Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» в особі СП Криворізьке локомотивне депо та просить суд скасувати наказ № 26/с в частині оголошення йому догани, стягнувши з відповідача частку заробітної плати 1240,18 грн, посилаючись на незаконність наказу. В обґрунтування позову зазначив, що з 29.03.1999 р. по теперішній час працює машиністом електровоза в структурному підрозділі Криворізького локомотивного депо (ТЧ-2 Кривий Ріг), Регіональної філії «Придніпровської залізниці» ПАТ «Українська залізниця. у травні 2018 року виконуючи вимоги наказу від 24.03.2008р. № 54 Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду «Правил безпечної експлуатації електровозів, тепловозів та моторвагонного рухомого складу», він не приймав до роботи технічно несправні та не обладнані відповідними пристроями електровози. Однак замість того, щоб вжити заходів по забезпеченню належних та безпечних умов праці робітників, 09 квітня 2019 року в.о.начальника депо [PERSON] видав наказ № 26/С «Про притягнення до адміністративної відповідальності» за порушення ним нібито вимог п. 3.10. 3.11 Інструкції ЦТ-0106 та вимог 16.38 ПТЕ в частині спостерігання за показниками приладів, що контролюють безперебійність та безпеку роботи локомотива. Він не згоден з тим, що власник до теперішнього часу не усунув безпечні та шкідливі для здоров`я умови праці і не здійснює оплату за час простою по вині роботодавця згідно ч. 3 ст. 113 КЗпПУ та ст. 6 Закону України «Про охорону праці», безпідставно видавши оспорюваний ним наказ. 15 травня 2018 року він особисто подав заяву на начальника Криворізького локомотивного депо щодо забезпечення його роботою у відповідності до його трудового договору, та змушений був призупинити роботу по вині роботодавця перебуваючи в простої. в очікуванні локомотива, який відповідатиме вимогам інструкції, наказів і нормативних документів та просив з 15.05.2018 р. оплату за час простою з вини роботодавця проводити згідно ст.. 1113 КЗпПУ. У період з 01 травня 2018 року по 01 червня 2018 року його заробітна плата нараховувалась не у відповідності до частини третьої статті 113 КЗпПУ, відповідачем згідно зазначеного ним розрахунку не донараховано 1240,18 грн.. які він просить стягнути з відповідача на свою користь. Стосовно наказу № 26/С, то він та помічник машиніста [PERSON] працювали на електровозі ВЛ11М/5-469, слідуючи по перегону Гейковка-Висунь виконали вимоги п.3.10, п.3.11 Інструкції ЦТ-0106 та вимоги 16.38 ПТЕ в частині спостерігання за показниками приладів, що контролюють безперебійність та безпеку роботи локомотива, зокрема: під час руху поїзду виявив не вмикання компресорів при тиску в ГР 6 кгс/см2, тиск в головному резервуарі продовжував падати, і він прийняв рішення зупинити потяг для встановлення причини несправності компресорів, виконавши при цьому ступінь службового гальмування з розрядкою гальмівної магістралі на 0.8 кгс/см2, зупинились 15:00 год. Виконав вимоги ч. 1 п.1.16 Інструкції ЦТ-0106 зокрема: загальмував локомотив та направив помічника машиніста [PERSON] для закріплення складу поїзда гальмовими башмаками та ручними гальмами від самовільного руху у відповідності із встановленим на залізниці порядком. Виконав ч. 3 п. 1.16 Інструкції ЦТ-0106, яка наголошує на тому, що якщо вимушену зупинку поїзда (локомотива) допущено на несприятливому профілі колії, залишати кабіну локомотива машиністу та його помічнику одночасно забороняється. Залишився у кабіні електровоза, та по радіозв`язку сповістив машиністів про вимушену зупинку, що слідували в слід за його поїздом, а також спробував доповісти ДСП станції Висунь, щоб замовити допоміжний локомотив через несправність локомотива та критичну вагу поїзда 5308 тон, 240 осей., але зв`язку не було. 15:35 по мобільному зв`язку повідомив ТЧД-2 [PERSON] , та попросив його щоб ТЧД-2 [PERSON] замовив допоміжний локомотив через ДНЦ-2 Долинської дільниці. О 15:40 усунув несправність, шляхом збирання аварійної схеми включення компресорів, але не зміг підняти струмоприймач, так як не вистачало стиснутого повітря в резервуарі. 15:55 йому все-таки вдалось зв`язатись з ДСП станції Висунь та замовити допоміжний локомотив. Допоміжний локомотив ВЛ11м-052 під керуванням машиніста [PERSON] прибув о 17:01 год. і після виконання скороченого випробування автогальм 17:19 год. (відмітка у довідці форми ВУ-45) відправився з перегону 17:20 год. Внаслідок неочікуваної події, було затримано поїзд № 2149 на 1 год. 50 хв. Відповідач вважає, що причиною несправності електровозу ВЛ11м/5-469 стали невірні дії локомотивної бригади, зокрема: порушення вимог п.3.10, п.3.11 Інструкції ЦТ-0106, та вимог 16.38 ПТЕ в частині спостерігання за показниками приладів, що контролюють безперебійність та безпеку роботи локомотива, з чим він не згоден, оскільки діяв згідно Інструкції. Щодо вказаного його не викликали жодного разу для надання пояснень, при застосуванні дисциплінарного стягнення попередньо не проводилась оперативна нарада, чим проігноровано вимоги п.п. 2.2.6, 3.1.10 Галузевої угоди та колективного договору, відповідачем не запрошувався представник профспілки на оперативну нараду та не надано матеріалів до ППО ВПЗУ Криворізьке локомотивне депо по оперативній нараді для ознайомлення. Тому враховуючи викладене, просить заявлені вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 14 травня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Протокольною ухвалою суду від 17 липня 2019 року посвідчено довіреність представника позивача Придачого Ю.М. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON]. вимоги позову підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та відгуку на відзив. Представник відповідача Ручка М.В. вимоги позову не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов. В обґрунтування відзиву зазначено, що норма тривалості робочого часу за травень 2018 року становить 158 годин, тому норма годин у позивача відповідає вимогам КЗпПУ. Позивач вирахував не донараховану та недосплачену частку заробітної плати посилаючись на постанову №100 від 08.05.1995 р., однак відповідно до цієї постанови позивачем не правильно і безпідставно проведений розрахунок, оскільки середня заробітна плата за одну годину [PERSON] становить 98,16 грн., враховуючи 103,02 години відпрацьованого часу позивачем у травні 2018 року. Що стосується технічного стану локомотивів. то у відповідності протоколу розширеної зустрічі між керівництвом Міністерства Інфраструктури України, ПАТ «Українська залізниця» і представниками Конфедерації вільних профспілок України, Вільної профспілки залізничників України та Ради профспілки залізничників і транспортних будівельників України від 29.05.2018 р., в СП «Криворізьке локомотивне депо» у травні місяці 2018 року була створена відповідна комісія з перевірки стану локомотивів вимогам охорони праці та безпеки руху. Комісія працювала з 25 травня по 26 червня 2018 року і за період роботи було перевірено 50 (п`ятдесят) локомотивів на які були складені відповідні акти. Комісія згідно результату перевірки зробила висновок, щодо технічного стану рухомого складу, який на той час знаходився в депо, з якого видно, що електровози сер. ВЛ8№ 1449, 906, 485 не відповідали вимогам пункту 5.5 НПАОП 63.21-1.17-08 та несли загрозу життю, здоров`ю працівників. На всіх інших локомотивах не підтверджено прямої загрози життю, здоров`ю працівників чи оточуючому середовищу. З протоколом ознайомлені всі причетні до роботи в комісії, а також представники всіх профспілок і представники сектору охорони праці з представником управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області. У висновках комісії з перевірки стану локомотивів, у відповідності вимогам, охорони праці та безпеки руху (протокольне рішення від 04.07.2018 року), локомотиви ВЛ8-622, ВЛ8-294 та ВЛ8-1244, які вказані позивачем, не зазначені к такі, які небезпечні для життя чи здоров`ю працівника, або для людей які його оточують і також навколишньому середовищу. Тому у позивача виникла особиста думка відсутності 53,58 годин не зарахованого часу в травні місяці 2018 року і відповідно виникла думка на недосплачену частку в сумі 1240,18 грн., що він і вказав у своїй позовній заяві. У відповідності Положення про оплату праці (п. 4.8.1.) за час вимушеного простою з причин, що не залежать від працівника, оплачується з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу, окладу), встановленого працівнику. Час простою з вини працівника не оплачується (ст.113 КЗПпУ). Тому [PERSON] було виплачено заробітну плату у відповідності кількості годин з розрахунку тарифної ставки встановлену йому по посаді - машиніста електровозу. Щодо вимоги про скасування наказу № 26/с від 09.04.2019 р., то порушення позивачем трудової дисципліни, за що він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, не в якій мірі не співпадає з виконанням вантажних перевезень, а також технічного стану локомотивів на підприємстві. Так, відповідно до матеріалів службової перевірки, 09 квітня 2019 року, по випадку порушення відбулася нарада керівного складу в присутності позивача і у відповідності розбору нарада встановила: 01.04.2019 р. локомотивна бригада Криворізького локомотивного депо, у складі машиніста електровозу [PERSON] , помічника машиніста [PERSON] ., явкою о 10:50 годин, працювали на електровозі ВЛ11м/5-4б9. Виконуючи свої обов`язки на станції Кривий Ріг стали під склад поїзда № 2149 вагою 5305 т, 240 осей. Виконавши повне випробування автогальм о 14:14 годин, при врученні довідки ф. ВУ-45 о 14:20 годин, відправились локомотивом зі станції. Слідуючи по перегону Гейківка-Висунь, з пояснення локомотивної бригади, ними було виявлено не вмикання компресорів при тиску в ГР 6 кгс/см2, тиск в ГР продовжував падати і машиніст [PERSON] прийняв рішення зупинитись для встановлення причини несправності компресорів, виконавши при цьому ступінь службового гальмування о 15:28 годин з розрядкою гальмівної магістралі на 0,8 кгс/см2, зупинились о 15:30 годині, (відповідно до довідки про розшифрування швидкостемірної стрічки), на 139 км ПК1 даного перегону. Після чого, по радіозв`язку про вимушену зупинку сповістив машиністів, щоб слідували в слід, та спробував доповісти ДСП (диспетчеру) ст. Висунь, але в результаті радіозв`язку з диспетчером не відбулося. Після чого, машиніст [PERSON] , направив помічника машиніста [PERSON] для закріплення складу поїзда гальмовими башмаками та ручними гальмами, а сам продовжував викликати ДСП ст. Висунь,, щоб замовити допоміжний локомотив через несправність локомотива та критичну вагу поїзда, для взяття з місця, але результату не було. О 15:35 годині машиніст [PERSON] , про дану подію повідомив ТЧД-2 [PERSON] , по мобільному зв`язку, та попросив щоб ТЧД-2, [PERSON] , замовив допоміжний локомотив через ДНЦ-2 Долинської дільниці та приступив до виявлення та усунення несправності в локомотиві. Зібравши аварійну схему включення компресорів машиніст [PERSON] не зміг підняти струмоприймачі, так як не зберіг запас, стиснутого повітря в ЗР. О 15:55 годин, машиніст [PERSON] через ДСП ст. Висунь сам замовив допоміжний локомотив. Допоміжний локомотив ВЛ11м-052, під керуванням машиніста [PERSON] , прибув з допомогою о 17:01 годині і після виконання скороченого випробування автогальм, о 17-19 годині, з відміткою у довідці ф.ВУ-45, силами локомотивної бригади з електровозу ВЛ11м - 052 та після узгодження сумісних дій, відправились з перегону о 17:20 годині. Внаслідок даної події затримано поїзди №2149 на 1 годину 50 хвилин та № 2150 на 1 годину 24 хвилини. Після закінчення зміни електровоз ВЛ11м/5-4б9 направлено на ПТОл Кривий Ріг- Головний для огляду. Комісійним оглядом на ПТОЛ було виявлено наявність підгару на контактах регулятора тиску ум. № АК11-Б, після зачищення яких відновилась нормальна робота компресорів та електровоз ВЛ11м/5-469 було видано в роботу. У відповідності матеріалів службової перевірки було достовірно встановлено, що причиною несправності електровозу ВЛ11м/5-469 стали невірні дії локомотивної бригади у складі машиніста [PERSON] , помічника машиніста [PERSON] , якими під час ведення поїзда не виконувалось спостереження за роботою компресорів та не контролювалось показання тиску на манометрах ГР, чим порушено вимоги п.3.10 Інструкції ЦТ-0106, вимоги 1638 ПТЕ, в частині спостерігання за показаннями приладів, що контролюють безперебійність та безпеку роботи локомотива, також не було прийнято всіх необхідних заходів для виявлення а усунення несправності, чим порушено вимоги пЗ.11 ЦТ-0106. Окрім цього, при проведенні оперативної наради по даному випадку, також було встановлено низький рівень технічних знань помічником машиніста [PERSON] в конструкційних особливостях регулятора тиску ум. № АК11-Б. В постановочній частині протоколу оперативної наради було назначено, що заступнику начальника депо по експлуатації необхідно опрацювати (зробити висновки технічних несправностей компресорів) на виробничих нарадах з локомотивними бригадами, для недопущення подібних випадків в подальшій роботі машиністів та помічників машиністів локомотивів. За порушення вимог п.16.38 ПТЕ, п.3.10, 3.11 Інструкції ЦТ-0106 локомотивній бригаді у складі машиніста [PERSON] , помічника машиніста [PERSON] , було оголошено догани. Тяжкість вчиненого проступку - взаємовідносини в виробничому оточенні погіршуються і це має вплив на виробничі показники. Тому до машиніста електровозу [PERSON] було застосовано захід стягнення - догана та 09 квітня 2019 р. за порушення вимог п. 3.10., п. 3.11 Інструкції ЦТ - 0106, вимоги п. 16.18 ПТЕ, в частині спостерігання за показниками приладів, що контролюють безперебійність та безпеку роботи локомотива, що є грубим порушенням трудової дисципліни, та на підставі ст. 147-148 КЗпП України - машиністу електровоза [PERSON] , за наказом №26/ с була оголошена догана. Тому на підставі викладеного просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування відгуку на пояснення зазначено. що відповідач у своїх поясненнях не навів жодного аргументу, які б спростовували заявлені вимоги. Так, позивач попередив керівництво про виробничу ситуацію, небезпечну для життя та здоров`я працівників, тобто простій стався не з вини працівника. Рапорти від 29.05.2018 р., 31.05.2018 р., 15.05.2018 р. є належними доказами того щодо 53,58 годинного часу простою та встановлюють необхідні фактичні обставини. Більш того, причиною несправності електровозу ВЛ11м/5-469 не можуть бути дії локомотивної бригади, оскільки машиніст електровозу не можу впливати на автоматичну роботу механізму електровозу (регулятора тиску АК11-Б), тому вимоги п. 3.10 та 3.11. Інструкції ним не порушено. Тому позивач наполягає на задоволенні заявлених вимог. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Як встановлено судом, позивач [PERSON] з 29 березня 1999 року по теперішній час працює машиністом електровозу в структурному підрозділу Криворізького локомотивного депо (ТЧ-2 Кривий Ріг), Регіональної філії «Придніпровської залізниці» ПАТ «Українська залізниця» (а.с. 9-10 - копія трудової книжки). 15 травня 2018 року, 25 травня 2018 року, 29 травня 2018 року та 31 травня 2019 року [PERSON] звернувся з відповідними заявою та рапортами до керівництва Криворізького локомотивного депо про виявлення недоліків при прийнятті локомотивів та проханням забезпечити його роботою за фахом і проведення оплати за час простою по вині роботодавця (а.с.31, 33, 34, 43). Відповідно до статті 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця. Згідно частини третьої статті 84 КЗпП України у разі простою підприємства (установи, організації) з незалежних від працівників причин власник або уповноважений ним орган (роботодавець) може у визначеному колективним договором порядку надавати відпустки без збереження або з частковим збереженням заробітної плати. За цих умов надання відпустки не ставиться у залежність від подання працівником заяви і термін перебування в ній не входить до часу оплачуваного простою, якщо це передбачено колективним договором. У статті 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил (частина перша статті 142 КЗпП України). Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 23 жовтня 2007 року № 257/06/187-07 на час простою не з вини працівника оформлюється акт простою (фіксуються причини, які зумовили призупинення роботи) та наказ власника або уповноваженого ним органу. Якщо простій має цілодобовий (тижневий) характер, власник або уповноважений ним орган повинен у наказі обумовити необхідність присутності або відсутності працівника на роботі. В матеріалах справи немає жодного акту щодо фіксації простою ПАТ «Українська залізниця», як і не було видано наказу щодо простою, натомість представником відповідача зазначено про проведення розрахунку з [PERSON] заробітної плати у відповідності кількості годин з розрахунку тарифної ставки, встановленої йому на посаді машиніста електровозу та не оспорює встановлення невідповідністі вимогам пункту 5.5. НПАОП 63.21-1.17-08 локомотивів ВЛ-8 № 1449 та № 906, ВЛ-11 № 485, що підтверджується наданими протоколами наради комісії з перевірки стану локомотивів у відповідності вимогам охорони праці та безпеки руху від 04.07.2018 р. Згідно з частинами першої-третьої статті 113 КЗпП України, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра або посадових осіб. За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що у справах за позовами про оплату простою необхідно виходити як із правил статті 113 КЗпП України, так і з відповідних норм інших актів законодавства, маючи на увазі, зокрема, таке: оплата часу простою не з вини працівника у розмірі не нижче двох третин тарифної ставки встановленого йому розряду ставиться у залежність від повідомлення ним про початок простою власника або уповноважений ним орган у тому разі, коли не йдеться про простій певного структурного підрозділу чи всього підприємства. Тлумачення статті 34, 113 КЗпП свідчить, що при запровадженні простою за ініціативи роботодавця та за відсутності вини працівника на роботодавця покладено обов`язок здійснювати оплату часу простою не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Тобто при простої не відбувається зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення, оскільки розмір окладу залишається незмінним (постанова Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 320/3303/16-ц). Крім того, відповідно до умов Положення про оплату праці працівників ПАТ «Українська залізниця», час вимушеного простою з причин, що не залежать від працівника, оплачуються з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу, окладу),встановленого працівнику (а.с. 46-47). Вказане положення не суперечить вимогам частини першої статті 113 КЗпП України. Суд зазначає, що положеннями частини третьої статті 113 КЗпП України передбачено збереження середньої заробітної плати, лише за час простою, викликаного виробничою ситуацією, тобто ситуацією пов`язаною з поведінкою відповідача, щодо здійснення ним виробництва, та створення внаслідок такого виробництва небезпеки для життя та здоров`я позивача та оточуючих людей. В даному випадку суду не доведено наявність виробничої ситуації, небезпечної для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища. саме з вини відповідача, як роботодавця. Наказом № 26/С від 09 квітня 2019 року, за порушення вимог п. 3.10. п. 3.11 Інструкції ЦТ-0106, вимоги 16.38 ПТЕ в частині спостерігання за показаннями приладів, що контролюють безперебійність та безпеку роботи локомотива, що є грубим порушенням трудової дисципліни, на підставі ст.ст. 147-148 КЗпП України, машиністу електровоза [PERSON] та помічнику машиніста [PERSON] оголошено догану (а.с. 88 - копія наказу). Протоколом № 39/ТЧ-2 від 09 квітня 2019 року встановлено причиною несправності електровозу ВЛ11м/5-469 невірні дії локомотивної бригади у складі машиніста [PERSON] , помічника машиніста [PERSON] , якими під час ведення поїзда не виконувались спостереження за роботою компресорів та не контролювались показання тиску на манометрах ГР, та порушено вимоги п. 3.10 Інструкції ЦТ-0106, вимоги 16.38 ПТЕ в частині спостерігання за показаннями приладів, що контролюють безперебійність та безпеку роботи локомотива, також не було прийнято всіх необхідних заходів для виявлення та усунення несправності, чим порушено вимоги п. 3.11 ЦТ-0106 (а.с. 91- копія протоколу). Відповідно до положень статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством (стаття 147-1 КЗпП України). Положеннями статті 148 КЗпП України встановлено. що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Зі змісту роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, тощо. Для правомірного притягнення до дисциплінарної відповідальності необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника і які прямо випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку та пов`язані з ним, та прямо на нього покладені; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків як проступок має бути винним і не пов`язаним з поважними причинами; для накладення дисциплінарного стягнення має бути встановлена подія (проступок) і обов`язково вина працівника, і дані обставини (подія і склад порушення) мають бути доведені саме роботодавцем, є неприпустимим перекладення на працівника обов`язку по доказуванню своєї невинуватості. Щодо процедури застосування дисциплінарного стягнення працівнику має бути надана можливість дати письмові пояснення, для надання пояснень працівник повинен знати конкретно за який проступок він притягається до дисциплінарної відповідальності. Частина перша статті 252 КЗпП України формулює загальне положення, яке покладає на власника або уповноважений ним орган обов`язок створення для працівників підприємства, установи, організації обраних до складу виборної профспілкової організації, можливості для здійснення їхніх повноважень. Частиною другою статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і частиною другою статті 252 КЗпП України передбачено, що однією з гарантій можливості здійснення такими особами своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є. Ці норми встановлюють додаткові гарантії для працівників, обраних до профспілкових органів, і застосовуються, крім дотримання загальних норм. Згідно із частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови. За аналогією правило частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» слід застосувати й до передбачених частиною другою статті 252 КЗпП України, частиною другою статті 41 цього Закону випадків отримання згоди профспілкового органу на притягнення працівників - членів виборних профспілкових органів до дисциплінарної відповідальності. Отже, беручи до уваги те, що позивач є членом профспілкової організації і був таким на час застосування до нього дисциплінарного стягнення, відповідач реалізувати своє право на притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності міг лише за наявності попередньої згоди виборного профспілкового органу, чого не зробив (постанова Верховного Суду від 10 липня 2019 року по справі № 266/4915/16-ц). Так, як вбачається з матеріалів справи, при прийнятті рішення щодо накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення, відповідач до профспілкового комітету не звертався, а отже і рішення профспілкового комітету щодо надання згоди (чи відмові у наданні згоди) щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності в матеріалах справи відсутнє. Таким чином суд вважає, що порушення порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності є наслідком скасування наказу, тому не має правового значення наявність складу самого проступку та порушення позивачем положень Інструкції локомотивної бригади та вимог Правил технічної експлуатації залізниць України, оскільки оголошення позивачу догани відбулось з порушенням вимог частини другої статті 252 КЗпП України та частини другої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (постанова Верховного Суду від 29 січня 2018 року по справі № 346/3853/16-ц). Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог в частині скасування наказу про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позивач на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, на підставі статті 141 ЦПК України, він підлягає компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial