Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що він з 30.08.1995 року по 24.11.2004 працював підземним гірничим робітником та підземним прохідником, з повним робочим днем в підземних умовах на шахті імені «Леніна» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини 21.02.2017 року йому було встановлено три професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полі невропатії верхніх кінцівок з двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФ другого ступеня) остеоартрозом з пері артрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), трофічними порушеннями на кістях; радикулопатія попереково-крижова L5, S1білатерална з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді деформуючого отсеоартрозу з пері артрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.( пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група А.ЛН першого ст. За довідкою МСЕК від 27.06.2017 року серії 12 ААА №046016 позивачу встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 65%. У зв'язку із ушкодженням здоров'я через професійне захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнав та продовжує зазнавати, розмір моральної шкоди він оцінює в розмірі 921600,00 грн., які просить стягнути з відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача Давиденко А.О. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у позові відмовити, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, оскільки [PERSON] працював у шкідливих умовах праці на підприємстві правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», однак після звільнення з підприємства позивач продовжував працювати підземним прохідником шахти ім. Орджонікідзе ПрАТ «ЦГЗК», таким чином відповідач не може нести відповідальність за шкоду завдану іншим підприємством. Крім того зазначив, що підприємство відповідача жодних протиправних дій, які б знаходилися у причинному зв'язку з настанням професійного захворювання у позивача не вчиняло, а тому не може нести відповідальність у вигляді відшкодування моральної шкоди з цієї підстави. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працював у підземних умовах праці на різних підприємствах, з яких у період: з 30.08.1995 по 24.11.2004 року підземним гірничим робітником та підземним прохідником шахти імені «Леніна» ВАТ «Кривбасзалізрудком», зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки (а.с.26-27) та не заперечувались сторонами під час розгляду справи. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 21.02.2017 року, №224, [PERSON] встановлено професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полі невропатії верхніх кінцівок з двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФ другого ступеня) остеоартрозом з пері артрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), трофічними порушеннями на кістях; радикулопатія попереково-крижова L5, S1 білатерална з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді деформуючого отсеоартрозу з пері артрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.( пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група А.ЛН першого ст. (а.с.12-13). 30 березня 2017 року на підприємстві ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» було проведено розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань [PERSON]: вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полі невропатії верхніх кінцівок з двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФ другого ступеня) остеоартрозом з пері артрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), трофічними порушеннями на кістях; радикулопатія попереково-крижова L5, S1білатерална з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді деформуючого отсеоартрозу з пері артрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група А.ЛН першого ст, установлених Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини, про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області 30 березня 2017 року. (а.с.18-21). Відповідно до п.16 зазначеного Акту, підставою для встановлення професійних захворювань позивача, окрім іншого, згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 21.02.2017 №224 послужив профмаршрут:08.1995-01.1996- в/о «Кривбасруда», ш.ім.»Леніна» підземний гірничий робітник; 01.1996-11.2004- ВАТ «Кривбасзалізрудком» ш.ім.»Леніна», підземний прохідник. Згідно п.19 даного Акту, осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи враховуючи роботу [PERSON] впродовж 21 року 6 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо. Згідно копії Довідки огляду МСЕК серії 12ААА №046016 від 27.06.2017 [PERSON] при первинному огляді встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 65%, з яких 40%-вібраційна хвороба, 15% радикулопатія,10%-ХОЗЛ, третя група інвалідності з 19.06.2017 до 01.07.2018 року, з переоглядом 01.06.2018 року. Визначено потребу у медичній та соціальні йдопомозі: забезпеченні лікарськими засобами,ВМП, санаторно курортне лікування. (а.с.22,23). Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців. За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов'язків на підприємствах відповідачів, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв'язку із професійними захворюваннями, які призвели до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. З урахуванням відомостей, що викладені у п.16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, суд приходить до висновку, що ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є винним підприємством у виникненні профзахворювання позивача та повинно нести відповідальність за спричинену моральну шкоду. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у [PERSON] 65 % втрати працездатності, встановлення третьої групи інвалідності, період його роботи на підприємстві відповідача 09 років 3 місяці, глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 21000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. На підставі ст. 88 ЦПК України з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн. На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial