Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 21 листопада 2013 року за усною домовленістю між [PERSON] та його братом [PERSON], він привіз в Будинок культури с.Ягнятин Ружинсько-го району 185 (сто вісімдесят п'ять) примірників книги « [INFO]», автором він є, вартість яких становить 11100 грн. , по ціні 60 грн. за один примірник, і в присутності багатьох громадян, жителів с. Ягнятин,перед початком святкового концерту, вручив ці книги [PERSON] та [PERSON], за які вони пообіцяли виплатити суму в 11100 грн. - за 185 примірників книг. Перед концертом виступили відповідачі, які наголосили, що вони за особисті кошти закупили у позивача - автора книг, вищезгадані книги на суму 11100 грн. для всіх присутніх односельчан, які знаходилися в залі на релігійне свято Михайла 21 листопада 2013 року. З часу отримання 185 примірників книги « [INFO]» [PERSON] та [PERSON] пройшло майже 2 роки, але до цього часу відповідачі не розрахувалися з позивачем, не виплатили належної йому суми грошей, а саме - 11100 грн., чим завдали йому матеріальних збитків на цю суму, а також завдали позивачу моральної (немайнової) шкоди, яку останній оцінив в 3000 грн.. Позивач просив визнати його право на відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих йому бездіяльністю відповідачів і стягнути з обох відповідачів, солідарно, на його користь 19371 грн., з них: 11100 грн. - вартості 185 книг; 8271 грн.- індексу споживчих цін, 3000 грн. завданої йому моральної шкоди, а всього - 22371 грн.. В подальшому позивач уточнив і збільшив свої позовні вимоги, зазначивши, що зазначена в позовній заяві подія відбулася не у 2013 році, а у 2012 році, та просив визнати його право на відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих йому бездіяльністю відповідачів і стягнути з обох відповідачів, солідарно, на його користь 20226 грн., з них: 11100 грн. - вартості 185 книг; 9126 грн.- індексу споживчих цін, 10000 грн. завданої йому моральної шкоди, а всього - 30226 грн.. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав з наведених вище підстав. У судовому засіданні відповідачі позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні, пояснивши, що у них не було домовленості з позивачем щодо оплати книг, наданих позивачем під час святкування дня матері в с.Ягнятин Ружинськго району 08.05.2012 року, а не 21.11.2012 року, як це стверджує позивач. Заслухавши доводи позивача, відповідачів, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні заявлених позовних вимог необхідно відмовити на підставі наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з нормою ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, тобто, крім правочинів, які можуть вчинятися усно та які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів на виконання договору, укладеного в письмовій формі. У відповідності з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторонни, правочин також вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Відповідност з ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як витікає з вимог ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Судом встановлено, що вартість книг, яку позивач просить стягнути з відповідачів становить 11100 грн., що перевищує більше ніж у двадцять разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а тому відповідно правочин повинен бути вчинений у письмовій формі. Однак, позивач не надав суду жодного доказу вчинення правочину з приводу відчудження книг між позивачем і відповідачами саме 21.11.2012 року в приміщенні будинку культури в с.Ягнятин Ружинського району (письмові докази, засоби аудіо-, відеозапису), за допомогою яких зафіксована воля відповідачів по справі щодо оплати наданих позивачем для розповсюдження серед мешканців села, присутніх в будинку культури, книг. Суд критично розцінює показання свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], допитаних в судовому засіданні, а також письмові пояснення свідків[PERSON]., [PERSON], оскільки у відповідності з вимогами ч.1 ст.218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами, а рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Позивач стверджує, що між ним та відповідачами була усна домовленість про оплату відповідачами наданих для присутніх в залі будинку культури односельчан. Однак суд критично розцінює посилання позивача на те, що було досягнуто між ним та відповідачами по справі усної домовленості по оплаті книг, так як згідно з ч.1 ст.206 ЦК Укра-їни усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчи-нення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність, однак цієї умови не було дотримано, оскільки оплати вартості книжок не було проведено в день святкування дня матері в будинку культури с.Ягнятин, а самі відповідачі катего-рично заперечують існування такої домовленості щодо оплати вартості книг. Позивач не надав суду допустимих доказів вчинення правочину усно, оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення позову, а тому відмовляє у його задоволенні. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed