Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, [PERSON] Державної казначейської служби України у Рожищенському районі Волинської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про відшкодування завданої майнової шкоди. В обгрунтування своїх вимог вказує, що 05.03.2012 року Актом головного державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області [PERSON] про вилучення у боржника арештованого майна, зафіксовано факт вилучення транспортного засобу Mitsubishi L200, д.н.з. [NUMBER]. Згідно даного акту були встановлені певні недоліки, а саме: відсутні шини заднього колеса, відсутній акумулятор, наявні на кузові значні пошкодження, відсутні комплектуючі деталі мотора. 24.07.2017 року державний виконавець призначив експерта для оцінки вказаного транспортного засобу. Експерт [PERSON] склав звіт про оцінку колісного транспортного засобу описаного та арештованого легкового автомобіля-пікапу визначивши його вартість 83700,00 грн.. Поряд з тим, у вказаному звіті про оцінку наведено калькуляцію вартості відновлювального ремонту включаючи запчастини, роботи та витратні матеріали на загальну суму 148657,00 грн.. Ознайомившись зі звітом про оцінку, встановлено, що після арешту та вилучення з транспортного засобу Mitsubishi L200 було знято велику кількість деталей, які не відображені як відсутні а Акті вилучення майна. Такі обставини свідчать про те, що відповідач Рожищенський РВ ДВС допустив розукомплектування вилученого транспортного засобу на суму 148657,00 грн., що є фактично завданими збитками, які підлягають відшкодуванню. Таким чином просить стягнути з бюджетних асигнувань Рожищенського відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області 148657,00 грн. завданої майнової шкоди та понесені судові витрати в сумі 1486,57 грн.. 03.04.2018 року від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої останній просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача [PERSON] суму завданих збитків в розмірі 148657,00 грн. та понесені судові витрати в розмірі 1486,57 грн.. Разом з тим, у відповідності до ч.2 ст.1190 ЦК України за можливості, просить визначити відповідальність відповідачів, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини та стягнути у відповідних визначених судом частках з відповідачів суму завданих збитків в розмірі 148657,00 грн. та судові витрати в розмірі 1486,57 грн.. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] ДКС [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити. Згідно відзиву від 28.02.2018 року зазначив, що позивачем не ставиться жодних вимог до [PERSON] Державної казначейської служби України у Рожищенському районі Волинської області, в тому числі щодо стягнення заподіяної майнової шкоди. Разом з тим, з доданих до позовної заяви документів вбачається, що транспортний засіб, про який йдеться у позовній заяві, передано на зберігання представнику стягувача зберігачу ПАТ «ОТП Банк» на його стоянку в м.Луцьк. Обовязок щодо зберігання майна в даному випадку покладено на стягувача. Таким чином, доводи позивача про те, що відповідач [PERSON] відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області чи [PERSON] ДКС допустили розукомплектування вилученого транспортного засобу на суму 148657,00 грн., не підтверджено жодним доказом. Представник відповідача Рожищенського РВ ДВС -\~ [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в задоволенні позову просить відмовити, так як виконавча служба не несе відповідальності за збереження транспортного засобу, таку відповідальність несуть особи на зберіганні яких він знаходився. Разом з тим, згідно відзиву від 10.03.2018 року встановлено, що на примусовому виконанні у відділі перебувало ВП №19665139 з примусового виконання виконавчого листа Рожищенського районного суду №2-347 від 10.09.2009 року, про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 209573,36 грн. в користь АТ «ОТП Банк» в солідарному порядку та 975,00 грн. судових витрат. В ході примусового виконання виконавчого провадження державним виконавцем вживались заходи примусового виконання, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», в ході якого було накладено арешт на автомобіль [NUMBER], належний [PERSON]. При поверхневому огляді арештованого автомобіля були встановлені видимі пошкодження та некомплектність транспортного засобу, що відображено в акті державного виконавця від 05.03.2012 року. Одночасно при затриманні арештованого автомобіля, проведено його передачу на відповідальне збереження представнику стягувача ПАТ «ОТП Банк» - [PERSON], яким арештований транспорт прийнятий та розміщений на зберігання на стоянці в м.Луцьк, вул.Набережна, 8. [PERSON] будь-яких заперечень чи зауважень державному виконавцю щодо неправомірних його дій по опису, арешту, передачі на зберігання майна не надав. Разом з тим, обгрунтування позивачем позовних вимог не містить причинно-наслідкового звязку між діями державного виконавця та станом арештованого майна, вищезазначені факти доводять відсутність вини працівників органів Державної виконавчої служби в завданні шкоди позивачу, або його майну. Представник відповідачів ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю. Суду пояснив, що 05.03.2012 році державним виконавцем було зафіксовано факт вилучення автомобіль [NUMBER], належного [PERSON]. В даному акті були зазначені певні пошкодження, виявлені при поверхневому огляді автомобіля. Крім того, наголосив на тому, що державний виконавець не є експертом, який надає детальний висновок по автомобілю, тому він написав лише видимі пошкодження, при цьому зазначив, що є й інші пошкодження. Після чого, 26.09.2012 році вже експертом було здійснено оцінку вартості легкового автомобіля [NUMBER], де зазначено усі пошкодження. Також наголосив на тому, що вилучений автомобіль був переданий на платну автостоянку, тому банк не міг допустити його розкомплектування. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. З пояснень сторін судом встановлено, що на примусовому виконанні в Рожищенському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебувало виконавче провадження №19665139 з примусового виконання виконавчого листа Рожищенського районного суду №2-347 від 10.09.2009 року, про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 209573,36 грн. в користь АТ «ОТП Банк» в солідарному порядку та 975,00 грн. судових витрат. В ході примусового виконання виконавчого провадження, державним виконавцем 05.07.2010 року було проведено опис та арешт заставного транспортного засобу належного боржнику, а саме: автомобіля [NUMBER]. Однак, в звязку з неможливістю вільного доступу до арештованого автомобіля, для вчасного проведення експертизи, 23.09.2011 року державним виконавцем винесено та направлено для виконання в органи УДАІ постанову про розшук та затримання арештованого транспортного засобу. Встановлено також, що 05.03.2012 року працівниками поліції транспортний засіб розшукано та затримано. Цього ж дня Актом головного державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про вилучення у боржника арештованого майна, зафіксовано факт вилучення транспортного засобу Mitsubishi L200, д.н.з. [NUMBER]. Згідно даного акту були встановлені певні недоліки, а саме: відсутні шини заднього колеса, відсутній акумулятор, наявні на кузові значні пошкодження, відсутні комплектуючі деталі мотора та інші пошкодження. Після чого арештований транспортний засіб передано на зберігання представнику стягувача ПАТ «ОТП Банк» на його стоянку (а.с.8-9). Згідно договору зберігання №1/11 від 01.04.2011 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальність «ОТП Факторинг Україна» та фізичною особою підприємцем [PERSON] (а.с.115-116), вбачається, що ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» передало на відповідальне збереження підприємцю [PERSON] транспортний засіб марки Mitsubishi L200, д.н.з. [NUMBER], а останній згідно Акту приймання-передачі від 29.03.2012 року прийняв його та зобовязався зберігати і повернути у схоронності (а.с.117-120). Згідно договору зберігання №06/13 від 07.06.2013 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальність «ОТП Факторинг Україна» та ПП «Пресс-Інформ» (а.с.118-120), вбачається, що ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» передало на відповідальне збереження ПП «Пресс-Інформ» транспортний засіб марки Mitsubishi L200, д.н.з. [NUMBER], а останній згідно Акту приймання-передачі від 07.06.2013 року прийняв його та зобовязався зберігати і повернути у схоронності (а.с.120). Згідно даних актів на транспортному засобі були встановлені певні недоліки, пошкодження, а саме: відсутній акумулятор, відсутня шина на задньому лівому колесі, відсутні задні ресори, знята головка мотора наявні на кузові значні пошкодження, відсутні комплектуючі деталі мотора, вітрове скло з тріщинами, тріщина скла лівої передньої фари, передній бампер з правого боку розбитий, пошкодження правого порогу, задня права фара не закріплена, кузов з лівого боку ззаду розірваний, зламане рульове колесо. Дані пошкодження були встановленні під час проведення оцінки вартості легкового автомобіля [NUMBER] від 26.09.2012 року (а.с.121-130). Разом з тим, з вищевказаних договорів зберігання встановлено, що арештований транспортний засіб марки Mitsubishi L200, д.н.з. [NUMBER] був переданий банком на відповідальне збереження підприємцю [PERSON], а згодом ПП «Пресс-Інформ», які прийняли даний автомобіль та зобовязалися зберігати і повернути його у схоронності. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час ухвалення рішення суд у відповідності до приписів ст.264 ЦПК України встановлює наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, вирішує, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, визнаючи одні та відхиляючи інші докази. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК). Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доводи позивача про те, що відповідачі допустили розукомплектування вилученого транспортного засобу на суму 148657,00 грн., не підтверджено в судовому засіданні. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про причинно-наслідковий звязок між діями відповідачів та станом арештованого автомобіля. Таким чином, факту вчинення відповідачами протиправних дій, що потягли розукомплектування транспортного засобу та заподіяння позивачу майнової шкоди судом не встановлено. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, а також беручи до уваги відсутність вини відповідачів в завданні майнової шкоди позивачу, або його майну, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі\~ст.1166\~ЦК України,\~

Outcome: dismissed