Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Грушівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, третя особа: управління Держземагенства в Тячівському районі Закарпатської області, про визнання недійсним та скасування Державного акта про право власності на земельну ділянку в частині та усунення перешкод в користуванні дорогою загального користування. Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі рішення Грушівської сільської ради від 28 грудня 2009 року він приватизував земельну ділянку площею 0,2498 га, що підтверджується Держаним актом на право власності на земельну ділянку від 03 лютого 2010 року. На даній земельній ділянці ним побудовано житловий будинок, що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03 лютого 2010 року. Поряд із його земельною ділянкою розташована суміжна земельна ділянка, що належить [PERSON] Між даними земельними ділянками є проїзна дорога - Вулиця Грушевського, шириною 10 метрів, яка згідно Генерального плану забудови с. Грушово, відноситься до земель загального користування. Свою земельну ділянку, з сторони вулиці Грушевського, він обгородив суцільною огорожею, а навпроти будинку, в даній огорожі, встановив хвіртку та ворота для заїзду автомобілем в гараж. Однак, в жовтні 2013 року, відповідач перегородив навпроти його будинку по всій стороні проїзну частину дороги та поставив три бетонні стовпці, через що він не має можливості вільно заїзджати в гараж та користуватися дорогою загального користування. По даному факту він звертався до Державної інспекції сільського господарства, і згідно Акту останнього від 04 квітня 2014 року встановлено, що [PERSON] самовільно встановив бетонні стовпці на землях загального користування - вулиці Грушевського, навпроти його будинку та його в'їзних воріт. Крім цього, земельна ділянка відповідача [PERSON] накладається на землі загального користування - вулицю Грушевського. Вважає, що накладка частини земельної ділянки [PERSON] на дорогу загального користування виникла з вини установи, що виготовляла технічну документацію для приватизації земельної ділянки [PERSON] Просить визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, який виданий на ім'я [PERSON], а саме, визнати недійсним та скасувати акт в частині накладення земельної ділянки [PERSON] на дорогу загального користування (вулицю Грушевського с. Грушово), розміром 7 м. на 10 м., що відповідає площі 0,007 га, зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні ним частиною вулиці Грушевського шляхом демонтажу встановлених [PERSON] бетонних стовпчиків та стягнути з відповідача [PERSON] в його користь судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. та витрат на правову допомогу в сумі 800 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім цього, [PERSON] пояснив, що в 2007 році, як суміжний землекористувач, погоджував технічну документацію на земельні ділянку [PERSON], а останній, в свою чергу, в 2009 році, теж як суміжний землекористувач, погоджував йому технічну документацію на земельну ділянку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що у його технічній документації, яку ще у 2007 році погодив позивач, жодної дороги між їх земельними ділянками не було. Так само як і у його плані земельної ділянки на державному акті, так і на плані земельної ділянки на державному акті позивача відсутня будь-яка дорога. З 2007 року його земельна ділянка була огороджена дерев'яними стовпцями, по яких був протягнутий дріт, однак позивач повалив дані стовпці, і у 2013 році він замінив їх на бетонні. Вважає, що про відсутність дороги між їх земельними ділянками [PERSON] знав з моменту погодження його технічної документації та з часу видачі його державного акту в 2010 році. Просить застосувати строк позовної давності і відмовити у позові у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Представник відповідача -Грушівської сільської ради в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що в державних актах як позивача та і відповідача [PERSON] допущені помилки, оскільки не врахована дорога загального користування, на яку наклалася земельна ділянка [PERSON]. Дана дорога була передбачена генеральним планом забудови с. Грушово. Представник третьої особи Решетар В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що дійсно, згідно генерального плану забудови с. Грушово, між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] мала бути дорога, однак, в їх державних актах дана дорога відсутня. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі обставини та матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON] 29 грудня 2009 року, останній є власником земельної ділянки площею 0,2498 га в с. Грушово по вул. Грушевського. Згідно плану меж даної земельної ділянки вбачається, що з Г до А, між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] дорога відсутня (а.с.7). Із Топографічної схеми забудови с. Грушово від 2001 року вбачається, що між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] має проходити дорога (а.с.8). Згідно свідоцтва про право власності, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.9). Із акту земельної комісії Грушівської сільської ради від 07 листопада 2013 року вбачається, що наявність дороги біля будинку [PERSON] передбачена генеральним планом села, тому існує факт захоплення дороги [PERSON], що перешкоджає можливості заїзду [PERSON] на власне подвір'я (а.с.12). Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 04 квітня 2014 року, [PERSON] самовільно встановив бетонні стовпці на землях загального користування - вулиці Грушевського, навпроти будинку [PERSON] та в'їзних воріт до нього. Крім цього, земельна ділянка [PERSON] накладається на землі загального користування - вулицю Грушевського (а.с.13). Із долученої до справи фотографії вбачається, що на земельній ділянці, яка знаходиться біля загородженого житлового будинку [PERSON], поставлені дерев'яні та бетонні стовпці (а.с.15). Згідно проектної пропозиції забудови земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку [PERSON], дорога між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] не зазначена, тобто відсутня (а.с.35). Із технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Грушово по вул. Грушевського, виготовленої в 2009 році вбачається, що [PERSON] встановив та погодив з [PERSON], з точок Г до А, межі земельної ділянки, і дорога між їхніми земельними ділянками, відсутня (а.с.38-48). Згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Грушово по вул. Грушевського, виготовленої в 2007 році, що [PERSON] встановив та погодив з [PERSON] межі земельної ділянки, і дорога між їхніми земельними ділянками, відсутня (а.с.57-84). Із державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON] 04 грудня 2008 року вбачається, що останній є власником земельної ділянки площею 0,2500 га в с. Грушово по вул. Грушевського. Згідно плану меж даної земельної ділянки вбачається, що з точок Б до В, між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] дорога відсутня (а.с.73). У відповідності до ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки в тому числі шляхом безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Підстави та порядок набуття права на землю, а також порядок передачі земельних ділянок визначено у ст.ст. 116, 118 ЗК України. Відповідно до ст.39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. У відповідності до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, якими є згідно ст. 126 цього Кодексу державні акти. Згідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати будь-яких порушень його прав на землю. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до ст.ст. 60, 61 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.ст. 58, 59 цього ж Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] та державного акту на неї не було дотримано вимог ст.39 ЗК України, а тому позов в цій частині є підставним. Також є підставними позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні частиною вулиці Грушевського шляхом демонтажу встановлених [PERSON] бетонних стовпчиків та стягнення судових витрат, оскільки дані вимоги є похідними від позовної вимоги про визнання недійсним та скасування в частині державного акту. Відповідно до ст.ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. А згідно до ч.4 і 5 ст. 267 цього Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як встановлено в судовому засіданні, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Грушово по вул. Грушевського була виготовлена в 2007 році, тоді ж [PERSON] погодив межі земельної ділянки [PERSON], тобто достовірно з 2007 року знав, що дорога між їхніми земельними ділянками відсутня. Крім цього, позивач [PERSON] виготовляючи технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на свою земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Грушово по вул. Грушевського, у 2009 році, погодив з [PERSON] межі своєї земельної ділянки, і достовірно знав, що дорога між їхніми земельними ділянками відсутня. Оскільки даний позов заявлений за межами строку позовної давності і відповідач в судовому засіданні заявив про застосування строку позовної давності, позивач не просив поновити йому строк позовної давності та поважних причин пропущення позовної давності не наведено, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити у зв'язку із спливом позовної давності.

Outcome: dismissed