Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності, в порядку спадкування за законом, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], після смерті сина [PERSON], померлого [INFO] року. В позовній заяві вказував, що його сином, [PERSON], було здійснене самочинне будівництво житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який згодом був прийнятий в експлуатацію. Після смерті сина, він та дружина померлого, [PERSON] прийняли спадщину, фактично вступивши в управління майном. Для оформлення права власності на збудований будинок, після смерті [PERSON], він був вимушений звернутися до суду через відмову нотаріуса в оформленні спадкових прав. В зв'язку зі смертю [PERSON] провадження у справі було зупинено відповідно п.1 ст. 201 ЦПК України до залучення до участі у справі її правонаступників. Ухвалою суду від 29 серпня 2013 року провадження по справі було відновлено в зв'язку з залученням до участі у справі в якості відповідачів спадкоємців померлої - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. На розгляд до суду надійшла позовна заява [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], в якій позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1» загальною площею 50,60 кв.м, житловою площею 26,10 кв.м, з ганком літ. «а» та надвірними будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за правом представлення після смерті бабусі [PERSON], померлої [INFO] року, замість батька [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування позову [PERSON] представник [PERSON] вказував, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS], фактично є спільною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON]. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла дружина померлого [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в спірному будинку на час його смерті. Батько відповідачки, [PERSON], помер [INFO] року, а незабаром, [INFO] року, померла бабуся відповідачки [PERSON] Після смерті бабусі, [PERSON] звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, але державним нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Ухвалою від 29 серпня 2013 року по справі було об'єднано в одне провадження справу за позовом [PERSON] до Люботинської міської ради Харківської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, зі справою за позовом [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON], до Люботинської міської ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Однак, в зв'язку зі смертю позивача [PERSON], який помер [INFO] року, провадження по справі було зупинено відповідно п.1 ст. 201 ЦПК України до залучення до участі у справі його правонаступників. Ухвалою суду від 22 січня 2014 року провадження по справі було відновлено в зв'язку з залученням до участі в справі в якості правонаступника померлого позивача [PERSON] його доньку, [PERSON]. [PERSON] надала до суду позов, в якому просить визнати за нею право власності, в порядку спадкування за заповітом, на житловий будинок, надвірні будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS], після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO] року. [PERSON] в обґрунтування позову вказувала, що земельна ділянка з фундаментом в [ADDRESS], була придбана її батьком у 1966-1968 роках для її брата [PERSON]. Батько, [PERSON], здійснив самочинне будівництво житлового будинку за даною адресою, але дозвіл на прийняття будинку в експлуатацію було видано братові, [PERSON], який в подальшому своє право власності на будинок не зареєстрував. Після смерті брата, [PERSON], спадщину прийняли його батько, [PERSON], та дружина померлого, [PERSON], оскільки фактично вступили в управління майном та здійснювали догляд за ним. [INFO] року її батько, [PERSON] помер, але залишив після себе заповіт відносно всього свого майна. Спадщину після смерті батька вона прийняла, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала та просила його задовольнити, проти зустрічного позову [PERSON] заперечувала. Пояснила, що вона допомагала батькові будувати спірний будинок, але в спірному будинку проживав [PERSON] з родиною, який й оформлював документи на будинок на своєї ім'я, проти чого батько позивачки не заперечував. [PERSON] постійно проживав по [ADDRESS], та навіть після смерті сина, [PERSON], він залишився проживати у своєму будинку. Яким чином батько прийняв спадщину після смерті сина, вона, [PERSON], не знає. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги за своїм зустрічним позовом підтримала повністю, вимоги за первісним позовом не визнала та пояснила, що її батьки проживали за адресою: [ADDRESS], та розлучилися, коли вона була маленька, після чого її батько, [PERSON], повернувся в будинок діда, [PERSON] та проживав за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача за зустрічним позовом, [PERSON], підтримав позицію [PERSON] та в обґрунтування її позовних вимог посилався на обставини, викладені в зустрічному позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог за первісним позовом заперечував, вимоги за зустрічним позовом підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. [PERSON] пояснив, що допомагав будувати спірний будинок для сестри з її чоловіком, [PERSON], батьком якого є [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог за первісним позовом заперечувала, вимоги за зустрічним позовом підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Крім того, пояснила, що спірний будинок будували для себе [PERSON] і [PERSON], в якому, після смерті чоловіка, [PERSON] продовжувала проживати зі своїми дітьми, [PERSON] та [PERSON] Люботинська міська рада Харківської області в судове засідання не з'явилася, але направила до суду лист з проханням розглядати справу за відсутності їх представника. В судовому засіданні, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонам докази і матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. З технічного паспорту, виготовленому станом на 01 липня 2013 року, вбачається, що за адресою: [ADDRESS], за період з 1968 по 1974 роки були збудовані житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 50,60 кв.м., в тому числі житловою площею 26,10 кв.м., прибудова літ. «А1-1», ганок літ. «а», сарай літ. «Б, В», погріб літ. «бп», душ літ. «Д», убиральня літ. «Е», водопровід літ. «К», огорожа літ. «1-3». Але в Люботинському БТІ праві власності на спірне домоволодіння ні за ким не зареєстровано. Прийняття вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в експлуатацію дозволено рішенням Виконавчого комітету Харківської районної ради депутатів трудящих Харківської області № 2008 від 30 грудня 1975 року. Вказаним рішенням також визначено, що право власності на житловий будинок має бути оформлено на ім'я [PERSON] після прийняття його в експлуатацію. Актом про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 26 квітня 1976 року домоволодіння за адресою: [ADDRESS], було прийняте до експлуатації від забудовника [PERSON] В подальшому, дозволи на переобладнання в житловому будинку та збереження самовільно збудованих надвірних споруд були дозволені [PERSON] рішеннями виконавчого комітету Люботинської міської ради № 1966 і № 1967 від 10 листопада 1989 року. Таким чином, суд вважає встановленим, що спірний будинок було збудовано саме [PERSON], який за життя своє право власності на будинок не зареєстрував. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Ця норма визначає загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, яке створене з додержанням вимог закону та інших правових актів, однак не регулює правовий режим самочинного будівництва. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00011875466 від 12 березня 2013 року. Згідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, діючого на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом, спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та вчинив зазначені дії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з записів у будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], на час смерті власника спірного будинку [PERSON] разом з ним постійно проживала його дружина [PERSON], яка спадщину прийняла, фактично вступивши в управління та володіння житловим будинком. Факт реєстрації шлюбу 07 липня 1973 року між [PERSON] і [PERSON] підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. За повідомленням Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області після смерті [PERSON] в нарядах відкритої спадкової справи немає, свідоцтва про право на спадщину за 1996-2013 роки нікому не видавались та заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались. Діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON], відносяться до спадкоємців першої черги, але належних доказів того, що вони прийняли спадщину після смерті батька, суду не надані, тим більше того, що за поясненнями [PERSON], вони на день його смерті та надалі тривалий час були відсутні вдома. Позивач [PERSON] також стверджувала в позовній заяві, що батько, [PERSON], після смерті сина спадщину прийняв, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном, доглядав, ремонтував його та обробляв присадибну ділянку. Але належних доказів, які б підтверджували вчинення з його боку дій по фактичному прийняттю спадщини, позивач [PERSON] суду не надала. Крім того, такі її доводи спростовуються наданими нею ж поясненнями про те, що її батько [PERSON] постійно проживав за адресою: [ADDRESS], та нікуди переїжджати не бажав та ніякого майна, належного синові, собі не брав. Таким чином, [PERSON] - батько позивача, як спадкоємець першої черги після померлого [PERSON], спадщину у встановленому законом порядку не прийняв. Належні докази виникнення у позивача [PERSON] у інший спосіб права на спадщину в справі відсутні. За таких обставин суд відмовляє в задоволенні в повному обсязі позову правонаступника позивача [PERSON] [PERSON] померла [INFO] року в м. Люботин Харківської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00011875289 від 12 березня 2013 року. Син померлої, [PERSON], помер [INFO] року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00013559039 від 05 березня 2014 року. За повідомленням Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області після смерті [PERSON] до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину за 2003-2014 роки нікому не видавались та заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались. Сторони по справі підтвердили суду ті обставини, що у померлого не було дружини та дітей. Син померлої, [PERSON], помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Люботинською міською радою 08 жовтня 1980 року За повідомленням Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області після смерті [PERSON] до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину за 2010-2014 роки нікому не видавались та заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались. За повідомленням Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області після смерті [PERSON] до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини звернулись її онука [PERSON], рідний брат [PERSON], рідна сестра [PERSON]; інших заяв не надходило, свідоцтва про право на спадщину за 2013 рік нікому не видавались та заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Родинні відносини позивачки [PERSON] з померлим батьком, [PERSON], підтверджуються свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Люботинською міською радою 14 грудня 1988 року. Таким чином, єдиним спадкоємцем першої черги, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] є її онука [PERSON], яка в шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та набула права на спадщину, яка належала б її батькові, [PERSON] З огляду на це, суд задовольняє зустрічний позов [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved