Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить: Стягнути на його користь в солідарному порядку з відповідачів ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та [PERSON] заподіяний йому матеріальний збиток за пошкодження автомобіля марки «АЗЛК-2140» державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], що мало місце внаслідок ДТП, яка відбулася 29.07.2015 року близько 08 год. 30 хв. по вул. Леніна в с. Солоницівка Дергачівського району Харківської області, на перехресті з вулицею Заводською, в розмірі 7499,43 грн. та витрати на проведення експертного дослідження в сумі 600 грн., а всього на загальну суму 8099,43 грн.; Стягнути з відповідачів на його користь сплачену суму судового збору у розмірі 551,20 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29 липня 2015 року близько 08-30 год. по вул.. Леніна в с. Солоницівка Дергачівського району Харківської області, на перехресті з вулицею Заводською, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в ході якої відповідач [PERSON] керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2104» держ. ном. [NUMBER] не справився з керуванням свого транспортного засобу і допустив наїзд на стоячий автомобіль марки «АЗЛК-2140» держ. ном. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який в свою чергу наїхав від удару на стоячий автомобіль марки «ВАЗ-21099» держ. ном. [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті ДТП було пошкоджено належний позивачеві автомобіль марки «АЗЛК-2140» держ. ном. [NUMBER]. На час ДТП вказаним автомобілем відповідно до запису в техпаспорті керував батько позивача, [PERSON] Позивач зазначає, що ДТП сталася з вини [PERSON], що підтверджується постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 20 серпня 2015 року згідно якої [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» згідно полісу АІІ №4153428, термін дії якого був чинний до 27.09.2015 року. Про страховий випадок було повідомлено страхову компанію в передбачені законом строки. 13.10.2015 року від страхової компанії позивач отримав листа, яким його повідомлено про виплату суми заподіяного майнового збитку в розмірі 2857,68 грн., так як начебто ринкова вартість автомобіля марки «АЗЛК-2140» держ. ном. [NUMBER] була визначена в розмірі 7273,18 грн., вартість ремонту 3415,50 грн., а також вирахувана франшиза в розмірі 1000 грн., яка підлягала сплаті винною особою, тобто [PERSON] З метою встановлення об'єктивного розрахунку матеріального збитку пошкодження вищевказаного автомобіля [PERSON] звернувся за незалежною експертною оцінкою в консультативно-експертне бюро «Автоексперт» судового експерта авто товарознавця [PERSON] Відповідно до висновку № 048 від 11 березня 2016 року про незалежну експертну оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу і розміру матеріального збитку, заподіяного його власнику в результаті пошкодження автомобіля, визначено, що загальна сума матеріального досліджуваного КТЗ становить 7499,43 грн. Позивач неодноразово письмово та усно звертався до відповідачів, однак до даного часу заподіяні збитки йому не відшкодовані. [PERSON] вказує, що в засобах масової інформації маються відомості про неплатоспроможність ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», тому позовні вимоги він заявив до обох позивачів про виплату вказаної суми в солідарному порядку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав у зв'язку з вищевикладеними обставинами. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що його цивільно-правова відповідальність застрахована у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», тому стягнення відшкодування завданих матеріальних збитків підлягає саме з страхової компанії. Згоден сплатити розмір франшизи передбачений умовами полісу № АІ/4153428 у розмірі 1000 грн. Відповідач представник ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання не з'явився. Надав письмові заперечення у яких просив у задоволенні позову [PERSON], відмовити у частині стягнення страхового відшкодування у розмірі 4641 грн. 75 коп., витрат на проведення експертного дослідження. Просили розглядати справу без участі представника. Згідно письмових заперечень, ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» вважають, що розрахунок позивача щодо розміру завданої шкоди не відповідає вимогам закону. Зазначають, що визнають розмір страхового відшкодування у сумі 2857 грн. 68 коп. згідно наданого розрахунку. В частині стягнення з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь [PERSON] витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 600,00 грн. заперечують, оскільки ст. 29 Закону передбачено вичерпний перелік витрат, які відшкодовуються страховою компанією у разі пошкодження транспортного засобу. До цього переліку не віднесено витрати на проведення експертиз. Зазначили, що ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» у повному обсязі виконано обов'язок щодо направлення свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступного. Статтею 30.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено: транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 30.2. вказаного Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. В порядку ст. 36.2 цього ж Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що 29 липня 2015 року о 08 год. 30 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ 2104» реєстраційний номер [NUMBER], в сел. Солницівка на перехресті вул. Леніна та вул. Заводська не впорався з керуванням та допустив наїзд на стояче авто «АЗЛК 2140» реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який наїхав на стояче авто «ВАЗ 21099» реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження та зазнали матеріальних збитків. Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 20 серпня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вищевказаного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Згідно страхового полісу № АІ/4153428 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, термін дії якого був чинний до 27.09.2015 року, у страховій компанії ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» був застрахований автомобіль марки «ВАЗ-2104» держ. ном. [NUMBER]. Відповідно до п. 4 даного полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - сто тисяч гривень; за шкоду заподіяну майну - пятдесят тисяч гривень. Згідно п. 5 розмір франшизи - одна тисяча гривень. В результаті вищевказаної ДТП 29 липня 2015 року, був пошкоджений автомобіль марки «АЗЛК 2140» реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] Згідно звіту № 40/99.08.15 ТОВ «Юніверсал Асістанс - Україна» про визначення розміру матеріального збитку від 14 серпня 2015 року, КТЗ: АЗЛК 2140, реєстраційний номер: [NUMBER], власник: [PERSON]. Підсумковий результат у відповідності з викладеним у звіті дослідженням становить: ринкова вартість КТЗ - 7237,18 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ - 10308,26 грн.; розмір матеріального збитку - 7273,18 грн. Тобто, відновлювальний ремонт транспортного засобу є недоцільним з економічної точки зору. Згідно звіту № 40/99.08.15/У ТОВ «Юніверсал Асістанс - Україна» про оцінку вартості утилізації колісного транспортного засобу АЗЛК 2140, державний номер: [NUMBER], вартість утилізації вказаного автомобіля на 25 серпня 2015 року складає 3415,50 грн. Відповідно до ст. 30.1, ст. 30.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 15 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року, у випадку, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Суд приймає рішення про стягнення заподіяної шкоди згідно звіту № 40/99.08.15 ТОВ «Юніверсал Асістанс - Україна» про визначення розміру матеріального збитку від 14 серпня 2015 року, в сумі 2 857 грн. 68 коп., виходячи зі слідуючого розрахунку: 7 273 грн. 18 коп. (ринкова вартість КТЗ) - 3 415 грн. 50 коп. (вартість транспортного засобу після ДТП (оцінка вартості утилізації) - 1000 грн. 00 коп. (франшиза) = 2 857 грн. 68 коп., так як на даний час ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» виплату страхового відшкодування не здійснила. Розглядаючи, позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 600 грн. суд приходить до слідуючого. Згідно п. 34.1 ст. 34 Закону вказано, що страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до п. 34.2 ст. ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно п. 34.3. та п. 34.4 ст. 34 ст. 34 Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Так, у п. 34.3 ст. 34 Закону встановлено обставини за яких у страховика виникає обов'язок щодо відшкодування потерпілому витрат на проведення експертизи (дослідження). Судом встановлено, що ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» у повному обсязі виконало обов'язок щодо направлення свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, тобто підстав для проведення експертного дослідження позивачем не вбачалося. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 600 грн. є незаконними та необґрунтованими. Вирішуючи питання про стягнення франшизи, суд вважає необхідним стягнути її з відповідача [PERSON] в сумі 1000 грн., оскільки, згідно ст. 12 Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Як вбачається з умов Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності АІ/4153428, франшиза складає 1000 гривень. Суд вважає необхідним відмовити у стягненні з відповідачів суми завданої матеріальної шкоди солідарно, оскільки ст. 1190 ЦК України передбачає солідарну відповідальність у разі завдання шкоди спільними діями або бездіяльністю винними особами, що в даному випадку не вбачається. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред'явлених доказів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В задоволенні іншої частини позовних вимог, суд вважає необхідним відмовити.

Outcome: partial