Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 15.03.2015 року між ним та відповідачем фізичною особою підприємцем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу будівельних матеріалів на суму 46168 грн. Згідно даного договору відповідач зобовязувався передати в строк до 01.04.2015 року за місцем проживання позивача металеву черепицю, профіль та інші будівельні матеріали необхідні для ремонту даху житлового будинку. При цьому позивач зазначив, що відповідач отримав передоплату вказаної продукції в розмірі 100 %, що стверджується накладною № 116 від 19.03.2015 року та рахунком фактурою № 00563 від 19.03.2015 року. Позивач зазначив, що відповідач до цього часу не виконав зобовязання щодо поставки будівельних матеріалів. Позивач неодноразово нагадував відповідачу про необхідність виконання, але відповідач ухилявся від виконання покладених на нього зобовязань. Позивач також зазначив, що звертався із заявою про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності за шахрайство. Однак, досудовим слідством ознак кримінального правопорушення виявлено не було і 30.10.2015 року слідчим СВ Катеринопільського РВ УМВС України було винесено постанову про закриття кримінального провадження. 26.082015 року відповідач частково повернув позивачу кошти в розмірі 10000 грн., усно зобовязавшись повернути позивачу, залишок коштів в сумі 36168 грн. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд розірвати договір купівлі-продажу будівельних матеріалів укладений 19.03.2015 року між ним та ФОП [PERSON] та стягнути з останнього на його користь позивача 36168 грн. сплачених ним за договором купівлі-продажу, 10000 грн. моральної шкоди та судові витрати в розмірі 2000 грн. по оплаті правової допомоги та 551,20 грн. по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, хоча належним чином був викликаний за зареєстрованим місцем проживання, що стверджується довідками ф. 20. від 06.05.2016 року, та від 17.09.2016 року з яких вбачається, що повідомлення та судові повістки повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом з копіями відповідних документів надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З розписки від 26.03.2015 року вбачається, що [PERSON] отримав гроші в сумі 46168 грн. від [PERSON], як розрахунок за метало черепицю, яку зобовязувався доставити 01.04.2015 року (а.с.9) З рахунка-фактури №00563 від 19.03.2015 року вбачається, що ФОП [PERSON] отримав 46168 грн. від [PERSON] за будівельні матеріали, а саме: металеву черепицю. (а.с.7) З письмових пояснень [PERSON] від 31.07.2015 року вбачається, що останній не має змоги виконати зобовязання з поставки будівельних матеріалів та зобовязується повернути [PERSON] отримані кошти.(а.с.11) З розписки зобовязання від 26.08.2015 року написаної [PERSON] вбачається, що останній зобовязується до 05.09.2015 року поставити [PERSON] проплачені будівельні матеріали (металеву черепицю), а у разі неможливості виконання зобовязання повернути кошти в сумі 36168 грн. (а.с.10) З розписки від 28.08.2015 року вбачається, що [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 грн., які були сплачені за покрівельні матеріали. (а.с.12) З постанови про закриття кримінальної справи від 30.10.2015 року вбачається, що кримінальне провадження № 12015250180000374 від 29.07.2015 року щодо [PERSON] за ознаками злочину передбаченного ч. 1 ст. 190 КК України закрите за відсутністю складу злочину. (а.с.13-15) З квитанції до прибутково-касового ордену від 15.10.2015 року вбачається, що [PERSON] сплатив адвокату [PERSON] 2000 грн. за надання правової допомоги. (а.с.16,17) Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з положеннями ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 та ч. 4 ст.611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання та у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 638 ЦК України, яка передбачає загальне правило про укладення договору, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. \~У відповідності до ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати\~\~покупцеві\~\~товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із\~\~товаром\~\~відповідно\~\~до\~\~договору\~\~або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотними порушеннями договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх часткового задоволення, оскільки судом встановлено, що відповідач допустив істотне порушення умов договору купівлі-продажу від 19.03.2015 року, прострочивши виконання зобовязання за вказаним договором більше ніж на рік, що згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України є правовою підставою для розірвання договору за рішенням суду. За таких обставин, з відповідача на користь позивача згідно ч. 5 ст. 653 ЦК України підлягають стягненню завдані розірванням договору купівлі-продажу від 19.03.2015 року збитки у розмірі 36168 грн. Враховуючи те, що на правовідносини, які виникли між сторонами поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а також те, що відповідно до ч 2. ст. 22 вказаного Закону при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визнає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути моральну шкоду заподіяну порушенням прав споживача. Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує надані позивачем пояснення про те, що не поставлені відповідачем будівельні матеріали, унеможливили невідкладний ремонт даху житлового будинку в якому проживає позивач. При цьому позивач передав відповідачу заощаджені за тривалий період і саме для вказаної вище мети кошти. Отже, через невиконання зобовязання відповідачем, позивач був змушений проживати у будинку в якому протікає дах, отримуючи при цьому душевні страждання від вказаних незручностей та неможливості їх усунення через відсутність коштів. При цьому суд визнає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн. є завищеним, оскільки не відповідає визначеним ст. 3 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності. З огляду на наведені обставини суд, з урахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності визнає, що з відповідача на користь відповідача належить стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн.. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені останнім і документально підтверджені витрати пропорційно до задоволених вимог (89 %): на правову допомогу у розмірі 1780 грн. сплаті судового збору, з урахуванням встановленого п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» мінімуму (551,20 грн) - 490,57 грн..

Outcome: partial