Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив: 1) встановити факт родинних відносин, а саме, що він є племінником померлої [INFO] [PERSON] ; 2) встановити факт того, що він прийняв спадщину після смерті [INFO] [PERSON] ; 3) визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 5,15 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, в порядку спадлкування за законом після смерті [PERSON] . В обгрунтування позову зазначив, що [INFO] померла його тітка [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з земельної частки (паю) № 225 орієнтовною площею 5,15 умовних кадастрових гектарів, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, та домоволодіння в с. Попове Новосанжарського району Полтавської області. Згідно довідки Попівської сільської ради Новосанжарського району від 22.03.2019 року № 47, земельна частка (пай) [PERSON] за № 225 згідно схеми організації території земельних часток (паїв) знаходиться на території Попівської сільської ради в межах розпайованих земель КСП «Попівське» Новосанжарського району Полтавської області. Згідно з листів відділу у Новосанжарському районі Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області від 26.03.2019 року № 120/113-19 та від 16.04.2019 року № 34-16-0.32-181/173-19 на ім`я [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Новосанжарською РДА по КСП «Попівське» 20.02.1998 року за № 13574. Також у своїх листах відділ у Новосанжарському районі Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області повідомляє про те, що надати копію сертифікату немає можливості у зв`язку з тим, що [PERSON] за життя отримала сертифікат про право на земельну частку (пай). На даний час оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 20.02.1998 року, що видавався на ім`я [PERSON] , втрачено. Зазначив, що в 2019 році він звернувся до Новосанжарської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті його тітки [PERSON] , однак постановою державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори від 15.04.2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що ним не надано документу, який би підтверджував факт родинних стосунків із спадкодавцем, відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Вказав, що факт його родинних стосунків з померлою тіткою [PERSON] підтверджується такими доказами. Згідно з свідоцтва про його народження від 23.05.1977 року [NUMBER] його батьком є [PERSON] . Він же є рідним братом [PERSON] , про що свідчить спільне прізвище та по батькові його батька та його тітки, а також їхнє спільне місце проживання за адресою: с. Попове Новосанжарського району Полтавської області. Так, згідно посвідки про народження його батька [PERSON] серії [NUMBER] , він народився [INFO] в с. Попове Новосанжарського району Полтавської області, в графі «батько» значиться [PERSON] , в графі «мати» [PERSON] . Згідно з свідоцтва про смерть його батько [PERSON] помер раніше за тітку [PERSON] , а саме [INFO] в с. Попове Новосанжарського району. Отримати копію актового запису про народження своєї тітки [PERSON] він не має можливості, оскільки згідно листа Новосанжарського районного ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області актовий запис про її народження не зберігся. Факт родинних відносин також можуть підтвердити свідки. В позовній заяві позивач зазначив, що його тітка не мала власної сім`ї та дітей, ніколи не була одруженою. Тому рано втративши свого батька, не маючи братів та сестер він постійно підтримував родинні стосунки зі своєю тіткою, зі своїми дітьми постійно приїздили до неї в с. Попове Новосанжарського району, допомагали їй по господарству, що підтверджується спільними фотографіями. Він також здійснював і поховання тітки, що підтверджується наявністю в нього на руках оригіналу свідоцтва про смерть тітки. Після її смерті всі оригінали документів, які були у неї вдома знаходяться в нього, зокрема, пенсійне посвідчення тощо. Він прийняв спадщину після смерті своєї тітки [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, зокрема будинком з господарськими спорудами, в якому вона проживала до дня її смерті. Прийняття спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном підтверджується довідкою Попівської сільської ради від 22.03.2019 року № 49. Враховуючи викладене, у позивача відсутній інший спосіб відновлення свого права на спадкове майно померлої тітки у вигляді права на земельну частку (пай), тому він звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 19.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 26.11.2019 року (а.с. 27, 28). Ухвалою суду від 26.11.2019 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті на 14.01.2020 року (а.с. 42). Позивач та його представник позивача в судовому засіданні підтримували позовні вимоги, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позові. Просили позов задвольнити в повному обсязі. В подальшому в судові засідання не з`явились, надавши заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача - Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Надали заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає повністю (а.с. 76). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши пояснення у вступному слові позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , позивач [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22). Згідно посвідки про народження [NUMBER] батько позивача [PERSON] народився [INFO] в с. Попове Новосанжарського району Полтавської області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] помер [INFO] , що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.06.1977 року (а.с. 11). [INFO] померла [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.11.1999 року (а.с. 9). Відповідно до повідомлення Новосанжарського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області № 215/16.18-04-30 від 09.04.2019 року актового запису про народження [PERSON] з 01.01.1918 року по 01.01.1921 року народження , місце народження якої було с. Попове Новосанжарського району Полтавської області, не виявлено. Перевірку проведено за період з 1918 року до 1924 року. Книги державної реєстрації актів цивільного стану про народження за період з 1918 року до 1924 року не збереглися. Також превірку проведено по поновлених актових записах за період з 1944 року по теперішній час (а.с. 13). Допитані в судовому засіданні 14.01.2020 року свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що батько позивача [PERSON] та [PERSON] були рідними братом та сестрою, а позивач, відповідно, племнінником [PERSON] . Він підтримував з неї відносини, приїжджав до неї разом з онуками. Таким чином, позивач не має можливості документально підтвердити родинний зв`язок між ним та померлою [PERSON] , хоча надані ним письмові докази, фотокартки та показання свідків свідчать, що померла [PERSON] є тіткою позивача, оскільки його батько [PERSON] та [PERSON] були рідними братом та сестрою. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення» справи про встановлення фактів розглядаються, якщо відповідно закону такі факти тягнуть юридичні наслідки, а саме від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки, від його встановлення залежить виникнення особистих прав [PERSON] , діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, і встановити його іншим шляхом неможливо, у зв`язку із чим, позов в частині встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з земельної частки (паю) № 225, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. З довідки Попівської сільської ради Новосанжарського району від 22.03.2019 року № 47 вбачається, що земельна частка (пай) [PERSON] за № 225 згідно схеми організації території земельних часток (паїв) знаходиться на території Попівської сільської ради в межах розпайованих земель КСП «Попівське» Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 16). Згідно листів відділу у Новосанжарському районі Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області № 120/113-19 від 26.03.2019 року (а.с. 14) та № 34-16-0.32-181/173-19 від 16.04.2019 року (а.с. 15) на ім`я [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Новосанжарською РДА по КСП «Попівське» 20.02.1998 року за № 13574. Також зазначено, що надати копію сертифікату немає можливості у зв`язку з тим, що [PERSON] за життя отримала сертифікат про право на земельну частку (пай). В 2019 році позивач звернувся до Новосанжарської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті його тітки [PERSON] , однак постановою державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори № 527/02-31 від 15.04.2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що ним не надано документу, який би підтверджував факт родинних стосунків із спадкодавцем, а також відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с. 12). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) в тому числі мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Статтею другою вказаного вище закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 24 ППВСУ № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Таким чином, оскільки на ім`я [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Новосанжарською РДА по КСП «Попівське» 20.02.1998 року за № 13574, вона за життя мала право на земельну частку (пай) в КСП «Попівське» в умовних кадастрових гектарах, що є спадковим майном. Відповідно до роз`яснень Пленуму ВСУ, які містяться в п.п.1, 2 Постанови № 7 від 30.08.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема, про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року . Відповідно до пунктів 4, 5 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 529 - 531 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємцями за законом першої черги були в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Тобто на час відкриття спадщини ( [INFO] ) у позивача було відсутнє право на спадщину, оскільки відповідно до вищезазначених правових норм він не відносився до спадкоємців померлої [PERSON] на час відкриття спадщини. Разом з тим, в повідомленні державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори № 1830/01-16 від 28.11.2019 року вказано, що після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не зхаводилась (а.с. 48, 49). А згідно довідки № 252 від 28.11.2019 року (а.с. 47) померла [PERSON] , була зареєстрована і постійно проживала в с. Попове Новосанжарського району Полтавської області. На день смерті проживала одна. Тобто дані про прийняття спадщини після смерті [PERSON] з дня її відкриття до дати набрання чинності ЦК України в редакції 2003 року відсутні. Оскільки спадщину після смерті [PERSON] ніхто не прийняв, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимог книги шостої «Спадкове право» ЦК України в редакції 2003 року згідно пунктів 4, 5 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.ст. 1258, 1264 ЦК України в редакції 2003 року (надалі ЦК України), спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У пяту чергу право на спадкування за законом мають інші інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. А відповідно до ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини ( ст. 1268 ЦК України ). Згідно довідки Попівської сільської ради Новосанжарського району від 22.03.2019 року № 49, [PERSON] , 1934 року народження, прийняв спадщину після померлої [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном (а.с. 17). Таким чином, було встановлено, що спадщина відкрилася у листопаді 1999 року, з цього часу ніхто зі спадкоємців, визначених ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР в редакції 1963 року, в тому числі держава, її не прийняли і вона залишилася відкритою. 01.01.2004 року набрав чинності ЦК України в новій редакції, який значно розширив коло спадкоємців за законом і надав [PERSON] право спадкувати після смерті тітки як спадкоємцю пятої черги та за правом представлення. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) за № 225 згідно схеми організації території земельних часток (паїв) в межах розпайованих земель КСП «Попівське» Новосанжарського району Полтавської області, яка розташована на території Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його тітки [PERSON] , що належала останній згідно сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. На підставі викладеного та,

Outcome: approved