Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою до [PERSON], третя особа: Комунарський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту з майна. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за виконавчим листом № 333/8341/13-ц, виданим Комунарським районним судом м. Запоріжжя 04.02.2014 року Комунарським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження про стягнення з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] аліментів в розмірі 1 000 гривень щомісяця, починаючи з 18.10.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. В зв'язку з тим, що за виконавчим листом існувала заборгованість, постановою Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ від 03.10.2014 року було накладено арешт на все належне [PERSON] майно без визначення його переліку та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить лише в межах боргу. Зазначені дані було внесено до даних Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та державний реєстр обтяження рухомого майна. На даний час борг відсутній, стягувач не має претензій до боржника, тобто, відсутні підстави для арешту, який накладено постановою державного виконавця Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ від 03.10.2014 року. На теперішній час позивач має бажання розпорядитись своєю власністю, проте накладений арешт перешкоджає у здійсненні його права. Просить суд зняти арешт з належного йому, [PERSON], майна, який накладено Комунарським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції на підставі виконавчого листа № 333/8341/13-ц, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 04.02.2014 року. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] до суду не з'явились, до суду надали заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності, позов підтримали, просили суд зняти арешт з майна позивача, так як відсутні правові підстави для його існування. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явились, до суду надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позов визнала в повному обсязі, не заперечувала проти зняття арешту з майна [PERSON] Третя особа - представник Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 17.12.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя винесено рішення, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1 000 гривень щомісяця, починаючи з 18.10.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набуло законної сили 30.12.2013 року. 04.02.2014 року по справі видано виконавчий лист. 03.10.2014 року постановою державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції накладено арешт на все майно, яке належить [PERSON] на підставі виконавчого листа № 333/8341/13-ц, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 04.02.2014 року. Згідно заяви [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Абрамовим М.О. від 03.08.2016 року, вона не має претензій до [PERSON] щодо аліментних боргів на утримання спільної малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності заявника, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved