Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», [PERSON], третя особа: [PERSON], з вимогою про стягнення з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 35638,20 грн., пеню у розмірі 26397,25 грн.; стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача моральну шкоду у розмірі 6000,00 грн.; стягнення з [PERSON] на користь позивача суму франшизи розмірі 1000,00 грн.; стягнення з [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,21 грн., посилаючись на такі обставини. 30 листопада 2013 року о 14 годині 00 хвилин в м. Одесі по вул. Центральний аеропорт в напрямку вул. Кострова Хмарський Кирил Євгенович керуючи автомобілем «Тойота Хайс», д/н [NUMBER], не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія \~[PERSON], який зупинився попереду та якого після зіткнення відштовхнуло на такий, що зупинився попереду, автомобіль «Тойота Камрі», д/н ВН 3835АН, під керуванням водія [PERSON], який в свою чергу зіткнувся з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], якого відкинуло на автомобіль [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2014 року [PERSON] був визнаний винним в порушенні п. 10.9 ПДР України і у вчиненні ДТП, та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. У звязку з тим, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «УТСК» за полісом №АС/4302189, позивач є власником автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON], а тому 30 листопада 2013 року звернувся до страховика із заявою про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, додавши до зазначеної заяви усі необхідні документи. Відповідно до звіту №23/2013 експертного авто-товарознавчого дослідження по встановленню матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Тойота Камрі», д/н [NUMBER], вартість матеріальної шкоди на момент складання звіту становить 36368,20 грн. 20 березня 2014 року позивач звернувся до ПрАТ «УТСК» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте на даний час виплату страхового відшкодування страховик не здійснив та на момент подання до суду позовної заяви прострочив сплату на 645 днів. Через прострочення виплати страхового відшкодування позивач просив суд стягнути зі страховика пеню. Крім того, позивач зазначав, що у звязку із пошкодженням його автомобіля йому була спричинена моральна шкоду, яку він оцінює в 6000,00 грн. До теперішнього часу відповідачами не здійснено будь-яких дій, направлених на відшкодування завданої позивачу шкоди. Відповідач ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» про дату, час та місце судового засідання повідомлялося, в судове засідання його представник не зявився, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Відповідач [PERSON] предявлені до нього позовні вимоги визнав в повному обсязі. Третя особа [PERSON], у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. 30 листопада 2013 року о 14 годині 00 хвилин в м. Одесі по вул. Центральний аеропорт в напрямку вул. Кострова Хмарський Кирил Євгенович керуючи автомобілем «Тойота Хайс», д/н [NUMBER], не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія \~[PERSON], який зупинився попереду, та якого після зіткнення відштовхнуло на автомобіль «Тойота Камрі», д/н ВН 3835АН, який зупинився попереду, під керуванням водія [PERSON], який в свою чергу зіткнувся з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], якого відкинуло на автомобіль [NUMBER], який зупинився попереду, під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО №479686 від 12 грудня 2012 року, автомобіль [NUMBER], належить на праві власності [PERSON], яким під час ДТП керував [PERSON]. Відповідно до довідки ДАІ, виданої на імя [PERSON], в результаті ДТП, яка сталася 30 листопада 2013 року, автомобіль [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення водієм [PERSON] п. 10.9 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету \~Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Вина [PERSON] підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2014 року, відповідно до якої останній був визнаний винний в скоєнні ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. Відповідно до звіту №23/2013 експертного авто товарознавчого дослідження по встановленню матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Тойота Камрі», д/н [NUMBER], вартість матеріальної шкоди на момент складання звіту становить 36368,20 грн. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Тойота Хайс», д/н [NUMBER], була застрахована ПрАТ «УТСК», до якої 30 листопада 2013 року звернувся [PERSON] із заявою про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, додавши до зазначеної заяви усі необхідні документи. 20 березня 2013 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «УТСК» із заявою про виплату страхового відшкодування, яке страховиком до теперішнього часу не здійснено. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення \~відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів \~страхувальників. Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної \~пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну \~потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного \~потерпілого. \~ Суд вважає, що оскільки ліміт суми за шкоду заподіяну майну потерпілих, становить 50000,00 грн., то сума у розмірі 35368,30 грн. підлягає стягненню з ПрАТ «УТСК» на користь [PERSON], з вирахуванням суми франшизи. Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - це треті юридичні та \~фізичні особи, життю, здоровю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом \~заподіяна \~шкода. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру \~страхового \~відшкодування \~з \~особою, \~яка \~має \~право на отримання відшкодування, \~за наявності \~документів, \~зазначених \~у статті \~35 \~цього \~Закону, \~повідомлення \~про дорожньо-транспортну пригоду, \~але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у \~разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення \~про \~здійснення \~страхового \~відшкодування \~(регламентної виплати) \~\~та \~\~виплатити \~\~його. \~ Станом на теперішній час ПрАТ «УТСК» не виплатило [PERSON] страхове відшкодування, а отже дана виплата, за підрахунками позивача, прострочена на 645 днів. Відповідно до \~п. 36.4., 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має \~право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з \~розрахунку \~подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом \~періоду, за \~який нараховується пеня. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно із п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення на його користь з ПрАТ «УТСК» суми матеріальної шкоди та пені підлягають задоволенню та зі страхової компанії на користь позивача слід стягнути страхове відшкодування в розмірі 35368,20 грн. (за вирахуванням суми франшизи (36368,20 грн. 1000,0 грн. = 35368,20 грн.) та пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла протягом періоду, за який нараховується пеня, у розмірі 26397,25 грн. (35368,20 грн. х 12,5% х 2/100 х 145/365 = 3512,59 грн. за період з 20 червня 2014 року по 12 листопада 2014 року; 35368,20 грн. х 14,0% х 2/100 х 84/365 = 2279,06 грн. за період з 13 листопада 2014 року по 03 березня 2015 року; 35368,20 грн. х 19,5% х 2/100 х 25/365 = 944,76 грн. за період з 04 березня 2015 року по 26 серпня 2015 року; 35368,20 грн. х 30,0% х 2/100 х 176/365 = 10232,55 грн. за період з 06 березня 2015 року по 03 березня 2015 року; 35368,20 грн. х 27,0% х 2/100 х 27/365 = 1412,79 грн. за період з 28 серпня 2015 року по 24 вересня 2015 року; 35368,20 грн. х 22,0% х 2/100 х 188/365 = 8015,50 грн. за період з 25 вересня 2015 року по 31 березня 2016 року), оскільки дані вимоги є обґрунтованими та законними. Щодо вимог позивача про стягнення солідарно з відповідачів моральної шкоди в розмірі 6000,00 грн. то дана вимога підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або \~юридичній \~особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її \~завдала, за \~наявності \~вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок \~та \~є \~вина \~зазначеної особи. \~ Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування \~шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання \~страхового випадку страховик зобовязаний \~виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (п.5 ч.1 ст. 989 ЦК, п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися , чи є ця \~подія страховим випадком. Власник \~права \~якого \~порушені, має \~право на \~відшкодування \~завданої \~йому \~майнової \~та \~моральної \~шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної \~шкоди \~визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей \~потерпілого \~або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, \~якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди у розмірі 6000,00 грн. позивач посилався на те, що йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась у фізичних та моральних стражданнях, повязаних з пошкодженням належного йому транспортного засобу. З урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини осіб, які завдали моральну шкоду та враховуючи при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди вимоги розумності і справедливості, фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди підлягають задоволенню. Відповідно \~до ст. 214 ЦПК \~України під час ухвалення рішення \~суд \~вирішує, у тому \~числі питання \~щодо \~розподілу \~між \~сторонами \~судових \~витрат. На підставі ч. ч. 1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім \~переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх \~сукупності. \~\~\~\~ На підставі ст. 88 ЦПК \~України \~стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судовий збір у справі за вимогами майнового характеру складає 551,21 грн., які \~сплачені \~позивачем \~при зверненні \~до суду та підлягають стягненню з [PERSON]. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved