Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ Головного лікаря Київської міської клінічної лікарні № 3 від 30.08.2019 № 183 про оголошення догани заступнику головного лікаря з хірургічної допомоги [PERSON]. ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.07.2019 Департамент охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видав Наказ № 818 «Про проведення перевірки стану надання медичної допомоги у відділеннях Київської міської клінічної лікарні № 3, та Наказом № 818 було створено Комісію з перевірки організації та якості надання медичної допомоги хворим у відділеннях Київської міської клінічної лікарні № 3». Комісією було складено Довідку за результатами перевірки організації надання медичної допомоги в Київській міській клінічній лікарні № 3. 30.08.2019 Головний лікар Київської міської клінічної лікарні № 3 видав Наказ № 183, відповідно до якого позивачу [PERSON] оголошено догану. Позивач вважає Наказ № 183 про оголошення йому догани протиправним, оскільки підстави, наведені у ньому, є надуманими та такими, що жодним чином не вказують на порушення ним трудової дисципліни. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, яким було роз`яснено процесуальні строки подачі заяви по суті справи (а.с.91-92). 02 грудня 2019 року до суду від представника відповідача Київської міської клінічної лікарні № 3 - Петра Іващенка надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній доводи позову вважає безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню. На його думку, підстави для оголошення догани, що визначені позивачем самостійно, є помилковими. Дійсні підстави оголошення догани позивачу чітко зазначені в оспорюваному наказі, а саме: порушення організації надання медичної допомоги, що свідчить про неналежне виконання посадових обов`язків та проведення контролю за роботою підпорядкованих структурних підрозділів з боку заступника головного лікаря з хірургічної допомоги [PERSON]. Позивачем на посаді заступника головного лікаря з хірургічної допомоги неналежним чином виконуються посадові обов`язки та здійснюється неналежний контроль за роботою підпорядкованих структурних підрозділів, що в свою чергу негативно відображається на роботі закладу. Вважає, застосування стягнення у вигляді догани до заступника головного лікаря з хірургічної допомоги [PERSON] обґрунтованим, а оспорюваний наказ таким, що винесений у відповідності до норм чинного законодавства (а.с.134-147). 06 грудня 2019 року від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає, що відповідач намагається ввести в оману, формулюючи у відзиві інші підставу, ніж та, що зазначена в Наказі № 183, та зазначаючи, що підставою для оголошення догани є: «порушення організації надання медичної допомоги». Вказує про те, що в діючій посадові інструкції від 03.01.20118 відсутній обов`язок «організація медичної допомоги». А відсутність відповідного трудового обов`язку повністю виключає можливість його порушення чи невиконання. Резолютивна частина Довідки містить лише одну рекомендацію, що стосується позивача, а саме: переглянути посадову інструкцію заступника головного лікаря з хірургічної допомоги, а також інших працівників та привести їх у відповідність до вимог нормативних актів. Відповідачем вказана рекомендація досі не виконана. Рапорт Мельника Р.О. , фактично підготовлений самим позивачем, однак у зв`язку з його перебуванням з 02.09.2019 по 13.09.2019 на курсах, підписано виконувачем обов`язків заступника головного лікаря з хірургічної допомоги Мельником Р.О . Твердження відповідача щодо помилкового зазначення дати 26.08.2019 при складанні Акту про вимогу надання пояснень, що фактично був складений 23.08.2019, вважає введенням в оману. На думку позивача, подібні помилки можливі лише у випадку протиправного створення підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності легітимізація цих підстав задніми числами (а.с.150-155). У своєму запереченні на відповідь на відзив, що надійшло до суду 18 грудня 2019 року від представника відповідача Київської міської клінічної лікарні № 3 - Сушко Б.В., останній зазначає про необхідність залучення до справи додаткових документів, а саме: копія пояснень заступника головного лікаря з хірургічної допомоги [PERSON] з приводу довідки від 20.08.2019 № 061-8143/03 складеної за наслідками перевірки Департаментом охорони здоров`я; копії супровідного листа до Довідки складеної за наслідками перевірки; документи, що підтверджують надіслання відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи (а.с.175-182). Позивач [PERSON] у судовому засідання підтримав заявлений позов, з підстав викладених у ньому, надавши суду свої письмові пояснення, та просив позов задовольнити. Додатково наголосив, що в оскаржуваному наказі відповідачем не вказано конкретні факти порушення трудової дисципліни, зокрема, останній не містить даних порушення позивачем посадових обов`язків, трудової дисципліни, трудового розпорядку, що свідчить про відсутність підстав передбачених ст. 147 КЗпП України для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Довідка за результатами перевірки організації надання медичної допомоги в Київській міській клінічній лікарні № 3 оформлена не на підставі форми та вимог Наказу МОЗ України № 752 від 28.09.2012, поза межами повноважень комісії ДОЗ. Посадовою інструкцією позивача не віднесено до його посадових обов`язків організацію надання медичної допомоги, що виключає наявність у його діях дисциплінарного проступку. Акт про вимогу надання пояснень було складено 26.08.2019 у офіційний вихідний день, що свідчить про його таємність. Представники позивача [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача Київської міської клінічної лікарні № 3 - Сушко Б.В. у судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав його необґрунтованості, та надав свої письмові пояснення по суті справи, в яких вважає, що довідкою були встановлені численні порушення, які свідчать про те, що позивачем на посадові заступного головного лікаря з хірургічної допомоги не належним чином виконуються посадові обов`язки та здійснюється неналежний контроль за роботою підпорядкованих структурних підрозділів. 23 серпня 2019 року на апаратній нараді Головним лікарем від позивача були затребувані письмові пояснення за результатами проведеної перевірки. Наказом № 183 позивачу оголошено догану, у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків та проведення контролю за роботою підпорядкованих структурних підрозділів з боку заступника головного лікаря з хірургічної допомоги. Представник відповідача зауважив, що догана є найменш суровим видом дисциплінарного стягнення за ст. 149 КЗпП України. В період проведення перевірки головний лікар перебував на лікарняному, а виконання його обов`язків було покладено на позивача. Оспорюваний наказ вважає таким, що винесений у відповідності до норм чинного законодавства. Третя особа - головний лікар Київської міської клінічної лікарні № 3 Іващенко П.Б. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки не повідомив. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, приходить до наступного. Як убачається з матеріалів справи, Наказом Київської міської клінічної лікарні № 3 від 13.04.2001 № 113-к [PERSON] було прийнято на посаду заступника головного лікаря по медичній частині лікаря-хірурга, тимчасово на 2 місяці, з 13.04.2001 по 13.06.2001 (а.с.98). Наказом Київської міської клінічної лікарні № 3 від 12.06.2001 № 190-к [PERSON] - заступного головного лікаря по медичній частині лікаря-хірурга переведено на постійну роботу на посаді заступника головного лікаря по медичній частині лікаря-хірурга з 13.06.2001 (а.с.99). 03 січня 2018 року [PERSON] було ознайомлено з посадовою інструкцією заступника головного лікаря Київської міської клінічної лікарні № 3 з хірургічної допомоги, яка містить завдання та обов`язки, а також підстави відповідальності заступника головного лікаря з хірургічної допомоги Київської міської клінічної лікарні № 3 (а.с. 66-69). Наказом Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.07.2019 № 818 з метою перевірки стану надання спеціалізованої медичної допомоги хворим у відділеннях Київської міської клінічної лікарні № 3 створено комісію з перевірки організації та якості надання медичної допомоги хворим у відділеннях Київської міської клінічної лікарні № 3 (далі - Перевірка) та затверджено її персональний склад (а.с.13, 14-16). Згідно із Довідкою за результатами перевірки організації надання медичної допомоги в Київській міській клінічній лікарні № 3, Комісією встановлено наступні порушення, зокрема, у хірургічному відділенні умови перебування хворих у відділенні незадовільні, 4 палати, маніпуляцій ний кабінет, санітарні кімнати, туалети потребують капітального ремонту; рівень госпіталізації з невідкладною хірургічною патологією у відділенні низький, відтак нераціонально утримувати цілодобово бригаду хірургів, анестезіологів, операційних медичних сестер при такому малому завантаженні; не проводиться робота з амбулаторними закладами охорони здоров`я щодо наступності в організації надання хірургічної допомоги мешканцям району обслуговування; заступником головного лікаря з хірургічної допомоги не надано звіт за 2018 рік про проведену роботу, відсутній аналіз діяльності та перспективний план розвитку хірургічної служби лікарні; звіти хірургічних відділень не аналізуються з метою покращення роботи і носять формальний характер статистичного змісту; відсутні звернення заступника головного лікаря з хірургічної допомоги до керівництва лікарня щодо покращення умов роботи та оптимізації надання хірургічної допомоги; відсутній щоденний загальний план хірургічних операцій, що ускладнює оцінку поступлення пацієнтів у відділення інтенсивної терапії; пацієнти, які поступили в плановому порядку, не розбираються на нарадах заступника головного лікаря з хірургічної допомоги; у відділенні хірургії кисті в одній палаті перебувають пацієнти чоловічої та жіночої статі, обладнання - застаріле; у відділенні інтенсивної терапії відсутня можливість моніторингу за пацієнтом з поста медичної сестри, відсутні монітори спостереження за станом хворого; летальні випадки обліковуються за відділенням інтенсивної терапії, а не за відповідним хірургічним відділенням, що унеможливлює об`єктивний аналіз летальності. З урахуванням зазначеного, комісією рекомендовано: Головному лікарю Київської міської клінічної лікарні № 3 оптимізувати ліжковий фонд лікарні та кадровий потенціал відповідно до потреб населення в наданні видів медичної допомоги; забезпечити надання якісної медичної допомоги відповідно до стандартів надання медичної допомоги з дотриманням Ліцензійних умов провадження медичної практики; забезпечити створення належних умов для перебування пацієнтів у відділеннях лікарні; переглянути посадову інструкцію заступника головного лікаря з хірургічної допомоги, а також інших працівників та привести їх у відповідність до вимог нормативних документів (а.с.17-58). 15 серпня 2019 року Головним лікарем Київської міської клінічної лікарні № 3 прийнято Наказ № 174 «Про організацію медичного забезпечення мешканців та гостей міста Києва під час заходів з нагоди відзначення Дня Прапора та 28-ї річниці незалежності України» та встановлено Графіки роботи співробітників Лікарні, які будуть працювати в святкові та вихідні дні: 24.08.2019, 25.08.2019, 26.08.2019 (а.с.80-85). Із Листа головного лікаря Київської міської клінічної лікарні № 3 від 18.10.2019 № 1716 убачається, що 26.08.2019 було проведено апаратну нараду за участю Головного лікаря, заступників головного лікаря, керівників структурних підрозділів та інших працівників КМКЛ № 3, на якій проведено Аналіз встановлених за результатами Перевірки у Довідці від 20.08.2019 № 061-8143/03 порушень, розглянуто шляхи усунення виявлених порушень та запропоновано надати пояснення заступнику головного лікаря з хірургічної допомоги, заступнику головного лікаря з терапевтичної допомоги та керівникам структурних підрозділів. Спеціальна комісія для Аналізу порушень організації надання медичної допомоги не створювалась і відповідних розпорядчих документів про створення спеціальної комісії для Аналізу порушень організації надання медичної допомоги не видавалось (а.с. 75) 26 серпня 2019 року у вихідний день на апаратній нараді за відсутності обов`язку присутності на робочому місці заступника головного лікаря з хірургічної допомоги [PERSON] . Головним лікарем Київської міської клінічної лікарні № 3 Іващенком П.Б., заступником головного лікаря Костюченко А.М., лікарем-методистом [PERSON] . складено «Акт про вимогу надання пояснень», яким засвідчено факт вимоги надати письмові пояснення стосовно матеріалів перевірки Департаменту охорони здоров`я м. Києва, викладених у Довідці від 20.08.2019 № 061-8143/03 від заступника головного лікаря з хірургічної допомоги [PERSON] та заступника головного лікаря з терапевтичної допомоги [PERSON] (а.с.76). 30 серпня 2019 року Головним лікарем Київської міської клінічної лікарні № 3 прийнято Наказ № 183, яким заступнику головного лікаря з хірургічної допомоги Київської міської клінічної лікарні № 3 [PERSON]., заступнику головного лікаря з терапевтичної допомоги Київської міської клінічної лікарні № 3 [PERSON] оголошено догану та зобов`язано останніх надати до 05.09.2019 пропозиції щодо ефективного використання ліжкового фонду лікарні. Наказ мотивовано тим, що відповідно до наказу Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 818 від 17.07.2019 «Про проведення перевірки стану надання медичної допомоги у відділеннях Київської міської клінічної лікарні № 3» було проведено перевірку організації та стану надання медичної допомоги в лікарні. Проведений аналіз порушень організації надання медичної допомоги свідчить про неналежне виконання посадових обов`язків та проведення контролю за роботою підпорядкованих структурних підрозділів з боку заступника головного лікаря з хірургічної допомоги [PERSON] , заступника головного лікаря з терапевтичної допомоги [PERSON] та завідувачів структурних підрозділів (а.с.12). Разом із тим, Листом Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 29.10.2019 № 061-10425/10 зауважено, що відповідно до пункту 1 Контракту від 03.11.2017 № 124, укладеного між Головним лікарем Київської міської клінічної лікарні № 3 та Департаментом охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Керівник зобов`язався безпосередньо і через адміністрацію закладу охорони здоров`я здійснювати поточне управління (керівництво) закладом, у тому числі, забезпечувати належний рівень медичного обслуговування населення, ефективну діяльність закладу, раціональне обслуговування населення, ефективну діяльність закладу, раціональне використання і збереження закріпленого за закладом майна, раціональний добір кадрів, створювати умови для забезпечення належного рівня медичного обслуговування населення, а орган управління майном зобов`язався створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці керівника (а.