Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, де просить стягнути з [PERSON] безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 14\~170 (чотирнадцять тисяч сто сімдесят) гривень 85 копійок та судові витрати, що складаються із судового збору. Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачеві усунути її недоліки, а саме сплатити судовий збір у розмірі 768, 40 грн. Ухвалою суду від 31 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати з правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання із викликом сторін на 05 грудня 2019 року. 05 грудня 2019 року у підготовче судове засідання прибув позивач, відповідач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Підготовче судове засідання відкладено на 29 січня 2020 року. 29 січня 2020 року у підготовче судове засідання прибув позивач, відповідач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Позивачем заявлено клопотання про витребування доказів. В обґрунтування клопотання позивач зазначив, що 16 жовтня 2018 року помилково перерахував грошові кошти у розмірі 14\~170 (чотирнадцять тисяч сто сімдесят) гривень 85 копійок зі своєї картки № [NUMBER] у АТ КБ «Приватбанк» на картку № [NUMBER] , що відкрита у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я відповідача. Таким чином до предмету доказування в цій справі належить в тому числі встановлення факту належності картки № [NUMBER] , що відкрита у АТ КБ «Приватбанк» саме відповідачеві із зазначенням його анкетних даних. На підтвердження перерахування грошових коштів до позовної заяви додано копію платіжного доручення № 67121264096817688727 від 16.10.2018 року, проте його зміст не містить повних анкетних даних відповідача, що не дає змогу достовірно встановити його особу. Поряд з цим зміст згаданого платіжного не дає змоги встановити повністю номер картки на який здійснене перерахування тому як деякі цифри номеру карткового рахунку у графі «кредит» скрито. Згідно ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею є в тому числі відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України та операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди. Таким чином позивач позбавлений можливості отримати інформацію про анкетні дані власника картки виданою банківською установою. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Водночас ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками в тому числі за рішенням суду. Ухвалою суду від 29.01.2020 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, вирішено витребувати у АТ КБ «Приватбанк» код ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса 01001 м. Київ вул. Грушевського 1д повні реквізити карткового рахунку на який здійснено перерахування грошових коштів за платіжним дорученням № 6721264096817688727 від 16 жовтня 2018 року, повні анкетні дані особи на ім`я якої відкрито картковий рахунок на який здійснено перерахування грошових коштів за платіжним дорученням № 6721264096817688727 від 16 жовтня 2018 року. Підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду з викликом сторін на 19 лютого 2020 року. 19 лютого 2020 року у судове засідання позивач та відповідач до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До канцелярії суду 19 лютого 2020 року надійшла заява позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Позивач є користувачем банківських послуг, зокрема в нього було відкрито картковий рахунок у АТ КБ «Приватбанк» та видано картку № [NUMBER] . На цій картці позивач зберігав особисті грошові кошти, які використовував на власні потреби, в тому числі задля сплати за товари та послуги. Відповідач [PERSON] є знайомим позивача з яким він тривалий час спілкувався з різних підстав, а іноді траплялося, що перераховував на його картковий рахунок також відкритий у АТ КБ «Приватбанк» певні грошові кошти за їх спільною домовленістю. Таким чином, в позивача [PERSON] був наявний номер картки відкритої у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] за № 5168 [NUMBER] 0159. 16 жовтня 2018 року позивач [PERSON] вирішив перерахувати грошові кошти у розмірі 14\~170,85 грн. певній особі на картку відкриту у АТ КБ «Приватбанк». Проте, під час внесення даних картки отримувача позивачем було допущено помилку та хибно зазначено номер картки [NUMBER] , що відкрита на ім`я відповідача [PERSON] .. Таким чином, внаслідок помилки позивача з його карткового рахунку перераховано власні грошові кошти у розмірі 14\~170,85 грн. на користь відповідача [PERSON] . Підтвердженням такої транзакції є платіжне доручення № 67121264096817688727 від 16.10.2018 року, копія якої міститься в матеріалах справи. Позивач запропонував відповідачеві повернути грошові кошти, але відповідач їх не повернув, що порушує права позивача та завдає матеріальної шкоди. Доказів існування грошових зобов`язань позивача перед відповідачем або інших договірних відносин між сторонами у справі судом не встановлено. З метою врегулювання спору в досудовому порядку на адресу відповідача позивачем було надіслано письмову вимогу від 09.08.2019р. про повернення безпідставно отриманих коштів у розмірі 14\~170,85\~грн.\~на яка залишена без відповіді та без задоволення. Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно з ч.1 ст.1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. З аналізу змісту норм ст. 1212-1213 Цивільного кодексу України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Отже, суд приходить до висновку, що грошові кошти в сумі 14 170,85 грн. відповідачем були набуті без достатньої правової підстави, а тому позовна вимога позивача про їх стягнення є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved