Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 13 по вул.. Тімірязєва у м. Хуст Закарпатської області та зняття її з реєстраційного обліку в його житловому будинку. У позові посилається на те, що він є власником житлового будинку №13 по вул.. Тімірязєва у м. Хуст Закарпатської області. Відповідачка [PERSON] є донькою позивача. Вона виїхала за межі України та проживає вже більше 20 років у США. Відповідачка має громадянство цієї країни. Вона є зареєстрованою у будинку позивача, однак тривалий час там не проживає. Всі його намагання вирішити питання зняття з реєстрації відповідачки не призвели до позитивного результату, оскільки йому невідоме точне місце перебування відповідачки. У його будинку крім нього фактично проживають його дружина та онук [PERSON], [INFO]. Оскільки за вищевказаною адресою відповідачка не проживає, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, через відсутність можливості отримати субсидію, чим обєктивно порушуються його права, тому він змушений звернутися за захистом свого права до суду. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у її з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про день, час та місце розгляду повідомлялася належним чином. Причини неявки суду невідомі.\~ Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилося. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку № 13 по вул. Тімірязєва у м. Хуст Закарпатської області згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.02.2012 року. Згідно копії будинкової книги у будинку, належному позивачу, зареєстрованою є також відповідачка [PERSON]. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов проживання громадянина [PERSON], [INFO] мешканця [INFO] від 19.12.2018 року, відповідачка [PERSON] у будинку № 13 по вул. Тімірязєва у м. Хуст Закарпатської області є зареєстрованою, але фактично не проживає у будинку більше двадцяти років. Реєстрація місця проживання відповідачки у даному будинку створює для позивача\~ перешкоди у користуванні майном. Так, позивач вимушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, а також\~ дана обставина позбавляє його можливості отримування соціальних пільг, які передбачені законом. Суд вважає, що наявність реєстрації місця проживання відповідачки у будинку позивача порушує права та інтереси останнього, повязані з розпорядженням та користуванням належним йому майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 2 ст. 107 ЖК України визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки відповідачка [PERSON] у будинку, належному позивачу, не проживає більше двадцяти років, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, не приймає участі у спільному побуті, а її реєстрація порушує права та інтереси позивача, повязані з розпорядженням та користуванням належним йому майном, суд приходить до висновку, що відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування належним позивачу житловим будинком. Судові витрати по справі у виді сплаченого позивачем судового збору відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved