Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Салій О.В. про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на 1/4 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 142,1 кв. м., житловою площею 76,0 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на те, що після смерті його батька відкрилась спадщина за законом на частку даного житлового будинку. Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ та державна реєстрація права власності на житловий будинок. У судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. Третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Салій О.В. у судове засідання не з`явився, однак про місце, час та дату розгляду даної справи повідомлявся належним чином. Перевіривши, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Виконкомом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 12 березня 2003 року, актовий запис № ІІ. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/4 будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Дане будинковолодіння належало колгоспному двору, що складається з чотирьох членів, головою якого був [PERSON] , що посвідчуються свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Тернопільської районної ради від 30 березня 1989 року У справах приватного нотаріуса Салія О. В. заведена спадкова справа за № 5/2019 р., після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Крім позивача [PERSON] є інші спадкоємці, син померлого - [PERSON] та дружина - [PERSON] (відповідачі по справі). Згідно довідки № 1162 від 16.07.2019 р., виданої Байковецькою сільською радою вбачається, що на день смерті [PERSON] [INFO] разом з ним в [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - син. Згідно виписки з погосподарської книги № 1184, виданої Байковецькою сільською радою 22.07.2019 року, цілий житловий будинок з надвірними до нього будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] ) станом на 01.07.1990 року належить померлому [PERSON] двір колгоспника, членами якого були [PERSON] , [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - син. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в Дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991 спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності і це право збереглося за ними після припинення колгоспного двору. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 17.07.2019 р. позивач звернувся до нотаріуса з приводу видачі йому свідоцтва про право за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] . Однак, постановою № 207 15.08.2019 р. йому відмовлено у видачі даного свідоцтва з тих підстав, що на підтвердження права власності на зазначений будинок ним не надано правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець не отримав за життя правовстановлюючих документів на належне майно та не здійснив державної реєстрації свого права власності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/4 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 142,1 кв. м., житловою площею 76,0 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved