Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Любашівського районного суду з позовом до Троїцької сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та тлумачення заповіту. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує, що 16 листопада 2005 року померла [PERSON] Після її смерті залишилася земельна ділянка. Він являється спадкоємцем за заповітом, але своєчасно не звернувся до нотаріуса, оскільки хворів. Крім того, в заповіті допущено помилку у формулюванні змісту розпорядження, тому нотаріус рекомендував йому звернутися до суду із питання тлумачення заповіту та визначення додаткового строку. Вказуючи на зазначені обставини, позивач просив позов задовольнити. Позивач згідно письмової заяви просив справу розглянути у його відсутність, позов просив задовольнити. Відповідач: Троїцька сільська рада Любашівського району заперечень по справі не має та просила розглянути справу у відсутність представника, що підтверджується листом. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого. Відповідно до положення ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. 16 листопада 2005 року померла [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть та довідка Троїцької сільської ради /а.с.8-9/. Після її смерті залишилася в спадщину земельна ділянка площею 3,44 га , яка розташована на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області /а.с.11/. Позивач являється спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом /а.с.12/. Згідно ст.1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлено у шість місяців. В силу ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, оскільки хворів, що підтверджується медичними документами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що належить визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Як вбачається із листа від 02.12.2016 р. адресованого [PERSON], нотаріус рекомендував позивачу звернутися до суду із питання тлумачення заповіту /а.с.7/. В судовому засіданні встановлено, що 1 червня 2001 року [PERSON] було складено заповіт, який було посвідчено Троїцькою сільської ради Любашівського району Одеської області та зареєстровано в реєстрі за № 68. На даний час заповіт не змінений і не скасований (а.с. 12). Згідно даного заповіту [PERSON] заповіла позивачу сертифікат серії ОД № 003601 на право на земельну частку (пай) площею 4,29 умовно кадастрових гектарів . На підставі зазначеного сертифікату заповідач [PERSON] отримала Державний акт Серії ЯА № 085515 на право власності на земельну ділянку площею 3,44 га, який зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010552700668 від 12 травня 2005 року. Зазначені обставини підтверджуються довідкою відділу Держгеокадастру в Любашівському районі. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до змісту ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст.1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо заповіт містить суперечливі положення, за вимогою заінтересованих осіб застосовується тлумачення заповіту (ст. 1256ЦК) за умови, якщо відсутні підстави визнання заповіту недійсним, тобто тлумаченню підлягає лише дійсний заповіт. Для тлумачення змісту заповіту застосовуються також загальні правила тлумачення змісту правочинів встановлені ст. 213 ЦК. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що волевиявлення спадкодавця залишилось незмінним, заповіт не був змінений чи скасований. Відомості, які містить наданий суду заповіт, свідчать про те, що в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) та Державному акті на право власності на земельну ділянку, що належали спадкодавцю, йдеться мова про одну й ту ж земельну ділянку, яка належала [PERSON] Нечіткість в предметі спадкування за заповітом не є підставою для позбавлення спадкоємця [PERSON] спадщини. На підставі викладеного ст.ст.10,60, 174, 214-215 ЦПК України, суд,

Outcome: approved