Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] треті особи [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В позові вказав, що він та [PERSON] і [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі крім нього та членів його родини, зареєстрована відповідач [PERSON], [INFO], яка у помешканні не проживає з дня народження. Місце її проживання йому не відоме. Житло відповідач залишила добровільно, витрати по утриманню квартири не несе, її речі у помешканні відсутні. Вказані обставини створюють незручності позивачу, зокрема, по сплаті комунальних послуг, утриманню квартири та отримання субсидії. На підставі викладеного, позивач прохає визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №9 по вул. Костенюк, 3 в с. Засулля Лубенського району Полтавської області. При відкритті провадження судом вирішено розглядати справу в спрощеному провадженні з викликом сторін. В судове засідання учасники справи не зявилися, при цьому від позивача до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.35). Відповідач [PERSON] про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву щодо позову не подала, її виклик в дане судове засідання було здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що відповідає вимогам ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.33). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Треті особи [PERSON] та [PERSON] направили до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.27,28). На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та винесена відповідна ухвала. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Кожному з них належить по 1/3 частки вказаної квартири, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10-13). Згідно довідки виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області № 5821 від 18.12.2018 року за вказаною адресою дійсно зареєстрована онука позивача [PERSON] (а.с.16). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов №695 від 18.12.2019 року у квартирі [ADDRESS] зареєстрована, але фактично не проживає з народження [PERSON], [INFO] (а.с.15). Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 47 Конституції України гарантує право кожному на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, оскільки відповідач без поважних причин понад рік, а саме з 2000 року, не проживає в квартир за вищевказаною адресою, не користується даним житлом, не зявляється в ньому, хоча перешкод в цьому ніхто не чинить, не є його співвласником, не несе жодних витрат по його утриманню, добровільно не знімається з реєстрації в ньому, суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач від сплати судового збору при зверненні до суду звільнений на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.14).

Outcome: approved