Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком з надвірними будівлями за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Петропавлівка, вул. Червона, буд. 95, із зняттям її з реєстраційного обліку за цією адресою. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є власником житлового приміщення, що знаходиться за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Петропавлівка, вул. Червона, буд. 95. В будинку зареєстрована відповідач по даній справі [PERSON] та за місцем реєстрації не мешкає з 2013 року без поважних причин та не несе будь - яких витрат по утриманню житлового приміщення. Позивач вказує, що самостійно сплачує всі витрати, які нараховуються на зареєстрованих осіб. Більш того, перебування на державній реєстрації осіб, які не проживають, обмежує право позивача, як власника, оскільки він не може в повній мірі розпоряджатись своїм майном, що є порушенням ст. 150 ЖК України. У звязку з вищевикладеними обставинами позивач змушений звертатися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, які просить суд задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи: Петропавлівської сільської ради Купянського району Харківської області у судове засідання також не зявився, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без участі представника третьої особи і прийняти рішення на розсуд суду згідно вимог чинного законодавства України. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Петропавлівка, вул. Червона, буд. 95 про що свідчать: договір купівлі-продажу частки житлового будинку від 27.02.2012 року (а.с. 5, 6) Витяг з Державного реєстру правочинів під №11050545 (а.с. 7); Витяг про державну реєстрацію прав Купянського бюро технічної інвентаризації №33465808 (а.с. 8); договір купівлі-продажу частки житлового будинку від 06.04.2012 року (а.с. 9, 10); Витяг з Державного реєстру правочинів №11192544 (а.с. 11); Витяг про державну реєстрацію прав Купянського бюро технічної інвентаризації №34352138 (а.с. 12). Згідно акту, затвердженого Петропавлівським сільським головою [PERSON] від 12.06.2017 року (а.с. 13) [PERSON] зареєстрована з 28.03.2012 року за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Петропавлівка, вул. Червона, буд. 95, але фактично з листопада 2013 року не проживає. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії I-ВЛ №026524, Відділом реєстрації актів громадянського стану Купянського виконкому Харківської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 27.01.1997 року зроблено запис за №29 (а.с. 14). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином встановлено, що позивач набув право власності на нерухоме майно на законних підставах, між іншим не заборонених законом. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, що мають в приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, які, окрім іншого, передбачають, що правовідносини, пов'язані зі створенням перешкод здійснення права користування своїм майном, регулюються ст. 391 ЦК України, яка встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.2\~ст. 405 ЦК України\~передбачено, що член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Колишній член сімї власника зберігає право проживання нарівні з членами сімї.. Відповідач без поважних причин не проживає у зазначеному будинку більш ніж рік та втратив зв'язок і зацікавленість до вказаного житла. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. В постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року № 6-57цс11 сформульована для всіх судів України правова позиція про те, що за змістом\~ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У зв'язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved