Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства «Сєвєродонецькпромбуд» (далі - ВАТ «Сєвєродонецькпромбуд») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків термінів їх виплати. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 09.11.2011 року припинив трудові відносини з відповідачем на підставі ст. 38 КЗпП України. При звільненні йому не виплатили заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 2607,92 грн. На виконання рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25.12.2012 року №1227/364/2012 заборгованість із заробітної плати не була виплачена станом на день звернення до суду. На підставі рішень Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25.12.2012 року №1227/364/2012, від 18.09.2013 року №428/3129/13-ц, від 06.03.2014 року №428/826/14-ц, від 21.01.2015 року №428/7001/14-ц на користь позивача з відповідача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 10.11.2011 року по 21.01.2015 року, але на теперішній час вказана сума не виплачена позивачу. Сума середнього заробітку за час затримки при звільненні за період часу з 22.01.2015 року по 29.11.2018 року становить 64644,72 грн. З урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути з ВАТ «Сєвєродонецькпромбуд» на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 64644,72 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків термінів їх виплати у сумі 5129,78 грн. та вирішити питання про судові витрати. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надали до суду спільну заяву про розгляд справи без їх участі, в якій підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача ВАТ «Сєвєродонецькпромбуд» в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, своїм правом на подачу відзиву не скористався. Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, день і час судового розгляду справи, що підтверджується даними повідомлення про вручення поштового відправлення ВАТ «Сєвєродонецькпромбуд», діючи відповідно до приписів п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] перебував в трудових відносинах з ВАТ «Сєвєродонецькпромбуд», зазначені відносини припинились 09.11.2011 року за власним бажанням позивача на підставі ст. 38 КЗпП України. На момент звільнення [PERSON] заборгованість по заробітній платі становила 2607,92 грн., про стягнення якої 25.12.2012 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було ухвалено рішення по справі №1227/364/2012, на підставі якого відкрито виконавче провадження. Вказані обставини підтверджуються належними та достатніми доказами, наявними в матеріалах справи. На момент звернення позивача до суду із цією позовною заявою відповідач не виплатив борг по заробітній платі в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року №13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує, що позивач був звільнений 09.11.2011 року, в цей день він знаходився на роботі і оплата за цей робочий день була нарахована. Згідно з рішеннями Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25.12.2012 року №1227/364/2012, від 18.09.2013 року №428/3129/13-ц, від 06.03.2014 року №428/826/14-ц, від 21.01.2015 року №428/7001/14-ц на користь [PERSON] з відповідача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 10.11.2011 року по 21.01.2015 року. Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із позивачем має обчислюватися з дня, наступного за днем, визначеного у рішенні суду від 21.01.2015 року №428/7001/14-ц, і до дня, ухвалення рішення, тобто за період з 22.01.2015 року по 29.11.2018 року, включно, в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок). Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Аналогічна позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі №6-195цс134. Середньоденна заробітна плата позивача [PERSON] становить 66,92 грн., що підтверджується обставинами встановленими вищевказаними рішеннями суду. Загальна кількість робочих днів за період з 22.01.2015 року по 29.11.2018 року, включно, становить 966 днів, яка складається з кількості робочих днів за 6 робочих днів затримки у січні 2015 року, за 45 повних місяців затримки з лютого 2015 року по жовтень 2018 року (робочі дні за період з лютого 2015 року по жовтень 2018 року: 21 +21+21+18+20+23+20+22+22+21+23+19+21 +22 +21 +19 +20+21+22+22+20+22+22 +20 + 20 + 22 + 19 + 20 + 20 + 21 + 22 + 21 + 21 +22 +21 +21 + 20 + 20 + 19 + 21 + 20 + 22 + 22 + 20 + 22 =939 днів) та за 21 робочий день затримки у листопаді 2018 року. Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 64644,72 грн. (визначається шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість робочих днів затримки, тобто 66,92 грн. х 966 днів = 64644,72 грн.). Аналізуючи вищенаведений розрахунок, суд відзначає, що стягненню підлягає сума середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 64644,72 грн., оскільки цей розрахунок зроблений відповідно до Порядку з урахуванням постанови Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі № 6-195цс134, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають повному задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, суд відзначає наступне. Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок проведення компенсації) затверджений постановою КМУ від 21.02.2001 року №159. Дія Порядку проведення компенсації поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках затримки на один і більше календарних місяців термінів виплати заробітної плати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) нарахованої громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (пункт 1-2 Порядку проведення компенсації). Згідно з п. 4 Порядку проведення компенсації, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Оскільки в судовому засіданні був встановлений факт затримки виплати [PERSON] заробітної плати в сумі 2607,92 грн. з вини відповідача ВАТ «Сєвєродонецькпромбуд», то з відповідача підлягає стягненню компенсація втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 5129,78 грн. (визначається шляхом множення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати 2607,92 грн. і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) 196,7%, поділений на 100 = 5129,78 грн.). З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved