Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовомпосилаючись на те, що 23 листопада 2006 року він одружився з відповідачкою по справі і 20 березня 2007 від спільного проживання у них народилась дитина [PERSON] . Під час перебування у шлюбі їх сім`я проживала у господарстві його, позивача батьків, у селі Виноград Коломийського району Івано-Франківської області. У 2010 році через постійні непорозуміння їх шлюбні відносини фактично припинились і дружина разом із сином переїхали проживати за місцем її реєстрації до своїх батьків у с. Нижня Велесниця Коломийського району . Вказує, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20.07.2010 шлюб між ними розірвано, неповнолітню дитину [PERSON] залишено на проживанні з матір`ю і він позивач відповідально ставився до виконання своїх батьківських обов`язків, надавав колишній дружині [PERSON] грошові кошти на утримання сина та придбання необхідних речей, систематично сплачував встановлену суму аліментів, особисто купляв і передавав йому необхідні речі, намагався як найчастіше його бачити, спілкуватись, займатись його вихованням, навчанням та дозвіллям. Син [PERSON] прихильно ставиться до нього та його батьків, які зі свого боку, як дідусь та бабуся, люблять і також прихильно ставляться до нього, прагнуть особистих зустрічей та намагаються піклуватися ним, забезпечуючи належне матеріальне утримання, фізичний і духовний розвиток. Однак, відповідач з незрозумілих йому причин надумано створює йому, позивачу та його батькам перешкоди у спілкуванні з сином, позбавляє сина можливості користуватись придбаними ним речами, у тому числі мобільним телефоном, перешкоджає їхнім зустрічам, не дає можливості спільно з сином проводити час та нормально спілкуватись, приймати участь у його вихованні, забезпеченні відпочинку та оздоровлення. Всі намагання врегулювати даний спір призводять лише до невиправданої агресії відповідача та конфліктів з нею, до непорозумінь, які негативно позначаються на дитині. Зазначає, що колишня дружина одружилась із [PERSON] , у шлюбі в них народилась дитина , з яким вони троє, а також син [PERSON] проживають у господарстві [PERSON] в смт. Отинія Коломийського району. Фактично, сім`я [PERSON] та [PERSON] до сина [PERSON] як дитини від іншого шлюбу, гірше ставиться, ніж до своєї спільної дитини, якій ними завжди та у всьому надаються переваги та приділяється значно більше уваги. Таке їх відношення до [PERSON] призводить до його психологічних та емоційних страждань. Саме тому він потребує постійної уваги, догляду й піклування люблячого батька, який проживає окремо, а також уваги дідуся та бабусі . Однак, відповідач свідомо зневажає його та сина родинні почуття, а також його, позивача права щодо участі у вихованні сина, перешкоджає йому та штучно створює обставини, через які він не може зустрічатися з дитиною. З метою захисту інтересів дитини та своїх інтересів, усунення перешкод у спілкуванні з сином, він неодноразово звертався в Комісію з питань захисту прав дитини Коломийської районної державної адміністрації, його звернення розглядались, приймались рішення, якими визначались час та місце його зустрічей з дитиною. За результатами останнього звернення рішенням Комісії з питань захисту прав дитини від 04.05.2017 визначено час та місце його зустрічі з дитиною. Однак, відповідач [PERSON] рішення Комісії умисно не виконує, своєю провокативною та протиправною поведінкою продовжує перешкоджати йому у зустрічах із сином, не дає можливості приймати участь у його вихованні, фізичному, духовному та моральному розвитку, забезпечувати належне матеріальне утримання, оздоровлення та відпочинок. Його прохання про залишення йому дитини на вихідні дні, спільне відвідування його батьків, тимчасовий виїзд на екскурсії чи на відпочинок в інші міста України, а тим більше в інші країни світу, [PERSON] відхиляє без будь-яких обґрунтувань і подальших обговорень. Всупереч інтересам дитини, відмовляючи у наданні згоди на виїзд [PERSON] з ним під час канікул для відпочинку та оздоровлення на морі, у тому числі за кордон України, не даючи йому можливості бачитись зі своїми дідусем та бабусею , [PERSON] відвозить його до своєї матері у с. Нижня Велесниця Коломийського району, де залишає на весь літній період, проживаючи з новою своєю сім`єю та іншою своєю дитиною в смт. Отинія, взагалі не займаючись вихованням [PERSON] . Відповідач [PERSON] безпідставно забороняє залишатись синові ночувати з ним, позивачем у житловому будинку його батьків за адресою: с. Виноград Коломийського району, а також у квартирі батьків у м. Коломия. Однак у судовому засіданні ствердив, що не пам ятає, коли відповідач чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, що рік тому спілкувався з сином [PERSON] , навчанням дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідував, що син [PERSON] не бажає спілкуватися з бабусею, а також, що син йому повідомив, що мама забороняє їм спілкуватись. Вважає, що його синові у новоствореній відповідачем сім ї приділяється менше уваги як народженій дитині від другого шлюбу. Просить суд зобов`язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною - [PERSON] та її вихованні, не перешкоджати йому, [PERSON] , брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, визначити такі способи його, як батька участі у вихованні дитини: щоденне не обмежене у часі особисте спілкування з дитиною будь-якими засобами зв`язку; щоденне не обмежене у часі особисте побачення з дитиною у будь-яких місцях, у тому числі залишення її на ніч за місцем його реєстрації та проживання у житловому будинку його батьків за адресою: [ADDRESS] , а також у квартирі його батьків у [ADDRESS] ; тимчасове спільне проживання сина з батьком на вихідні та святкові дні, а також під час канікул; участь у навчально-виховному процесі дитини, спільний відпочинок, екскурсії на території України та поїздки за кордон, оздоровлення, освітні, спортивні, культурні та розважальні заходи; забезпечення місця для спільного проживання, матеріальне утримання, надання грошових коштів, придбання необхідних одягу та речей, оплата за заняття з викладачами, гуртки, секції, навчання, оформлення необхідних документів, тощо; щоденне не обмежене у часі особисте спілкування засобами зв`язку та особисте побачення з дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] . Зобов`язати [PERSON] щорічно надавати йому нотаріально посвідчений дозвіл на спільний виїзд із сином з України, у будь-які країни світу, для здійснення екскурсій, відпочинку та оздоровлення. Також просить стягнути з відповідача судові витрати Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, подала до суду відзив на позов, підтримавши котрого пояснила, що категорично заперечує проти заявленого позову, вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими, такими що не доводяться належними та допустимими доказами. Підтвердила, що шлюб між ними розірвано, а сина [PERSON] залишено проживати з нею, відповідачем. Вказує, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до ст. 181 СК України . Однак, враховуючи зазначені норми законодавства, фактичні обставини, відповідач [PERSON] фактично з часу розірвання шлюбу та з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів відмовлявся надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини [PERSON] , ухилявся від сплати аліментів, дбати про її матеріальний стан, здоров`я дитини, її фізичний, духовний розвиток. Зазначає, що відповідач участі у матеріальному утриманні дитини не приймає, наведені ним доводи, щодо заборони дитині користуватися речами, які придбані позивачем, жодним чином не підтверджуються . Які саме речі придбано позивачем у позові не наводяться , квитанцій суду не подано , як і доказів надання дитині матеріальної допомоги . Просить звернути увагу, що станом на 01.06.2018 року згідно довідки Коломийського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області заборгованість у відповідача складала 19\~584 грн. Постановами державного виконавця встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон , у праві керування транспортними засобами , у праві полювання, у праві користування вогнепальною зброєю . Вказує, що під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Позивачем [PERSON] будь-яких належних доказів щодо вчинення нею перешкод у спілкуванні з сином суду не надано . Навпаки, стверджує, що не заперечує проти спілкування батька з дитиною, однак син має 12 років і теж має свою думку щодо спілкування з батьком . Вказує, що [PERSON] з причин негативного ставлення до нього батьком, неповаги до його прав, відмовляється від спілкування та зустрічей з останнім, а спілкування з батьком не відповідають інтересам дитини . На її прохання спілкуватися з батьком, син реагує стривожено, що негативно впливає на нього . Позивач звертався до органу опіки та піклування Коломийської РДА, який на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення, постановив рішення про визначення участі позивача [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] надав право батькові брати участь у вихованні сина, у 1 і 3 суботу місяця з 12 до 18 год. та 2 і 4 неділю місяця з 12 до 18 год. Проте, позивач, нехтує даним рішенням комісії з прав дитини маючи можливість бачитися з сином, не зустрічається з дитиною з невідомих причин, а при зустрічах із сином, його ображає. Позивач має можливість вирішувати питання, пов язані з фізичним та духовним розвитком сина, підвищувати його свідомість щодо оточуючого світу, забезпечувати його усім необхідним матеріально. Проте, його ставлення як батька до виконання своїх обов`язків негативне. Вказує, що відповідач не приходить до школи, де навчається син, не відвідував батьківські збори, не цікавився його успішністю. Належних доказів створення нею, відповідачем будь яких перешкод щодо виконання позивачем батьківських обов`язків не має. Вказує, що його дії в першу чергу порушують права та суперечать інтересам дитини, перешкоджають нормальному вихованню дитини. Позивач умисно не виконує рішення органу опіки та піклування. Тільки після звернення до правоохоронних органів про невиконання батьком покладених на нього обов`язків, втручання органу державної виконавчої служби, позивач як захист, звернувся з даним позовом до суду. Вказує, що позивачем не надано доказів, які б стверджували про чинення нею, [PERSON] йому перешкод у зустрічах з дитиною, відповідно до наданого висновку органу опіки та піклування від 04.05.2017 року. Просить суд в заявлених позовних вимогах відмовити. Представник третьої \~особи: Служби у справах дітей Коломийської районної державної адміністрації суду пояснила, що до них звернувся [PERSON] з питанням визначення місця та часу зустрічі з сином [PERSON] . Вивчивши дане питання комісія з питань захисту прав дитини на засіданні 04.05.2017 р. вирішила визначити час та місце зустрічі [PERSON] з дитиною [PERSON] , 2007 р.н. у І і ІІІ суботу місяця з 12 до 18 год та ІІ та ІV неділю місяця з 12 до 18 год. , про що свідчить Витяг з протоколу № 7 засідання Комісії. Заслухавши пояснення сторін, враховуючи думку представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи та докази надані на обгрунтування вимог та їх заперечень, встановив наступні обставини та фактичні ним правовідносини. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю відповідачем по справі [PERSON] , відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 липня 2010 року (а.с.10,11). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов стану сім`ї від 14.06.2019 року [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] та братом [PERSON] ,2013 р.н. [PERSON] забезпечений усім необхідним для всебічного розвитку, матеріально-побутові умови проживання задовільні. Згідно Витягу з протоколу № 7 засідання Комісії з питань захисту прав дитини від 04.05.2017 року комісія вирішила визначити час та місце зустрічі жителя с. Виноград [PERSON] з дитиною [PERSON] , 20.03.2007 року у І і ІІІ суботу місяця з 12 до 18 год та ІІ та ІV неділю місяця з 12 до 18 год.(а.с.13-14) Між сторонами існує спір, позивач, батько дитини стверджує що створено перешкоди з боку матері вона ж відповідач щодо участі батька у вихованні дитини. Частиною 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із\~статтею 153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частини першої\~статті 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Положеннями\~статті 157 СК України\~передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно із частинами першою та другою\~статті 159 СК України,\~якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Допитаний у судовому засіданні малолітній [PERSON] суду пояснив, що проживає з матір`ю, вітчимом та молодшим братом і усім забезпечений. Останній раз він спілкувався з батьком більше року. Він не проти спілкуватися з батьком, і мама дозволяє йому спілкуватись з батьком, однак вказує як основну причину небажання спілкування, що тато образливо висловлюється про маму. Батько до школи не навідується. З бабусею (матір`ю батька) спілкується. Бажає проживати в подальшому біля матері. Посилання позивача на те, що він відповідально ставився до виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання сина не знаходять свого підтвердження та спростовуються розрахунком заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа наданого Коломийським міськрайонним відділом ДВС від 26.07.2019 з якої вбачається, що [PERSON] станом на 01.07.2019 мав заборгованість 19\~584 грн. (а.с.32-33) Посилання позивача на те, що відповідач чинить вплив на дитину у зв`язку з чим він не бажає бачитись з батьком, що чинить перешкоди у їхньому спілкуванні та подібне не підтверджено належними засобами доказування та спростовано показаннями самої дитини. Щодо вимоги про зобов`язання відповідача надавати щорічно нотаріально посвідчений дозвіл на спільний виїзд дитини з батьком з України, така суперечать чинному законодавству. За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та встановлює визначений органом опіки і піклування спосіб участі батька у вихованні дитини, оскільки такий спосіб відповідатиме інтересам малолітньої дитини, яка має право на спілкування з батьком, а також інтересам сторін, які мають рівні права у вихованні дитини. Інші вимоги позивача є такими, що задоволенню не підлягають, оскільки позивач, як батько, не позбавлений можливості брати участь у навчально-виховному процесі дитини, оздоровленні, освітніх, спортивних, культурних та розважальних заходах, матеріальному утриманні , надання грошових коштів та інше . Рішення органу опіки та піклування є чинним, час спілкування дитини з батьком визначено вказаним рішенням, а позивачем не доведено, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною [PERSON] ,2007 р.н. та її вихованні , перешкоджає йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною. На підставі\~\~ ст.ст.\~19,141,155,157,159 Сімейного Кодексу України,\~\~\~\~

Outcome: partial