Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] « Про визнання недійсним договору дарування». В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 16 квітня 2015 року померла [PERSON] , яка була власником будинку розташованого за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Руська Лозова вулиця Островського дім №80, який належав їй на праві приватної власності. Згідно заповіту будинок, що знаходиться за даною адресою переходить у власність в рівних частинах на праві спільної часткової власності двом синам спадкоємцям померлої : [PERSON] відповідачу 2 та [PERSON] позивачу. 08.09.2016 року позивач отримав лист по пошті в якому містилась заява від [PERSON] відповідача 1 про намір продати 1/2 частки житлового будинку за ціною, що складає 260000 тисяч гривень. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що 26 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування ? частки житлового будинку за реєстрований №2207, посвідчений приватним ноетріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого власником даної частини будинку стала [PERSON] Позивач посилається на те, що договір укладений між [PERSON] та [PERSON] є удаваним , оскільки приховує в собі намір відповідача 2 перешкодити позивачу реалізувати своє переважне право купівлі частини у справі спільної часткової власності . Так, відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини регулюватимуться правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Так відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. 26.08.2016 року між 2 відповідачем та 1 відповідачем було укладено договір позики. З метою забезпечення виконання цього договору позики, [PERSON] у той же день запропонувала укласти договір дарування 1/2 частки житлового будинку, що належав [PERSON] Таким чином, фактично укладені договори позики та дарування маскують собою договір купівлі-продажу зазначеної частини житлового будинку, оскільки містять всі ознаки , які характерні для даного типу договорів . Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не зявились, в заяві підтримують позовні вимоги і просять їх задовольнити в повному обсязі, просять розглядати справу у їх відсутність без фіксації технічними засобами. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, відповідно до поданої спільної заяви , позовні вимоги визнають відповідно до ст. 174 ЦПК України, просять розглядати справу у їх відсутність . Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суд не повідомив , що не перешкоджає розглядати справу у його відсутність . Суд , дослідивши матеріали справи , прийшов до висновку про наступне . Судом встановлено, що 16 квітня 2015 року померла [PERSON] яка була власником будинку розташованого за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Руська Лозова вулиця Островського дім №80, який належав їй на праві приватної власності. Згідно із заповіту будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою переходить у власність в рівних частинах на праві спільної часткової власності спадкоємцям померлої - [PERSON] відповідачу 2 та [PERSON] позивачу. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що 26 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування ? частки житлового будинку за реєстрований за №2207, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого власником даної частини будинку стала [PERSON] . Позивач посилається на те, що договір укладений між [PERSON] та [PERSON] є удаваним , оскільки приховує в собі намір відповідача 2 перешкодити позивачу реалізувати своє переважне право купівлі частини у справі спільної часткової власності . Судом встановлено, що відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини регулюватимуться правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Так відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. 26.08.2016 року між відповідачами по справі було укладено договір позики. З метою забезпечення виконання цього договору позики, ними було укладено договір дарування 1/2 частки житлового будинку, що належала [PERSON] на праві спільної часткової власності, ігноруючи при цьому переважне право купівлі- продажу вказаної частки іншим співвласником - позивачем . Таким чином,суд вважає, що фактично укладені договори позики та дарування маскують собою договір купівлі-продажу зазначеної частини житлового будинку, оскільки містять всі ознаки , які характерні для данного типу договорів , а саме : оплатність , двосторонній характер. До Дергачівського районного суду Харківської області від 02.03.2017 року № 3977/17 ВХ надійшла спільна заява від відповідачів у справі на підставі ст. 174 ЦПК України , в якій вони: визнають позов з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог в повному обсязі, визнають, що договір дарування укладений між ними від 26.08.2016 року щодо ? частки житлового будинку , що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Руська Лозова вул. Островського буд. 80 серія , реєстровий номер 2207, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та договір позики укладений від 26.08.2016 року є удаваними, так як фактично між ними було укладено договір купівлі-продажу ? частки за суму в розмірі 77880 грн. Відповідачі визнають переважне право позивача [PERSON] на купівлю частки у спільній частковій власності ? частки житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Руська Лозова вул. Островського буд. 80 та визнають за ним право власності на ? частку житлового будинку; Перший відповідач передає свій примірник договору позики від 26.08.2016року з письмовою відміткою про отримання грошей на цьому примірнику договору та письмову розписку про отримання грошей від позивача та оригінал договору дарування ? частки житлового будинку від 26.08.2016 року, що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Руська Лозова вул. Островського буд. 80 реєстровий номер 2201 позивачу. Другий відповідач передає примірник договору позики від 26.08.2016 року позивачу. Під час отримання оригіналів примірників документів, які вказані в п 3 позивач компенсує першому відповідачу [PERSON] гроші, які були передані [PERSON] при відчуженені своєї частки житлового будинку. Факт отримання грошей перший відповідач підтверджує письмовою розпискою. Одночасно позивач, відмовляється від відшкодування судового збору та інших витрат повязаних з розглядом справи. [PERSON] та [PERSON] жодних претензій майнового або іншого характеру до [PERSON] не мають. Відповідно дост. 55 Конституції Україниправа і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За ст. 124 Конституції України\~юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно до\~ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ч. 1ст. 3 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїхпорушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 356 ч.1 ЦК України Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ст.362 ч.1,ч.2 , ч.4 ЦК України У разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. Згідно з ч. 1\~ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Частина 2\~ст. 174 ЦПК України\~передбачає, що до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем, суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Відповідно до ч.4\~ст. 130 ЦПК України\~при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому\~ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідачі позов визнали, таке визнання є безумовним і не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, суд

Outcome: approved