Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання\~його таким, що втратив право на користування житлом по вул.Кут,380, с.Жизномир, Бучацького району, мотивуючи тим, що відповідач протягом семи останніх років в будинку не проживає. Відповідач не несе жодних витрат по утриманню будинку. Крім того, позивач не може оформити субсидію. Позивач за зутрічним позовом [PERSON], згідно уточнених позовних вимог, просить суд визнати недійсним свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул.Кут,380, в с.Жизномир Бучацького району Тернопільської області, видане виконкомом [PERSON] сільської ради Бучацького району Тернопільської області 03 жовтня 2002 року на імя [PERSON], визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05 грудня 2003 року на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться по вул.Кут,380, в с.Жизномир Бучацького району Тернопільської області, видане державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори на імя [PERSON], визнати за ним право власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул.Кут,380, в с.Жизномир Бучацького району Тернопільської області, мотивуючи тим, що дане будинковолодіння було колгоспним двором і він, як член колгоспного двору не втратив право на 1/5 частину майна колгоспного двору. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та його представник первинний позов підтримали, зустрічний заперечили, суду пояснили, що [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, є власником житловго будинку по вул.Кут,380, с.Жизномир, Бучацького району. Відповідач протягом семи останніх років в будинку не проживає, не приймає участі у веденні спільного господарства, йому не допомагає. Позивач сам оплачує комунальні послуги, також сам здійснює утеплення будинку та утримує його в належному стані. Відповідач в добровільному порядку виписатись відмовляється, хоча впродовж тривалого часу до нього не приїзджає. Зустрічний позов вважають безпідставним, оскільки двір втратив статус колгоспного, оскільки [PERSON] перестала працювати в колгоспі в звязку з виходом на пенсію, тому вона була єдиним власником житлового будинку, просять відмовити в його задоволенні. Крім того, просять застосувати строки позовної давності, так як свідоцтво про право на спадщину [PERSON] видано 05 грудня 2003 року, а загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В судовому засіданні представники відповідача-позивача первинний позов заперечили, зустрічний позов підтримали, суду пояснили, що [PERSON], [INFO] був вписаний, як член сім'ї голови колгоспного двору [PERSON] Крім нього та голови колгоспного двору [PERSON] членами колгоспного двору були його мати [PERSON] та батько [PERSON] Станом на 15.04.1991 року коли статус колгоспних дворів було законодавчо ліквідовано в даному господарстві проживали [PERSON] - голова двору, відповідач-позивач [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивач-відповідач [PERSON], які були членами колгоспного двору вул. Підгірна 28 (Кут 380) с. Жизномир, Бучацького району, Тернопільської області, а тому відповідно до ст. 120.123 ЦК УРСР /1963р./ всі члени колгоспною двору мали рівну частку в майні колгоспного двору, а саме кожному із членів двору належало по 1/5 його частині. Свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок по вул. Кут, 380 (Підгірна 28) в с. Жизномир Бучацького району, видане 03 жовтня 2002року виконкомом [PERSON] сільської ради на колгоспний двір, головою якого була [PERSON], чим порушено право власності на майно, яке належало колгоспному двору та членам колгоспною двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їхнього довірителя [PERSON] Тому, вважають, що [PERSON] має право власності на 1/5 частку в даному майні, адже за даними записів господарської книги [PERSON] сільської ради на 15.04.1991 року був членом колгоспного двору і не втратив права в його майні. Просять в первинному позові відмовити, а зустрічний задоволити. Обставина про те, що право власності на житловий будинок по вул. Підгірна 28 (Кут 380) в с. Жизномир [PERSON] набув у 2003 році внаслідок прийняття спадщини після [PERSON] стала відома відповідачу позивачу тільки з позовної заяви [PERSON] до нього про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Тому вважають, що [PERSON] не пропустив строк звернення з позовом, про визнання за ним права власності на 1/5 майна колгоспного двору і заява позивача відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності є безпідставна. Представник відповідача за зустірчним позовом [PERSON] сільської ради в судовому засіданні позов заперечив, суду пояснив, що [PERSON] сільська рада при видачі свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул.Кут,380, в с.Жизномир Бучацького району Тернопільської області на імя [PERSON] діяла в межах своїх повноважень та згідно чинного законодавства. Представник Бучацького РБТІ в судовому засіданні пояснила, що первинна реєстрація будинку по вул. Кут 380 ( Підгірна 28) здійснена за [PERSON] 19 березня 2003р. До цього ніхто не звертався з заявами про його реєстрацію. Заява про реєстрацію нерухомого майна приймається особисто від власника, який мав предявити свій паспорт. Чому первинна реєстрація здійснена за особою, яка померла за рік до дати реєстрації їй не відомо. Приватний нотаріус Бучацького районного нотаріального округу в судовому засіданні суду пояснила, що [PERSON] звернувся до неї з метою спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] На підставі заповіту нею було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на його імя. Інші спадкоємці не зверталися. Про наявність інших власників майна [PERSON] не повідомив. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини. В 1975 році був побудований житловий будинок, розташований по вул. Підгірна 28 ( Кут 380) в с. Жизномир Бучацького району Тернопільської області. Як вбачається з пояснень сторін даний будинок будувався спільно [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на земельній ділянці [PERSON] Згідно довідки № 305 від 26 листопада 2015р., а також оглянутих в судовому засіданні погосподарських книг по домоволодінню с.Жизномир, вул. Підгірна 28 ( Кут 380), Бучацького району, Тернопільської області, вбачається, що вказаний житловий будинок з 1947 року і станом на 01 квітня 1991 року було віднесено до категорії колгоспних дворів. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сімї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільнох групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до записів погосподарської книги станом на 1967 рік в даному будинковолодінні за адресою вул. Підгірна 28 (Кут 380) с. Жизномир Бучацького району постійно проживали [PERSON] голова сімї, [PERSON] її син, [PERSON] невістка. Станом на червень 1970 року, членом сімї став онук [PERSON]. Станом на 01 листопада 1975 року членом сімї [PERSON] став онук [PERSON]. Такий склад сімї [PERSON] був збережений станом на 01.04.1991 року. [PERSON] отримала право на земельну частку ( пай) в колгоспі і їй був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0313006, виданий Бучацькою районною державною адміністрацією, яке успадкував її син [PERSON] разом з житловим будинком, що підтверджує правильність віднесення двору за адресою с.Жизномир, вул. Кут,380(Підгірна 28), Бучацького району, Тернопільської області, до категорії колгоспних дворів. Крім того, правильність віднесення домогосподарства по вул.Кут,380, с.Жизномир, Бучацького району, Тернопільської області, до категорії колгоспних дворів підтверджується довідкою, виданою архівним відділом Бучацької районної державної адміністрації від 29.12.2015 року за № 1192, про трудовий стаж колгоспника [PERSON] Голова сімї колгоспного двору [PERSON] померла 19 березня 2002 року. Свідоцтво про право власності на житловий будинок по вул.Кут,380, с.Жизномир, Бучацького району, Тернопільської області на імя [PERSON], видано Бучацьким РБТІ, 19 березня 2003 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом житловий будинок успадкував [PERSON] Відповідно до Закону України «Про власність» частка майна померлого члена колгоспного двору з майна колгоспного двору не виділялась, а залишалась в спільній власності решти членів колгоспного двору. Майно колгоспного двору спадкувалось тільки в разі смерті останнього члена колгоспного двору. Згідно роз'яснення п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали відносини власності цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі станом на 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні і розмір цієї частки визначається, виходячи із рівності часток усіх його членів. Згідно ст.120 ЦК України (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Отже, оскільки судом встановлено, що станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та не втратили право на частку в майні колгоспного двору , то кожному із них належать рівні долі (частки) майна колгоспного двору, а саме по 1/5 частці даного колгоспного двору. Відповідно до ст.126 Цивільного кодексу Української РСР, - працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв'язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. В ході розгляду даної справи суду не надано жодних доказів та судом не встановлено, що члени колгоспного двору не брали участі у веденні спільного господарства двору і втратили право на частку в майні такого двору. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Твердження представника первинного позивача про те, що двір за адресою вул.Кут,380(Підгірна,28), с.Жизномир, Бучацького району, Тернопільської області не правильно віднесено до групи колгоспних дворів оскільки, станом на 15.04.1991 року голова двору [PERSON] не працювала у колгоспі, а була пенсіонером, суд оцінює критично. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується поясненнями сторін [PERSON] була головою двору по вул.Кут,380(Підгірна,28), с.Жизномир, Бучацького району, Тернопільської області. Згідно довідки архівного відділу Бучацької районної державної адміністрації від 29.12.2015 року за № 1192, вбачається, що [PERSON] була членом колгоспу ім.Шевченка, «Авангард» с.Жизномир, та працювала там з 1955 року по 1968 рік, після чого вийшла на пенсію. Таким чином, незважаючи на те, що [PERSON] принила працювати у колгоспі в звязку з виходом на пенсію, це не позбавляє її статуса члена колгоспу, а тому правильно будинковолодіння за адресою вул.Кут,380(Підгірна,28), с.Жизномир, Бучацького району, Тернопільської області, віднесено до колгоспного двору. Отже, станом на 15.04.1991 року, коли статус колгоспних дворів було законодавчо ліквідовано, позивач-відповідач [PERSON], проживав в даному господарстві, та був членом колгоспного двору. На даний час господарство збереглось, тому не втратив права на дане майно. Щодо посилань представника позивача за первинним позовом на пропуск строку позовної давності, то оскільки суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] знав або міг знати, що його право порушено, крім того, із пояснень [PERSON] вбачається, що про оформлення права власності на будинковолодіння він нікого не повідомляв, тому, суд вважає, що [PERSON] строк позовної давності не пропущено. Щодо первинного позову, то згідно приписів статей 316,\~\~319, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] має право на 1/5 частину житлового будинку по вул.Кут,380(Підгірна,28), с.Жизномир, Бучацького району, Тернопільської області, то позовна вимога про визнання його таким, що втратив право користування зазначеним жилим будинком до задоволення не підлягає.

Outcome: approved