Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в подальшому уточнивши її, до [PERSON], за участю третьої особи ПрАТ «УАСК АСКА» та просить стягнути з відповідачки на його користь суму франшизи у розмірі 1 000, 00 грн., суму реальних збитків у розмірі 955, 00 грн., упущену вигоду в розмірі 125 000, 00 грн., а також суму судового збору у розмірі 1 300, 00 грн. При цьому позивач посилається те, що 30 грудня 2011 року [PERSON], керуючи автомобілем «Хюндай Акцент» д/н [NUMBER] по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі, не вибравши безпечну швидкість та дистанцію, не врахувавши дорожні умови, вчинила дорожньо-транспортну пригоду, зіштовхнувшись з автомобілем «Опель Омега», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], що зупинився попереду, в результаті чого автомобілю позивача були заподіяні значні механічні пошкодження. Останній автомобіль належить на праві приватної власності позивачу. Також [PERSON] зазначає, що в подальшому вина [PERSON] була підтверджена постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2012 року, якою він був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки автотранспортний засіб марки «Хюндай Акцент» д/н [NUMBER], що належить [PERSON], в рамках дії Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був застрахований ПрАТ «УАСК АСКА» згідно договору ОСЦПВ №АА1174903, то останній відшкодував позивачу суму нанесеної матеріальної шкоди в частині механічних пошкоджень завданих автомобілю позивача. Однак ПрАТ «УАСК АСКА» не сплатила суму франшизи у розмірі 1 000, 00 грн., а також суму окремих збитків, понесених позивачем внаслідок вищевказаного ДТП. Крім того, позивач вказує, що внаслідок пошкодження автомобіля він не зміг здійснювати підприємницьку діяльність з перевезення пасажирів протягом п'яти кварталів, внаслідок чого поніс збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 125 000, 00 грн., що також просить стягнути з відповідачки. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні не визнав позовні вимоги [PERSON] та вказав, що позивач не наводить доказів того, що суми, відшкодованої йому ПрАТ «УАСК АСКА» було недостатньо для відновлення пошкодженого автомобіля. Також зазначив, що на підтвердження суми упущеної вигоди позивач надав звіт СПД за третій квартал 2011 року, однак з даного звіту не можна зробити висновок, що за наступні п'ять кварталів ним міг бути отриманий прибуток у розмірі 125 000, 00 грн., оскільки для вирішення розміру доходів необхідно встановити обсяг виручки саме за ці п'ять кварталів, а також встановити час простою автомобіля у зв'язку з його ремонтом. Крім того, [PERSON] не мав наміру відновлювати пошкоджений автомобіль, про що свідчить те, що він продав окремі його частини. Представник відповідача ПрАТ «УАСК АСКА» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшли письмові пояснення представника з відповідними додатками у вигляді платіжних доручень, які підтверджують відшкодування страхових виплат [PERSON] Просить розглядати справу за його відсутності.. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, прийнявши до уваги докази, вислухавши думки сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 грудня 2011 року [PERSON], керуючи автомобілем «Хюндай Акцент» д/н [NUMBER] по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі, не вибравши безпечну швидкість та дистанцію, не врахувавши дорожні умови, вчинила дорожньо-транспортну пригоду, зіштовхнувшись з автомобілем «Опель Омега», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], що зупинився попереду, в результаті чого автомобілю позивача були заподіяні значні механічні пошкодження. Останній автомобіль належить на праві приватної власності позивачу, що підтверджується копією технічного паспорту на керування транспортним засобом (а. с. 3), а також ліцензійною карткою серії [NUMBER] (а. с. 11). В подальшому вина [PERSON] у вищевказаному ДТП була підтверджена зібраними доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії №585563 від 18 серпня 2012 року, постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 17 серпня 2012 року, поясненнями [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також відповідною схемою ДТП. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2012 року [PERSON] була визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 6), однак провадження по справі про притягнення її до адміністративної відповідальності закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Таким чином, у судовому засіданні встановлений причинно-наслідковий зв'язок між вищевказаною дорожньо-транспортною пригодою та механічними ушкодженнями, спричиненими автомобілю позивача. Так, неправомірними діями відповідачки автомобілю «Опель Омега», д/н [NUMBER], що належить [PERSON] було завдано матеріальну шкоду. Судом також встановлено, що автотранспортний засіб марки «Хюндай Акцент» д/н [NUMBER], що належить [PERSON], в рамках дії Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був застрахований ПрАТ «УАСК АСКА» згідно договору ОСЦПВ №АА1174903. Тому ПрАТ «УАСК АСКА» відшкодувало позивачу суму нанесеної матеріальної шкоди в частині механічних пошкоджень завданих його автомобілю, у розмірі 31 542, 27 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями за період з 28 листопада 2012 року по 14 лютого 2013 року (а. с. 73-86). Факт сплати третьою особою вищевказаної суми не заперечувався позивачем у судовому засіданні. Однак ПрАТ «УАСК АСКА» не сплатила на рахунок позивача суму франшизи у розмірі 1 000, 00 грн., як частину збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування у відповідності до ст. 9 Закону України «Про страхування». Виходячи зі змісту п. 12.1 ст. 12 та п. 37.5 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то компенсувати позивачу суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги [PERSON] щодо стягнення на його користь з [PERSON] суму франшизи у розмірі 1 000, 00 грн. У судовому засіданні доведено також, що в результаті ДТП від 30 грудня 2011 року позивачем понесені додаткові витрати на суму 955, 00 грн., яка складається з: витрат на послуги евакуатора у розмірі 850, 00 грн., що підтверджується квитанцією №421110005 від 11 січня 2012 року; комісії за оплату послуг у розмірі 25, 00 грн., що підтверджується квитанцією №421110006 від 11 січня 2012 року та витрат на послуги спеціального майданчику МРЕВ-1 у розмірі 68, 00 грн., що підтверджується квитанціями №275086 та №275088 від 11 січня 2012 року, а також комісії банку у розмірі 12, 00 грн., що підтверджується квитанціями №275087 та №275089 від 11 січня 2012 року (а. с. 12, 13). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності з ч. 2, 5 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок зіткнення декількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну позивача в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, суд враховує положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов 'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв 'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Тому суд вважає, що реальні збитки у розмірі 955, 00 грн. також підлягають відшкодуванню відповідачкою на користь [PERSON] Щодо вимог позивача в частині відшкодування на його користь суми упущеної вигоди у розмірі 125 000, 00 грн., то суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що автомобіль «Опель Омега», д/н [NUMBER], що належить [PERSON], був задіяний для внутрішніх перевезень пасажирів, як таксі, що випливає з відповідної ліцензійної картки ФОП [PERSON] серії [NUMBER] (а. с. 11). П. 2 ч. 2 ст. 22, ст. 1166 ЦК України та п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачена можливість відшкодування га користь потерпілої особи суми не отриманих доходів (упущеної вигоди). На підтвердження суми упущеної вигоди позивач надав звіт СПД за третій квартал 2011 року (а. с. 8), з якого вбачається, що обсяг виручки за надання послуг з перевезення пасажирів та послуг диспетчера за третій квартал 2011 року складає 26 964, 00 грн. Однак, суд вважає, що з даного звіту не можна зробити висновок, що за наступні п'ять кварталів ним міг бути отриманий прибуток у розмірі 125 000, 00 грн., оскільки для вирішення розміру доходів необхідно встановити обсяг виручки саме за цей період, а також встановити час простою автомобіля у зв'язку з його ремонтом. До того ж, жодних допустимих доказів на підтвердження того, що позивач міг отримати за вищевказаний період суму доходів у розмірі 125 000, 00 грн., а також доказ того, що він не працював протягом даного періоду та не отримував інших доходів, до суду надано не було. Це кореспондує загальним положенням процесуального законодавства (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже якщо позивач пред'являє вимогу про відшкодування реальної шкоди та/або упущеної вигоди, він має надати докази наявності таких збитків (платіжні або інші документи, що підтверджують витрати, документи, що підтверджують наявність упущеної вигоди тощо). Крім того, судом встановлено, що страхові кошти, отримані позивачем від третьої особи, не були витрачені на відновлення пошкодженого автомобіля чи на придбання нового транспортного засобу. Також [PERSON] не передав пошкоджений автомобіль відповідачці після виплати страхових коштів у повному обсязі, що суперечить вимогам Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Вищевказані обставини не заперечувались також і позивачем, а тому вважається доведеними у судовому засіданні. Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] не мав наміру відновлювати пошкоджений автомобіль, про що свідчить те, що він продав окремі його частини, а сам автомобіль був проданий близько року тому шляхом проведення аукціону ПрАТ «УАСК АСКА». Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок звернення до суду з позовом [PERSON] поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 280, 00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідачки. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial