Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.07.2017, який вступив в законну силу 11.09.2017, [PERSON] відповідача визнано винним у вчинненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200. ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361 КК України. Позивач є потерпілим у кримінальному провадженні відносно [PERSON] Вказаним вище вироком суду встановлено, що 26.05.2016 приблизно о 14.00 год. [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , маючи умисел на таємне заволодіння важливим особистим документом, проник у приміщення літньої кухні (времянки) через кватирку, котра належить позивачу, де таємно, умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, заволодів важливим особистим документом, а саме: трьома банківськими картками ПАТ КБ «Приватбанк», виданими на ім`я - [PERSON] , а саме: (валютною карткою № [NUMBER] , зарплатною карткою № [NUMBER] та кредитною карткою № [NUMBER] , по яким в подальшому провів операції по зняттю грошових коштів. Своїми умисними діями [PERSON] завдав [PERSON] матеріального збитку на загальну суму 275597,13 грн. У вказаному вище кримінальному провадженні цивільний позов позивачем пред`явлено не було. Крім того, внаслідок вказаних протиправних дій відповідача, який провів операції по зняттю грошових коштів з його банківських карток, у тому числі і кредитних коштів, а не з його власних, то встановлено вироком суду, який набрав чинності, з 26.05.2017, тобто з і моменту вчинення злочину і до 10.06.2019 виникла заборгованість, яка крім основної суми кредиту включає відсотки за користування кредитними коштами та суму штрафу за несвоєчасне повернення, загальна сума 275597,13 грн. У зв`язку з вказаним вище, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом, просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на його користь матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 275597,13 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.07.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача адвокат Пропадущий А.В. не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, перебуваючи у державній установі «Черкаська виправна колонія № 62», скерував до суду пояснення, в якому зазначив, що позов визнає частково в сумі 30000 грн. У зв`язку із неявкою сторін, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів не проводилася. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно з ст.ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.07.2017, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11.09.2017, [PERSON] визнано винним у вчинненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200. ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361 КК України. Вказаним вище вироком суду встановлено, що 26.05.2016 приблизно о 14 год. 00 хв. [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , маючи умисел на таємне заволодіння важливим особистим документом, проник у приміщення літньої кухні (времянки) через кватирку, котра належить його рідному дядькові [PERSON] , де таємно, умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, заволодів важливим особистим документом, а саме: трьома банківськими картками ПАТ КБ «Приватбанк», виданими на ім`я - [PERSON] , а саме: (валютною карткою № [NUMBER] , зарплатною карткою № [NUMBER] та кредитною карткою № [NUMBER] , по яким в подальшому провів операції по зняттю грошових коштів. Своїми умисними діями [PERSON] завдав [PERSON] матеріального збитку на загальну суму 29513,59 грн. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише енні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно з ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або угодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, обхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами вільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача 53069,29 грн., які складаються з наступного: 4500 грн. - кошти, які були зняті [PERSON] з зарплатної картки позивача, а також 25013,59 грн. - кошти, які були зняті з кредитної картки, і по яким нараховані відсотки та пред`явлені до стягнення кредитором позивача на загальну суму 48569,29 грн. за виконавчим написом № 3731 від 23.05.2017. Виконавчий напис перебуває на виконанні, що підтверджується постановою Соснівського відділу ДВС від 05.10.2017 ВП № 54812378. Решта вимог не знайшла свого об`єктивного підтвердження, а тому до задоволення не підлягає. Також, до стягнення з відповідача в дохід держави підлягають витрати по сплаті судового збору на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial