Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням суду на користь [PERSON] на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], яка народилася [INFO] року з 700,00 грн. щомісячно до 1/8 частки його доходу. В обґрунтування позову зазначив, що після ухвалення судового рішення змінився його матеріальний стан -[INFO] року у нього народилася дитина - [PERSON], на утримання якої стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частки доходу. Крім того, з нього стягується ще і заборгованість по аліментами, внаслідок чого у нього відраховується 70% заробітку. Відповідачем [PERSON] подана зустрічна позовна заява, в якій вона просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з позивача [PERSON] на її користь на утримання дитини до 1000,00 грн. з посиланням на отримання позивачем неврахованого заробітку, а також доходи від оренди земельного паю та будинку батьків. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив задовольнити його позов. Пояснив, що влаштуватися на нову роботу він не має можливості, оскільки він вже не молода людина, відрахування з його заробітку не залишають йому грошей на своє життя. Зустрічний позов вважав необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, оскільки його заробіток не збільшився. Представник позивача позов підтримав в повному обсязі, зазначив, що народження дитини та необхідність утримувати нову сім'ю не дають можливості сплачувати аліменти у встановленому рішенням суду розмірі. Зустрічна позовна заява є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки не підтверджена жодним доказом. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та вказала, що позивач неофіційно працює, отримує заробітну плату в «конверті», має додатковий заробіток від оренди землі та будинку батьків, «таксування». Усі ці додаткові заробітки він отримував і в той час, коли вони проживали разом однією сім'єю, тому їй достовірно відомо, що заробітку плата позивача складає не 1200,00 грн., а 8000 грн., тому позивач повинний платити аліменти у твердій грошовій сумі 1000,00 грн., внаслідок чого просила у позові про зменшення розміру аліментів відмовити, а її позов задовольнити. Категорично заперечувала проти стягнення аліментів на її користь у частці від доходу. Третя особа [PERSON] вважала позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а в задоволенні позову [PERSON] просила відмовити. Пояснила, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Заробіток [PERSON] практично йде на аліменти відповідачеві. Суд, заслухав пояснення сторін у справі, дослідив надані суді докази, встановив наступне. Згідно рішення Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 04 листопада 2011 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 700,00 грн. щомісяця, починаючи з 31 травня 2011 року до досягнення дитиною повноліття (арк. справи 9). З описової частини вищевказаного рішення вбачається, що позивач [PERSON] просила стягнути аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісяця. Судом встановлено, що середній заробіток [PERSON] з травня по жовтень 2011 року складає 1311,92 грн. [INFO] року народилася [PERSON], батьком якої є [PERSON] (арк. справи 6). За рішенням Красноармійького міськрайонного суду Донецької області від 15.11.2013 року (арк. справи 8), залишеним без змін за результатами розгляду апеляції [PERSON] ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 21.01.2014 р. (арк. справи 60-62), з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини Євангеліни в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менш ніж 30 % доходу щомісячно, починаючи з 30.10.2013 року та до повнолітня дитини. 23.11.2013 року укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] після укладення шлюбу остання змінила прізвище на [PERSON] (арк. справи 31). Третя особа [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджено довідками УПСЗН Красноармійської районної державної адміністрації (арк. справи 29,30). За довідкою МПП «НВФ «Богатир» [PERSON] (арк. справи 54) працює на посаді сторожа з 01.06.2011 року. Заробітна плата за період з 01.07.2013 року до 31.12.2013 року складає 8905,40 грн., за вказаний період після утримання аліментів та обов'язкових платежів та податків отримано на руки 1737,32 грн. Враховуючи вищезазначені відомості, судом встановлено що середній заробіток [PERSON] складає 1286,00 грн., на руки отримує щомісячно приблизно 289,55 грн. при цьому в зазначений період з заробітної плати позивача стягувалися лише щомісячно встановлені рішенням судом аліменти на утримання доньки [PERSON] по 700,00 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках передбачених цим Кодексом. Судом достовірно встановлено, що сімейний стан позивача [PERSON] змінився - він одружився та у нього народилася донька [PERSON], при цьому середній розмір заробітної плати у порівнянні з часом стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] фактично зменшився з 1311,92 грн. до 1286,00 грн. Судом не встановлено збільшення розміру заробітку відповідача. При цьому судом не взято до уваги доводи відповідача [PERSON] про отримання заробітної плати в більшому розмірі, ніж зазначено у довідці, оскільки належних та допустимих доказів останньою з цього приводу не надано. Заявлене відповідачем [PERSON] клопотання про допит в судовому засіданні директора МПП «НВФ «Богатир» та головного бухгалтера з приводу отримання позивачем більшого заробітку судом не задоволено, оскільки [PERSON] не надано суду доказів сумніватися у наданій довідці від 06.02.2014 року. Крім того, [PERSON] на обґрунтування своїх вимог заявлено, що позивач отримує більшу заробітну плату спростовується обставинами, встановленими рішенням Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 04 листопада 2011 року. Також судом не може бути прийняті посилання на отримання додаткового заробітку від оренди будинку, земельного паю, використання для перевезень транспортного засобу, оскільки [PERSON] не надано суду належних та допустимих доводів з цього приводу. В судовому засіданні [PERSON] вказувала на те, що ці обставини існували і при її сумісному проживанні разом з [PERSON], так і продовжують існувати на сьогоднішній час. Слід зазначити, що питання про збільшення або зменшення розміру аліментів вирішується у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках передбачених СК України. Тобто підставою для застосування ст. 192 СК України є обставини, які змінилися після ухвалення рішення Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 04 листопада 2011 року. Судом відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про витребування відомостей про наявність земельної ділянки у позивача [PERSON] та отримання за неї орендної плати, а також про набуття у приватну власність в порядку спадкування за законом будинку з огляду на те, що дані обставини зі слів [PERSON] існували на час вирішення питання про стягнення аліментів та не можуть бути доказами в розумінні ст. 57 ЦПК України при розгляді питання на підставі ст. 192 СК України. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 183 СК України визначено, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Позивачем доведено, що на час подачі позовної заяви та розгляду справи в суді змінилося його матеріальне становище та сімейний стан, він став батьком ще однієї дитини, на утримання якої стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частки його заробітку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на день розгляду справи становить 309,6 грн.). Дана обставина не існувала, а тому не була врахована при прийнятті рішення Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 04.11.2011 року. Крім того, суд враховує, що відповідач [PERSON] категорично відмовилася від зменшення розміру аліментів до частку від заробітку (усіх видів доходу) позивача [PERSON], наявність заборгованості позивача перед відповідачем (арк. справи 63 - постанова про відкриття виконавчого провадження), яка з врахуванням судового рішення про стягнення аліментів на користь доньки Євангеліни збільшується, внаслідок чого виникла ситуація, що позивач зобов'язаний сплачувати аліменти у розмірі, що перевищує 70 % його заробітку та відповідно збільшується по наростаючій його заборгованість, як перед відповідачем [PERSON], так і перед третьою особою - [PERSON] Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів, внаслідок чого залишає зустрічний позов без задоволення. Водночас, суд вбачає підстави для часткового задоволення позову [PERSON] та зменшення розміру аліментів до розміру 450,00 грн. щомісячно. Дана сума є більшою ніж мінімально встановлений розмір аліментів (30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), а сукупно аліменти на користь [PERSON] та [PERSON] будуть складати менш ніж 70 % від заробітку позивача [PERSON] Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст.ст. 75, 84, 182, 184, 192, 199 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: partial