Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області, третя особа Лиманський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції та просив скасувати арешт з нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 3248819, зареєстрований 24.05.2006 року реєстратором Комінтернівської районної державної нотаріальної контори на підставі постанови №24-6514 від 19.05.2006 року Комінтернівського ВДВС. Позивач в обґрунтування позову посилався на наступні обставини, так за позов його колишньої дружини [PERSON] з нього було стягнуто алімети на утримання дітей та на виконання судового рішення було видано виконавчий лист №АЕ-42, який перебував на примусовому виконанні в ВДВС у Комінтернівському районі. Під час провадження виконавчих дій 19.05.2006 року державним виконавцем Трачуком В.В. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, де предметом обтяження зазначено все майно, що належить [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] ). Проте помилково в рамках вказаного виконавчого провадження було накладено арешт на житловий будинок власником якого була матір позивача - [PERSON] . На теперішній [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини проте накладений на будинок арешт перешкоджає йому у прийнятті спадщини. За таких обставин [PERSON] змушений звернутися до суду з позовом про звільнення майна з під арешту. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції в судове засідання не з`явився про дату та час судового розгляду повідомлявся своєчасно, належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №7646361 постановою Комінтернівського ВДВС №24-6514 від 19 травня 2006 року накладено арешт на все майно [PERSON] (а.с. 8) Згідно інформаційної довідки № 126138822 від 04.06.2018 року з Державного і реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] накладений арешт за реєстраційним номером 3248819 реєстратором Комінтернівської районної державної нотаріальної контори на підставі постанови Комінтернівського ВДВС, 24-6514 від 19.05.2006 року. Власником арештованого майна зазначений [PERSON] .(а.с.11) Відповідно до тієї ж довідки станом на 04.06.2018 року відомості про право власності на житловий будинок житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано.(а.с.11) Згідно довідки наданої Фонтанською селищною радою Лиманського району земельна ділянка загальною площею 0,096 га для будівництва та обслуговування житлового булинку та господарських будівель та споруд розташована за адресою: [ADDRESS] на території Фонтанської сільської ради [ADDRESS] знаходиться в користуванні [PERSON] з 1978 року про, що зроблено запис в земельно - шнуровій(по господарській) книзі №7 розрахунковий рахунок [NUMBER] .(а.с.12) Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] суд виходив з того, що останній не є власником майна на яке накладено арешт. Крім того до суду не надано доказів на підтвердження права власності [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , а надана довідка Фонтанської сільської ради Лиманського району про наявність особового рахунку в погосподарській книзі не є підтвердженням права власності на будинок. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Законодавець у ч.1 ст.16ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до п.5 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Згідно із ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 60 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якого, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, за змістом наведених положень Закону, в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За змістом ст. 60 Закону до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно. У п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст.ст.57, 58 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до положень ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» і роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року №4 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (з наступними змінами) особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, вимоги інших осіб, щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: dismissed