Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 19 січня 2017 року близько 03 години 30 хвилин на 162 км автошляху Київ-Харків-Довжанський у Пирятинському районі Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля RENAULT Magnum, реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом Kogel SVKH24P, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить Приватному підприємству «Приватна фірма «Автоспектр» (застрахований в ПрАТ «СК «Перша») під керуванням [PERSON] та автомобіля MAN 14.232, реєстраційний номер [NUMBER] . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль MAN 14.232, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] Постановою Харківського районного суду Харківської області від 20.04.2018 [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту складає 273215,39 грн, ринкова вартість майна до пошкодження становить 221857,00 грн, таким чином вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MAN 14.232 становить 221857,00 грн. Крім того, позивачем понесені витрати в сумі 9860 грн у зв`язку з оплатою послуг по евакуації пошкодженого транспортного засобу з місця ДТП. Просить стягти з відповідача матеріальну шкоду та 20000 грн моральної шкоди. 15 січня 2018 року до Пирятинського районного суду Полтавської області надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача вказує, що звіт № 03/03/17, складений за результатами проведеної оцінки вартості шкоди, завданої власнику КТЗ суб`єктом оціночної діяльності СПД ФОП [PERSON] , 20.01.2017. У самому звіті зазначено, що висновки СОД діють протягом 6 місяців від дати оцінки, за умови відсутності пікових інфляційних процесів та значних коливань в економічному стані в державі, тобто шестимісячний строк, протягом якого діють висновки СОД відносно вартості, викладені у Звіті № 03/03/17 сплив 20.07.2017. Оскільки позивач звернувся до суду 28.08.2017, тому вказаний звіт є недійсним, і як наслідок неналежним доказом. Крім того, 15.08.2017 оцінювачем [PERSON] проведено оцінку вартості автомобіля MAN 14.232 після ДТП, на підставі чого складений Звіт № 0708, в якому вказано, що представники другого учасника ДТП були повідомлені про проведення огляду, але на огляд не з`явилися. Проте ні ПП «Приватна фірма «Автоспектр», ні [PERSON] не отримували жодного повідомлення про проведення огляду вказаного автомобіля, тобто оцінювач порушив вимоги п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Звертає увагу на те, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля марки MAN 14.232, що має номер кузову (ідентифікаційний номер VIN ) [NUMBER] , проте у Звіті № 0708, складеному оцінювачем [PERSON] ідентифікаційний номер VIN зазначений як [NUMBER]. Тому заявлені вимоги позивача щодо відшкодування витрат на проведення незалежної оцінки вартості транспортного засобу після пошкодження його у ДТП у розмірі 1850 грн не підлягають до задоволення, оскільки об`єктом оцінки був автомобіль, який не був учасником ДТП. Також, на підтвердження витрат на евакуацію пошкодженого автомобіля у розмірі 9860 грн надав Розрахункову квитанцію, проте вона не містить обов`язкових реквізитів - серії та номеру, що нанесені при виготовленні бланка квитанції, з чого слідує, що вказаний доказ не відповідає обов`язковим вимога і є недопустимим. Щодо стягнення моральної шкоди через те, що він не може користуватися автомобілем, то оскільки вказаний автомобіль під час ДТП перебував під керуванням [PERSON] , у представника відповідача виникають сумніви чи користувався взагалі позивач вказаним автомобілем. Крім того, позивач не зазначив, через які побутові незручності він потерпає та в чому вони полягають. Також зазначає, що позивач та його представник не зверталися до позивача про відшкодування шкоди в добровільному порядку. Просить відмовити у задоволенні позову. 16 березня 2018 року до Пирятинського районного суду Полтавської області надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає, що пунктами 23-26 Методики оцінки майна та іншими нормативно-правовими актами встановлені відповідні терміни (строки) дії висновків про вартість майна, складених оцінювачами для конкретних цілей. Проте нормативно-правовими актами з оцінки майна не передбачені строки дії оцінки вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ. Тому такі строки, встановлені у самому звіті, встановлені для замовника та користувача звіту. Також 01.02.2017 позивачем на адресу ПП «Приватна фірма «Автоспектр» направлено електронне повідомлення № 000001 про те, що 07.08.2017 о 14 годині по вул. Мічуріна, 2, с. Білецьківка Кременчуцького району Полтавської області експертом буде проводитися огляд автомобіля MAN 14.232, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, яка сталася по вині [PERSON] . Також відповідач мав змогу повідомити про проведення оцінки [PERSON] , так як останній працює у відповідача. Щодо невірного зазначення ідентифікаційного номеру VIN у звіті № 0708, то вказане є технічною помилкою. Щодо квитанції за послуги евакуатора, то відсутність серії та номеру розрахункової квитанції не може бути підставою вважати, що вказаний документ є неналежним доказом у справі. В наданій квитанції зазначені всі необхідні реквізити для підтвердження понесених позивачем витрат. Також позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що в дорожньо-транспортній пригоді було повністю знищено його автомобіль, у зв`язку з чим він зазнав стрес. Від дня дорожньо-транспортної і до цього часу позивач не може користуватися автомобілем, позбавлений отримувати дохід, через що зазнає побутових незручностей та не може задовольнити своїх потреб та потреб своєї сім`ї. Просить задовольнити позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Додатково зазначив, що висновок судового експерта значно відрізняється від звіту спеціаліста, складеного на замовлення страхової компанії - близько 80 тисяч гривень. Вказує, що звіт спеціаліста є детальнішим і досліджений в цілому. Судовий експерт для визначення вартості автомобіля використав бюлетень вартості транспортних засобів за 2016 рік та вивів середню ринкову вартість транспортних засобів тієї ж марки, проте 1996 та 1995 років випуску, в той час, коли підекспертний автомобіль 1997 року випуску. Крім того експерт не зробив поправку коефіцієнту зносу, враховуючи пробіг автомобіля та інші показники. В той час як експерт страхової компанії досконаліше дослідив ринкову вартість автомобіля - для дослідження взяли п`ять аналогічних автомобілів і вивели вартість із застосуванням коефіцієнтів та поправок. На прикладі двох автомобілів неможливо визначити середню ринкову вартість автомобіля. Експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що автомобіль неможливо відновити до технічних вимог виробника, оскільки основні складові автомобіля - рама, платформа вантажна, кузов та кабіна пошкодженні до не відновлення. Перевірити всі пошкодження не представилося можливим, оскільки це можливо здійснити лише на станції технічного огляду шляхом повного розбирання. Вважає достатнім для визначення вартості транспортного засобу порівняння аналогічних автомобілів 1995 та 1996 років випуску. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне. Згідно з постановою Харківського районного суду Харківської області № 635/1495/17 від 20.04.2017 19 січня 2017 року приблизно 03 год. 30 хв. [PERSON] на 162 км автошляху Київ-Харків-Довжанський, керуючи автомобілем марки RENAULT Magnum, реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом Kogel SVKH24P, реєстраційний номер [NUMBER] , в хворобливому стані, допустив наїзд на припарковані транспортні засоби а саме: MAN D.2 14.232, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіль MERCEDES-BENZ ATEGO, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , автомобіль MAN 19.464, державний номерний знак [NUMBER] , з напівпричепом SCHWARZMULLER SPA 3/Е, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Суд постановив справу відносно [PERSON] про притягнення його до відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Проте судом встановлено, що вина [PERSON] підтверджується наявними у матеріалах справи доказами (а.с. 17). За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвалу або постанову суду, лише з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власником вказаного автомобіля MAN D.2 14.232, державний номерний знак [NUMBER] , є позивач [PERSON] (а.с. 92). Відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] 02.11.2016 прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів у ПФ «Автоспектр» (а.с. 121-122). Згідно із вимогами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно із роз`ясненнями, наданими у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідност.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом,використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до Полісу № АІ/9457940 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіль RENAULT Magnum, реєстраційний номер [NUMBER] , страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200000 грн та за шкоду, заподіяну майну 100000 грн (а.с. 119). Відділ врегулювання КАСКО та ОСЦПВВНТЗ ПрАТ «СК «Перша» листом за вих. № 567/с від 31.05.2017, повідомило [PERSON] про прийняте рішення про виплату останньому страхового відшкодування у розмірі 100000,00 грн (а.с. 48). Судом встановлено, що відповідач при ДТП керував транспортним засобом належним відповідачу без доручення, але на підставі документів, а саме посвідчення водія, що не оспорюється сторонами у справі. Відповідно до Звіту № 03/03/17 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ встановлено пошкодження автомобіля у розмірі 221857,00 грн. Проте, вказаний Звіт суд не може вважати допустимим доказом, оскільки у самому звіті є пряма вказівка оцінювача, що висновки СОД відносно вартості діють протягом 6 місяців від дати оцінки, за умови відсутності пікових інфляційних процесів та значних коливань в економічному стані в державі (а.с. 21). Оцінка автомобіля проводилася 20.01.2017, тобто більш ніж за 6 місяців до дня подачі даного позову до суду. Твердження представника позивача, що нормативно-правовими актами прямо не передбачено встановлення строків дії таких висновків та те, що вказане стосується лише замовника та користувача вказаного звіту не є достатньо аргументованим. Так, усі, хто звертається до вказаного Звіту є його користувачами, а тому для них строк дії Звіту закінчився. Також, хоча нормативно-правовими актами прямо не передбачено строк дії такого висновку, проте пп. «о» п. 4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів у звіті (акті) або висновку експерта зазначається перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки. Які саме обмеження щодо застосування результатів оцінки мають вказуватися у Звіті, Методикою не деталізовано. Аналізуючи вказану норму, суд приходить до висновку, що повноваження вказувати конкретні обмеження покладаються на розсуд оцінювача. Дія вказаного Звіту, згідно самого Звіту, діє 6 місяців, умов продовження цього терміну та для кого саме цей термін встановлюється не вказується. На підставі викладеного, суд вважає, що даний термін дії має загальний характер та відноситься до всіх користувачів, а тому суд не барк до уваги даний Звіт як недопустимий доказ. Щодо Звіту № 0708 Про незалежну оцінку майна: визначення вартості автомобіля N D.2 14.232, державний номерний знак [NUMBER] , після ДТП, складений 15.08.2017 (а.с. 81-89), позивач зазначає, що відповідач був повідомлений електронним повідомленням про проведення оцінки автомобіля та міг повідомити третю особу про проведення такої оцінки, оскільки він працює у відповідача, то суд зазначає наступне. На підтвердження вказаного аргументу представник відповідача надав суду роздруківку електронного повідомлення № 000001 від 01.08.2017 (а.с. 99), та квитанцію Полтавської дирекції ПАТ «Укрпошта» про направлення повідомлення на адресу ПФ «Автоспектр». У вказаному повідомленні вказано, що повідомлення прийнято відділенням пошти 01.08.2017 о 10 год 13 хв. Проте жодних доказів отримання вказаного повідомлення відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таке твердження представника відповідача нічим не обґрунтоване, а тому судом встановлено, що відповідач та третя особа не належним чином були повідомлені про огляд автомобіля. Крім того, навіть якщо відповідач і був повідомлений про проведення оцінки автомобіля, він не зобов`язаний був повідомляти про проведення такої оцінки [PERSON] Підтверджень такого повідомлення у матеріалах справи також немає. Відповідно до п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Суд погоджується з представником відповідача, що відповідач та третя особа є заінтересованими особами, оскільки останній завдав матеріальну шкоду, а з відповідача стягується вказана шкода. Крім того, відсутність доказів повідомлення заінтересованих осіб ставить під сумнів правдивість твердження у розділі 3.1 Звіту (а.с. 84) про те, що представники другого учасника ДТП були повідомленні про проведення огляду, але на огляд не з`явилися. Вказане свідчить про складення Звіту з порушенням прав відповідача та третьої особи, оскільки вони є заінтересованими у порядку та результаті проведення огляду автомобіля, проте не були повідомленні про вказане належним чином. За таких умов суд не може брати до уваги вказаний Звіт як доказ. Щодо твердження представника відповідача про те, що у вказаному звіті зазначений ідентифікаційний номер кузова, який не відповідає ідентифікаційному кузову автомобіля MAN D.2 14.232, державний номерний знак [NUMBER] , який був учасником ДТП, то суд вважає це технічною помилкою, про що свідчать також фотографії автомобіля відносно якого проводився огляд - автомобіля MAN D.2 14.232, який був учасником ДТП. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Крім того, суд зазначає, що вказані Звіти про оцінку вартості, як докази понесення позивачем шкоди, має характер прогнозування, тобто не містить точних цін деталей та вартості ремонтних робіт. Вказані висновки є нічим іншим, як припущенням можливих майбутніх витрат. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, представником позивача зазначено, що позивач вже продав пошкоджений автомобіль, проте будь-яких розрахункових документів, які б підтверджували вартість проданого автомобіля чи позивачем суду не надано. Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 16.03.2018 року по даній справі призначена судова автотоварознавча експертиза (а.с. 162). Згідно висновку експерта № 733, складеного 01.08.2018, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MAN D.2 14.232, державний номерний знак [NUMBER] , станом на момент проведення експертизи (дослідження) дорівнює розміру його ринкової вартості на момент ДТП 19.01.2017 і складає 145110 (сто сорок п`ять тисяч сто десять) гривень 38 копійок (а.с. 194-227). Проте згідно пояснень самого експерта, визначити точний розмір вартості ремонтних робіт у нього не було можливості, оскільки він не мав змоги повністю розібрати автомобіль та встановити всі пошкодження. Під час проведення експертизи ним були встановленні пошкодження основних складових транспортного засобу. Крім того, визначення середньо ринкової вартості аналогічного автомобіля проведено не об`єктивно. Так, автомобілі, які були взяті як зразки по ціні, були випущені раніше, ніж під експертний автомобіль, не враховані усі технічні показники та не перерахований коефіцієнт зносу. Дослідити знос усіх деталей автомобілів у експерта не було можливості. В такому випадку висновок експерта є неточним, не об`єктивним, а тому суд не може керуватися ним як доказом розміру майнової шкоди. Позивачем заявлено вимогу про стягнення із відповідача матеріальної шкоди, яка завдана пошкодженням у ДТП його автомобіля та причепу в розмірі 56614,33 грн. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, належні та допустимі докази на підтвердження вартості майнової шкоди, завданої належному позивачу автомобілю MAN 14.232, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка мала місце 19.01.2017, в матеріалах справи відсутні. Тому у задоволенні позовної вимоги по стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід відмовити. Згідно рахунку-фактури № 1 від 19 січня 2017 року позивач сплатив за послуги евакуатора 9860 грн (а.с. 96), оскільки внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб був непридатний до використання. У вказаній розрахунковій квитанції вказано достатньо даних, щоб встановити кому позивачем було сплачено грошові кошти, у якому розмірі та за які послуги. Крім того, у даному розрахунку вказано дату, коли мали місце договірні відносини та завірено підписом та печаткою приватного підприємця - виконавця. Вказаний доказ суд приймає як належний, достовірний та допустимий. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати понесені на проведення незалежної оцінки вартості транспортного засобу, пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді у розмірі 1850 грн, що підтверджується рахунком - фактурою № 04/08 від 07.08.2017 (а.с. 62). Відповідно до ч. 2 ст. 140 ЦПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Понесення вказаних витрат підтверджуються письмовими доказами, тому вимоги про стягнення з відповідача витрат, понесених на проведення незалежної оцінки вартості транспортного засобу, пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді, та витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати зокрема у порушенні права власності та при настанні інших негативних наслідків. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи, що душевні страждання позивача та неможливість користуватися належним йому майном, завдані йому пошкодженням такого майна є підставою для стягнення моральної шкоди, суд вважає законними вимоги про стягнення завданої моральної шкоди, однак враховуючи принципи розумності, справедливості та співмірності, а також глибину пережитих душевних страждань, суд вважає за необхідне зменшити розмір заявленої до стягнення моральної шкоди і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2000 грн. Також позивач просить судові витрати покласти на відповідача. В матеріалах справи наявні квитанції, якими підтверджується сплата судового збору у розмірі 883,25 грн та 440 грн (а.с. 1, 74). У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, у разі часткового задоволення позову, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено часткового, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 198,45 грн. Судом встановлено, що позивач у зв`язку з розглядом справи поніс витрати на правничу допомогу, які його представник просив врахувати при вирішенні спору. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Так, відповідно до Розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу сторони дійшли згоди про сплату адвокату винагороди в розмірі 8960 грн, з яких позивач сплатив уже 8900 грн (а.с. 97). У вказану суму грошових коштів входить: вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, попередня консультація щодо характеру спірних відносин (1920,00 грн); ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 12017170290000032 (1280,00 грн); складання та направлення до страхової компанії адвокатського запиту (640,00 грн); складання позовної заяви та додатків до неї, направлення позовної заяви до суду, участь у судовому засіданні по справі № 544/789/17 (8960,00 грн). З протоколів судових засідань вбачається, що представник позивача у судовому засіданні брав участь, загальний час чого становить 4 години 53 хвилини. Зазначені витрати позивачем документально підтверджені та доведені, є співмірними у відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тому вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial