Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 22.12.2003 року йому, позивачу була подарована квартира за адресою: [ADDRESS].В належній йому квартирі він зареєстрував свою колишню дружину [PERSON], яка у квартирі не проживає з січня 2008 року. В даний час відповідачка в добровільному порядку не бажає знятися з реєстраційного обліку, не сплачує комунальні послуги. Просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], визнавши відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування даним жилим приміщенням. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та, будучи допитаним судом за його згодою в якості свідка, пояснив, що відповідачка [PERSON] є його колишньою дружиною, з якою він розірвав шлюб 10.08.2004 року. Відповідачка з січня 2008 року в належній йому на праві приватної власності квартирі не проживає, витрати по утриманню квартири не несе, особистих речей відповідачки в квартирі немає. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Заяви про розгляд справи за її відсутність від відповідачки не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідачки, яка належним чином повідомлена і від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутность, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутность відповідачки на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 13.01.2017 року згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитаного в якості свідка, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON]на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. ( а.с. 5-6) Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради від 15.11.2016 року №20162082, довідки адресно-довідкового підрозділу у зазначеній вище квартирі значиться зареєстрованою колишня дружина власника квартири [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 13) Шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано 10.08.2004 року (а.с.9) Згідно розпорядження міського голови м. Рубіжне №36 від 15.02.2016 року «Про перейменування вулиць м. Рубіжне» вулиця Леніна перейменована на вулицю Володимирську. З акту, складеного 05.01.2017 року, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] значиться зареєстрованою [PERSON], яка з січня 2008 року по теперішній час в квартирі не проживає, особистих речей в квартирі немає (а.с.25). Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним. У відповідності зі ст. ст. 317, 319 ЦК України власник має право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В суді встановлено, що відповідачка дійсно за місцем реєстрації не проживає більше одного року без поважної причини, не приймає ніякої участі в утриманні квартири. Відповідачкою доказів щодо збереження за нею права користування жилим приміщенням та доказів на підтвердження поважності причин її відсутності з січня 2008 року в квартирі, належній позивачу, суду не надано. Після встановлення зазначених обставин суд приходить до висновку, що усунення перешкод в користуванні власністю повинне бути вчинене шляхом визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Покласти судові витрати на відповідачку позивач не просить. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321,391,405 ЦК України,

Outcome: approved