Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.11.2013 року між ним та [PERSON] був укладений договір безвідсоткової позики грошових коштів, згідно з яким він надав відповідачці грошові кошти в сумі 20000 грн., які він зобов'язувався повернути до 01.04.2014 року. Даний факт підтверджується розпискою від 25.11.2013 року, власноруч складеною [PERSON] 07.04.2014 року відповідачці особисто було вручено письмову вимогу про погашення заборгованості. Проте, жодний дій спрямованих на погашення заборгованості та виконання умов договору позики відповідачкою вчинено не було. За таких обставин, позивач змушений звернутися до суду за захистом порушених прав. Просить суд стягнути з відповідачки борг за договором позики в сумі 20000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити. Пояснив, що відповідачка порушила умови договору позики, в той час як зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до умов договору. Представник відповідачки за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та не заперчував проти його задоволення. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25.11.2013 року між сторонами укладено договір безвідсоткової позики грошових коштів, на підставі якого [PERSON] передав [PERSON] 20000 грн. із зобов'язанням повернути таку ж суму коштів у тій же валюті у строк до 01.04.2014 року включно. На підтвердження отримання коштів за договором у повному обсязі, відповідачкою складена розписка, в якій, на виконання умов договору, зазначила, що зобов»язується повернути всю суму позики до 01.04.2014 року. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що 07.04.2014 року [PERSON] особисто було вручено письмову вимогу про погашення заборгованості. Проте, жодний дій спрямованих на погашення заборгованості та виконання умов договору позики останньою вчинено не було. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки відповідають умовам договору позики, укладеному між сторонами. Підписанням відповідачкою розписки про отримання коштів у борг та обов'язку їх повернути відповідно до умов договору позики, що відповідачка в повному обсязі прийняла на себе зобов'язання щодо виконання даного договору позики. Договір є обов'язковим до виконання, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Крім того, згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 23, 625, 1046, 1050 ЦК України,

Outcome: approved