Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати причину пропущення строку для прийняття спадщини поважною та визначити йому додатковий строк тривалістю у два місяця для подання до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] Після смерті померлої залишилась 1/3 частина житлової квартири за адресою: [ADDRESS], розташована у Дніпровському районі міста Києва. Померлою заповіт складений не був. За відсутності заповіту має місце спадкування за законом. На час смерті його матері він вже декілька років проживав разом із нею та доглядав її під час тривалої хвороби. Однак зареєстрований він був за іншою адресою. Під час отримання консультації у нотаріальній конторі його завірили, що в разі спільного проживання спадкодавця та спадкоємця подавати заяву про отримання спадщини не потрібно. Окрім цього він також важко захворів після смерті матері, у зв'язку із чим і не звертався додатково до нотаріуса. Таким чином він формально пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини, хоча фактично прийняв її і з дня смерті померлої розпоряджається спадковим майном. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло він являється власником 1/3 частини зазначеної квартири. Окрім цього у 2009 році він отримав у спадщину від померлого [PERSON] ще 1/3 частку вказаної квартири. Тобто на даний час він є власником 2/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS]. Після смерті матері він також не намагався здійснити оформлення вказаної квартири, враховуючи, що інших спадкоємців немає, а у вказаній квартирі він проживає до цього часу. На даний час він майже досяг пенсійного віку та має обмежені доходи і в подальшому можливо обміняє наявну квартиру на інше житло з меншою площею (для зменшення комунальних та інших витрат). Однак звернувшись до відповідача для оформлення спадщини він отримав усну відмову із посиланням на пропуск строку для подання заяви. При повторному звернення йому надали витяг (інформаційну довідку) із спадкового реєстру, з якої вбачається, що спадкова справа не заводилася (інформація у спадковому реєстрі відсутня). Тобто ніхто не звертався із заявою про прийняття вказаної спадщини. 12 січня 2016 року він звернувся до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини. Проте у нотаріальній конторі йому повідомили, що строк для прийняття спадщини ним пропущений. В судове засідання позивач, представник позивача не з'явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, суд про причини неявки не повідомив. Уповноважений представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи\-ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача та за згодою позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народився [PERSON], батьками якого записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02 грудня 1998 року, виданого Відділом приватизації житла Харківської районної Держадміністрації, квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON] та [PERSON] у рівних долях (а.с.7). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 травня 2009 року, спадкоємцем майна гр. [PERSON], а саме: 1/3 частини квартири за [ADDRESS] є його син - [PERSON] (а.с.8). Відповідно до акту від 01 квітня 2016 року, затвердженого начальником ЖЕД №407, [PERSON] проживав з грудня 2009 року в квартирі [ADDRESS]. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За час свого життя, [PERSON] заповіту не склала. За вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 12 січня 2016 року до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори звернувся позивач із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено судом, позивачем було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини через необізнаність останнього щодо порядку подання заяви про прийняття спадщини, оскільки останній проживав до дня смерті спадкодавці з останньою та вважав, що прийняв спадщину. Крім того, позивач після смерті спадкодавці захворів та не міг подавати відповідну заяву до нотаріуса. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачем пропущено строк прийняття спадщини з поважних причин, враховуючи, що інших спадкоємців майна померлої не має, а тому вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] тривалістю у два місяці з дня набрання законної сили рішення суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved