Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради, за яким просить: -визнати за ним право на спадкування за законом як спадкоємця четвертої черги як таким, що проживав зі спадкодавцем [PERSON], яка померла 20 листопада 2014 року, однією сімєю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини; -визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є його падчеркою. Їй на праві власності належала зазначена квартира. [PERSON] померла 20 листопада 2014 року. Спадкоємців за законом після її смерті, які б перебували із померлою у кровному спорідненні, не залишилося. Позивач вважає, що має право спадкувати після падчерки в якості спадкоємця четвертої черги, оскільки більше ніж пять років за вказаною адресою мешкав разом з [PERSON] однією сімєю, доглядав її, оскільки остання через тяжке захворювання потребувала постійної сторонньої допомоги. Нотаріусом позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, тому він вимушений звернутися за захистом свого права до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Відповідач [PERSON] міська рада та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи, в судове засідання представників не направили, про причини неявки суд не повідомили. За ухвалою суду справа розглянута за відсутності відповідача та третьої особи в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с. 28), 20 листопада 2014 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла належна померлій квартира [ADDRESS], що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 100). За ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру «Заповіти/спадкові договори» (а.с. 115) вбачається, що [PERSON] заповіту після себе не залишила. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як передбачено ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки КП «ЖЕП № 19» (а.с. 112) вбачається, що [PERSON] на момент смерті була зареєстрована за адресою: [INFO], б. 5, кв. 58, і єдиною особою, зареєстрованою разом з останньою за вказаною адресою на момент її смерті був позивач [PERSON]. При досліджені копії спадкової справи до майна [PERSON] (а.с. 102-117) встановлено, що єдиною особою, яка звернулася до нотаріуса з приводу прийняття спадщини також є позивач [PERSON], який 18 травня 2015 року подав до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в якості спадкоємця за законом. Позивач визнає той факт, що кровне споріднення між ним та [PERSON] відсутнє. Особи, які б могли прийняти спадщину після смерті [PERSON] з підстав кровного споріднення, дослідженими судом доказами не встановлені. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. 03 червня 2015 року нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 117), якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки позивачем не надано документів, необхідних для встановлення проживання однією сімєю із спадкодавцем не менше як пять років до часу відкриття спадщини. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права на спадкування в якості спадкоємця за законом четвертої черги, суд виходить з наступного. Оцінені в сукупності: -копія свідоцтва про [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20); -копія свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 22); -копія свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24); доводять той факт, що [PERSON] була падчеркою позивача [PERSON] Допитані в судовому засіданні у якості свідків сусіди [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що позивач [PERSON] постійно мешкав за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Воронцова, б. 5, кв. 58. Його падчерка [PERSON] хворіла раком, і навесні 2009 року він перевіз її до себе в квартиру і з того часу вони мешкали в ній разом. [PERSON] з останньою мешкали однією сімєю, мали спільний бюджет, [PERSON] доглядав за [PERSON] та піклувався про неї, а після смерті здійснив її поховання. Вказані докази с своєму взаємозвязку поза всяким розумним сумнівом доводять той факт, що [PERSON] проживав зі спадкодавцем [PERSON] однією сімю більш як пять років до часу відкриття спадщини. За наведених обставин, останній на підставі ст. 1264 ЦК України набув право на спадкування після її смерті в якості спадкоємця четвертої черги за законом. Разом з тим, підтвердити таке право іншим способом, ніж рішенням суду, позивач не може. За ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Визнання права є способом захисту права, передбаченим п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. За наведених обставин, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, суд виходить з наступного. Як розтлумачив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Судом визнане право позивача на спадкування, і за таких обставин наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, отже відсутні підстави для застосування такого виключного способу захисту права, як визнання права власності на спадкове майно. На підставі викладеного, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Outcome: partial