Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, зазначивши на його обґрунтування, що 04.02.2013 року до нього (позивача) в квартиру прийшов невідомий йому чоловік, який представився працівником ВАТ «Кіровоградгаз», повідомивши при цьому, що перевіряє газові прилади, однак, посвідчення чи будь-яких інших документів, які б посвідчували його особу та підтверджували б повноваження останній не надав. Після перевірки газових приладів зазначена особа заявила, що його (позивача) газова колонка є несправною, а тому є необхідність у її ремонті, після завершення якого він поверне та встановить колонку знову, у звязку з чим, невідома йому (позивачу) особа забрала колонку, зазначивши, що поверне її через два дні. Оскільки в зазначений термін колонка повернута не була, він (позивач) звернувся до ВАТ «Кіровоградгаз», де йому жодної інформації не надали, посилаючись при цьому на службову таємницю. Крім того, позивач зазначив, що він неодноразово звертався до правоохоронних органів з приводу викрадення його газової колонки, однак, у відкритті кримінального провадження йому відмовляли, вказуючи на припущення, що він сам, начебто, продав дану колонку та лише після втручання Генерального прокурора України, було відкрито кримінальне провадження № 42014120010000071, яке неодноразово закривалося, однак, дані постанови про закриття кримінального провадження були скасовані слідчим-суддею та досудове слідство продовжувалося. Крім того, позивач вказав, що у листопаді 2015 року слідчим було встановлено особу, яка злочинно заволоділа його (позивача) газовою проточною колонкою, та, також, встановлено, що ця особа дійсно працює у ВАТ «Кіровоградгаз», але слідчий не вчинив будь-яких дій щодо розшуку даної особи. На запит прокуратури відповідач надав письмову відповідь № 04-7/3615 від 19.09.2016 року, в якій вказав, що слюсар [PERSON], який здійснював роботи з технічного обслуговування внутрішньо-будинкових газових мереж та газового обладнання у квартирі [ADDRESS], заволодів його колонкою, при цьому, зазначили, що він (позивач), начебто,надав розписки про відсутність претензій до ВАТ «Кіровоградгаз». Крім того, позивач зазначив, що для того, щоб мати змогу користуватися газовою проточною колонкою, він повинен придбати нову колонку, вартість якої становить від 3900 грн. до 6400 грн., також зазначив, що згідно розцінок ВАТ «Кіровоградгаз» вартість виготовлення відповідної дозвільної та технічної документації та робіт із встановлення колонки, встановлених Постановою №632 від 14.04.2016 року НКРЕКП України, він (позивач) повинен сплатити ВАТ «Кіровоградгаз» 4200 грн. Вказав, що відповідач відмовляється повернути йому колонку у справному стані та встановити її в його квартирі, що змусило звернутися з позовом до суду. З огляду на зазначене вище, та з посиланням на ст.ст. 1166, 1172, 1177, 1190, 1192 ЦК України позивач просив стягнути із відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі вартості колонки в сумі 6400 грн. та вартість робіт по встановленню колонки та оформленню дозвільної та технічної документації в розмірі 4200 грн., оскільки матеріальна шкода була вчинена працівником відповідача, який виконував свої прямі трудові обовязки за завданням відповідача, який несе повну матеріальну відповідальність за незаконні дії свого працівника при виконанні ним своїх прямих трудових обовязків. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив позов задовольнити. Відповідач відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 20.02.2017 року, причини неявки суду невідомі, заяв, клопотань не надходило. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наданих позивачем фотокопій матеріалів кримінального провадження №42014120010000071, внесеного до ЄРДР 17.11.2014 року, судом встановлено, що відповідно до рапорту про виявлення кримінального правопорушення від 17.11.2014 року прокурора прокуратури міста [PERSON] Головач, останнім було проведено перевірку матеріалів ЄО №31041 від 16.10.2014 року за заявою [PERSON], в ході проведення якої встановлено, що 14.10.2014 року до прокуратури міста [PERSON] надійшла заява [PERSON] про те, що 04.02.2013 року співробітник Кіровоградгаз шляхом обману заволодів належною йому газовою колонкою, завдавши матеріальних збитків, при цьому, дана заява була спрямована за належністю до Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області для перевірки в межах компетенції та в подальшому зареєстрована в журналі ЄО за №31641 від 16.10.2014 року. За результатами розгляду матеріалів ЄО №31641 від 16.10.2014 року було прийнято рішення про відсутність ознак кримінального правопорушення та не внесення відомостей до ЄРДР, разом з тим, враховуючи той факт, що в діях невідомого працівника «Кіровоградгаз» вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та встановлення осіб, причетних до вчинення даного кримінального правопорушення, не можливе без проведення досудового розслідування, є необхідним внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування. Відповідно до витягу з кримінального провадження №42014120010000071, заявником/потерпілим є [PERSON], дата внесення до ЄРДР 17.11.2014 року, правова кваліфікація ч.1 ст.190 КК України, фабула: 04.02.2013 року невстановлена особа, яка представилась співробітником ВАТ «Кіровоградгаз» за адресою [ADDRESS], шляхом обману та зловживання довірою [PERSON], заволоділа належною йому газовою колонкою, завдавши останньому матеріальних збитків. Відповідно до постанови про початок досудового розслідування від 17.11.2014 року, винесеної прокурором прокуратури м. Кіровограда Д.Головач, розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню № 42014120010000071 за заявою [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Крім того, відповідно до постанови про прийняття кримінального провадження до свого провадження від 19.11.2014 року, винесеної слідчим СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції [PERSON], розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню №42014120010000071 від 17.11.2014 року по факту шахрайства за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Також встановлено, що відповідно до рапорту слідчого СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції [PERSON] в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 42014120010000071, внесеного до ЄДР 17.11.2014 року, встановлено, що 04.02.2013 року перевірку газового обладнання за адресою [ADDRESS] здійснював співробітник ВАТ «Кіровоградгаз» [PERSON], який 24.12.2014 року був звільнений з ВАТ «Кіровоградгаз» за власним бажанням. Відповідно до протоколу допиту свідка [PERSON], останній пояснив, що у 2013 році він працював у Кіровоградгаз, що по вул.Повітрянофлотська, 42 у м.Кіровограді. 04.02.2013 року він прийшов до [PERSON], що проживає в [INFO], так як була планова технічна перевірка обслуговування та під час перевірки газового обладнання він виявив, що у нього ([PERSON]В.) не працює газова колонка, у звязку з чим він запропонував останньому або відремонтувати колонку, або ж її опломбувати, оскільки це газовий прилад і він не працює, на що [PERSON] повідомив, що хоче викинути зазначену колонку, так як він збирається продавати квартиру та нічого опломбовувати не потрібно, а так як колонка не працювала, то він запропонував придбати у нього її на запчастини за 50 грн., на що [PERSON] погодився. Взявши колонку, пішов далі по роботі, а [PERSON] в подальшому написав на нього заяву в міліцію. Зазначив, що [PERSON] добровільно продав йому газову колонку за 50 грн.ю, а коли на роботу почали приходити працівники міліції, начальник повідомив йому, що треба поставити колонку назад, на що він погодився та пішов до [PERSON], однак останній відмовився, щоб він ставив колонку, та після чого написав заяву про те, що претензій будь-якого характеру до нього та працівників «Кіровоградгаз» він не має, зазначена заява знаходиться у нього на роботі. Окрім того, судом встановлено, що відповідно до інформації відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» №047/3615 від 19.09.2016 року, наданої на лист прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури № 4-5798 від 05.09.2016 року у 2013 році працівниками ВАТ «Кіровоградгаз» проводилися роботи з технічного обслуговування внутрішньобудинкових газових мереж та газового обладнання, встановленого у квартирі № 15 житлового будинку № 38 по вул. Архітектора Паученка (вул. Дворцова) у м. Кропивницькому. Дані роботи виконувалися згідно Положення про технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання та комунального призначення. Документи щодо непридатності (придатності) газової колонки до експлуатації, та щодо її демонтажу не складалися. Також судом встановлено, що до зазначеної інформації надано копії наявної переписки: копія заяви абонента [PERSON] №Р-203 від 26.02.2013 року; копія розписки абонента [PERSON] про відсутність претензій до працівників ВАТ «Кіровоградгаз» від 27.02.2015 року; копія пояснювальної слюсаря СВБО ВАТ «Кіровоградгаз» [PERSON] від 28.08.2014 року. також зазначено, що працівник СВБО ВАТ «Кіровоградгаз» [PERSON] звільнений з займаної посади 24.12.2014 року за власним бажанням, при цьому, копії зазначеної наявної переписки позивачем суду не надано. Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення, під якими розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. До способів захисту цивільних прав серед іншого, належать: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст..4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. При цьому, враховуючи норми ч.2 ст.11, ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач, який вважає, що його субєктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Підставу позову складають власне не норми матеріального права, які просить застосувати позивач, а зазначення фактичних обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, та докази, на підтвердження зазначених позивачем обставин. Предметом позовних вимог позивача [PERSON]В є стягнення матеріальної шкоди в загальному розмірі 10 600 грн. 00 коп. Як на підставу позовних вимог позивач [PERSON] послався на те, що йому належить газова колонка, яка знаходилася в квартирі [ADDRESS], а працівник відповідача відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» незаконно заволодів зазначеним майном, спричинивши йому майнову шкоду, та, на підставі його заяви до правоохоронних органів проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №42014120010000071 від 17.11.2014 року по факту шахрайства за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Як на правові підстави позову позивач зазначив ст.ст.1166, 1172, 1177 ЦК України. В свою чергу, судом відзначається, що загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Із аналізу змісту положень ст.ст. 1, 3 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України випливає, що право на судовий захист повязане виключно з порушенням субєктивного права позивача, при цьому суд захищає лише порушені права позивача, обставини дійсного (реального) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача (або наслідки у вигляді збитків чи інших обмежень) має довести належними, допустимими і достовірними доказами саме позивач, та відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту субєктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог позивача. З огляду на викладене вище, судом також відзначається, що за принципом змагальності, визначеним ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.2 ст.60 ЦПК України). Відповідно до ст.ст.57, 58, 59, 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи, при цьому докази мають бути належними, тобто такими, що містять інформацію щодо предмета доказування, і допустимими, тобто такими, що можуть бути підтверджені певними засобами доказування, і кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, судом відзначається, що позивач [PERSON], обґрунтовуючи розмір завданої йому матеріальної шкоди, що становить 6 400 грн. як вартість газової колонки, яку він має намір придбати, та 4 200 грн. як вартість робіт по встановленню, оформленню технічної документації на колонку, які ще не виконані, не надав суду будь-яких належних доказів щодо розміру зазначеної матеріальної шкоди, при цьому, посилання позивача на інформацію, яка розміщена на сторінці веб-сайту в мережі Інтернет, яка (інформація є загальнодоступною), де зазначено вартість газової колонки від 3 900 грн. до 6 400 грн., а так само посилання на прейскурант цін ВАТ «Кіровоградгаз» по виготовленню відповідної дозвільної та технічної документації та робіт із встановлення колонки, не є належними доказами, так як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Не приймаються судом до уваги і доводи позивача про те, що інформація про вартість газових колонок є загальнодоступною в мережі Інтернет, і, суд не позбавлений можливості ознайомитися з зазначеною інформацією, оскільки, виходячи з принципів диспозитивності цивільного процесу та принципу змагальності сторін, суд не має права за власною ініціативою збирати докази по справі, більш того, під час судового розгляду справи, суд розяснив позивачу положення ч.4 ст.10 ЦПК України, за якими суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, сприяє сторонам у здійсненні їхніх прав, а так само розяснив позивачу положення ч.4 ст.60 ЦПК України, за якими, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Більш того, позивач під час судового розгляду справи не довів суду, яка саме газова колонка знаходилася в його квартирі, зокрема, модель (марка), рік виготовлення, країна виробника, її технічний стан та вартість, не вважав також за необхідне викликати в судове засідання працівника ВАТ «Кіровоградгаз» [PERSON], витребовувати інші матеріали кримінального провадження, зокрема, копія заяви абонента [PERSON] №Р-203 від 26.02.2013 року; копія розписки абонента [PERSON] про відсутність претензій до працівників ВАТ «Кіровоградгаз» від 27.02.2015 року; копія пояснювальної слюсаря СВБО ВАТ «Кіровоградгаз» [PERSON] від 28.08.2014 року, крім тих, які ним були надані до позову. Окрім того, відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Крім того, судом відзначається, що відповідно до ч.ч.3, 4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Наведеними нормами ЦПК України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням, це юридичні факти (діяння та події), які судом визнані такими, що мали місце. В свою чергу, під час судового розгляду справи з пояснень позивача та наданих останнім копій матеріалів кримінального провадження, вбачається, що 17.11.2014 року до ЄРДР було внесено відомості (кримінальне провадження №42014120010000071), заявник/потерпілий [PERSON], дата внесення до ЄРДР 17.11.2014 року, правова кваліфікація ч.1 ст.190 КК України, фабула: 04.02.2013 року невстановлена особа, яка представилась співробітником ВАТ «Кіровоградгаз» за адресою [ADDRESS], шляхом обману та зловживання довірою [PERSON], заволоділа належною йому газовою колонкою, завдавши останньому матеріальних збитків та відповідно до постанови про початок досудового розслідування від 17.11.2014 року, винесеної прокурором прокуратури м. Кіровограда Д.Головач, розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню № 42014120010000071 за заявою [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, разом з тим, позивач не повідомив суд, на якій стадії знаходиться зазначене кримінальне провадження, чи проводиться досудове розслідування, чи є обвинувальний вирок, який набрав законної сили, у звязку з чим підстави для звільнення від доказування, визначені ст.61 ЦПК України, відсутні, відповідно, зазначені позивачем обставини щодо протиправного заволодіння працівником ВАТ «Кіровоградгаз» належною йому газовою колонкою також мають бути доведені позивачем шляхом подання суду належних та допустимих доказів. Таким чином, з огляду на викладене вище, на позивача [PERSON] поряд з обовязком довести факт порушення свого субєктивного права відповідачем, також покладено обовязок довести підставу позову, а саме: обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги і з якими закон повязує настання певних правових наслідків, тобто, із цих положень випливає необхідність доведення таких фактів: наявність обставин, з якими закон повязує настання певних правових наслідків для позивача (тобто доведення заявленої підстави позову) та факт порушення його субєктивного права відповідачем, в свою чергу, позивач під час судового розгляду справи не довів суду в порядку ст.60 ЦПК України шляхом подання належних та допустимих доказів зазначених фактів, як не довів суду і розмір заподіяної матеріальної шкоди, визначений останнім в загальному розмірі 10 600 грн. 00 коп., на підставі чого суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з підстав його недоведеності. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору віднести на рахунок держави. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України,

Outcome: dismissed