Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом про встановлення факту того, що [PERSON], 1962 року народження, постійно проживала разом зі спадкодавцем - [PERSON], на час відкриття спадщини - [INFO]; про встановлення факту родинних відносин між [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], померлою [INFO], а саме те, що вони були двоюрідними сестрами; про визнання за ним, [PERSON], право власності на земельну ділянку, площею 6,18 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області в порядку спадкування за законом, яка залишилась після [PERSON], померлої [INFO]. 19 грудня 2017 року ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 19 січня 2018 року. 19 січня 2018 року за клопотаннями позивача та представника третьої особи ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області розгляд підготовчого судового засідання відкладено на 05 лютого 2018 року. 05 лютого 2018 року ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 01 березня 2018 року. 01 березня 2018 року розгляд судового засідання відкладено до 26 березня 2018 року у зв'язку з викликом свідків та відсутністю відповідей на запит суду. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що [INFO] померла його двоюрідна тітка [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 6,18 га, розташованої на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Спадкоємців за заповітом та які б мали обов'язкову участь немає. Мати позивача [PERSON] була двоюрідною сестрою спадкодавця, але за життя спадщину на своє ім'я не оформила, хоча фактично її прийняла. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, але йому було відмовлено, оскільки відсутній Державний акт на земельну ділянку, та він не має змоги підтвердити кровну спорідненість між померлою та його матір'ю, а також не має доказів належного прийняття спадщини його матір'ю [PERSON], після смерті її двоюрідної сестри. Мати позивача [PERSON] з 2004 року проживала однією сім'єю з [PERSON] по день її смерті - [INFO], вони вели спільне господарство, він та його батьки піклувались про тітку, так як вона була старенька, часто хворіла. [PERSON] фактично прийняла спадщину. Встановлення факту проживання однією сім'єю його матері та двоюрідної тітки та встановлення між ними факту родинних відносин має для заявника юридичне значення, він зможе реалізувати своє право на спадщину за законом після смерті його матері - [PERSON] У зв'язку з тим, що втрачений Державний акт на право приватної власності на землю, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з чим він звертається до суду. Позивач в судовому засіданні підтримав позовну заяву, з підстав викладених у позові та просив її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи без участі представника Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, з позовними вимогами згодні. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Луганській області в судове засідання не з'явився, до суду надав письмові пояснення в яких просить справу розглядати без його участі. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позовних вимог ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, у чинність вимог ч. 1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов'язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, він звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини маючи за мету оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 9 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» також визначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин зі спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини. Відповідно до ст.1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 1265 ЦК України передбачено, що у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 05.11.2010 Пісківською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис №30. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,18 га, що розташована на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Пісківською сільською радою народних депутатів 07.02.2002. Відповідно до довідки №533 від 28.04.2017, виданої виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], фактично проживала: [ADDRESS] без реєстрації, знята з реєстраційного обліку у зв'язку зі смертю [INFO]. На час смерті [PERSON] разом з нею проживали: [PERSON], 1962 року народження, [PERSON], 1958 року народження, [PERSON], 1983 року народження. Як вбачається з матеріалів справи батьками позивача [PERSON] є [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 25.02.1983, свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] та [NUMBER] виданих Виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 06.06.1981 Пісківським сільським ЗАГСом Новопсковського району Ворошиловградської області, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 06.06.1981, актовий запис №10, після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище «[PERSON]». Мати позивача [PERSON] та померла [PERSON] були двоюрідними сестрами, але документально підвередити зазначений факт позивач не має можливості, оскільки Новопсковський районний відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області листом від 05.03.2018 за №1722-281306 повідомляє про відсутність в архівах відділу та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про народження відносно [PERSON], 1927 року народження. Допитані у судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що померла [PERSON] до [INFO] проживала разом з позивачем та його батьками з 2004 року, були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство. Також вони підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] були двоюрідними сестрами. 28.11.2017 позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Потапенко О.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що залишилась після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Згідно постанови приватного нотаріуса Новопсковського районного нотаріального округу Потапенко О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 листопада 2017 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 6,1800 га, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], що належала [PERSON], померлій [INFO] на підставі того, що ним не надано доказів постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, не надані докази родинних або інших відносин між спадкодавцем [PERSON] і [PERSON], крім цього заявником не поданий документ (Державний акт), який підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно - земельну ділянку. Таким чином, встановлення факту проживання однією сім'єю його матері [PERSON] та двоюрідної тітки [PERSON] та встановлення між ними факту родинних відносин, тобто те, що вони були двоюрідними сестрами, для позивача має юридичне значення, оскільки він зможе реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено та доведено, що [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO], проживали однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2004 року по 2010 рік, та були двоюрідними сестрами, дані факти підтвердились у судовому засіданні, факт проживання однією сім'єю та встановлення факту родинних відносин має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення спадщини, тому вимоги [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що померлій [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER], площею 6,1800 га, що розташована на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Пісківською сільською радою народних депутатів 07.02.2002. Позивач [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Мати позивача [PERSON] відповідно до ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] З матеріалів спадкової справи №38/2017, вбачається, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 28.02.2018 в якому зазначено, що згідно Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на території Пісківської сільської ради народних депутатів громадянка [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на землю серії -[NUMBER] за реєстраційним номером 528 (ціль - ведення товарного сільськогосподарського виробництва), про що свідчить особистий підпис власника. Згідно п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4/-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). З абзацу 24 п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4/-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача про визнання за ним право власності на земельну ділянку, площею 6,18 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, кадастровий номер [NUMBER], згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-[NUMBER], виданого 07 лютого 2002 року Пісківською сільською радою Новопсковського району на прізвище [PERSON], в порядку спадкування за законом, яка залишилась після [PERSON], померлої [INFO], такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи.

Outcome: approved