Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Орган реєстрації при виконавчому комітеті Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко Марина Григорівна про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком. В обґрунтування позовних вимог він зіслався на те, що є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказаний житловий будинок підтверджується договором дарування житлового будинку від 05.12.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Головко Н.В., реєстровий №2561. За вказаною вище адресою зареєстрована колишня дружина позивача - [PERSON] . Згідно рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2015 року, шлюб між сторонами розірвано. Оскільки відповідачка не є членом сім`ї позивача, спільне господарство сторонами не ведеться, вона не має права на проживання та користування житловим будинком. Окрім того, на теперішній час у позивача виникла необхідність у відчуженні житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . З даного питання позивач звернувся до приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Головко М.Г. з необхідним пакетом документів, однак нотаріусом було відмовлено у оформленні угоди купівлі продажу, у з в`язку з тим, що право користування житловим будинком має [PERSON] .. У зв`язку з цим, відчуження житлового будинку може бути здійснено або за письмовою згодою відповідачки про згоду на відчуження будинку, або після зняття її з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою. Таким чином існує об`єктивна перешкода для повної реалізації права власності позивача на житловий будинок. У зв`язку з чим, позивач просить усунути йому як власнику перешкоди у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] та визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування вказаним вище житловим будинком. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на вимоги викладені в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, заперечувала проти задоволення позовних вимог та надала до суду відзив, в якому зазначила, що позивач має у власності подарований житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрована відповідачка, яка є колишньою дружиною позивача. Шлюб між сторонами розірвано 20.10.2015 року. Позивачем не доведено, що вона не проживає в будинку понад один рік, а тому посилання позивача на ст. 406 ЦК є безпідставними. Позивачем не доведено доказами в повній мірі законність позовних вимог, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі за безпідставністю. Третя особа - орган реєстрації при виконавчому комітеті Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області \~в судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяву в якій прохали розглянути справу без їхньої участі. Рішення просять винести на розсуд суду. Третя особа - приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко Марина Григорівна в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву в якій прохала розглянути справу без її участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі з огляду на наступне. Згідно ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1\~ст.319 ЦК України). Згідно до ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ч.1 ст.383 ЦК України\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. В ч.1\~ст. 405 ЦК України\~зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно із ст.150 ЖК УРСР\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.156 ЖК УРСР\~члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме : подружжя , їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство. За змістом даних норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Виходячи з положень глави 32 ЦК України\~сервітут - це право обмеженого користування чужим нерухомим майном, яке не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідно до ч.2\~ст. 406 ЦК України\~сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування жилого будинку від 05.12.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Головко Н.В., реєстровий №2561 (а.с.4). Відповідачка [PERSON] вселилася в спірний будинок в якості члена сім`ї власника житлового будинку і набула право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до копії виписки з рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.5). З копії домової книги для реєстрації громадян видно, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.6-7). Відповідно до довідки Покровської селищної ради від 23.12.2019 року та відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Судом також встановлено, що [PERSON] проживає без реєстрації за адресою своєї матері у [ADDRESS] більше одного року, що в судовому засіданні підтвердила відповідачка. Позивач та відповідачка спільно не проживають, спільним побутом не пов`язані, не ведуть спільне господарство, і не є членами сім`ї. З врахуванням наведеного право користування відповідачки чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника на підставі ч.2\~ст. 406 ЦК України\~. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постановах від 16 січня 2019 року в справі №243/7004/17-ц, від 14 серпня 2019 року в справі №702/101/18. З врахуванням наведеного вимоги позивача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Відповідно до ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст.\~328\~ЦК України таке право власника виникає тоді, коли він набув право власності на підставах, що не заборонені законом, тобто на підставі договору дарування. Відповідно до\~ст.\~7 Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що\~Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК України;\~ст. 405 ЦК України). Як вбачається з копії інформаційної довідки № б/н від 12.09.2018 року, [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу Головко М.Г. для відчуження належного йому житлового будинку розташованого в [ADDRESS] , однак приватним нотаріусом йому було роз`яснено, що вказана дія не може бути вчинена у зв`язку з тим, що право користування житловим будинком має [PERSON] колишня дружина [PERSON] та відчуження житлового будинку може бути здійснено або за письмовою згодою [PERSON] або зняття її з реєстрації місця проживання. Отже, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачки [PERSON] створює позивачу перешкоди у розпорядженні вищезазначеним житловим будинком, відповідачка в будинку фактично не проживає, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні житловим будинком до відповідачки підлягають задоволенню. Згідно зіст.141\~ЦПК України\~з відповідачки слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved