Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кременецького районного суду Тернопільської області з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання. Представник позивача адвокат Осів П.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та суду пояснив, що на адресу [PERSON] надійшла постанова від 15.07.2019 про відкриття виконавчого провадження № 59510921, яка винесена начальником Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кондратюком Р.В. Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису №16661 виданого 24.10.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Швець Р.О. Виконавчим написом стягнено з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитній угоді № 08/07/392МК від 21.08.2007 у загальній сумі - 20151.95 доларів США. Копію виконавчого напису та документів, що зберігаються у нотаріуса, на підставі яких 24 жовтня 2017 року нотаріусом вчинено виконавчий напис за реєстровим № 16661 отримано на запит від 06.11.2019 супровідним листом від 25.11.2019 за № 2076/01-16. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню судом таким, що не підлягає до виконання з огляду на наступне. Виконавчий напис нотаріуса № 16661, який вчинений 24 жовтня 2017, є таким, що не підлягає виконанню, оскільки в момент вчинення виконавчого напису нормативно-правовий акт, який допускав вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних договорах, був визнаний незаконним та нечинним за рішенням суду, що набрало законної сили. Тобто законних підстав для можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса за кредитним договором не існувало, відтак законодавство України не допускає такого способу захисту цивільних прав. Як вбачається із виконавчого напису з позивача стягнено заборгованість за 3695 днів, а саме з 21.08.2007 по 02.10.2017. Наведене свідчить, що виконавчий напис нотаріуса, який вчинений 24.10.2017, тобто поза межами трирічного строку позовної давності, що прямо суперечить статті 88 Закону України «Про нотаріат». Також пояснив, що у матеріалах виконавчого провадження повинен бути виконавчий напис, який вчинений на оригіналі (чи дублікаті) кредитного договору № 08/07/392МК від 21.08.2007, чи прикріплений до кредитного договору. Однак, як вбачається із заяви відповідача б/н від 09.10.2017, для вчинення виконавчого напису було подано копію кредитного договору. Більше того, у матеріалах виконавчого провадження ВП № 59510921 міститься лише оскаржуваний виконавчий напис від 24.10.2017 за № 16661 без кредитного договору № 08/07/392МК від 21.08.2007, що є порушенням вищезазначених норм законодавства. Відсутність у матеріалах виконавчого провадження кредитного договору підтверджується заявою відповідача про відкриття виконавчого провадження № 201906210538 від 21.06.2019 у додатку якої не вказано кредитний договір. Крім того, при вчиненні виконавчого напису не враховано втрату відповідачем права нарахування процентів у зв`язку із закінченням строку кредитування з 21 серпня 2012 року. Отже, заборгованість боржника на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною, а нотаріус належним чином не виконав вимог статтей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та не пересвідчився у безспірності заборгованості, що унеможливлює видачу виконавчого напису. Таким чином, представник позивача адвокат Осів П.В. просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича від 24 жовтня 2017 року, що зареєстрований в реєстрі за № 16661. Стягнути з відповідача судові витрати у справі в частині сплаченого судового збору в розмірі 908.00 гривень та витрати на адвоката в розмірі 40 000.00 гривень. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Причини неявки суду невідомі. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Причини неявки суду невідомі. Ухвалою суду від 28 травня 2021 року у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою суду від 28 травня 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24 червня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань. Судом встановлено, що 24 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем було вчинено виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за № 16661, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», грошові кошти в розмірі - сумі 20151.95 доларів США, в тому числі: - заборгованість за тілом кредиту - 5372.34 дол.США; - заборгованість за відсотками у розмірі - 4556.49 дол.США; - заборгованість з пені у розмірі 9254.54 дол.США; - заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі - 9.41 дол.США; - заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 959.17 дол.США, а також 1800 гривень за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Також встановлено, що на примусовому виконанні у державного виконавця відділу Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Кондратюка Р.В. перебуває виконавче провадження № 59510921 з примусового виконання виконавчого напису № 16661 виданого 24.10.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», грошових коштів в розмірі - сумі 537237.31 гривень. Згідно кредитної угоди № 08/07/392МК від 21.08.2007 між [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір на суму 8000 дол. США з терміном повернення не пізніше 21.08.2012 року зі сплатою процентів. Договір нотаріально не посвідчений. Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ПАТ КБ «ПриватБанк» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також не встановлено, що при винесені виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною, оскільки строк повернення позики встановлений до 21.08.2012 року, а проценти нараховувалися поза вказаним строком. Крім того, в матеріалах справи є кредитна угода № 08/07/392МК від 21.08.2007, яка не була нотаріально посвідчена. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що [PERSON] дійсно поніс витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять. За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу в розмірі 40 000 гривень, у зв`язку з порушенням позивачем норм Цивільного процесуального кодексу України щодо подання такої заяви про відшкодування витрат на професійну (правничу) допомогу. Відповідно до частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Позивачем здійснено судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: сплачено судовий збір у розмірі 908.00 гривень. За таких обставин потрібно стягнути з відповідача в користь позивача судовий збір в розмірі 908.00 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved