Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] громади м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради про визначення часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га по вул. Гуцульській, 2 у м. Чернівці. Крім того просить припинити право спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку. Вказує в позові на те, що йому та його матері [PERSON], яка померла 21.04.2017 року, належало на праві спільної часткової власності по 1/2 частці житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами за адресою: м. Чернівці вул. Гуцульська, 2, на підставі договору дарування від 15.12.2006 року. 27.12.2007 року для будівництва житлового будинку №2 по вул. Гуцульській в м. Чернівці рішенням міської ради в спільну сумісну власність співвласників була передана земельна ділянка площею 0,1000 га. Позивач по справі, як спадкоємець першої черги звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з тим, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на землю не були визначені. Просить визначити, що його частка та частка його матері в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, по вул. Гуцульська, 2 у м. Чернівці складала по 1/2 частки та припинити право спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився та подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилася та подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнала повністю. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності вищевказаних осіб відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення. Судом встановлено, що позивачу та його матері, на підставі договору дарування від 15.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] належало на праві спільної часткової власності по 1/2 частці житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами за адресою: м. Чернівці вул. Гуцульська, 2. Крім того, встановлено, що вище вказаним особам на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка площею 0,1000 га в м. Чернівці по вул. Гуцульській, 2, кадастровий номер 7310136900:55:003:0092. Також встановлено, [PERSON], померла 21.04.2017 року. Встановлено, що позивач по справі, як спадкоємець першої черги звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з тим, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на землю не були визначені. Відповідно до п. г, ч.1 ст. 87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає зокрема за рішенням суду. Згідно вимог ч.4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ч.3 ст. 372 ЦПК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Доказами, відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Враховуючи вище наведені норми цивільного законодавства України, суд приходить до наступних висновків. Оскільки [PERSON], за життя, та позивач набули права власності на жилий будинок, то право власності на спірну земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку. За таких обставин суд вважає, що слід визначити, що частка позивача та його покійної матері [PERSON] в праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку складає по 1/2. Крім того слід припинити право спільної сумісної власності на вказану ділянку. Таким чином,

Outcome: approved