Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності належить автомобіль «Volkswagen LT 46», 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . 29.10.2016 року, близько 02.40 години, [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2104», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по вул. Сергія Кемського (Жовтневій) в м. Коростені в напрямку с. Вехи Коростенського району Житомирської області. Рухаючись на вказаному транспортному засобі по вул. Сергія Кемського (Жовтневій), зі швидкістю, яка не перевищувала дозволеної швидкості руху на даній ділянці дороги, наближаючись до перехрестя з головною дорогою Київ-Ковель, водій [PERSON] , порушив пункти 12.3, 16.3, 16.11 ПДР України, а саме виявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, рухаючись по другорядній дорозі, проїхав без зупинки, на вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», та дорожньої розмітки 1.12 (стоп- лінія), не надав дорогу автомобілю «Volkswagen LT 46» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі Київ-Ковель в напрямку Ковеля, виїхав з другорядної дороги на головну дорогу, в результаті чого відбулося зіткнення між автомобілем «ВАЗ-2104» реєстраційний номер [NUMBER] та автомобілем «Volkswaaen LT 46» реєстраційний номер [NUMBER] , в наслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень та було спричинено тілесні ушкодження пасажирам автомобіля «ВАЗ-2104» реєстраційний номер [NUMBER] . Під час зіткнення належний йому автомобіль «Volkswagen LT 46» отримав значні механічні пошкодження. За даним фактом СВ Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, внесеному 29.10.2016 року до ЄРДР за N212016060001661. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.04.2017 року у справі №279/1210/17, дії обвинуваченого [PERSON] , кваліфіковані за ч. 1 ст.286 КК України, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілими, а кримінальне провадження відносно нього закрито. Але закриття кримінального провадження відносно [PERSON] не звільняє його від відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Для визначення розміру матеріального збитку, спричиненого належному йому автомобілю «Volkswagen LT 46», реєстраційний номер [NUMBER] ним було замовлено проведення відповідного дослідження (оцінки) у ФОП [PERSON] та згідно звіту №00304 від 30.11.2016 року про незалежну оцінку майна вартість матеріального збитку, завданого позивачу, в результаті його пошкодження при ДТП, складає: 206 623,87 грн. ( двісті шість тисяч шістсот двадцять три гривні 87коп.) Частково шкоду було відшкодовано Страховиком відповідача Страховою Компанією «Глобус» в межах ліміту відповідальності в сумі (100 000 -510 грн.(франшиза) = 99 490,00 грн. відповідно до вимог cт. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Однак суми, відшкодованої страхувальником відповідача не вистачило на відшкодування завданої йому шкоди. Тому він прохав суд стягнути з відповідача на його користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням). Залишок невідшкодованого матеріального збитку складав: 206 623,87 грн. - 99 490,00 грн = 107 133,87 грн. та документально підтверджені витрати, пов`язані з визначенням вартості матеріального збитку, завданого автомобілю на загальну суму 1 500,00 грн. Розмір завданої йому відповідачем моральної шкоди він оцінює в 30 000,00 грн., які і прохає стягнути з відповідача на його користь. Також прохав стягнути з [PERSON] на його користь витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача адвокат Павелко Р.С. позов підтримав, обгрунтовував позовні вимоги обставинами, викладеними у позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував. Представник відповідача адвокат Бригида В.В. в судовому засіданні проти позову заперечував, оскільки стороною позивача не надано доказів, які б підтверджували розмір матеріальної шкоди, а також доказів того, що [PERSON] повинен відшкодовувати шкоду позивачу. Кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності. А в діях [PERSON] також є порушення Правил дорожнього руху. Прохав суд в задоволенні позову [PERSON] відмовити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги в розмірі 5872 грн., витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 6055,15 грн., витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду за їх місцем знаходження, вчинення інших процесуальних дій, необхідних для розгляду та підготовки розгляду справи в розмірі 4776,42 грн. Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить автомобіль «Volkswagen LT 46», 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . 29.10.2016 року, близько 02- 40 години, [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2104», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по вул. Сергія Кемського (Жовтневій) в м. Коростені в напрямку с. Вехи Коростенського району Житомирської області. Рухаючись на вказаному транспортному засобі на по вул. Сергія Кемського (Жовтневій), зі швидкістю, яка не перевищувала дозволеної швидкості руху на даній ділянці дороги, наближаючись до перехрестя з головною дорогою Київ-Ковель, водій [PERSON] , порушив пункти 12.3, 16.3, 16.11 ПДР України та дорожнього знаку 2.2«Проїзд без зупинки заборонено», Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, виявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, рухаючись по другорядній дорозі, проїхав без зупинки на вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та дорожньої розмітки 1.12(стоп-лінія), не надав дорогу автомобілю «Volkswagen LT 46» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі Київ-Ковель в напрямку Ковеля, виїхав з другорядної дороги на головну дорогу, в результаті чого відбулося зіткнення між автомобілем «ВАЗ-2104», реєстраційний номер [NUMBER] та автомобілем «Volkswagen LT 46» реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 квітня 2017 року [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України звільнено у зв`язку із примиренням з потерпілими, кримінальне провадження відносно нього закрите ( т.1 а.с.17,18). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ-2104», реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована у Страховій Компанії «Глобус». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Частково шкоду було відшкодовано Страховиком відповідача Страховою Компанією «Глобус» в межах ліміту відповідальності в сумі (100 000 -510 грн.(франшиза) = 99 490,00 грн. відповідно до вимог cт.22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи(т.1 а.с.8). Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Позивач [PERSON] для визначення розміру матеріального збитку, спричиненого належному йому автомобілю «Volkswagen LT 46» замовив проведення відповідного дослідження (оцінки) у ФОП [PERSON] . Згідно звіту №00304 від 30.11.2016 року про незалежну оцінку майна вартість матеріального збитку в результаті пошкодження автомобіля, належного [PERSON] при ДТП складає 206 623,87 грн. Страховиком відповідача Страховою Компанією «Глобус» позивачу [PERSON] було частково відшкодовано завдану при ДТП шкоду в межах ліміту відповідальності в сумі (100 000 -510 грн.(франшиза) = 99 490,00 грн. Оскільки суми, відшкодованої страхувальником відповідача не вистачило позивачу [PERSON] на відновлення пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, він прохав суд стягнути з відповідача на його користь різницю між фактичним розміром шкоди, встановленим ФОП [PERSON] і страховою виплатою(страховим відшкодуванням) в сумі 107 133,87 грн. ( 206 623,87 - 99 490) (т.1 а.с.240). На замовлення відповідача [PERSON] 10.07.2020 року експертом Київського науково-дослідного інститутом судових експертиз Єрмоленко О.О. було проведено автотоварознавчу експертизу та встановлено ринкову вартість транспортного засобу - автомобіля «Volkswagen LT 46», 2002 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , станом на дату проведення огляду 11.04.2019 року, яка складала 144 963,00 грн. Також встановлено, що вартість транспортного засобу -«Volkswagen LT 46», 2002 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , після ДТП, що сталася 29.10.2016 року, складала 73 134, 22 грн. Вказаний висновок суд не може взяти до уваги при вирішенні вимог позивача відповідно до визначеного ним предмету спору, оскільки він свідчить про те, до якого саме стану відновив транспортний засіб позивач, а не про розмір завданого йому матеріального збитку (шкоди), завданої внаслідок ДТП, що мала місце 29.10.2016 року, щодо чого позивачем заявлено позовні вимоги. Той факт, що у справі позивачем ставиться питання щодо відшкодування йому шкоди у розмірі ринкової вартості автомобіля не спростовує того, що після відшкодування даної шкоди відповідач має право на отримання від позивача самих решток пошкодженого автомобіля, що не є предметом даного спору. Крім цього, у своїй заяві позивач вказаного права відповідача не заперечував, зазначаючи про передачу відповідачу після відшкодування ним шкоди пошкоджених деталей автомобіля( т.1 а.с.238 (зворот). 19.04.2019 року відповідно до ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.12.2018 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз було проведено судову автотоварознавчу експертизу за результатами якої було встановлено вартість матеріального збитку(шкоди), завданого власнику КТЗ [PERSON] , «Volkswagen LT 46», 2002 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП 29.10.2016 року близько 02 години 40 хвилин по вул. Сергія Кемського(Жовтневій) в м. Коростені, в результаті зіткнення з автомобілем [PERSON] , «ВАЗ 2104» д.н.з. [NUMBER] на дату проведення оцінки складає 171 976, 65 грн. Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача розміру матеріального збитку(шкоди), встановленого оцінювачем ФОП [PERSON] , оскільки в матеріалах справи є висновок експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, яким визначено розмір матеріального збитку і який висновок спеціаліста не спростовує. За таких обставин суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає різниця між вартістю матеріального збитку(шкоди), завданого власнику КТЗ [PERSON] , встановленого висновком експерта від 19.04.2019 року (т.2 а.с.147) та страховою виплатою(страховим відшкодуванням), тобто 171 976, 65 - 99 490 = 72 486, 65 грн. Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до наступного. Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд вважає, що діями відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує ступінь моральних страждань позивача, їх тривалість, ті незручності, які він вимушений був терпіти, а саме необхідність докладати додаткових зусиль, направлених на ремонт транспортного засобу, звернення за правовою допомогою до адвоката, до оцінювача для доведення розміру завданої майнової шкоди, а також вимоги розумності та справедливості. Таким чином, суд вважає, що позивачем обґрунтовано розмір моральної шкоди на суму 10000 грн. Що стосується відшкодування судових витрат, то відповідно до частин 1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При визначенні розміру судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , суд бере до уваги те, що позивачем заявлено вимогу про відшкодування майнової шкоди в розмірі 107 133, 87 грн. та вимогу про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000, 00 грн., тобто всього 137 133, 87 грн. Суд, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] частково в розмірі 82 486, 65 грн. (72486, 65 грн. майнової шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди), розраховує судові витрати позивача пропорційно до розміру задоволених вимог. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до частин 1,2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до меморіального ордеру № @ 2PL213613 від 09.11.2017 року позивачем було сплачено 6000 грн. за надання професійної правничої допомоги. (а.с. 22 т.1) Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача в сумі 82 486, 65 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3 609 грн. 03 коп. витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до суми задоволених вимог (6000 х 82 486, 65/ 137 133, 87). Крім того, позивачем були понесені витрати щодо оцінки матеріального збитку в сумі 1500 грн.(а.с.16 т.1) і відшкодування повинно бути здійснено пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Тобто в сумі 902,26 грн.( 1500 х 82 486, 65/ 137 133, 87). Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 609,03 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 902, 26 грн. вартості проведення оцінки матеріального збитку, а всього 4 511, 29 грн. судових витрат. При зверненні до суду з даним позовом в 2017 році позивач не сплачував судовий збір, оскільки звільнений від його сплати. З огляду на розмір заявлених позовних вимог, а саме, 107 133,87 грн. майнової шкоди та 30 000, 00 грн. моральної шкоди підлягало до сплати 1071, 34 грн. та 640 грн. судового збору. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. По майновій шкоді в розмірі 724, 87 грн. ( 1 071,34 х 72 486, 65 / 107 133, 87), по моральній шкоді в розмірі 213,33 грн.( 640 х 10 000 / 30 000), а всього 938, 20 грн. (724,87 + 213,33). Відповідачем [PERSON] в ході судового розгляду справи понесено судові витрати, які у зв`язку з частковим задоволенням позову [PERSON] підлягають стягненню на користь відповідача пропорційно розміру позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено. Так, відповідачем [PERSON] були понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 872 грн., витрати на проведення експертиз в сумі 6055,15 грн.(4 290 + 1765,15) та 3 704, 42 грн. витрат, пов`язаних з витребуванням доказів та пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій для розгляду справи або підготовки її до розгляду. Витрати відповідача на суму 1072 грн. на доїзд експерта для огляду автомобіля нічим не підтверджені, оскільки відповідачем надано лише розрахунок по витратах скрапленого газу по маршруту смт Летичів - Київ - Хорол і назад на 1072 грн., однак не надано доказів фактичного понесення даних витрат. Враховуючи те, що позивачу відмовлено в позові на суму 54 647, 22 грн.(137 133, 87 - 82 486,65), тому понесені відповідачем витрати підлягають стягненню з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] пропорційно до розміру позовних вимог, в задоволенні яких позивачу відмовлено. Суд вважає за необхідне пропорційно до розміру позовних вимог, в задоволенні яких позивачу відмовлено, стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати, пов`язані із оплатою професійної правничої допомоги в розмірі 2 339, 97 грн.(5872 х 54 647,22 / 137 133,87); понесені витрати на проведення експертиз в розмірі 2 412, 95 грн. (6 055,15 х 54 647,22 /137 133,87); понесені витрати пов`язані з витребуванням доказів та пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій для розгляду справи або підготовки її до розгляду в розмірі 1476,19 грн.(3 704,42 х 54 647,22 /137 133,87).

Outcome: partial