Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником квартири № 91, розташованої за адресою: м. Маріуполь Донецька області, вул. Олімпійська, будинок № 187, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.11.2006 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі, але з 2006 року не проживає в ній, комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні майна не приймає. Наявність реєстрації відповідача у помешканні створює низку додаткових витрат з оплати житлово-комунальних послуг, а також перешкоди у здійсненні права власності. За вказаних обставин просив визнати [PERSON] таким, що втративправо користування квартирою № 91, розташованої за адресою: м. Маріуполь Донецька області, вул. Олімпійська, будинок № 187. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, в письмовій заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі договору про надання правничої допомоги, у судове засідання не зявилася, надала суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача та його представника ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивач є власником квартира № 91, розташованої за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Олімпійська, будинок № 187, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.11.2006 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.7-10) . Як вбачається з матеріалів справи, разом з позивачем у його квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.11-13), але не проживає в ній, що підтверджується актом фактичного проживання від 28 березня 2018 року. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України та ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира № 91, розташована за адресою: м. Маріуполь Донецька області, вул. Олімпійська, будинок № 187, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.11.2006 року, в якій зареєстрований [PERSON], але за вище вказаною адресою не проживає більше встановленого чинним законодавством строку за місцем реєстраційного обліку без поважних причини, тому є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивач не просив стягнути з відповідача судовий збір, сплачений при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved