагалась виконати та навіть не могла виконати чим вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.190 КК України, що підтверджується Постановою Печорського районного суду міста Києва від 03 липня 2012 року. Якою [PERSON] було визнано винною, але на підставі Закону України «Про амністію у 2001 році» від 08 липня 2011 року її було звільнено від покарання. Суд, вивчивши матеріали справи вважає що, доводи позивача в справі повністю підтверджені письмовими доказами, які перелічені вище у позові, а саме, - Постановою Печорського районного суду міста Києва від 03 липня 2012 року відносно [PERSON] за ст. 190 ч.2 КК України якою її визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, але на підставі Закону України «Про амністію у 2001 році» від 08 липня 2011 року її було звільнено від покарання, яка набрала законної сили, копією лікарських епікризів з лікарні, та іншими документами долученими до справи. Статтею ч.4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено підстави звільнення від доказування а саме якщо вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Наданими позивачем письмовими доказами в повному обсязі підтверджено факт спричинення йому матеріальної шкоди внаслідок скоєння злочину відповідачкою [PERSON], однак позивачем не надано доказів в обґрунтування спричинення йому моральної шкоди завданої злочином відповідачкою [PERSON] тому суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє часткове доказове підтвердження під час розгляду цієї справи, сума, яку [PERSON] просить до відшкодування є на думку суду завищеною, у повному обсязі не обґрунтованою та не доведеною. Тому суд вважає можливим задовольнити позов частково.

Outcome: partial