Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що з 17.10.1986 року по 09.10.1995 року він був членом КСП «Україна», з якого вийшов 09.10.1995 року. Згідно рішення Боївської сільської Ради народних депутатів від 18.08.1995 року КСП «Україна» було видано державний акт на право колективної власності на землю ДН-ВД № 000004 на земельну ділянку розміром 1956,7 га. До державного акту додається список громадян членів КСП «Україна», які мають право на отримання частки земельної ділянки за вказаним держактом. До цього списку під номером 83 входить і він. Також зазначив, що в січні та березні 2017 року він звернувся до Боївської сільської ради з листом про видачу йому сертифікату про право на земельну частку (пай) із земель КСП «Україна», розташованих на землях Боївської сільської ради. Проте, 23.03.2017 року отримав відмову із пропозицією звернутись за видачею сертифікату до [PERSON] райдержадміністрації. 30.03.2017 року він надіслав на адресу [PERSON] райдержадміністрації відповідний лист з проханням видати на його імя сертифікат, але до теперішнього часу жодної відповіді не отримав. Просить визнати за ним право на отримання земельної частки (паю) розміром 4,19 умовних кадастрових гектарів КСП «Україна» на землях Боївської сільської ради Нікольського району Донецької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився,. Про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином. В позовній заяві просив справу розглянути за його відсутністю за участю його представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Представники відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Донецької області [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали у повному обсязі та заперечували проти його задоволення. Також суду пояснили, що позивач [PERSON] згідно державного акту на право колективної власності на землю серії ДН-ВД № 00004 від 25.01.1996 року числиться в списках громадян - членів КСП «Україна», але на момент видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) не працював в КСП «Україна». Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-ГУ право на земельну ділянку (пай) мають колишні члени колишніх сільськогосподарських підприємств, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Проте, позивач не має зазначеного сертифікату. В задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі, про що також надали письмові пояснення. Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Донецькій області [PERSON] в судове засідання не зявилася. Надала суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначила, що [PERSON] управлінням Держгеокадастру у Донецькій області встановлено, що позивач [PERSON] дійсно числиться в списках громадян - членів кооперативного сільськогосподарського підприємства «Україна» відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серії ДН-ВД № 00004 від 25.01.1996 року. Проте, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області не є розпорядником земельної ділянки, якої виділяється частка (пай) [PERSON] Це питання, відповідно до ст. 122 ЗК України, відноситься до повноважень [PERSON] райдержадміністрації, а тому для виділення земельної частки (паю) [PERSON] потрібно звернутись з клопотанням про надання дозволу на розроблення технічно документації до [PERSON] райдержадміністрації. Проти задоволення позову не заперечувала. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу у відсутність незявившихся позивача та представника відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Донецькій області. Вислухавши пояснення представника позивача та представників відповідача [PERSON] райдержадміністрації, дослідивши матеріали справи, письмові докази та письмові заперечення, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до трудової книжки колгоспника серії УКР № 0829034 виданої 05.11.1986 року [PERSON] 17.10.1986 року був прийнятий в члени колгоспу «Україна» Володарського району Донецької області та 09.10.1995 року був виведений із членів КСП «Україна» Володарського району Донецької області с. Новогригорівка в звязку із зміною місця проживання. Згідно державного акту на право колективної власності на землю серії ДН-ВД № 000004 виданого 25.01.1996 року КСП «Україна» Володарського району на підставі рішення Боївської сільської Ради народних депутатів від 18.08.1995 року було передано у колективну власність земельну ділянку розміром 1956,7 га, для товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який є додатком № 1 до вищевказаного державного акту, до нього під номером 83 включено [PERSON], як особу, яка має право на отримання земельної частки (паю) КСП «Україна». Частиною 1 ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: - придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; - безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; - приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; - прийняття спадщини; - виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно п. 1 Указу Президента України № 720 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства; паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) (абзаци 2, 3). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (пункт 2 цього Указу). Тобто, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів сільськогосподарського товариства до списків доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському товариству, членом якого є особа. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю, вона працювала в цьому підприємстві й була його членом. Як встановлено в судовому засіданні, і це не заперечується сторонами, позивач був виведений із членів КСП «Україна» до видачі останньому державного акту. Також судом встановлено, що позивач після виходу з КСП заяви про вступ в його члени не подавав, іншим чином членства в колгоспі не набув, докази того, що за ним після звільнення з роботи збереглося його членство в колгоспі у суду відсутні, в звязку з чим суд приходить до висновку, що факт зазначення його прізвища в списку громадян-членів КСП, доданого до державного акту без підтвердження членства в КСП, не є належною і достатньою підставою для визнання за ним права на земельну частку (пай), а тому в задоволенні його позовних вимог слід відмовити. Також слід зазначити, що суд визнає слушними доводи відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Донецькій області та вважає останнього особою, що не має відповідати за даним позовом. Крім цього, враховуючи, що позивачу в задоволенні його позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд на підставі ст. 88 ЦПК України вважає, що сплачені ним при зверненні до суду судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 грн. відшкодуванню на його користь зі сторони відповідачів не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed