Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON],про визнання права власності на спадкове майно, який в подальшому було уточнено, в якому в обґрунтування якого зазначив, що 31 серпня 2015 року помер [PERSON], похованням якого займався позивач. Позивач є онуком померлому [PERSON], оскільки [PERSON], рідна бабуся позивача, перебувала у шлюбі з дідусем та якого я вважав за рідного, оскільки з 2009 року разом з бабусею та дідусем проживала однією сімєю, а вже після смерті бабусі яка наступила 28 березня 2013 року мешкав разом з дідусем. Після смерті дідуся позивач у передбачений законом ст. ст. 1269, 1270 ЦК України строк звернувся до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. При зверненні до нотаріальної контори, позивач зазначив також відповідача по справі, як онука дідуся та двоюрідного брата позивача, натомість відповідач не виявив бажання звернутися до нотаріальній контори з заявою на прийняття спадщини, тому після смерті дідуся позивач є єдиним спадкоємцем. Після смерті дідуся відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді: земельної ділянки № 55 площею 0,600 га. в СК «Керамик-2» розташованого на території с. Григорівка Запорізького району Запорізької області, грошових вкладів, які знаходяться Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», у ВАТ «Державний ощадний банк України», ? частки квартири [ADDRESS], та автомобіля. На теперішній час вже після спливу шестимісячного строку після смерті дідуся, зясувалося, що позивач не може через нотаріальну контору оформити право власності на усе спадкове майно, оскільки є частково втрачені правові документи на спадкове майно, а тому йому рекомендовано нотаріальною конторою звернутися з позовом до суду. У судове засідання позивач не з'явився, натомість на адресу суду надав заяву, про розгляд справи без його участі та просив суд задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилися, про день слухання справи повідомлявся належним чином, заперечень до суду не надав. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, згідно до свідоцтва про смерть виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, серія 1-ЖС № 338208 на імя [PERSON], вбачається, що 31 серпня 2015 року він помер, актовий запис № 6319 видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, серія 1-ЖС № 338208. Після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді земельної ділянки № 55 площею 0,600 га. в СК «Керамик-2», грошових вкладів, які знаходяться Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», у ВАТ «Державний ощадний банк України», ? частки квартири [ADDRESS], та автомобіляLACETTI NF 196, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Судом встановлено, що позивач починаючі з 2009 року та на день звернення до суду з відповідним позовом проживав разом з дідусем однією сім'єю, та разом з дідусем є співвласником ? частки квартири [ADDRESS] в якій й мешкали разом, займався похованням дідуся. Згідно до спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] вбачається, що спадщину після його смерті прийняв позивач по справі, який звернувся до Третьої Запорізької державної контори з заявою на прийняття спадщини за законом та є єдиним спадкоємцем за законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст.1223 ЦК України, якщо не було заповіту, тоді право на спадщину за законом одержують спадкоємці першої черги. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадщину позачергово. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, вбачається, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, інших спадкоємців передбачених ст. ст. 1261-1263 ЦК України та які звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не має. За ч. 2 ст. 3 СК сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. В порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України позивач прийняв спадщину. Згідно до спадкової справи позивач після смерті [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки не мав з дідусем кровного звязку, та згідно до вимог чинного законодавства України прийняв спадщину та є єдиним спадкоємцем. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Належність спадкового майна [PERSON] [INFO] у вигляді: ? частки квартири [ADDRESS], грошових вкладів у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» та у ВАТ «Державний ощадний банк України», автомобіляLACETTI NF 196, державний реєстраційний номер [NUMBER] підтверджується матеріалами справи, а тому беручи до уваги, що право власності на усе спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON]було набуте до його смерті та на підставі відповідних документів, суд вважає, що зазначене майно входить до складу спадкового майна після смерті [PERSON], тому, позовні вимоги позивача, який є єдиним спадкоємцем за законом та який прийняв спадщину у порядку передбаченому законом, є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved