Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що 10 січня 2014 року між Житлово - будівельним кооперативом «Люкс - Інвест» в особі Голови правління ЖБК [PERSON], та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельний центр Колібрі», в особі директора [PERSON], був укладений договір поставки № 1/1001, відповідно до умов якого постачальник ТОВ «Будівельний центр Колібрі» зобов'язується поставити товар у власність замовника (ЖБК «Люкс-Інвест») перелік якого визначений за попередньою домовленістю сторін. Згідно п.2.1 цього договору - предметом поставки є будівельні матеріали, визначені за усними чи письмовими домовленостями сторін. 17 лютого 2014 року відповідно до п. 2.1 договору було здійснено замовлення поставки товару - вентиляційних каналів та, відповідно до п.3.1 договору здійснено повну оплату товару платіжним дорученням № 2 від 18.02.2014 року та перераховано ТОВ «Будівельний центр Колібрі» кошти в сумі 48 000 грн. Однак після здійснення оплати відповідач [PERSON] свої зобов'язання в строк передбачений договором не виконав, та не поставив товар - вентиляційні канали, згідно замовлення. 22.09.2014 року при зверненні з претензією до відповідача про повернення коштів за непоставлену продукцію, [PERSON] на претензію не відповів та добровільно повертати кошти за непоставлену продукцію відмовляється. Хоча у відповідності до п. 3 укладеного договору поставки товару відповідач зобов'язувався вчасно поставляти продукцію. У випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язань за даним договором сторони, несуть відповідальність у порядку ї на умовах, передбачених діючим законодавством, а саме п. 7 цього договору. 04 квітня 2014 року між Житлово - будівельним кооперативом «Люкс - Інвест» в особі Голови правління ЖБК [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельний центр Колібрі» в особі директора [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки № 1/1001 від 10.01.2014 року, відповідно до умов якої постачальник - «Будівельний центр «Колібрі» поставляє замовнику - ЖБК «Люкс - Інвест» товар - блок керамічний в кількості 912 кубічних метрів, термін поставки з 15 квітня по 01 червня 2014 року, загальна вартість поставленого товару складає 456 000, 00 грн. Також цього ж дня, 04 квітня 2014 року була укладена додаткова угода № 1/1 до договору поставки № 1/1001 від 10.01.2014 року про те, що запорукою виконання зобов'язань замовника - ЖБК «Люкс- Інвест» перед постачальником відповідно до укладеної угоди, буде виступати факт передачі транспортного засобу - марки «AUDI Q7», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], який належить громадянину [PERSON] Відповідно до умов додаткової угоди постачальник приймає на себе всі ризики, що пов'язані з володінням, експлуатацією та користуванням вищевказаного транспортного засобу. 05 квітня 2014 року був складений акт прийому - передачі транспортного засобу на підставі якого [PERSON] в якості виконання зобов'язання по додатковій угоді №1 до договору поставки № 1/1001 від 10.01.2014 року передав [PERSON] свій власний автомобіль марки «AUDI Q7», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Передача автомобіля здійснювалась, за адресою вул. Чкалова, буд. 30, м. Чернівці, поблизу будівлі аеропорта. Станом на 24.10.2014 року постачальник - ТОВ «Будівельний центр «Колібрі» в особі директора [PERSON] не поставив товар, а саме блок керамічний в кількості 912 кубічних метрів, не виконав зобов'язання перед замовником згідно умов додаткової угоди № 1 від 04.04.2014 року до договору поставки № 1/1001, а також не повернув автомобіль, який належить громадянину [PERSON], та який виступав запорукою виконання зобов'язань замовника. Також, зазначає, що 06 липня 2014 року він звернувся до Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, посилаючись на те, що 04.04.2014 року [PERSON], шляхом обману та зловживання його довірою заволодів автомобілем марки «AUDI Q7», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] та на підставі його заяви розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 12014260020000994 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Оскільки на даний час місце знаходження автомобіля не відоме, а відповідач [PERSON] незаконно та протиправно переховує його та відмовляється повернути йому автомобіль просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, в разі неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, не заперечує проти винесення в справі заочного рішення. Також просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь судові витрати в розмірі 243,60 грн. та витрати сплачені ним за опублікування в засобах масової інформації оголошення про виклик відповідача в судове засідання. Відповідач - [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явився, але був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи через засоби масової інформації. Тому суд зі згоди позивача ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право користуватися та розпоряджатися своїм майном. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.387 ЦПК та частини третьої ст. 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Судом встановлено, що 10 січня 2014 року між Житлово - будівельним кооперативом «Люкс - Інвест» в особі Голови правління ЖБК [PERSON], та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельний центр Колібрі», в особі директора [PERSON], був укладений договір поставки № 1/1001, відповідно до умов якого постачальник ТОВ «Будівельний центр Колібрі» зобов'язується поставити товар у власність замовника (ЖБК «Люкс-Інвест») перелік якого визначений за попередньою домовленістю сторін, що підтверджується копією відповідного договору (а.с.57). Згідно п.2.1 Договору - предметом поставки є будівельні матеріали, визначені за усними чи письмовими домовленостями сторін. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як вбачається з матеріалів справи, 17 лютого 2014 року відповідно до п.2.1 договору було здійснено замовлення поставки товару - вентиляційних каналів та, відповідно до п.3.1 договору здійснено повну оплату товару на підставі платіжного доручення № 2 від 18.02.2014 р. та перераховано TOB «Будівельний центр Колібрі» кошти в сумі 48000 грн. Згідно ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Однак, як встановлено судом, після здійснення оплати свої зобов'язання відповідач [PERSON] у строк передбачений договором не виконав, та не поставив товар - вентиляційні канали, згідно замовлення. Також із матеріалів справи вбачається, що 22.09.2014 року на адресу відповідача була надіслана претензія про повернення коштів за непоставлену продукцію, однак відповідач на претензію не відреагував та добровільно повертати кошти за непоставлену продукцію відмовляється, що суперечить п. 3 укладеного договору поставки товару , згідно якого відповідач [PERSON] зобов'язувався вчасно поставляти продукцію, відповідно до умов договору. Відповідно до п.7 Договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язань за даним договором сторони, несуть відповідальність у порядку і на умовах, передбачених діючим законодавством. Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Однак, як встановлено судом, відповідач [PERSON] не поставив товар, та не повернув кошти за непоставлену продукцію. Згідно ст.665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідно до п. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав, суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Також судом встановлено, що 24.10.2014 року постачальник - ТОВ «Будівельний центр «Колібрі» в особі директора [PERSON] не поставив товар, а саме блок керамічний в кількості 912 кубічних метрів, не виконав зобов'язання перед замовником згідно умов додаткової угоди № 1 від 04.04.2014 року до договору поставки № 1/1001 (ас.59). Також судом встановлено, що 24.10.2014 року була укладена додаткова угода № 1/1 до договору поставки № 1/1001 від 10.01.2014 року про те, що запорукою виконання зобов'язань замовника - ЖБК «Люкс- Інвест» перед постачальником відповідно до укладеної угоди, буде виступати факт передачі транспортного засобу - марки «AUDI Q7», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], який належить громадянину [PERSON] (а.с.60). Відповідно до умов додаткової угоди постачальник приймає на себе всі ризики, що пов'язанні з володінням, експлуатацією та користуванням вищевказаного транспортного засобу. Також як вбачається з матеріалів справи, 05 квітня 2014 року був складений акт прийому - передачі транспортного засобу на підставі якого позивач [PERSON] в якості виконання зобов'язання по додатковій угоді №1 до договору поставки № 1/1001 від 10.01.2014 року передав відповідачу [PERSON] свій власний автомобіль марки «AUDI Q7», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Із матеріалів справи, вбачається , що передача автомобіля здійснювалась, за адресою вул. Чкалова, буд. 30, м. Чернівці, поблизу будівлі аеропорта. Крім того, як вбачається із відповіді Регіонального сервісного центру в Чернівецькій області згідно облікових даних Єдиного державного реєстру МВС України станом на 26.01.2016 року за гр. [PERSON], [INFO], мешканцем [ADDRESS] зареєстрований транспортний засіб марки «AUDI Q7», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Отже, як було встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, постачальник - ТОВ «Будівельний центр «Колібрі» в особі директора [PERSON] не поставив товар, а саме: блок керамічний в кількості 912 кубічних метрів, чим не виконав зобов'язання перед замовником згідно умов додаткової угоди № 1 від 04.04.2014 року до договору поставки № 1/1001, а також не повернув автомобіль, який виступав запорукою виконання зобов'язань замовника, що належить позивачу [PERSON], що і було підтверджено вищезазначеною довідкою про реєстрацію вищевказаного автомобіля. Також як встановлено судом, на даний час місце знаходження автомобіля не відоме, оскільки відповідач [PERSON] не законно та протиправно переховує його та відмовляється повернути його законному власнику [PERSON] Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі та витребувати з чужого незаконного володіння відповідача [PERSON], автомобіль марки «AUDI Q7», 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] на користь законного власника [PERSON]. Також у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в справі в розмірі 243,60 гривень судового збору. Крім того з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати сплачені позивачем за оголошення про виклик в судове засідання відповідача [PERSON] через засоби масової інформації в розмірі 570,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved