Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідачки [PERSON] та, уточнивши позовні вимоги, просить надати йому додаткові дні та години побачень з донькою [PERSON], [INFO], а саме: середа, пятниця кожного тижня щомісяця з 17.00 до 19.00 годин, а у неділю кожного місяця змінити години та збільшити години побачень з 15.00 год. до 18.00 год. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 14.02.2014 року розпорядженням [PERSON] ЛМР № 74 було встановлено йому дні та години побачень із малолітньою донькою [PERSON], [INFO], відповідно до якого днями побачень було визначено день кожна неділя місяця, години з 14.00 год. до 15.00 год. у присутності матері дитини, при умові, що побачення не будуть негативно впливати на фізичний та психічний стан дитини. Побачення повинні відбуватись поза межами місця проживання обох батьків. Крім цього, вказаним розпорядженням передбачено, що за домовленістю батьків дитини зустрічі можуть відбуватись і в інші дні впродовж тижня, не порушуючи режим харчування та сну дитини. Матір дитини [PERSON] не повинна перешкоджати зустрічам та спілкуванню батька з дитиною та дозволяти вільне спілкування з дитиною. Вказане розпорядження не виконувала відповідачка, що стало підставою для звернення до суду із позовною заявою про усунення перешкод у побаченнях із малолітньою дитиною та виконання розпорядження, за результатами якого Стрийським міськрайонним судом Львівської області було ухвалено рішення від 23.09.2014 року, яким задоволено його позовні вимоги та зобовязано [PERSON] усунути перешкоди у побаченнях з його дитиною [PERSON], шляхом зобовязання [PERSON] виконувати розпорядження [PERSON] ЛМР № 74 від 14.02.2013 року. Дане рішення суду набрало законної сили, так як не оскаржувалося до апеляційного суду Львівської області. Однак, [PERSON] періодично чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, крім цього остання не повідомляє про стан здоровя дитини, не надає можливості відвідувати дитину під час хвороби та обмежує йому доступ до дитини поза часом відвідування відповідно до розпорядження, чим остання порушує його батьківські права та обовязки щодо участі у спілкуванні та вихованні дитини. Домовитись із відповідачкою про надання йому дитини в інші дні впродовж тижня, не порушуючи режим харчування та сну дитини, він не може, так як [PERSON] категорично відмовляється надавати дитину. Крім цього, вважає, що дитина росте, розвивається і потребує постійного спілкування з двома батьками, а внаслідок незаконних дій відповідачки він позбавлений можливості брати участь у вихованні та розвитку дитини. Оскільки [PERSON] періодично продовжує чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, не інформує про її стан здоровя, розвиток, не погоджується надавати дитину в інші дні впродовж тижня, крім визначених днів, тому змушений звернутися до суду з проханням встановити додаткові дні та години побачень з дитиною [PERSON], з метою захисту його прав для здійснення батьківських прав та виконання батьківських обовязків. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги заперечили та пояснили, що вона з дитиною проживають у м.Львові, відповідач проживає окремо. Протягом спільного проживання та під час окремого проживання відповідач неодноразово вчиняв щодо неї фізичне та психологічне насильство, при чому у присутності новонародженої дитини, бив її коли вона тримала дитину на руках. Скандали та сварки, які він при цьому влаштовує негативно впливають на маленьку дитину - вона лякається, потім довго не може заспокоїтись, погано спить. З приводу насильства відповідача вона неодноразово зверталася за захистом до міліції, заходи вжиті працівниками міліції не дали жодного результату, [PERSON] далі продовжує вчиняти насильство щодо неї та дитини. Розпорядженням [PERSON] РДА від 14.02.2014 року [PERSON] встановлено порядок побачень з дитиною [PERSON], [INFO]: кожна неділя місяця з 14.00 години до 15.00 години у присутності матері дитини, при умові, що побачення не будуть негативно впливати на фізичний та психічний стан дитини. Побачення повинні відбуватись поза межами місця проживання обох батьків. Вона не заперечує проти відвідування позивачем дитини у встановленому [PERSON] РДА порядку та не чинить жодних перешкод у побаченнях з дитиною. Однак, саме відповідач грубо порушує розпорядження [PERSON] Він часто не з'являється на побачення з дитиною, чи приходить в інший час, і завжди влаштовує скандали, сварки та бійки у присутності дитини. [PERSON] вчиняв психологічне та фізичне насильство щодо неї у присутності дитини ще під час спільного проживання, зараз маніпулює дитиною та зловживає своїми батьківськими правами, щоб продовжувати вчиняти тиск та насильство щодо неї. [PERSON] неодноразово не приходив на побачення з дитиною у встановлений час, а потім писав заяви до міліції про те, що вона нібито відмовлялась вийти і дитиною до нього. Таким чином. [PERSON] своїми діями грубо порушує розпорядження [PERSON], яке є абсолютно обґрунтованим та таким що захищає права та інтереси дитини, оскільки при винесені такого рішення орган опіки мав докази вчинення [PERSON] насильства щодо неї та дитини. Відтак вважає позовні вимоги позивача вважає безпідставними та в задоволенні позову просить відмовити. Представник третьої особи - Стрийської міської ради будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не зявився, про причину неявки не повідомив. В судовому засіданні представник третьої особи - [PERSON] ЛМР - [PERSON] позовну заяву заперечив, просить підтримати розпорядження [PERSON]А № 74 від 14.02.2014 року, оскільки при його прийнятті були враховані інтереси дитини та батьків. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши зібрані докази, вважає, що неявка відповідачки не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. За вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ч. 1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ № 361867 від 26.02.2013 року. Розпорядженням [PERSON] районної адміністрації «Про встановлення днів побачень [PERSON] із малолітньою донькою [PERSON]А.» № 74 від 14.02.2014 року, виходячи з інтересів дитини, враховуючи зайнятість батьків, вік дитини, [PERSON], [INFO], встановлено днями побачень [PERSON] із донькою, яка проживає з матірю [PERSON] за адресою: м. Львів, вул. Щепова, 4/33, а саме: кожна неділя місяця з 14.00 год. до 15.00 год. у присутності матері дитини, при умові, що побачення не будуть негативно впливати на фізичний та психічний стан дитини. Побачення повинні відбуватися поза межами місця проживання обох батьків. Крім цього, за домовленістю між батьками дитини зустрічі можуть відбуватись і в інші дні впродовж тижня, не порушуючи режим харчування та сну малолітньої [PERSON] Матері дитини [PERSON], не перешкоджати зустрічам та спілкуванню батька [PERSON], з донькою [PERSON], дозволяти вільне спілкування з дитиною. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Судом також встановлено, що зі сторони відповідачки допускалися перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, що не йде на користь дитини. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2014 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] районна адміністрація Львівської міської ради про усунення перешкод у побаченнях з малолітньою дитиною та виконання розпорядження, зобовязано [PERSON] виконувати розпорядження [PERSON] районної адміністрації Львівської міської ради № 74 від 14.02.2014 року, таким чином усунувши перешкоди [PERSON] у побаченнях з дитиною. У відповідності до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Стаття 142 СК України зазначає: діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно положень ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Частина 2 ст. 155 СК України зазначає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Таким чином, питання виховання дитини батьки вирішують спільно, позивач зобов'язаний брати участь у вихованні своєї дитини і має право на особисте спілкування з донькою, а відповідачка [PERSON] не має права перешкоджати позивачу спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Положеннями ст. 159 цього Кодексу передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У відповідності до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім цього, матеріалами справи підтверджено, що позивач, як батько дитини, надає матеріальну допомогу дитині, тому, відповідно до чинного законодавства, підстав у відмові у спілкуванні з дитиною немає. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позивач має гарантоване законом, рівне з матір'ю дитини, право на спілкування зі своєю донькою та право на її виховання, а відповідачка не вправі перешкоджати йому в цьому. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини», а також на положення ч. 8 ст. 7 СК України: «Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини…». Саме ці норми права судом враховувались при вирішенні спору щодо участі у вихованні дитини та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, та щодо участі у вихованні дитини та порядку зустрічей з дитиною батька. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушували право, примусового виконання обовязку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі вищенаведеного та враховуючи, те , що з врахуванням віку дитини, яка досягла віку трьох років, недостатньо часу на побачення батька з дитиною тільки кожної неділі місяця з 14 до 15 години в присутності матері дитини, а відтак суд приходить до висновку, що необхідно збільшити час побачень батька з дитиною

Outcome: partial