Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Довгинцівський відділ державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про надання розстрочення виконання судового рішення, а саме просив суд розстрочити сплату заборгованості зі сплати аліментів, що утворилася у [PERSON] , [INFO] , перед [PERSON] станом на 01 грудня 2019 року на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] на 48 (сорок вісім) місяців, призначивши до сплати на користь [PERSON] заборгованості по 4355,72 гривень, щомісячно протягом 48 (сорок вісім) місяців. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2009 ку з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] було стягнуто аліменти розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після ухвалення вказаного вище рішення суду, а саме в період з 2010-2013 року, позивач та Відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбних відносин, та позивач добровільно сплачував усі кошти на утримання доньки. В подальшому позивач та відповідач усно\~домовились про\~добровільну сплату\~аліментів,\~після чого\~Відповідач пообіцяла\~забрати виконавчий\~лист з\~Державної виконавчої\~служби.\~В подальшому,\~у 2013\~році спільне\~проживання між\~сторонами було\~припинене.\~На даний\~момент Позивач\~офіційно не\~працевлаштований.\~Тимчасово працює\~за кордоном.\~25\~листопада 2019\~року в\~аеропорту «Бориспіль»\~щодо Позивача,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~службовою особою\~було прийнято\~Рішення про\~відмову в перетинанні державного кордону України громадянину, який досяг 16-річного віку. В подальшому стало відомо, що підставою такого Рішення є Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, винесене державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Карповою М.О. 29 березня 2019 року. Тільки в цей момент Позивачеві стало відомо, ще стягнення за виконавчим листом не припинялась. Позивачем 28 листопада 2019 року було подано заяву про ознайомлення з виконавчим провадженням. 03 грудня 2019 року було надано таку можливість , про що наявна відмітка і матеріалах виконавчого провадження. Також 03 грудня було надано довідку про розмір заборгованості за аліментами. До дати ознайомлення з матеріалами провадження жодної Постанови Позивач не отримував, ані про відкриття провадження, а ні викликів державной виконавця, а ні самої Постанови про заборону виїзду за кордон. Таким чином, на даний момент Позивачеві стало відомо про наявність боргу зі сплати аліментів станом на 01.12.2019 року в розмірі 149 005,11 грн, штрафу в сумі 60 069,43 грн. Тобто на даний момент у Позивача наявна заборгованість понад 200 тис грн ( урахуванням виконавчого провадження). Разом з тим, позивач працює за кордоном і для погашення даної заборгованості має виїхати за кордон. Таким чином. Заборона виїзду з кордон унеможливлює погашення існуючої заборгованості. За таких обставин, враховуючи наявність у нього значної суми заборгованості по сплаті аліментів, він не має можливосі сплатити вказану суму боргу відразу, а тому змушений звернутися до суду із вказаним позовом Позивач жодним чином не уникає свого обов`язку зі сплати аліментів, утримання власної дитини. За вказаних обставин, з метою забезпечення належного виконання своїх зобов`язань з відповідного погашення заборгованості по сплаті аліментів в межах своїх можливосте позивач звернувся до суду із вказаним позовом. З урахуванням суми боргу Позивач має можливість сплачувати щомісяця до 5000 тисяч гривень в рахунок існуючої заборгованості, також сплачувати щомісячні зобов`язання з аліментів. Ухвалою суду від 28 лютого 2020 року провадження по справі відкрито в загальному провадженні та призначено підготовче судове засідання. Відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] було стягнуто аліменти у розмірі ј частини всіх видів доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач зазначає, що при розгляді справи про стягнення аліментів у судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, що вказано безпосередньо у самому рішенні. Зазначене вище рішення суду після набрання ним законної сили було пред`явлене до виконання. Позивач зазначає, що у період з 2010-2013 року, позивач та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбних відносин, та відповідач добровільно сплачував усі кошти на утримання доньки. В подальшому позивач та відповідач домовились про добровільну сплату аліментів, після чого відповідач пообіцяла забрати виконавчий лист з Державної виконавчої служби. З вказаними обставинами відповідач категорично не погоджується, оскільки вони зовсім не відповідають дійсності так як жодної домовленості у період з 2010 року до 2013 року між позивачем та відповідачем щодо порядку сплати аліментів на утримання доньки не було, позивач достовірно знав про пред`явлення рішення суду про стягнення з нього аліментів до виконання, однак неправдиво вказує у своїй позовній заяві про нібито усну домовленість з відповідачем, про добровільну сплату аліментів на утримання доньки і обіцянку відповідача забрати виконавчий лист з Державної виконавчої служби. Надалі, у позовній заяві зазначається про те, що на даний момент позивач офіційно не працевлаштований та тимчасово працює за кордоном. Однак, позивачем не надано жодних доказів того, що він з 2013 року в Україні не міг знайти роботу при цьому не надано доказів, що останній перебував на обліку у центрі зайнятості і для нього не знайшли з 2013 року по сьогоднішній день вакантної посади за його спеціалізацією. Крім того позивач не надає доказів того, що його життя суттєво змінилось з моменту стягнення з нього аліментів, а посилаючись на те, що він тимчасово працює за кордоном позивачем не надано доказів працевлаштування за кордоном та факту отримання там заробітної плати, тобто, не надано копій закордонного паспорту, трудового договору, довідки про працевлаштування та заробітну плату, тощо, які могли б свідчити про те, що відповідач дійсно тривалий час працює закордоном. Тобто, протягом такого тривалого проміжку часу, а саме з 2013 року до 25 листопада 2019 року доки службовою особою не було прийнято Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України позивачу, він не сплачуючи аліментів на утримання доньки, навіть не цікавився життям своєї дитини, не переймався її потребами, не з`ясовував в які речі вона одягається та якими продуктами харчується, не задавав собі напевно позивач питання, а чи має відповідач фінансову можливість належним чином утримувати їх спільну доньку без його допомоги весь час. З позовної заяви вбачається, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на тому, що позивач не ухиляється від сплати аліментів, бажає виконати своє зобов`язання в розумні строки та доступні суми погашення. Позивач вказує, що предметом розгляду даної справи є саме питання неможливості своєчасного виконання позивачем своїх аліментних зобов`язань, однак виникає питання чому ж тоді тривалий час працюючи закордоном як зазначає позивач та отримуючи там заробітну плату він не сплачував аліменти на утримання дитини, а згадав про існування доньки лише тоді коли не зміг виїхати закордон та почав з`ясовувати причину встановленого обмеження у перетині кордону. Тож, в такі добрі наміри позивача стосовно утримання доньки не має довіри, оскільки, фактично з моменту припинення спільного проживання з відповідачкою позивач жодного разу не надавав ані матеріальної, ані іншої допомоги на утримання доньки, а продовжив жити звичним для нього життям ніби доньки у нього ніколи і не було. За таких обставин, немає жодної гарантії, що маючи можливість виїзду закордон позивач буде сплачувати заборгованість зі сплати аліментів, яка утворилася на момент звернення з позовною заявою до суду, а не продовжить і надалі ухилятись від сплати аліментів на утримання доньки, оскільки зникне перешкода у перетині державного кордону та позивач зможе виїхати за межі України де не буде жодних гарантій того, що позивач буде виконувати рішення суду та буде сплачувати заборгованість зі сплати аліментів, оскільки наявність рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області про стягнення аліментів не спонукала його виконувати обов`язок утримувати доньку та забезпечувати її всім необхідним. З позовної заяви вбачається, що позивач не заперечує стосовно розміру заборгованості за аліментами, яка існує. Згідно із розрахунком заборгованості за аліментами, наданим державним виконавцем станом на 01.12.2019 року, заборгованість позивача по сплаті аліментів на утримання дитини становить 149005 грн. 11 коп. Позивач зазначає, що не повідомлявся належним чином про відкриття виконавчого провадження та про наявність Постанови про заборону виїзду за кордон, однак це не спростовує його обізнаності про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення про стягнення з нього аліментів. Проте свої зобов`язання позивач вчасно не виконував. Відповідач вважає, що позивачем не доведено фактичних обставин, які свідчать про погіршення його матеріального становища, а також наявність таких сімейних обставин, які б могли стати підставою для розстрочення сплати заборгованості по сплаті аліментів аж на 48 місяців, вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, безпідставними та недоведеними. 07.05.2020 року відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення неустойки ( пені ) за прострочення сплати аліментів та просила суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , 2\~116 001,59 гривень (два мільйона сто шістнадцять тисяч одна гривня 59 копійок), неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування зустрічного позову вказала, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2009 року з [PERSON] (надалі - позивача за первісним позовом) на користь [PERSON] (надалі відповідач за первісним позовом) на утримання доньки [PERSON] , [INFO] було стягнуто аліменти у розмірі ј частини всіх видів доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважаю за необхідне зазначити, що при розгляді справи про стягнення аліментів у судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, що вказано безпосередньо у самому рішенні (копія рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області міститься в матеріалах справи). Зазначене вище рішення суду після набрання ним законної сили було пред`явлене до виконання. Після чого постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження примусового виконання виконавчого листа № 2-941/09 виданий 21 жовтня 2009 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області. Однак, позивачем за первісним позовом аліменти на утримання доньки не сплачувались та наразі на підставі виникнення заборгованості зі сплати аліментів, останнього обмежено в перетині державного кордону України, що фактично і стало підставою звернення позивача за первісним позовом до суду з позовною заявою предметом розгляду якої є саме питання неможливості своєчасного виконання позивачем своїх аліментних зобов`язань. Тобто, доки службовою особою не було прийнято Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України позивачу, ним не сплачувались аліменти, а тому в зв`язку з тим, що у нього накопичилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки, відповідач за первісним позовом вважає за доцільне реалізувати право стягнути з відповідача як боржника, неустойку (пеню) до моменту повного погашення заборгованості або ухвалення рішення суду. Станом на 29 квітня 2020 року заборгованість відповідача за період з 03 липня 2010 року по 01 грудня 2019 року по сплаті аліментів становить 149005, 11 грн. (сто сорок дев`ять тисяч п`ять гривень 11 копійок), що підтверджується Довідкою-Розрахунком згідно виконавчого листа 2-941/09 виданого 21 жовтня 2009 року про стягнення аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідно до висновку Верховного суду України, який міститься у постанові ВС України по справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року: Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зважаючи на вище вказане, загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати\~аліментів в\~період з\~03.07.2010\~року по\~01.12.2019\~рокустановить 2\~116 001,59 гривень, розрахунок розміру пені додається до позовної заяви. Враховуючи те, що відповідач зобов`язаний утримувати свою доньку, але матеріальної допомоги для належного рівня життя він не надав ні добровільно, ні за рішенням суду, та більше того постійно ухилявся від виконання покладених на нього обов`язків щодо утримання своєї дитини, а законодавством встановлено можливість стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, позивач за зустрічною позовною заявою вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідачем за зустрічним позовом подано відзив згідно якого вказано, що дійсно рішенням суду від 21 жовтня 2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після ухвалення вказаного вище рішення суду, а саме в період з 2010-2013 р, [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації (шлюбних відносин, та [PERSON] добровільно сплачував усі кошти на утримання доньки. В подальшому останні усно домовились про добровільну сплату аліментів, після чого [PERSON] пообіцяла забрати виконавчий лист з Державної виконавчої служби. В подальшому, у 2013 році спільне проживання між сторонами було припинене. 25 листопада 2019 року в аеропорту «Бориспіль» щодо [PERSON] , службовою особою було прийнято Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України. В подальшому стало відомо, що підставою такого Рішення є Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, винесена державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг, Карповою М.О. 29 березня 2019 року. Тільки в цей момент [PERSON] стало відомо, що стягнення за виконавчим листом не припинялось. За таких обставин у [PERSON] виникла заборгованість зі сплати аліментів, які останній не оскаржує, так як любить свою дитину, але із-за відсутності коштів відразу сплатити всю суму нарахованих аліментів, він вимушений звернутися до суду із позовом про розстрочення сплати заборгованості зі сплати аліментів. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] не визнає, та просить їх залишити без задоволення з наступних підстав. Згідно із ч.І статті 196 СК України у разі\~виникнення заборгованості\~з особи,\~яка зобов`язана\~сплачувати аліменти\~за рішенням\~суду або\~за вленістю\~між батьками,\~одержувач аліментів\~має право\~на стягнення\~ойки (пені)\~у розмірі\~одного відсотка\~суми несплачених\~аліментів за\~кожен прострочення\~від дня\~прострочення сплати\~аліментів до\~дня їх\~повного ення\~або до\~дня ухвалення\~судом рішення\~про стягнення\~пені,\~але не\~більше відсотків\~заборгованості.\~

Outcome: partial