Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Світловодського міського комунального підприємства «Комбінат комунальних послуг» (далі СМКП «Комбінат комунальних послуг») на його користь середній заробіток з відповідною індексацією за період часу з 24 грудня 2014 року по 27 липня 2015 року, середній заробіток за період часу з 05 жовтня 2015 року по день ухвалення рішення у даній справі, 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, пояснивши, що рішенням Світловодського міськрайонного суду від 24.12.2014 року позивача було поновлено на роботі з 04.06.2014 року та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 16942,80 грн. Вказане рішення в частині поновлення його на роботі було допущене до негайного виконання. Відповідач після ухвалення рішення Світловодського міськрайонного суду від 24.12.2014 року ухилявся від виконання рішення суду в частині поновлення на роботі. Лише 27 липня 2015 року позивачеві була зроблена запис у трудовій книжці про поновлення на роботі та фактично допущено до виконання своїх трудових обов'язків за місцем роботи в СМКП «Комбінат комунальних послуг». 05 жовтня 2015 року був звільнений за скороченням штату. Вважає, що його трудові права порушені, тому має право на стягнення середнього заробітку за час затримки поновлення на роботі та на стягнення середнього заробітку за період часу, починаючи з дня звільнення 05.10.2015 року по день фактичного розрахунку, оскільки йому не був сплачений належний йому середній заробіток за час затримки поновлення на роботі, тобто з 24.12.2014 року по 27.07.2015 року. Представник відповідача СМКП «Комбінат комунальних послуг» у судовому засіданні, не заперечуючи проти фактів, викладених в позовній заяві, проти позову заперечив, вважаючи його необґрунтованим. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату і час слухання справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. У судовому засіданні встановлено наступне. [PERSON] з 15 січня 2009 року працював старшим контролером дільниці по обслуговуванню торгівлі СМКП «Комбінат комунальних послуг». Наказом № 91-к від 04 червня 2014 року Про звільнення він був звільнений з роботи у звязку з втратою довіря за п. 2 ст. 41 КЗпП України. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 24.12.2014 року цей наказ було визнано незаконним, а [PERSON] було поновлено на роботі з 04.06.2014 року та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 16942,80 грн. за період з 05.06.2014 року по 24.12.2014 року. Вказане рішення в частині поновлення на роботі було допущене до негайного виконання (а.с 5-10). Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 25.03.2015 року рішення суду першої інстанції після його апеляційного оскарження залишене без змін (а.с.11). Наказом директора СМКП «Комбінат комунальних послуг» №109 від 30.12.2014 року [PERSON] поновлений на посаді старшого контролера дільниці по обслуговуванню торгівлі СМКП «Комбінат комунальних послуг» з 04 червня 2014 року (а.с.14). Наказом директора СМКП «Комбінат комунальних послуг» №110 від 30.12.2014 року [PERSON] надано щорічну відпустку за період з 05.06.2014 р. по 30.12.2014 р. на 14 календарних днів з 30.12.2014 р. по 14.01.2015 р. (а.с.15). Наказом директора СМКП «Комбінат комунальних послуг» №2 від 14.01.2015 р. скасовано наказ №109 від 30.12.2014 року про поновлення [PERSON] на посаді старшого контролера дільниці по обслуговуванню торгівлі (а.с.16). Наказом директора СМКП «Комбінат комунальних послуг» №2 від 14.01.2015 р. скасовано наказ №109 від 30.12.2014 року про поновлення [PERSON] на посаді старшого контролера дільниці по обслуговуванню торгівлі та скасовано наказ №110 від 30.12.2014 року про надання [PERSON] щорічної відпустки (а.с.17). З ухвали Світловодського міськрайонного суду від 15 червня 2015 року, яка набрала законної сили, вбачається, що до відділу ДВС Світловодського МРУЮ надійшла заява [PERSON] про примусове виконання рішення Світловодського міськрайонного суду в частині поновлення його на посаді старшого контролера дільниці по обслуговуванню торгівлі СМКП «Комбінат комунальних послуг», про що відкрито виконавче провадження. Держаним виконавцем 29.01.2015 року здійснено вихід на місце знаходження боржника та складено відповідний акт про те, що рішення суду не виконано. Постановою від 02.02.2015 року на СМКП «Комбінат комунальних послуг» державним виконавцем накладено штраф в порядку п.1 ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання рішення суду про поновлення на роботі. 23 лютого 2015 року державним виконавцем здійснено повторний вихід за місцем знаходження боржника, про що складено відповідний акт про те, що рішення суду боржником не виконано, наказ про поновлення [PERSON] підприємством не видавався (а.с.12-13). Наказом директора СМКП «Комбінат комунальних послуг» №37-к від 27 липня 2015 року [PERSON] поновлений на посаді старшого контролера дільниці по обслуговуванню торгівлі СМКП «Комбінат комунальних послуг» з 04 червня 2014 року. Підстава наказу рішення Світловодського міськрайонного суду від 24 грудня 2014 року. (а.с.18). Наказом директора СМКП «Комбінат комунальних послуг» №65-к від 05 жовтня 2015 року [PERSON] звільнений у зв'язку із скороченням штату з виплатою йому грошової компенсації за 32 календарних дні невикористаної щорічної основної відпустки за період з 05.06.2014 року по 05.10.2015 року включно (а.с.20). З наведених матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був поновлений на посаді старшого контролера дільниці по обслуговуванню торгівлі СМКП «Комбінат комунальних послуг» з 04 червня 2014 року і був звільнений у зв'язку із скороченням штату 05.10.2015 року. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 24.12.2014 року з відповідача був стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 червня 2014 року по 24 грудня 2014 року в сумі 16942,80 грн. (а.с.9). З 25.12.2014 року до 27.07.2015 року [PERSON] фактично не допускався до виконання своїх трудових обов'язків за місцем роботи в СМКП «Комбінат комунальних послуг». Тобто відповідач затримав виконання рішення Світловодського міськрайонного суду від 24.12.2014 року, що призвело до вимушеного прогулу [PERSON] з 25.12.2014 до 27.07.2015 року. Згідно ст.236 КЗпП України уразі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Згідно довідки СМКП «Комбінат комунальних послуг» №14 від 14.03.2016 року середньогодинна заробітна плата [PERSON] складала 15,22 грн. (а.с.62). Згідно повідомлення СМКП «Комбінат комунальних послуг» вих.№60 від 14.03.2016 року кількість годин згідно графіку роботи контролера дільниці по обслуговуванню торгівлі за період часу з 25.12.2014 до 27.07.2015 року складає 1160 годин (а.с.61). Отже середній заробіток за цей період часу, який підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON], складає 17655,20 грн. (1160 годин х 15,22 грн.= 17655,20 грн.). За період часу з 25.12.2014 року до 27.07.2015 року [PERSON] середній заробіток не сплачувався, що відповідачем не заперечується. При звільненні [PERSON] 05 жовтня 2015 року у зв'язку із скороченням штату сума в розмірі 17655,20 грн. підлягала сплаті, оскільки [PERSON] був поновлений на роботі з 04 червня 2014 року і працював до 05 жовтня 2015 року, тобто періоду часу з 25.12.2014 до 27.07.2015 року також входить до трудового стажу позивача. Компенсація за невикористану відпустку йому була нарахована з урахуванням цього періоду часу. З пояснень [PERSON] вбачається, що нарахування та виплата заробітної плати позивачеві після його поновлення на роботі здійснювалась з 27.07.2015 року по 05.10.2015 року, що відповідачем не заперечується. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З наведеної норми вбачається, що в зв'язку із невиплатою [PERSON] при звільненні належного йому середнього заробітку в сумі 17655,20 грн. за період з 25.12.2014 до 27.07.2015, позивач має право на стягнення середнього заробітку за весь час затримки, тобто з 05.10.2015 року, по день фактичного розрахунку. Згідно довідки СМКП «Комбінат комунальних послуг» №17 від 15.04.2016 року середньогодинна заробітна плата [PERSON] в серпні-вересні 2015 року складає 21,01 грн.(а.с.60). Отже середньоденна заробітна плата складає 168,08 грн. (21.01 грн. х 8 годин = 168,08 грн.). Відповідно до щорічного розрахунку норм тривалості робочого часу, з урахуванням дати звільнення позивача 05 жовтня 2015 року та дати ухвалення рішення, у жовтні 2015 року 19 робочих днів, в листопаді 2015 року 21 робочий день, в грудні 2015 року 23 робочих дні, в січні 2016 року - 19 робочих днів, в лютому 2016 року 21 робочих дні, в березні 2016 року 22 робочих дні, в ківтні 2016 року 21 робочий день, в травні 2016 року 17 робочих днів, а всього 163 дні. За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки належної звільненому працівникові суми за період з 05.10.2015 року по день ухвалення рішення у даній цивільній справі у сумі 27397,04 грн. Згідно п.6 роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №13 від 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Суд вважає, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково. Суд погоджується з доводами позивача про те, що порушення його трудових прав та можливості утримувати свою сім'ю завдало позивачеві душевних страждань. При цьому суд вважає, що сума, яка підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди, складає 1000,00 грн. Відшкодування моральної шкоди передбачене статтею 2371 КЗпП України. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до правил ст.80, 88 ЦПК України та ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», згідно якої за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Отже підлягає стягненню з СМКП «Комбінат комунальних послуг» на користь держави 551,20 грн. судового збору в зв'язку із стягненням середнього заробітку та 1378,00 грн. в зв'язку із відшкодуванням моральної шкоди.

Outcome: partial