Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачів - судді Апеляційного суду м. Києва Чобіток А.О., заступника голови Апеляційного суду м. Києва Крижанівської Г.В., судді Подільського районного суду м. Києва Роман О.А., судді Подільського районного суду м. Києва Ларіонової Н.М., судді Апеляційного суду м. Києва Болотова Є.В., голови Подільського районного суду м. Києва Бородія В.М., Державної казначейської служби України про стягнення шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових осіб органів суду, в якому просив: визнати незаконними рішення, дії чи бездіяльність судді Апеляційного суду м. Києва Чобіток А.О., заступника голови Апеляційного суду м. Києва Крижанівської Г.В., судді Подільського районного суду м. Києва Роман О.А., судді Подільського районного суду м. Києва Ларіонової Н.М., судді Апеляційного суду м. Києва Болотова Є.В., голови Подільського районного суду м. Києва Бородія В.М. що призвело до затягування розгляду Цивільної справи строком в два роки. Стягнути з відповідачів солідарно 10 000 000 гривень моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовував тим, що, на його думку, при розгляді цивільної справи за його позовом до ПАТ «Трест Київпідземшляхбуд-2» та Київського міського центру зайнятості, треті особи: Генеральна прокуратура України та Дарницький РЦЗ м. Києва про визнання дій та бездіяльності неправомірними та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суддями Чобіток А.О., Роман О.А., Ларіоновой Н.М., Болотовим Є.В. під час розгляду справи допускались процесуальні порушення, а Головою Подільського районного суду м. Києва Бородієм В.М., та заступником голови Апеляційного суду м. Києва Крижанівською Г.В., ще й порушення їх посадових обов'язків та Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а тому просив стягнути шкоду заподіяну незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових осіб органів суду. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, пояснень по суті позову не надав. Від Відповідачів надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши Позивача, дослідивши наявні в матеріалах докази, суд у судовому засіданні приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідно до ст. 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодуються на загальних підставах. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Фактичною підставою для застосування таких видів відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, є шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року №8 «Про незалежність судової влади» відповідно до частини п'ятої ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається. Таким чином, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено. Крім того, слід зазначити, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посяганням на процесуальну незалежність. Ст.60 ЦПК України визначено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Жодних належних та допустимих доказів порушення прав та охоронюваних Законом інтересів позивача [PERSON] суду не надав. Доводи позивача, викладені в позовній заяві носять виключно абстрактно-декларативний характер. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed