Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Головного управління юстиції у Харківській області, [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позову послався на те, що на підставі договору дарування від 26.09.2006р. йому належить підвал №14, 14а, 15, 16, 16а; 1-го поверху №40, 41, 45, 77 ,78; 2-го поверху №5-7, 7а, 8, 8а, 60; 3-го поверху №21-23 в літ.«А-3» загальною площею 362,8 м які розташовані у [ADDRESS]. Вказані приміщення належали дарувальнику [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.11.2003 року та рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.09.2006 року. На цей час на підставі виконавчого листа Червонозаводського районного суду м. Харкова за № 2035/1018/2011 від 14.08.2012р. на користь ПАТ «Фідокомбанк» відкрите виконавче провадження № 37567574 про стягнення з гр. [PERSON] 9 584 579,90 грн. кредитної заборгованості. По вказаному виконавчому провадженню державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області 13.05.2014 року описано та накладено арешт на нерухоме майно боржника - [PERSON] та на майно позивача, саме: нежитлові приміщення підвалу № 9-16, 1 поверху № 30-45, і, антресолі 1-го поверху № 6-8, 2- го поверху № 5-15, 15а, 16-19, II, 3-го поверху № 11-20, IV в літ «А-3», загальною площею 895,3 кв. м., розташованих за адресою [ADDRESS] в літ «А-3» загальною площею 895,3 кв. м. Сторони до судового засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання сповіщені були належним чином. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про залишення без розгляду позовних вимог про визнання права власності; в іншій частині позов підтримав та просив його задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Відповідачі та третя особа про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи наведене, суд ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності учасників процесу на підставі наданих доказів. Вивчивши доводи позовної заяви та матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з наданих суду доказів, 26.09.2006р. [PERSON] отримав у власність на підставі договору дарування підвал №14, 14а, 15, 16, 16а; 1-го поверху №40, 41, 45, 77, 78; 2-го поверху №5-7, 7а, 8, 8а, 60; 3-го поверху №21-23 в літ.«А-3» загальною площею 362,8 м, які розташовані у [ADDRESS] (далі - спірні приміщення). Вказані приміщення належали дарувальнику [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.11.2003 року та рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.09.2006 року. (а.с.5,6) В подальшому вказаний договір рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27.04.2009р. за позовом [PERSON] був визнаний недійсним та застосована реституція. Разом з тим, вказане рішення було скасовано в апеляційному порядку 15.01.2013р. та в позові [PERSON] було відмовлено. Таким чином, судом апеляційної інстанції захищено право власності [PERSON] на спірні приміщення. На підставі виконавчого листа Червонозаводського районного суду м. Харкова за № 2035/1018/2011 від 14.08.2012р. відкрито виконавче провадження № 37567574 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Фідокомбанк» кредитної заборгованості в загальній сумі 9 584 579,90 грн. (а.с.8) По вищевказаному виконавчому провадженню державним виконавцем 13.05.2014р. складено акт опису та арешту майна, за яким описано та накладено арешт на нежитлові приміщення підвалу № 9-16, 1 поверху № 30-45, і, антресолі 1-го поверху № 6-8, 2- го поверху № 5-15, 15а, 16-19, II, 3-го поверху № 11-20, IV в літ «А-3», загальною площею 895,3 кв. м., розташованих за адресою [ADDRESS] в літ «А-3» загальною площею 895,3 кв. м. Таким чином, частина нежитлових приміщень вищезазначеного нерухомого майна, на яке накладено арешт, належить позивачу [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснення. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Враховуючи те, що накладенням арешту порушується право позивача як власника на здійснення права власності, передбаченого ст. 41 Конституції України, ст. 319 ЦК України та вимоги ст. 321 ЦК України, яка передбачає непорушність права власності, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved