Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ФОП [PERSON] про визнання права власності на нежитлову будівлю літ. «А-9», розташовану у місті Харкові по проспекту Тракторобудівників, будинок 2 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1368008063101). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22 червня 2018 року між позивачем і відповідачем було укладено договір на будівництво в порядку пайової участі, відповідно до умов якого відповідач (забудовник) зобовязався здійснити приведення обєкта у придатний для використання стан шляхом проведення поточного ремонту, а Замовник (Пайовик) зобовязується взяти участь у фінансуванні робіт з поточного ремонту в обсязі 100 % необхідного фінансування і прийняти закінчений обєкт. Обєктом відповідно до вказаного договору сторони визначили нежитлову будівлю літ. «А-9» загальною площею 9430,00 кв. метрів по проспекту Тракторобудівників, 2 у м. Харкові. 23.10.2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про застосування штрафних санкцій у вигляді передачі будівлі у власність позивача «як є». Відповіді на зазначене звернення від відповідача позивач не отримав. У звязку з тим ,що відповідач не виконав умови договору ,позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нежитлову будівлю літ. «А-9», розташовану у місті Харкові по проспекту Тракторобудівників, будинок 2 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1368008063101). Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить позов задовольнити, розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов . Представник відповідача проти позову не заперечує, доводи позивача не оспорює, просить справу розглядати за відсутності представника відповідача. Відповідач ФОП [PERSON] через канцелярію суду подала до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги визнала у повному обсязі. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22 червня 2018 року між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] було укладено договір на будівництво в порядку пайової участі, відповідно до умов якого відповідач (забудовник) зобовязався здійснити приведення обєкта у придатний для використання стан шляхом проведення поточного ремонту, а Замовник (Пайовик) зобовязується взяти участь у фінансуванні робіт з поточного ремонту в обсязі 100 % необхідного фінансування і прийняти закінчений обєкт. Обєктом відповідно до вказаного договору сторони визначили нежитлову будівлю літ. «А-9» загальною площею 9430,00 кв. метрів по проспекту Тракторобудівників, 2 у м. Харкові. Власником зазначеної нежитлової будівлі є відповідач, що підтверджується рішенням господарського суду Харківської області від 18.09.2008 р. № 40/163-08, яке у встановленому порядку набрало законної сили, та договором про розірвання договору купівлі-продажу від 22.06.2018 р. за р.н. 1338. Пунктом 3.2 укладеного сторонами договору на будівництво в порядку пайової участі передбачено, що відповідач (забудовник) повинен був закінчити виконання робіт по обєкту й передати його позивачу (замовнику) не пізніше 30 вересня 2018 року, що фактично відповідачем виконано не було. Згідно із п. 5.2 цього договору на будівництво в порядку пайової участі у випадку порушення строків виконання відповідачем (забудовником) своїх зобовязань за цим договором позивач має право на свій вибір: 1) вимагати сплати штрафу у розмірі суми вартості будівлі; 2) прийняти будівлю у власність в порядку накладення на забудовника (відповідача) штрафних санкцій. 23.10.2018 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про застосування штрафних санкцій у вигляді передачі будівлі у власність позивача «як є». Відповідачем зазначена вимога позивача була отримана, але відповіді на неї відповідач не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 627, ст. 629 Цивільного кодексу України з урахуванням вимог ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 546 Цивільного кодексу України договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання, ніж передбачені законом (зокрема, ч. 1 цієї ж статті ЦК). Відповідно до ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до пп. 1, 6 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права та зміна правовідношення. Відповідно до абз. 12 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Укладеним сторонами договором на будівництво в порядку пайової участі від 22.06.2018 року (пункт 5.3 договору) визначено, що відповідно до абз. 12 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України на виконання п. 5.2 цього Договору Пайовик має право звернутись до суду з позовом про визнання (встановлення) права власності на обєкт нерухомості, що є предметом цього Договору. Таке право виникає у пайовика у випадку порушення строків виконання відповідачем (забудовником) своїх зобовязань за цим договором. Відповідно до ч. З ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 6 ст. 263 ЦПК України передбачено, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Відповідно до чч. 1,4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь- якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, відповідачем визнано позов в повному обсязі, суд вважає, що в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved