Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої непрацездатної дитини, посилаючись на те, що з 09.11.1991 року до 18 травня 2011 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. [PERSON] має захворювання епілепсія генералізована форма, часті абсанси, терапевтично резистентний тяжкий перебіг, в зв»язку з чим постійно потребує матеріальних витрат на лікування, прийом ліків, проходження реабілітаційних курсів, санаторно_курортного лікування. Відповідач проживає окремо матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Тому позивач просить стягнути на її користь додаткові витрати на утримання непрацездатної доньки та компенсацію в розмірі 50% на придбання ліків, а саме 7000 грн. В судове засідання позивач не з»явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної доньки в розмірі 600 гривень на час її хвороби та додаткові витрати на розмірі 7000 гривень. Відповідач в судове засідання не з»явився , через канцелярію суду надав заяву в якій позов визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання непрацездатної доньки в розмірі 600 грн., щомісячно на час її хвороби та додаткових витрат в розмірі 7000 гривень. Третя особа в судове засідання не з»явилась, про час місце розгляду справи повідомлена. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 травня 1995 року народилася [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ № 281788, батьками записані [PERSON], та [PERSON], (а.с. 8). Інвалідність [PERSON] підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 610735 (а.с.14). Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров'я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що розмір аліментів стягуваних з відповідача на утримання непрацездатної [PERSON] слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень, протягом її хвороби. Відповідно до положень ч. 1ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частиною 2 вказаної статті визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тому суд приходить до висновку та вважає що з відповідача слід стягнути додаткові витрати на лікування непрацездатної [PERSON], в розмірі 7000 грн, одноразово. Відповідно до ст..141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень

Outcome: approved