Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить визнати квартиру №19, у будинку №10, по площі Стадіонній (Жовтневій), міста Куп'янська, Харківської області, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] та визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя право власності на 1/2 частину квартири №19, розташованої у будинку № 10, по площі Стадіонній (Жовтневій), міста Куп'янська, Харківської області. В обґрунтування позову позивач зазначає, що починаючи з 01.12.2000 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу з [PERSON] сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджує свідоцтвом про народження серії I- ВЛ № 184944. Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 22.12.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. За час шлюбу 17.06.2002 року ними було придбано квартиру №19, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Куп'янськ, площа Стадіонна (колишня Жовтнева), буд. 10, на підставі договору купівлі-продажу №2465, посвідченого приватним нотаріусом Куп'янського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] та яка була зареєстрована на ім'я [PERSON]. Так як в сім'ї були дружні відносини, суперечок не виникало, а тому було вирішено квартиру оформити на відповідача. Вищевикладені факти підтверджуються Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №97970424 від 21.09.2017 року. Враховуючи те, що договір купівлі-продажу квартири був укладені в інтересах сім'ї, а договору на володіння, користування чи розпорядження набутим майном між нами укладено не було, як і не укладався шлюбний договір з цього приводу, тому дане майно слід вважати спільною сумісною власністю подружжя. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що спірна квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за позивачем необхідно визнати право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири. Провести добровільний розподіл майна, що є їх спільною власністю, набутою у шлюбі, відповідач відмовляється. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, які просить суд задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно п. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 63 цього Кодексу визначено, що чоловік і дружина мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Як зазначено в ч. 1 ст. 70 СК України, ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Цією статтею також визначені способи та порядок поділу такого майна. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи: свідоцтво про народження від 30 січня 2002 року, серії 1-ВЛ № 184944, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Купянського міського управління юстиції в Харківській області (а.с.7), рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року (а.с.8), інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с.9), висновок про вартість майна (а.с.11-24), всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Оскільки позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі, вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, понесених при зверненні з позовом до суду, а саме: витрат по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. /а.с.1/, підлягає задоволенню, згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved