Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до[PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову зазначив, що 13.11.2018 року до нього звернулася [PERSON] із проханням дати їй в борг кошти в розмірі 160 000,00 грн., які вона зобов?язувалася повернути до 18.11.2018 року. Вона пояснила, що вказана сума їй потрібна для того, щоб повернути борг іншій людині, термін сплати за яким настав 13.11.2018 року. Запевнила, що в неї з?являться кошти 18.11.2018 року, які вона зразу ж зможе повернути вже йому. Зважаючи на те, що позивач та відповідач між собою були знайомими, то він погодився надати їй кошти в борг, про що між ними було укладено Договір позики від 13.11.2018 року, в якому зазначені всі його умови виконання. На підтвердження виконання умов договору та отримання [PERSON] коштів у розмірі 160 000,00 грн., нею власноручно була написана письмова розписка від 13.11.2018 року. Оскільки, відповідач [PERSON] у визначені Договором позики терміни кошти позивачу не повернула, на телефонні дзвінки не відповідає, а також відсутня за місцем своєї реєстрації, тобто в добровільному порядку кошти не були повернуті в обумовлений строк - 18.11.2018 року, тому з 19.11.2018 року у позивача виникло право вимоги повернення боргу, а також відповідно до п.9.1 Договору позики, у разі порушення його умов, до позичальника ставиться вимога про стягнення пені у розмірі 2% від загальної суми позики за кожен день прострочення обов?язку з повернення позики. Враховуючи те, що на день звернення позивача з цим позовом до суду відповідачем кошти повернуті не були, то він ставить питання про стягнення коштів, які він надавав відповідачу в борг, а також пені, нарахованої відповідно до умов Договору позики, а саме борг в сумі 160 000 грн. та 51200 грн. пені. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просить його задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що розписка нею була написана під тиском, вона взагалі її не визнає, так як фактичної передачі коштів не було. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Договору позики від 13.11.2018 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання отримала в борг кошти в розмірі 160 000,00 грн. Отримання коштів підтверджується власноруч написаною [PERSON] розпискою від 13.11.2018 року. Відповідно до п. 4 вказаного Договору позики отримані в борг кошти повинні бути повернуті до 18.11.2018 року. Відповідно до п.9 Договору порушення зобов?язань за цим Договором вважаються наступні дії або бездіяльність: неповернення грошових коштів у строк, що погоджений сторонами; повернення позики не в тій валюті, в якій її попередньо було отримано від позикодавця. У випадку настання одного чи кількох зазначених порушень до позичальника може бути застосована така санкція, як пеня у розмірі 2% від загальної вартості позики за кожен день прострочення обов?язку з повернення такої позики. На час розгляду справи в суді борг позивачу відповідачем не повернутий, про що свідчитьненадання відповідачем документів, які б підтверджували повернення боргу позивачу. До тверджень відповідача, що фактичної передачі коштів не було, суд відноситься критично, так як це нічим не підтверджено, а навпаки спростовується власноручно написаною розпискою [PERSON] . Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до частин 1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтями 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивач звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до відповідача 03 грудня 2018 року. Позивачем час прострочення повернення позики розрахований як 16 днів - з 18 листопада 2018 року до 03 грудня 2018 року. Сума двох процентів від загальної вартості позики за кожен день прострочення обов?язку за прострочення повернення суми позики за вказаний період з суми боргу в 160 000,00 грн. становить 51200,00 грн. Ця сума розрахована за формулою: (160 000,00 грн.*2%) / 16 днів. Таким чином, на підставі встановлених в судовому засіданні фактичних обставин справи суд приходить до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню повністю, оскільки між сторонами був укладений договір позики, умови якого щодо своєчасного повернення грошових коштів відповідачем на час розгляду справи в суді не виконані. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст.ст. 526,527,530,549,610,612,625,1046,1047,1049,1050 ЦК України,

Outcome: approved