Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 8 вересня 2013 року приблизно о 07 год. 50 хв. на автошляху с. Комсомольське с. Безіменна Козятинського району Вінницької області, коли по шляху на пасовище гнали пастухи велику рогату худобу, скоїв наїзд на належну йому ( позивачу) на праві власності корову віком 3 роки 6 місяців, вагою 500 кг., вартістю 12 000 гривень, відповідач по справі водій [PERSON], але власником автомобіля ВАЗ - 2107 д/н [NUMBER],, яким керував [PERSON] є батько співвідповідач [PERSON], Внаслідок ДТП корова загинула. М'ясо від загиблої корови забрали відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON]. Йому завдані збитки на суму 12 000 грн. - тобто ринкова вартість корови. Корова була з другим телям, високопродуктивна. За добу давала 20-25 літрів молока. Відповідач обіцяв йому відшкодувати матеріальні збитки в сумі 12 000 грн., але цього не зробив. Автомобіль - джерело підвищеної небезпеки. Відповідно до ст. 1187 ЦК України власник джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведе, що шкода була заподіяна внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом.. або утримання якого створює підвищену небезпеку. Крім того, йому завдано моральної шкоди у зв'язку із знищенням майна. Моральна шкода полягає в тому, що він переносить душевні страждання. Порушився ритм його життя, оскільки він частково позбавлений можливості кормити свою сім'ю.Моральну шкоду він оцінює в 6 000 грн. В добровільному порядку відповідачі заподіяну ними шкоду відшкодувати не бажають, в зв'язку з чим він (позивач) вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, та підтвердив в своїх поясненнях обставини, які викладені в позовній заяві. Просить суд задовольнити його позовні вимоги та стягнути з [PERSON] та [PERSON] на його користь 1200 гривень матеріальної шкоди, це вартість загиблої корови, та стягнути 6000 гривень моральної шкоди. Представник позивача, адвокат [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повність і просить їх задовольнити повністю, і при цьому зазначив в своїх поясненнях, що в результаті наїзду 08 вересня 2013 року автомобіля ВАЗ - 2107 д/н [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] загинула корова позивача [PERSON]. Власником автомобіля ВАЗ - 2107 д/н [NUMBER], як джерела підвищеної небезпеки, є відповідач [PERSON]. Тому відповідно до ст.. 1187 ЦК України власник джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведе, що шкода була заподіяна внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Тобто [PERSON] несе відповідальність без вини, як власник джерела підвищеної небезпеки. Свідок [PERSON], голова сільської ради, підтвердив в судовому засіданні, що в [PERSON] в господарстві була корова і вартість такої корови складає 10000 - 12 000 гривень. Просить стягнути з відповідачів на користь позивача [PERSON] 1200 гривень матеріальної шкоди, заподіяної загибеллю корови, та 6000 гривень моральної шкоди та судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав взагалі та пояснив суду, що він 08 вересня 2013 року о 07 год. 50 хв. на автошляху с. Комсомольське с. Безіменна Козятинського району Вінницької області керував автомобілем ВАЗ - 2107 д/н [NUMBER]. Він рухався з безпечною швидкістю. В цей час пастухи переганяли велику рогату худобу по автодорозі і одна з корів раптово вискочила на проїжджу частину і пошкодила автомобіль. В результаті зіткнення автомобіля з коровою, остання загинула на місці. Відносно нього було складено працівниками міліції адміністративний протокол і направлено для розгляду до суду. Постановою від 14.11.2013 року провадження адміністративній справі відносно нього за ст..124 КУпАП було закрито в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях по факту ДТП при наїзді на корову. Оскільки його вини у вчиненні наїзду на корову не має, тому він не повинен відповідати перед позивачем за заподіяну шкоду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав взагалі, та пояснив суду, що він не повинен нести відповідальність за заподіяну шкоду позивачу, як власник джерела підвищеної небезпеки, оскільки судом встановлено, що водій [PERSON] не винен в ДТП , яка сталася 08 вересня 2013 року в результаті наїзду на корову. Вважає, що в результаті неналежного виконання погоничами тварин своїх обов'язків, корова була залишена без нагляду на автодорозі, і вискочила раптово на проїжджу частину і попала під колеса машини, якою вони їхали і керував автомобілем його син [PERSON]. Представник [PERSON]відповідача [PERSON] пояснив в судовому засіданні, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення 12000 гривень матеріальної шкоди та 6000 гривень моральної шкоди, посилаючись на те, що в судовому засіданні встановлено, що 08.09.2013 року 07 год.50 хв. гр.. [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 2107 д/н [NUMBER] рухаючись по дорозі Безіменне Комсомольське здійснив наїзд на тварину (корову), яка вийшла на проїжджу частину під час перегону. Під час розгляду судом протоколу про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яке полягала в порушенні п.12.1 Правил дорожнього руху України, в судовому засіданні не знайшли підтвердження ті обставини, що водій [PERSON] порушив п.12.1 Правил дорожнього руху України в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку , а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14 листопада 2013 року провадження в справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, вказана постанова набрала чинності. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП 08 вересня 2013 року внаслідок якої загинула корова відсутня. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 4 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, за відсутності вини відповідачів у вчиненні ДТП, внаслідок якого загинула корова, та відсутності у позивача каліцтва, іншого ушкодження здоров'я заподіяного внаслідок ДТП, моральна шкода відшкодуванню не підлягає. Відповідно до положень ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вказаним вимогам цивільно - процесуального закону, позивачем по справі не надано жодного доказу щодо належності загиблої корови саме йому, її віку, ваги та вартості, загибла корова не Ідентифікована, в той час як відповідно до Положення про ідентифікацію і реєстрацію великої рогатої худоби , затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 17 вересня 2003 р. N 342(у редакції наказу Міністерства аграрної політики України від 29 червня 2005 р. N 289) зареєстровано в Міністерстві юстиції України 9 жовтня 2003 р. за N 909/8230 яке є обов'язковим для всіх суб'єктів господарювання - юридичних і фізичних осіб та не господарюючих суб'єктів - фізичних осіб, що є власниками тварин, займаються їх розведенням, утриманням, торгівлею, транспортуванням, проводять забій, утилізацію тварин, здійснюють ветеринарний контроль, надають сервісні послуги у сфері тваринництва та проводять виставки з участю тварин, тварина повинна бути ідентифікована шляхом присвоєння їй ідентифікаційного номера шляхом прикріплення бирок на кожне вухо тварини, унесення інформації до книги обліку тварин господарства, видачу паспорта великої рогатої худоби. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він разом з [PERSON] 08 вересня 2013 року випасали велику рогату худобу жителів с. Комсомольське Козятинського району. Договору між ним та власниками корів с. Комсомольське про випас великої рогатої худоби не укладався такого договору не існує взагалі, корови випасають по черзі всі власники корів на підставі звичаю, який склався. На автошляху с. Комсомольське - с. Безименна Козятинського району 08 вересня 2013 року автомобіль ВАЗ 2107 д/н [NUMBER] рухався з великою швидкістю і збив корову [PERSON] , яка від ДТП загинула на місці. Корова раптово вийшла на проїжджу частину, оскільки інша корова рогами вдарила дану корову і корова повернула голову на проїжджу частину і автомобіль вдарив корову, яка від отриманих ушкоджень впала і померла. В той день він разом з братом [PERSON] випасали приблизно 30 голів великої рогатої худоби і вважає, що два погонича достатньо для нагляду за такою кількістю голів великої рогатої худоби і він належно виконував правила дорожнього руху при перегоні стада корів по автошляху с. Комсомольське - с. Безименне Козятинського району. Вважає, що раз автомобіль швидко рухався і збив корову, то відповідати за заподіяну шкоду повинен водій автомобіля. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він разом зі своїм братом [PERSON] 08 вересня 2013 року випасали велику рогату худобу жителів с. Комсомольське Козятинського району. На автошляху с. Комсомольське - с. Безименна Козятинського району 08 вересня 2013 року автомобіль ВАЗ 2107 д/н [NUMBER] рухався з великою швидкістю і збив корову [PERSON]. Корова раптово вийшла на проїжджу частину, оскільки інша корова рогами вдарила дану корову і корова повернула голову на проїжджу частину і автомобіль вдарив корову, яка від отриманих ушкоджень впала і померла. Він разом зі своїм братом [PERSON] випасав більше трьох десятків корів 08 вересня 2013 року. Випасав він разом з [PERSON] худобу жителів с. Комсомольське без відповідного договору на підставі звичаїв, які склалися, а саме по черзі. Відносно нього було складено адміністративний протокол за порушення правил дорожнього руху працівниками міліції по факту ДПТ за результатами зіткнення автомобіля та корови. Рішення щодо притягнення його до відповідальності за порушення правил дорожнього руху на даний час не прийнято судом і протокол повернутий для доопрацювання працівникам міліції. Свідок [PERSON], голова Комсомольської сільської ради Козятинського району, пояснив суду, що в станом на 05 вересня 2013 року в господарстві [PERSON] була корова. Така корова, яку збила машина, коштує 10 000 - 12000 гривень на базарі. Корова [PERSON] не була зареєстрована по паспорту великої рогатої худоби в сільській раді, реєстрація та страхування корови здійснюється добровільно власниками. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, свідків, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи і надані сторонами, суд вважає, що слід відмовити в задоволені позовних вимог позивачу за безпідставністю позовних вимог. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України визначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкова для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.7 ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин. Згідно ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 180 ЦК України, передбачено, що тварини є особливим об'єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюється законом. Зокрема, в Законі України від 21.02.2006 року №3447 - ІV «Про захист тварин від жорстокого поводження» в ст.9 передбачено, що особа, яка утримує домашню тварину зобов'язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов'язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, а також майна заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього конторолю за її поведінкою, крім того фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин зобов'язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб. Таким чином, в даному випадку мав місце договір власників великої рогатої худоби, який грунтується на засадах звичаю утворювати об'єднання громадян для випасання худоби. Мешканці с. Комсомольське Козятинського району Вінницької області об'єдналися для того, щоб спільно випасати худобу і при цьому пастухи ( даному випадку 08 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] ) взяли на себе персональну відповідальність за належне виконання обов'язків при виконанні вказаної роботи, а саме випасі великої рогатої худоби. Судом встановлено, що відносно пастуха [PERSON] був складений адміністративний протокол по ст.. 124 КУпАП за те, що 08.09.2013 року [PERSON] будучи погоничем тварин ( стадо корів), під час перегону тварин по автодорозі Комсомольське -Безименне по лівому узбіччі зі сторони с. Комсомольське в сторону с. Безименне не залучив таку кількість погоничів, щоб можна було направляти тварин по обочині дороги іне створювати небезпеку і перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Внаслідок чого одна тварина вийшла на проїжджу частину дороги, де на неї здійснив наїзд автомобіль ВАЗ 2107 д/н [NUMBER], в результаті ДТП корова загинула, а автомобіль отримав механічні пошкодження. ( а.с.6). Судом встановлено, що відносно водія, відповідача по справі, [PERSON] був складений адміністративний протокол по ст.. 124 КУпАП за те, що 08.09.2013 року о 07 год. 50 хв., [PERSON] керував автомобілем ВАЗ - 2107 д/н [NUMBER], рухаючись по автодорозі Безіменна - Комсомольське. Під час вибору руху в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу безпечно керувати т/з, здійснив наїзд на тварину (корову), яка вийшла на проїжджу частину дороги під час перегону. Внаслідок ДТП автомобіль Ваз - 2107 д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження, чим порушив п. 12.1 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, про що був складений відповідний протокол. Судом встановлено, що 14 листопада 2013 року постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області провадження в адміністративній справі по ст.. 124 КУпАП відносно [PERSON] закрито, в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Таким чином, вина відповідача [PERSON], який керував автомобілем, у вчиненні ДПТ 08 вересня 2013 року внаслідок якого загинула корова, відсутня. Згідно п. 7.7-в ПДР України погоничам тварин забороняється залишати в смузі відведення дороги тварин без нагляду та випасати їх. Смуга відведення - земельні ділянки, що надаються в установленому порядку для розміщення автомобільної дороги. ( ст. 1 Закону України «Про автомобільні дороги»). Оскільки тварина непередбачувана, для виключення можливості раптового виходу тварин на проїзну частину дороги передбачається обов»язковий нагляд за ними і заборона випасу. З огляду на вище зазначене, суд приходить до висновку, що погоничі тварин, а саме [PERSON] та [PERSON] належним чином не забезпечили належний нагляд за великою рогатою худобою, яку вони переганяли по автомобільній дорозі, в результаті чого корова раптово вийшла на автомобільну дорогу та попала під наїзд автомобіля відповідача. Крім того, суд вважає, що для випасу стада великої рогатої худоби більше ніж 30 голів, повинно було залучено більше двох погоничів худоби, для забезпечення належного нагляду за худобою, що не було зроблено при випасі стада худоби. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Суд вважає, що корови, які рухаються по автодорозі чи біля автодороги, є джерелом підвищеної небезпеки, що кореспондується зі ст.. 1187 ЦК України, і належний догляд за ними повинен бути забезпечений погоничами тварин, а в даному випадку, який трапився 08 вересня 2013 року в результаті ДТП, погоничі не виконали правила дорожнього руху, а саме п.п 7.7-в ПДР України, залишивши на смузі відведення дороги тварину (корову позивача) без нагляду. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Тому суд приходить до висновку, що належними відповідачами по відшкодуванню шкоди позивачу внаслідок загибелі його корови є погоничі тварин, які взяли на себе персональну відповідальність за належне виконання обов'язків при виконанні вказаної роботи, а саме випасі великої рогатої худоби, але не забезпечили належний догляд за тваринами, зокрема за коровою позивача. За таких обставин суд дійшов висновку про безпідставність заявленого позову до відповідачів, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed