Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезгаданим позовом, посилається на те, що відповідач в кінці 2008 року розпочала без оформлення дозвільних документів реконструкцію своєї квартири. Вона самочинно зайняла коридор загального користування на першому поверсі будинку. В наступному вона порушила цілісність конструкцій несучих стін шатрового даху та покриття будинку: демонтувала стіну в коридорі, на яку опиралась конструкція шатрового даху, самовільно облаштувала кімнату на другому поверсі над загальним коридором першого поверху. При цьому, відповідач тривалий час не дає можливості спеціалістам-покрівельникам КП «ЖЕО» проводити необхідний ремонт покрівлі. Це призвело до неодноразових підтоплень його квартири атмосферними водами, таянням снігу тощо. Крім цього, відповідач при проведенні ремонтно-будівельних робіт на головному фасаді 2-го поверху будинку, допустила падіння уламків цегли та цементного розчину на навіс з полікарбонату на відкритій лоджії його квартири, пошкодивши його. За вчинення адміністративного правопорушення, відповідач двічі притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП у 2009 році, однак висновків не зробила. Крім матеріальних збитків, відповідач заподіяла позивачу моральну шкоду, яка полягає у тому, що він протягом трьох років неправомірних дій відповідача втратив душевний спокій, нормальний сон, періодично підвищується артеріальний тиск. Із-за затоплення, в його квартирі появився грибок на стінах, жиле приміщення втратило нормальний вигляд, відповідач жодного разу за весь цей час не вибачилася перед ним та веде себе по відношенню до нього зухвало. Розмір моральної шкоди він оцінює в сумі 5 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав подану заяву в подальшому з уточнюючими позовними вимогами. Усно заявив, що бажає стягнення згідно п.1 позовних вимог з відповідача суми 1931,00 грн. згідно з проведеною експертизою. Вказав, що проживає в будинку з 1968 року, а відповідач з 2007 року. Просив стягнути з відповідача в його користь 695 грн. вартості ремонту коридору, за сходову клітку стягнення відмовляється, оскільки як йому повідомили в КП «ЖЕО» вона не є його власністю. Щодо підвалу, то зазначив, що не має на нього документації за ним має наглядати КП «ЖЕО». Щодо п.6 позовних вимог вказав, що стіна являється несучою, і її необхідно відновити. Представник позивача [PERSON] підтримав думку свого довірителя та додав, що відповідач не отримувала дозвільних документів та самочинно зайняла коридор загального користування, демонтувала стіну. Заподіяно моральну шкоду позивачу внаслідок трьохрічних неправомірних дій відповідача, які виразилися у порушенні душевного спокою та підвищенню артеріального тиску. Зазначив, що експертиза проводилася в посуху, ДАБК та ЖЕО це зафіксувало. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити позивачу у його позові. Представник 1 відповідача - [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо позовних вимог, вказавши, що на покрівлі жодних дір немає і він не готовий позивачу нічого платити. Ключа до дверей також не готовий дати. Коридор не є в плані його квартири і будь-якої документації на нього не має. Зніс проміжну стіну довжиною 1,5 м, її товщина була 10 см (цегла стояла ребром) і утворився прохід шириною 70 см. Висота стіни становила 2,6 м і балка на неї не спиралася. Дозволу на знесення стіни туалету - не мав, але ця стіна позначена на плані його квартири. Раніше це було приміщення туалету. Представник 2 відповідача - [PERSON] в судовому засіданні вказала, що в квартирі [ADDRESS] заливу не було, покрівля пошкоджена над балкою. Коридор знаходиться в спільному користуванні. В задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем та його представником не доведено заподіяної матеріальної та моральної шкоди. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що до позивача в даній квартирі жив п.Савшак. Частина бляхи була порубана(можливо і ним) на збитки. Над квартирою позивача тече кут. Коли міняли вікна падала штукатурка на пластик, зауваження не робив щодо цього, а представник відповідача говорив щось таке, що відкупить. Представник третьої особи в судове засіданні не з»явився, попередньо подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Щодо задоволення позову, покладається на думку суду. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.09.2009 року. Власниками квартири №5 за вищезазначеною адресою є відповідач. Згідно технічного паспорта квартира №2, яка належить позивачу знаходиться на першому поверсі будинку, а квартира відповідачів №5 - на другому. Згідно технічного плану до будинку до квартири позивача зображено вихід в коридор загального користування з приміщення позначеного на плані п.1 площею 4,7 кв.м. Звідси вбачається право позивача на користування цим коридором, в якому стороною відповідача неправомірно перешкоджається. Дану обставину стороною відповідача чомусь не було визнано та мотивовано тим, що позивач має інший вхід до будинку (своєї квартири) з вулиці. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Згідно Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 2 березня 2004 року та від 9 листопада 2011 року № 14-рп/2011 встановлено, що відповідно до Конституції України всі суб»єкти права власності рівні перед законом. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися допоміжними приміщеннями, в тому числі із питань улаштування мансард, надбудови поверхів та інше. Отже, вказаний коридор належить власникам квартир [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В судовому засіданні сторони не заперечували той факт що була знесена стіна на другому поверсі будинку, яка доходить до даху. Однак, позивач помилково стверджує про те, що дана стіна є несучою і її наявність впливає на цілісність конструкції шатрового даху. Вказане стверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи №2604 від 25.01.2014 року. При знесенні цієї стіни (перегородки, як зазначено у згаданому висновку) порушено вимоги ДБН А.2.2-3-2004 та Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, які зазначені в п.1 вищезгаданого висновку експертизи. Однак, такими незаконними діями відповідач не порушив права позивача. Відтак, в задоволенні п.6 позовних вимог слід відмовити. Частиною 2 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку Відповідно до ст. 152 Житлового кодексу Української РСР переобладнання і перепланування жилого будинку (квартир), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради. Згідно ч.ч. 1 та 5 ст. 319 ЦК України власник, володіючи, користуючись та розпоряджаючись своїм майном на власний розсуд, не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності інших громадян, інтересам суспільства. Судом встановлено, що вартість ремонту навісу на відкритій лоджії квартири в розмірі 891,20 гривень. Представником відповідача [PERSON] не заперечувалось проведення ним як її чоловіком будівельних робіт над вказаним навісом, однак заперечувалось будь-яке пошкодження внаслідок цього. Разом з тим, актом обстеження житлового будинку на [ADDRESS] від 13 березня 2012 року, зафіксовано що «власник квартири №5 [PERSON] при проведенні ремонтно-будівельних робіт на головному фасаді другого поверху, через падіння уламків цегли та цементного розчину пошкоджено навіс на відкритій лоджії квартири №2 з полікарбонату»(а.с.14). Дану обставину в судовому засіданні підтвердили і сам позивач і свідок [PERSON] Крім того, наявність пошкодження полікарбонатної покрівлі веранди квартири [ADDRESS] зафіксовано також і у висновку судової будівельно-технічної експертизи №204 від 25.01.2014 року. У цьому документі вказано, що станом на час проведення дослідження в покрівлі наявні пошкодження у вигляді отворів діаметром до 0.10 см.кв. та невеликих тріщин в окремих місцях. Зважаючи на відсутність в розпорядженні суду інших доказів, що б вказували на можливі причини завданих пошкоджень покрівлі, суд приходить до переконання про підставність заявленої позовної вимоги по своїй суті. Зазначене у висновку про наближеність старих дерев не спростовує вищенаведеного, оскільки являється натяком на ймовірну іншу причину, у вигляді припущення, перелік яких можна було б продовжити із зазначенням випадання опадів у вигляді граду чи поривів сильного вітру і т.п. За цим фактом позивачем заявлено до стягнення суми у розмірі 891 гривні 20 копійок, розмір якої підтверджено чеками про вартість витратних матеріалів. В судовому засіданні позивачем та його представником - адвокатом [PERSON] було висловлено бажання про стягнення за цією вимогою значно більшої суми, яка зазначена у висновку експерта. Судом, під час засідання в свою чергу було додатково роз`яснено про необхідність дотримання стороною в цій ситуації вимог, передбачених ст.31 ЦПК України. Однак таке роз`яснення було залишено без належного реагування. Відтак, зважаючи на норму ст.11 ч.1 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача суму у розмірі 891 гривні 20 копійок. Про стягнення різниці між сумою вказаною у висновку експертизи №2604 від 25.01.2014 року та задоволеною до стягнення позивач має право додатково звернутися до суду. Щодо стягнення з відповідача вартості ремонту сходової клітки до підвалу та самого підвалу, то суд приймає до уваги те, що позивач не являється власником цих приміщень, оскільки такі перебувають у спільному користуванні усіх мешканців будинку; ці приміщення перебувають на балансі КП «ЖЕО»(третьої особи по справі, що не заявила самостійних вимог, та й взагалі не виявила бажання приймати участь в судовому засіданні); не встановлено по справі доказів причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та можливими завданими збитками, їх вартості(п.п.2,3,4 висновку судової будівельно-технічної експертизи №204 від 25.01.2014 року). Відтак позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Щодо стягнення з відповідача вартості ремонту коридору квартири то вимоги в цій частині, зважаючи на положення п.2,3,4 висновку судової будівельно-технічної експертизи №204 від 25.01.2014 року до задоволення також не підлягають. Суперечності із цього приводу згаданого висновку із викладеним у звіті ПП «Експерт МАШ»(проведений оцінювачем [PERSON].), до уваги судом братись не можуть, зважаючи на різну правову природу цих документів, а також значущості для справи саме судової експертизи з огляду на відповідну процедуру її проведення, залучення до цього сторін, попередження експерта про кримінальну відповідальність і таке інше. Разом з тим, суму по оплаті за звіт про оцінку відшкодування збитків в розмірі 350 гривень, слід стягнути з відповідача, як витрати, пов`язані із вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи(п.5 ч.3ст.79 ЦПК України). Тим більше, тут слід врахувати і той факт, що згаданий Звіт був підданий сумніву стороною відповідача, що змусило позивача заявити клопотання про проведення судової експертизи та провести її оплату. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, а також у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди, суд зважає на незначний та неумисний характер правопорушення, відсутність надання позивачем будь-яких доказів глибини фізичних та душевних страждань, а тому присуджує до стягнення з відповідача суму у розмірі 500 гривень. Відповідно - пропорційно і судовий збір у сумі - 21,41 гривень. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат по справі, які складаються з наступного: судові витрати 21,41 гривень (моральна шкода) + витрати по оплаті роботи адвоката за складання позовної заяви - 300 гривень (а.с.16) + 300 гривень за ведення цивільної справи (а.с.38) + 214, 60 гривень в зв`язку із задоволенням вимог майнового та зобов`язального характеру + 350 гривень плати за звіт про оцінку відшкодування збитків + 1713,60 гривень як оплата висновку судової будівельно-технічної експертизи №204 від 25.01.2014 року = разом 2899,61 гривень. Витрати позивача по оплаті послуг за видачу Дрогобицьким БТІ та ЕО копій технічних паспортів до судових витрат не відносяться та до стягнення з відповідача не підлягають, як з огляду на це так і у відповідності до вимог ст.11 ч.1 ЦПК України.

Outcome: dismissed