Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вказав, що 27.11.2012 року померла його мати [PERSON]. Після смерті матері спадкоємцем на її майно залишився він, її син та її дочка, відповідачка по справі, яка не вступила у права наслідування на дану земельну ділянку. Коли він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, то отримав постанову, якою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як він не прийняв спадщину у встановлений законом шестимісячний термін та не вступив в права спадкоємця фактично. Він пропустив строк для прийняття спадщини, через стан свого здоров'я, оскільки являється інвалідом 3 групи починаючи з 2008 року і в межах строку на прийняття спадщини перебував на лікуванні, про що свідче випискою із медичної карти. Крім того, поважною причиною є також те, що він проживає у зоні АТО. Таким чином, він не зміг вчасно прийняти спадщину. Крім того, правовстановлюючий документ на спадкове майно - земельну ділянку, що залишилася після смерті матері було втрачено, що теж є перешкодою у оформленні спадщини. Тому він просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] та визнати за ним право власності на майно в порядку спадкування за законом після її смерті. В судове засідання [PERSON] не з'явився, його представник за дорученням [PERSON] подала до суду заяву із проханням вирішити справу в її відсутність і задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 27.11.2012 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 248862 від 28.11.2012 року. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, земельну ділянку, розміром 1,85, відповідно державного акту на право власності на землю серії І-ВН № 001444 розташовану на території Осіївської сільської ради, Бершадського району Вінницької області. Окрім [PERSON], який являється сином померлої, в неї є ще одна спадкоємиця по закону її дочка і відповідачка по справі [PERSON], про що свідчить довідка Осіївської сільської ради № 1019 від 28.12.2015 року, лист ДРАЦСу за № 3594-3.1-04-39 від 25.12.2015 року, а також копією свідоцтва про народження за № 600749. Відповідачка не вступила у права наслідування на дану земельну ділянку. Позивач, від своєї частки спадщини не відмовлявся та хоче її прийняти. Коли [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, то постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 27.01.2016 року за номером 02-31/14 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як він не прийняв спадщину у встановлений законом шестимісячний термін та не вступив в права спадкоємця фактично, а також через те, що правовстановлюючий документ на спадкове майно - земельну ділянку що залишилася після смерті матері [PERSON] було втрачено. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України цей строк визначений як шість місяців, і починається він з часу відкриття спадщини (дня смерті). Як слідує із позовної заяви, позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки на час відкриття спадщини виникли обставини, які перешкодили йому своєчасно звернутися до нотаріальної контори. Зокрема, позивач зазначив, що він є інвалідом 3 групи з 2008 року і в межах строку на прийняття спадщини перебував на лікуванні, про що свідче випискою із медичної карти форми № 027/0 від 04.01.2016 року, довідкою за № 543/02 від 14.01.2016 року виданою управлінням Пенсійного фонду м. Словянськ Донецької області. Крім того, поважною причиною пропуску є також те, що він проживає на території зони АТО. Суд вважає вказані позивачем причини пропуску строку звернення до нотаріуса поважними, а тому приходить до висновку, що відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, необхідно визначити йому додатковий строк. Суд також враховує ті обставини, що позивач не може оформити спадщину належним чином внаслідок втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно - земельну ділянку що залишилася після смерті його матері. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України та ч. 1 ст. 1223 цього ж кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач [PERSON] позов визнала. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання за ним в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved