Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що за час шлюбу з [PERSON], який тривав з 18 червня 2005 року по 16 березня 2015 року. ними було придбано майно: 1.Стійка адміністратора -1 шт.,вартістю - 5000 грн. 2.Телевізор «SAMSUNG 32» - 1 шт., вартістю -7000 грн. 3.Кондиціонер «SUPRA» - 2 шт., вартістю - 25000 грн. 4.Комплект супутникового телебачення 1 шт., вартістю 2000 грн. 5.Дзеркала настінні 4 шт. (розміром 0,8х1,5 м), вартістю 4000 грн. 6.Стільці перукарські з підставками 3 шт., вартістю - 3000 грн. 7.Лампа денного світла для дзеркал 3 шт., вартістю 1500 грн. 8.Крісла з шкірозамінника 2 шт., вартістю 2000 грн. 9.Стійка меблева декоративна 1 шт., вартістю 4000 грн. 10.Столи для манікюра 2 шт., вартістю 6000 грн. 11.Крісло для педикюра 1 шт., вартістю 5000 грн. 12.Столик журнальний 1 шт., вартістю 1000 грн. 13.Стійка з раковиною для миття голови з кріслом 1 шт., вартістю 5000 грн. 14.Солярій горизонтальний «Ergoline» - 1 шт., вартістю 60000 грн. 15.Тумби перукарські 3 шт., вартістю 1500 грн. 16.Лампи настільні 2 шт., вартістю 500 грн. 17.Шафа-купе 1 шт., вартістю 6000 грн. 18.Бойлер 1 шт., вартістю 1500 грн. 19.Унітаз 1 шт., вартістю 1500 грн. 20.Раковина зі стійкою 2 шт., вартістю 4000 грн. 21.Крісло масажне косметологічне 1 шт., вартістю 7000 грн. 22.Столик косметологічний 1 шт., вартістю 2000 грн. 23.Апарат для чищення обличчя 1 шт., вартістю 5000 грн. 24.Аппарат для пилинга 1 шт., вартістю 5000 грн. 25.Лампа косметологічна 1 шт., вартістю 2000 грн. 26.Радіатори опалювальні електричні 4 шт., вартістю 4000 грн. 27.Стільці офісні 4 шт., вартістю 2000 грн. Всього на суму 172500 грн. Позивач просить поділити спільне сумісне майно подружжя, яке знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт. Солоницівка, вул. Незалежності (колишня 70 років Жовтня) буд. 1 та виділити йому: телевізор «SAMSUNG 32» - 1 шт., вартістю -7000 грн; кондиціонер «SUPRA» - 2 шт., вартістю - 25000 грн; комплект супутникового телебачення 1 шт., вартістю 2000 грн; солярій горизонтальний «Ergoline» - 1 шт., вартістю 60000 грн; бойлер 1 шт., вартістю 1500 грн; радіатори опалювальні електричні 4 шт., вартістю 4000 грн; всього на суму 99 500,0 грн (девяности девять тисяч пятьсот грн). У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позов не визнали, заперечували проти його задоволення. Так, відповідач [PERSON] не визнає позов з огляду на наступне. Все рухоме майно, на поділ якого претендує [PERSON], було придбано за період з 2015 року, тобто після розірвання шлюбних відносин, припинення яких підтверджується рішенням суду про розірвання шлюбу. Рухоме майно, яке знаходилось в приміщенні за адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт. Солоницівка, вул. Незалежності (колишня 70 років Жовтня) буд. №1 та використовувалось та було придбане до моменту розірвання шлюбу зіпсувалось та було замінене на нове (деяке неодноразово), те, на яке претендує [PERSON] - придбано [PERSON] за власні кошти після розірвання шлюбу. [PERSON] пояснює, що в цьому приміщенні не було раніше солярію взагалі, а солярій горизонтальний «Ergoline» було придбано нею після розірвання шлюбу. На підтвердження своїх слів [PERSON] зазначила, що провела оцінку майна, яке знаходиться за вищенаведеною адресою, багато із рухомих обєктів, що є в наданому позивачем переліку, не існує та не знаходиться у неї в володінні. Також відповідач зазначила, що усі рухомі речі, що знаходяться у неї в володіння і користуванні придбавались нею особисто на речовому ринку «Барабашово» та в інтернет-магазинах. Відповідач наголошувала, що усі речі були придбані нею за власні кошти після розірвання шлюбу та не є спільним майном. На підтвердження своїх заперечень проти позову відповідач [PERSON] представила суду накладну № 7 12 від 04 вересня 2017 року про купівлю панелі нагрівальної «Елехот» кількістю 5 шт зазальною вартістю 7250 грн та терморегулятора кількістю 4 шт вартістю 400 грн. Стороною позивача було заявлено клопотання про виклик свідків, які були допитані в судовому засіданні. Свідок [PERSON] стверджував, що разом з [PERSON] їздив купувати солярій. На запитання представника відповідача [PERSON] стосовно адреси, де придбався солярій, документів на купівлю, підтвердження дати купівлі, яка була під час шлюбних відносин подружжя, а також на інші уточнюючі питання, [PERSON] не надав конкретних показань, вказав, що апарат солярію має чорний колір, замість фактичного зеленого, про що зазначила відповідач. Свідок [PERSON], сестра позивача, надала суду пояснення, що купівля усього майна, без уточнення переліку, обговорювалась на сімейній нараді подружжя [PERSON]. Також пояснила, що це їй відомо зі слів батьків [PERSON], яким це стало відомо від останнього. На запитання представника відповідача [PERSON] стосовно дати придбання речей, місць, де вони купувались, вартості та інших обставин, [PERSON] надавала суперечливі показання, не надала жодних пояснень з приводу коштів, на які купувались ці речі. [PERSON] Володимирівна, двоюрідна сестра позивача, повідомила, що впевнена в тому, що рухоме майно купувалось ще за шлюбні відносини позивача та відповідача, але не змогла навести конкретних обставин, пояснити і обґрунтувати посилання позивача на те, що рухоме майно купувалось під час шлюбних відносин позивача і відповідача, наполягала, що неодноразово відвідувала вищенаведене приміщення під час шлюбних відносин сторін і бачила там солярій, але не змогла ані описати цю річ і її розташування, ані навести конкретну дату його появлення. З пояснень свідків не було встановлено обставин, які свідчать про те, що рухоме майно купувалось під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, тобто є у спільній сумусній власності подружжя. Відповідачем було надано звіт про оцінку рухомого майна, яке знаходиться в вищенаведеному приміщенні та яке знаходиться у неї в володінні та користуванні, що не співпадає з переліком рухомого майна, на яке претендує позивач. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши надані докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних мотивів. Сторони знаходились з зареєстрованому шлюбі. який тривав з 18 червня 2005 року по 16 березня 2015 року. Згідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно до п. 23. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» N 11 від 21.12.2007 року, спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Згідно до ч. 4 ст. 61 Сімейного Кодексу України, речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно до ст. 63 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно до ст. 68 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно до п. 23. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» N 11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено та не надано суду належних та допустимих доказів того, що спірне майно, яке зазначене позивачем, набуто подружжям за час шлюбу та відповідно є їх спільною сумісною власністю. Позивач обґрунтовував свої вимоги лише неповними та суперечливими показаннями свідків, не надав доказів вчинення письмових правочинів щодо придбання спірного майна (квитанцій, чеків, договорів купівлі-продажу тощо). Отже, позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог. Таким чином, позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed