Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, мотивуючи його тим, що з 2014 по 2018 рік вони з відповідачкою по справі, проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання, [INFO] , у них народилася донька - [PERSON] . З часом спільне життя з відповідачем не склалося та їх шлюбні відносини були припинені. Після припинення шлюбних відносин дитина проживала з відповідачем, та перебувала на її повному утриманні. Турбуючись про майбутнє своєї дитини він 16 квітня 2019 року подарував їй, згідно договору дарування, квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією договору. При укладенні договору відповідачка діючи в інтересах неповнолітньої дитини вказала, що будь-яких майнових вимог до нього щодо сплати аліментів не має. Через декілька місяців з дня укладення договору дарування відповідачка почала створювати йому перешкоди в спілкуванні з дитиною. Дані дії відповідача сприяли його зверненню до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, як органу опіки та піклування. 04 лютого 2020 року розпорядженням голови Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 31 було визначено спосіб його участі у вихованні дитини, а саме часи спілкування з нею три рази на тиждень. При цьому даним розпорядженням відповідачка була попереджена про не створення йому перешкод в спілкуванні з дитиною. Проте відповідачка порушуючи дане розпорядження продовжувала і далі створювати йому перешкоди в спілкуванні з дитиною. В середині літа 2020 року, турбуючись про літнє оздоровлення дитини він повідомив відповідача про це, але остання заперечила проти його пропозиції. Дана відмова відповідача сприяла його повторному зверненню до третьої особи, як органу опіки та піклування. 27 липня 2020 року розпорядженням голови Обухівської районної державної адміністрації Київської області №279 йому було надано дозвіл на оздоровлення та проведення спільного відпочинку з малолітньою дитиною, що підтверджується копією розпорядження. На початку грудня 2020 року в поштовому відділенні він отримав судовий наказ Обухівського районного суду Київської області по цивільній справі № 372/3226/20 про стягнення з нього, на користь відповідачки аліментів на утримання їхньої дитини в розмірі ј частини його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується копією судового наказу. На час видачі Обухівським районним судом Київської області судового наказу він подарував дитині квартиру, про що відповідачка суд не повідомила, тим самим ввела суд в оману. На даний час він подарував дитині нерухоме майно, його утримує та сплачує кошти дитині, що вказує на його право просити суд зменшити мені розмір аліментів, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом. 16.02.2021 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення по справі підготовчого судового засідання. 06.05.2021 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив повністю, посилаючись на спроможність позивача сплачувати аліменти у раніше встановленому судом розмірі, та вказав на обґрунтування заперечень викладених в відзиві на позов поданих раніше. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, зменшивши розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів його доходу, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Вислухавши позивача, представників сторін, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. З 2014 по 2018 рік позивач [PERSON] , проживав однією сім`єю, без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] . Під час спільного проживання, [INFO] , у них народилася донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. З часом спільне життя з відповідачем не склалося та сторони припинили шлюбні відносини. Після припинення шлюбних відносин дитина проживала з відповідачем, а перебувала на повному утриманні позивача. Турбуючись про майбутнє своєї дитини 16 квітня 2019 року позивач подарував їй, згідно договору дарування, квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування. При укладенні договору відповідачка діючи в інтересах неповнолітньої дитини вказала, що будь-яких майнових вимог до позивача щодо сплати аліментів не має. Через декілька місяців з дня укладення договору дарування відповідачка почала створювати позивачу перешкоди в спілкуванні з дитиною. Дані дії неправомірні дії відповідача сприяли зверненню позивача до третьої особи, без самостійних вимог, Обухівської районної державної адміністрації Київської області, як органу опіки та піклування. 04 лютого 2020 року розпорядженням голови Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 31 було визначено спосіб участі позивача у вихованні дитини, а саме часи спілкування з нею три рази на тиждень, що підтверджується копією розпорядження. При цьому даним розпорядженням відповідачка була попереджена про не створення позивачу перешкод в спілкуванні з дитиною. Відповідач порушуючи дане розпорядження продовжувала і далі створювати позивачу перешкоди в спілкуванні з дитиною. В середині літа 2020 року, турбуючись про літне оздоровлення дитини позивач повідомив відповідача про це, але остання заперечила проти пропозиції позивача. Дана відмова відповідача сприяла повторному зверненню позивача до третьої особи,як органу опіки та піклування. 27 липня 2020 року розпорядженням голови Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 279 позивачу було надано дозвіл на оздоровлення та проведення спільного відпочину з малолітньою дитиною, що підтверджується копією розпорядження. На початку грудня 2020 року в поштовому відділенні позивач отримав судовий наказ Обухівського районного суду Київської області по цивільній справі № 372/3226/20 про стягнення з мене, позивача по справі, на користь відповідача аліменти на утримання нашої дитини в розмірі ј частини моїх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується копією наказу. Наказом було мені роз`яснено, що згідно із ч.7 ст.170 ЦПК України я маю право звернутися до суду про зменшення розміру аліментів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно із роз`ясненнями, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. При цьому у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (абзац 4 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Згідно зі статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На час видачі Обухівським районним судом Київської області судового наказу позивач подарував дитині квартиру, про що відповідачка суд не повідомила, тому ця суттєва обставина не враховувалась судом при визначенні розміру аліментів. Згідно ч.2 ст.190 СК України встановлено, що «у разі укладення такого договору, той із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язується утримувати дане майно, що відповідач не здійснює. На даний час позивач подарував дитині нерухоме майно, і позивач його утримує та сплачує кошти дитині, що вказує на його право зменшити розмір аліментів. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим, згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів. При цьому згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено, під час судового розгляду та підтверджується матеріалами справи на даний час батько дитини [PERSON] , утримує спільну дочку з відповідачем, турбується про майбутнє дитини, подарував їй квартиру, бере участь у її вихованні, та оздоровленні. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено та підтверджено належними доказами, що позивач бере безпосередню участь в утриманні дитини, забезпеченні її, оздоровленні, та забезпеченні житлом, подарував неповнолітній дитині своє житло, чим погіршив власні житлові умови та покращив житлово-побутові умови проживання дитини, тому суд вважає можливим зменшити розмір аліментів призначених судовим наказом Обухівського районного суду Київської області від 18.11.2020 року до визначеного позовом та чинним законодавством розміру - 1/6 частини від всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відзив відповідача суд вважає необґрунтованими, оскільки вимоги позову ґрунтуються на законі, визначений позовом розмір аліментів на утримання спільної із відповідачем дитини передбачений законом і є достатнім для задоволення потреб дитини, при цьому сторони мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, а розмір доходу позивача унеможливлює сплату аліментів у раніше визначеному розмірі. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача повністю.

Outcome: approved