с.72). Крім того, з метою ефективного управління якістю медичної допомоги та забезпечення підвищення рівня контролю за якістю медичної допомоги наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 вересня 2012 року №752, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2012 року за №1996/22308, затверджено Порядок контролю якості медичної допомоги (а.с.62, 63-65). Відповідно до положень Порядку, контроль якості надання медичної допомоги здійснюється шляхом застосування методів зовнішнього та внутрішнього контролю якості медичної допомоги, самооцінки медичних працівників, експертної оцінки, клінічного аудиту, моніторингу системи індикаторів якості, атестації/сертифікації відповідно до вимог чинного законодавства України та законодавства Європейського Союзу. Внутрішній контроль якості надання медичної допомоги здійснюється керівництвом закладів охорони здоров`я та/або медичними радами закладів охорони здоров`я в межах повноважень, визначених законодавством, зокрема шляхом контролю за кваліфікацією лікарів, молодших спеціалістів з медичною освітою та професіоналів з вищою немедичною освітою, які працюють у закладі охорони здоров`я; самооцінки медичних працівників; організації надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я; моніторингу реалізації управлінських рішень; моніторингу дотримання структурними підрозділами закладу охорони здоров`я стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів; моніторингу системи індикаторів якості медичної допомоги; вивчення думки пацієнтів щодо наданої медичної допомоги. Зовнішній контроль якості надання медичної допомоги здійснюється органами державної виконавчої влади в межах повноважень, визначених законодавством, зокрема шляхом контролю за дотриманням ліцензійних умов провадження господарської діяльності з медичної практики, проведення акредитації закладів охорони здоров`я, атестації лікарів, молодших спеціалістів з медичною освітою, професіоналів з вищою немедичною освітою, які працюють у системі охорони здоров`я, проведення клініко-експертної оцінки якості та обсягів медичної допомоги. Контроль якості надання медичної допомоги здійснюється за такими складовими: структура, процес та результати медичної допомоги; організація надання медичної допомоги; контроль за реалізацією управлінських рішень; відповідність кваліфікаційним вимогам медичних працівників, у тому числі керівників закладів охорони здоров`я; вивчення думки пацієнтів щодо наданої медичної допомоги; забезпечення прав та безпеки пацієнтів під час надання їм медичної допомоги. Контроль якості наданої медичної допомоги проводиться у випадках смерті пацієнтів, первинного виходу на інвалідність осіб працездатного віку, розбіжності встановлених діагнозів, недотримання закладами охорони здоров`я стандартів медичної допомоги (медичних стандартів), клінічних протоколів, табелів матеріально-технічного оснащення, а також у випадках, що супроводжувалися скаргами пацієнтів та/або близьких осіб, які доглядають за пацієнтами, шляхом клініко-експертної оцінки якості та обсягів медичної допомоги. Відповідно до ст. 139 Кодексу законів про працю України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно із ст. 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Згідно із нормами чинного трудового законодавства діє принцип презумпції невинуватості. Тобто не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. Принцип презумпції невинуватості випливає із змісту ст. 138 Кодексу законів про працю України, яка передбачає обов`язок роботодавця доводити наявність умов, серед них і вина працівника, для притягнення такого працівника до матеріальної відповідальності. Перед тим як ухвалювати рішення про застосування до працівника догани, роботодавець має провести розслідування та зібрати достатньо доказів, які свідчили б про факт вчинення працівником дисциплінарного проступку. Такими доказами можуть слугувати різноманітні документи: доповідні записки інших працівників; письмові свідчення свідків; повідомлення державних органів, що здійснюють контроль і нагляд за додержанням законодавства, зокрема у сфері використання найманої праці; висновки фахівців; письмові пояснення самих порушників тощо. Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника (керівника), якщо вони мають законний характер. У цих спірних правовідносинах суд виходить із важливості дотримання принципів належного врядування та унеможливлення свавільного використання дискреційних повноважень, які систематизовано в Рекомендаціях СМ /Rec (2007) 7 щодо належного управління. Отже, керівник як посадова особа, яка наділена відповідно до законодавства повноваженнями, що мають вплив на права та інтереси людей, має діяти відповідно до закону в межах норм, що окреслює його повноваження. Роботодавець не повинен діяти свавільно (Рекомендація щодо належного управління СМ /Rec (2007) (стаття 2). Залежно від змісту і характеру прав і обов`язків, що належать роботодавцю (керівнику), його правове становище визначається наявністю нормотворчої влади (прийняття локальних нормативних актів), адміністративно-диспозитивної влади (видання обов`язкових для виконання розпоряджень з приводу виконання трудових обов`язків), дисциплінарної влади (застосування заохочень, заходів дисциплінарної та матеріальної відповідальності). Зміст рішень, прийнятих відповідною посадовою особою, а також порядок їх ухвалення мають ґрунтуватися на законі. Роботодавець при виконанні адміністративних повноважень повинен діяти лише в чітко окреслених межах. Він не має діяти упереджено або його дії не мають сприйматися як такі. (Рекомендації СМ /Rec (2007)7 щодо належного управління (стаття 4), Рекомендація № R (2000) 6 щодо статусу посадових осіб в Європі (Принцип 13). Під час ухвалення відповідного рішення роботодавець має враховувати всі фактори, що стосуються цього рішення, при чому кожен фактор підлягає ретельному аналізу. Фактори, що не є релевантними, повинно виключити з розгляду. На процес ухвалення адміністративного рішення не мають впливати особисті інтереси або упереджене ставлення посадової особи, яка ухвалює рішення. Слід уникати будь-яких проявів упередженості. У відповідності до ч. 1 ст. 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Якщо такої процедури не дотримано, в органа, що розглядатиме трудовий спір, будуть підстави для скасування наказу роботодавця про накладення дисциплінарного стягнення на порушника. Відмова порушника трудової дисципліни надати письмове пояснення не є перешкодою для застосування до нього дисциплінарного стягнення. Якщо порушник трудової дисципліни відмовляється надати письмове пояснення, складається відповідний акт у довільній формі, в якому зазвичай указуються обставини порушення, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка вчинила його, де, коли та за яких обставин його вчинено, які наслідки воно мало. Зазначається також, що порушникові було запропоновано надати письмове пояснення, але він відмовився його надати. Акт підписує посадова особа, яка склала цей акт, та не менше ніж два інших працівники (інші особи), які є свідками порушення і відмови порушника дати вказане пояснення. Таким чином фіксується як факт вчинення конкретним працівником дисциплінарного проступку, так і факт відмови надання ним письмового пояснення. Якщо ж факт дисциплінарного проступку підтверджено іншими доказами, зокрема поясненнями інших свідків, а також відповідними документами, а потребується лише зафіксувати факт відмови порушника надати письмове пояснення з приводу вчинення ним цього проступку, складається відповідний акт про таку відмову, який підписують особи, що є свідками такої відмови. Отже, чинним законодавством роботодавцю (керівнику) при обранні виду стягнення до працівника надано певний ступінь дискреційності щодо суті рішень, котрі він має ухвалювати, даючи йому змогу обирати з кількох юридично прийнятних рішень найбільш відповідне на його думку. За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 149 Кодексу законів про працю України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Таким чином, в силу ст.ст. 147-149 Кодексу законів про працю України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. За кожний проступок до працівника може бути застосоване тільки одне дисциплінарне стягнення. Поряд з дисциплінарним стягненням до порушника трудової дисципліни можуть бути застосовані інші заходи правового впливу, наприклад, попередження, повне або часткове позбавлення премії чи винагороди за результатами роботи за рік. Якщо невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків продовжувалось, не дивлячись на накладення дисциплінарного стягнення, допускається застосування до нього нового дисциплінарного стягнення, у тому числі догана, звільнення. Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Трудові спори з питань накладення дисциплінарних стягнень вирішуються в установленому законодавством порядку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.12.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, ураховуючи положення норм діючого трудового законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу Головного лікаря Київської міської клінічної лікарні № 3 від 30.08.2019 № 183 про оголошення догани заступнику головного лікаря з хірургічної допомоги [PERSON]. , з огляду на таке. Судом встановлено, що оспорюваним Наказом № 183 від 30.08.2019 в межах дискреційних повноважень Головним лікарем притягнуто позивача [PERSON] , який займає посаду заступника головного лікаря з хірургічної допомоги Київської міської клінічної лікарні № 3, до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді догани, мотивуючи Наказ тим, що за результатами перевірки стану надання медичної допомоги у відділеннях Київської міської клінічної лікарні № 3, яка проведена відповідно до Наказу Департаменту охорони здоров`я від 17.07.2019 № 818, встановлено порушення організації надання медичної допомоги, аналіз яких свідчить про неналежне виконання посадових обов`язків та проведення контролю за роботою підпорядкованих структурних підрозділів з боку, зокрема, позивача, тому окрім оголошення догани, позивачу наказано надати до 05.09.2019 пропозиції щодо ефективного використання ліжкового фонду. Таким чином, аналіз оскарженого Наказу свідчить про те, що проступком позивача, за який його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, є порушення організації надання медичної допомоги та неналежний контроль за роботою підпорядкованих структурних підрозділів, які полягають у ненаданні позивачем Головному лікарю лікарні пропозицій щодо ефективного використання ліжкового фонду лікарні. Разом з тим, посадова інструкція заступника головного лікаря з хірургічної допомоги Київської міської клінічної лікарні № 3 від 03.09.2018 не містить у переліку повноважень надання пропозицій Головному лікарю лікарні щодо ефективного використання ліжкового фонду лікарні, із зазначенням періоду часу та/або обставин, за настанням яких заступник головного лікаря зобов`язаний вносити такі пропозиції. Крім того, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування догани згідно оскаржуваного Наказу № 183 від 30.08.2019 є «порушення організації надання медичної допомоги» із посиланням на результати перевірки, які Комісією викладені у Довідці, що має виключно рекомендаційний характер, та ці рекомендації не містять у своєму переліку застосування до працівників лікарні дисциплінарних стягнення, в тому числі у вигляді догани. При цьому, вказуючи підставою для винесення догани - «порушення організації надання медичної допомоги» у Наказі не зазначено, які дії чи бездіяльність позивача призвели до порушення організації надання медичної допомоги та в чому це порушення полягає, в той час як згідно із п. 1 Контракту № 124 від 03.11.2017, укладеного між Головним лікарем КМКЛ № 3 та Департаментом охорони здоров`я, обов`язки із забезпечення належного рівня медичного обслуговування населення покладено саме на керівника Лікарні, який зобов`язався безпосередньо і через адміністрацію Лікарні здійснювати таке забезпечення, однак в матеріалах справи відсутні докази притягнення керівника Лікарні до відповідальності за порушення організації надання медичної допомоги, які встановлено за результатами перевірки стану надання медичної допомоги у відділеннях КМКЛ № 3 та які стали підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, як одного із заступників керівника Лікарні, попри те, що згідно п. 1 Контракту № 124 від 03.11.2017 організація надання медичної допомоги є першочерговим обов`язком керівника Лікарні, який, відповідно, мав до проведення Перевірки здійснювати огляд підрозділів ввіреної йому Лікарні на наявність порушень в організації надання медичної допомоги населенню, в тому числі і щодо ефективного використання ліжкового фонду лікарні. Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази організації та проведення керівником Лікарні локальних перевірок, виявлення порушень керівництвом Лікарні та притягнення винних осіб, в тому числі позивача, до відповідальності за такі порушення ще до проведення досліджуваної у даному провадженні Перевірки, - що також не було ураховано відповідачем при застосуванні до позивача такого виду відповідальності як оголошення догани, в той час як керівник має приймати рішення та діяти з дотриманням принципів належного врядування та унеможливлення свавільного використання дискреційних повноважень, які систематизовано в Рекомендаціях СМ /Rec (2007) 7 щодо належного управління. Таким чином, відповідачем не доведено факту порушення позивачем трудової дисципліни, не зазначено, які дії та/або бездіяльність позивача порівняно із діями інших працівників/адміністрації Лікарні призвели до порушення та в чому полягає таке порушення, що позбавляє суд можливості встановлення причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням, за наявності останніх. При цьому, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження факту правомірності оскаржуваного Наказу № 183 від 30.08.2019, в той час як саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Київської міської клінічної лікарні № 3 про визнання протиправним та скасування наказу, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved