Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначив, що з відповідачкою [PERSON] він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 2004 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та виникненням на цій підставі непорозумінь їх сімейні стосунки не склалися та в серпні 2019 були припинені. З зазначеного часу вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Зазначаючи на тому, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам та що примирення між ним та дружиною неможливе, позивач просить суд їх шлюб з відповідачкою розірвати. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Згідно заяви відповідачки позовні вимоги про розірвання шлюбу нею визнаються повністю. Зважаючи на зазначені обставини та відсутність підстав для обов`язкової явки сторін, суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд без їх участі. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 214 (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які згідно обґрунтувань позовної заяви після припинення сімейних стосунків залишилися проживати разом з матір`ю (а.с.5,6). Загальні засади сімейних відносин здійснюється Сімейним Кодексом України на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Шлюбом визнається сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який відповідно до ст.24 Сімейного Кодексу ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється, зокрема, у разі його розірвання за позовом одного з подружжя. Право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу згідно ст.110 Сімейного кодексу має любий із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо у відповідності до ст.112 цього Кодексу буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, що має істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд виходячи із взаємної байдужості сторін до збереження шлюбу, про що свідчить їх поведінка та надані суду за заяви, дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів щодо примирення та доцільність його розірвання. Обставин, які б вказували на те, що заява про розірвання шлюбу не відповідає дійсній волі дружини і чоловіка та що в разі розірвання шлюбу можуть бути порушені їхні особисті та майнові права або права їх дітей судом не встановлено. Спору майнового характеру або спору про визначення місця проживання дітей матеріали справи не містять. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved