Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що 14.01.2019 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» було укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 466829-А в електронному вигляді, відповідно до якого ТОВ «СС ЛОУН» надав позивачу кредит у сумі 6 000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок) зі сплатою 1,33% за кожен день користування кредитом із річною відсотковою ставкою за кредитом у розмірі 478,8% на період з 14.01.2019 по 11.02.2019 р. Згідно графіку платежів до кредитного договору визначено, що сукупна вартість кредиту становить 138,57% від суми кредиту (в процентному виражені) або 8 314,20 грн. (у грошовому вираженні), яка включає в себе: проценти за користування кредитом 2 314,20 грн. та суму кредиту 6 000,00 грн. із річною відсотковою ставкою за кредитом 478,80%, а всього загальна сума заборгованості визначена 8 314,20 грн. Зазначає, що під час укладання кредитного договору позивача не було ознайомлено із предметом та умовами даного кредитного договору та другий примірник даного договору він не отримував. Вказує, що 08.02.2019 р. між ТОВ «СС ЛОУН» та позивачем, було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, яка є невід`ємною частиною кредитного договору, відповідно до якої сторони домовились продовжити строк дії кредитного договору, а саме до 09.03.2019 року. Графіком платежів від 08.02.2019 р. до кредитного договору визначено, що сукупна вартість кредиту становить 173,15% від суми кредиту (в процентному виражені) або 10 389,00 грн. (у грошовому вираженні), яка включає в себе: проценти за користування кредитом 2 314,20 грн. та суму кредиту 6 000,00 грн. із річною відсотковою ставкою за кредитом 478,80%, а всього загальна сума заборгованості визначена 8 314,20 грн. Позивач зазначає, що додаткову угоду № 1 від 08.02.2019 р до кредитного договору не укладав із ТОВ «СС ЛОУН» та не підписував використовуючи електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а отже згідно норм чинного законодавства такий правочин слід вважати недійсним. Зазначає, що 08.02.2019 з метою виконання договірних зобов`язань позивач перерахував ТОВ «СС ЛОУН» грошові кошти в сумі 2 000,00 грн. в рахунок часткового погашення суми заборгованості за кредитним договором. Вказує, що 23.05.2019 року листом за вих.№ 1443/1700 ТОВ «СС ЛОУН» повідомив позивача, що між ТОВ «СС ЛОУН» та відповідачем 23.05.2019 року був укладений Договір факторингу № 40071779-12, згідно з яким відбулося відступлення права грошової вимоги за кредитним договором на загальну суму заборгованості 11194, 20 грн. Позивач зазначає, що 26.07.2019 року отримав від відповідача досудову вимогу про сплату боргу у сумі 11194,20 грн. до 24.07.2019 року із застереженням, що у разі несплати боргу у визначений строк, серед іншого, буде подано позов до суду про стягнення заборгованості. Вказує на те, що 10.02.2020 року, незважаючи, що сума заборгованості не була безспірною, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис за кредитним договором про стягнення заборгованості з позивача на користь відповідача за період з 23.05.2019 року по 31.01.2020 року у сумі 11 194,20 грн., в тому числі прострочену заборгованість за сумою кредиту у сумі 6 000,00 грн., прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у сумі 2 314,20 грн., строкову заборгованість за штрафами і пенями у сумі 2 880,00 грн. Зазначає, що 18.02.2020 року на підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, згідно якої постановлено стягнути з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість у сумі 11 194,20 грн., постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 1 119,42 грн., постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, згідно якої визначено для боржника загальну суму мінімальних витрат у сумі 200,00 грн., постанову про арешт майна боржника. Вказує на те, що 16.03.2020 р. на підставі виконавчого напису приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої постановлено: здійснювати стягнення із доходів боржника у розмірі 20 відсотків, відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника відповідно до ст.68, 70 ЗУ «Про виконавче провадження» на користь стягувача, у першу чергу: витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 400,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню із боржника за виконавчим провадженням № 61307961 складає 12 713,62 грн. Просить визнати виконавчий напис вчинений 10.02.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем зареєстрованого в реєстрі за № 1681 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості за кредитним договором № 466829-А від 14.01.2019 року таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В судове засідання представник позивача адвокат Каменецька Х.Д. та позивач [PERSON] не з`явилися, проте через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі та просили його задовольнити, а також долучити до матеріалів справи докази понесенні позивачем судових витрат у зв`язку із розглядом справи. В судове засідання відповідач ТОВ «Фінфорс» та третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та дату розгляду справи, про що містяться підтверджуючі дані в матеріалах справи, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14.01.2019 року між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» було укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 466829-А в електронному вигляді, відповідно до якого ТОВ «СС ЛОУН» надав позивачу кредит у сумі 6 000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок) зі сплатою 1,33% за кожен день користування кредитом із річною відсотковою ставкою за кредитом у розмірі 478,8% на період з 14.01.2019 по 11.02.2019 р. Судом встановлено, що згідно із графіком платежів до договору № 466829-А від 14.01.2019 р. сукупна вартість кредиту становить 138,57% від суми кредиту (в процентному виражені) або 8 314,20 грн. (у грошовому вираженні), яка включає в себе: проценти за користування кредитом 2 314,20 грн. та суму кредиту 6 000,00 грн. із річною відсотковою ставкою за кредитом 478,80%, а всього загальна сума заборгованості визначена 8 314,20 грн. Судом встановлено, що згідно довідки ПриватБанку від 02.07.2020 № 27597122/18687045 08.02.2019 позивач перерахував ТОВ «СС ЛОУН» грошові кошти в сумі 2 000,00 грн. в рахунок часткового погашення суми заборгованості за кредитним договором. 08.02.2019 р. між ТОВ «СС ЛОУН» та позивачем [PERSON] , було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 466829-А від 14.01.2019 р., яка є невід`ємною частиною кредитного договору, відповідно до якої сторони домовились продовжити строк дії кредитного договору, а саме до 09.03.2019 року. Згідно із графіком платежів від 08.02.2019 р. до додаткової угоди № 1 від 08.02.2019 р., сукупна вартість кредиту становить 173,15% від суми кредиту (в процентному виражені) або 10 389,00 грн. (у грошовому вираженні), яка включає в себе: проценти за користування кредитом 2 314,20 грн. та суму кредиту 6 000,00 грн. із річною відсотковою ставкою за кредитом 478,80%, а всього загальна сума заборгованості визначена 8 314,20 грн. Судом встановлено, що 23.05.2019 року між ТОВ «СС ЛОУН» та відповідачем ТОВ «Фінфорс» був укладений договір факторингу № 40071779-12, згідно з яким відбулося відступлення права грошової вимоги за кредитним договором на загальну суму заборгованості 11194, 20 грн. Судом встановлено, що відповідач ТОВ «Фінорс» направляв позивачу [PERSON] досудову вимогу про сплату боргу у сумі 11194,20 грн. до 24.07.2019 року із застереженням, що у разі несплати боргу у визначений строк, серед іншого, буде подано позов до суду про стягнення заборгованості. Згідно виконавчого напису від 10.02.2020 року зареєстрованого в реєстрі за №1681 10.02.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис за кредитним договором № 466829-А від 14.01.2019 року про стягнення заборгованості з позивача на користь відповідача за період з 23.05.2019 року по 31.01.2020 року у сумі 11 194,20 грн., в тому числі прострочену заборгованість за сумою кредиту у сумі 6 000,00 грн., прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у сумі 2 314,20 грн., строкову заборгованість за штрафами і пенями у сумі 2 880,00 грн. Судом встановлено, що 18.02.2020 року на підставі виконавчого напису від 10.02.2020 року зареєстрованого в реєстрі за №1681 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61307961, згідно якої постановлено стягнути з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість у сумі 11 194,20 грн., винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, згідно якої постановлено стягнути з боржника [PERSON] основну винагороду у сумі 1 119,42 грн., винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, згідно якої визначено для боржника [PERSON] загальну суму мінімальних витрат у сумі 200,00 грн. та винесено постанову про арешт майна боржника згідно якої накладено арешт на все майно боржника у розмірі суми стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження. 16.03.2020 р. на підставі виконавчого напису від 10.02.2020 року зареєстрованого в реєстрі за №1681, приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої постановлено: здійснювати стягнення із доходів боржника у розмірі 20 відсотків, відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника відповідно до ст.68, 70 ЗУ «Про виконавче провадження» на користь стягувача, у першу чергу: витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 400,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню із боржника за виконавчим провадженням № 61307961 складає 12 713,62 грн. Судом встановлено, що згідно ухвали Садгірського районного суду м.Чернівці від 23.07.2020 року заяву [PERSON] про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі винонавчого напису - задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 10.02.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем зареєстрованого в реєстрі за № 1681 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості за Кредитним договором № 466829-А від 14.01.2019 року, яке проводиться приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною в межах виконавчого провадження № 61307961. Судом встановлено, що документи на підставі яких було зроблено виконавчий напис від 10.02.2020 року зареєстрований в реєстрі за № 1681 в матеріалах справи відсутні. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачи, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 7 839,40 грн. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано наступні документи: - ордер; - договір про надання правової (правничої) допомоги від 23.11.2019 року; - попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат; - розрахунок № №1/1008066 виконаних робіт за надання правничої допомоги від 23.07.2020 року; - квитанції, що які свідчать про вартість фактичних витрат, пов`язані з розглядом справи; - квитанції ПриватБанку від 16.06.2020 р. на суму 4500,00 грн. та на суму 500,00 грн. з оплати авансу адвоката; - квитанція №1/1008066 від 23.07.2020 р. з оплати гонорару адвоката та компенсація його витрат на суму 2839,40 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що присутні підстави для задоволення витрат на правничу допомогу. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору за подачу позову та подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 1 261,20 грн. та з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені ним на правову допомогу в розмірі 7 839,40 грн.

Outcome: approved