Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Пугачівської сільської ради Жашківського району Черкаської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування своїх заявлених вимог позивач вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON] . До спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] , входить земельна ділянка кадастровий номер 7120986200:02:001:0642, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0598 га, яка розташована в адміністративних межах Пугачівської сільської ради Жашківського району Черкаської області. Як спадкоємець першої черги позивач звернувся до приватного нотаріуса Тетіївського районного нотаріального округу Київської області Васалатьевої О.А. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, але у видачі даного свідоцтва йому було відмовлено у зв?язку з тим, що мати позивача [PERSON] за життя не належним чином оформила право власності на вищевказану земельну ділянку та провела реєстрацію права власності. [PERSON] успадкувала земельну ділянку після смерті своєї матері [PERSON] , якій вищевказана земельна ділянка належала на підставі державного акта на право власності на землю серії ІV-ЧР №053099, виданого Пугачівської сільської ради Жашківського району Черкаської області 15.11.2002р. Під час оформлення спадкових прав [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] було виявлено розбіжності в ряді правовстановлюючих документів у написанні прізвища спадкодавця. Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 18.10.2016р. було встановлено факт належності [PERSON] ряду правовстановлюючих документів, серед яких і належність державного акта на право власності на землю серії ІV-ЧР №053099, виданого Пугачівської сільської ради Жашківського району Черкаської області 15.11.2002р. На підставі вказаного рішення суду [PERSON] провела реєстрацію права власності на земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 74163247 від 28.11.2016р. Нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв?язку з тим, що мати провела реєстру права власності на земельну ділянку на підставі рішення суду про встановлення юридичного факту, яким право власності за спадкоємцем не визнавалося. За вказаних обставин оформити спадкові права позивач не має можливості, тому він звернувся з позовною заявою та просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 7120986200:02:001:0642 площею 3,0598 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Пугачівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, яка залишилася після смерті [PERSON] . Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, при цьому до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. У судове засідання представник відповідача - Жашківської міської ради Жашківського району Черкаської області - не з`явився, проте до суду направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечую проти їх задоволення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.55 Конституції України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що, виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.03.1983р., виданого відділом ЗАГС м. Вільнюс, вбачається, що [PERSON] являється сином [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19 травня 2020 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м.Київ, [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). За життя [PERSON] як спадкоємець після смерті своєї матері [PERSON] , на підставі рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 18.10.2016р. про встановлення факту належності її матері ряду правовстановлюючих документів, серед яких і встановлення належності державного акта на право власності на землю серії ІV-ЧР №053099, виданого Пугачівської сільської ради Жашківського району Черкаської області 15.11.2002р., провела державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 7120986200:02:001:0642, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0598 га, та розташовану в адміністративних межах Пугачівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 74163247 від 28.11.2016р. Як спадкоємець першої черги [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Тетіївського районного нотаріального округу Київської області Васалатьевої О.А. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.11.2020р. №122/02-31 [PERSON] було відмовлено у зв?язку з тим, що рішення Тетіївського районного суду Київської області від 18.10.2016р. не є документом про визнання права власності на нерухоме майно, а лише встановлює факти, що мають юридичне значення та не може бути прийнято нотаріусом у якості правовстановлюючого документа на вищевказану земельну ділянку. У вищевказаній постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом роз?яснено, що державним реєстратором Жашківської районної державної адміністрації Черкаської області Макарницьким О.А. незаконно здійснено державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.11.2016р. за №17676215 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1097919171209) на земельну ділянку площею 3,0598 га кадастровий номер 7120986200:02:001:0642, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0598 га, та розташовану в адміністративних межах Пугачівської сільської ради Жашківського району Черкаської області. У відповідності з п.4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом МЮУ №296/5 від 22.02.2012р., видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Оцінюючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] провела державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 7120986200:02:001:0642, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0598 га, та розташовану в адміністративних межах Пугачівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, і підтвердженням того є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 74163247 від 28.11.2016р., а тому у приватного нотаріуса не було підстав для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку. У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів. Приймаючи до уваги встановлені обставини та враховуючи норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що позивачем невірно визначено спосіб захисту його цивільних прав та інтересів, оскільки в даному випадку позивачу необхідно звернутися до суду з заявою про оскарження постанови приватного нотаріуса Тетіївського районного нотаріального округу Київської області Васалатьевої О.А. від 27.11.2020р. №122/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як передбачено ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. На підставі ч.ч.2,3 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проаналізувавши вищевикладені обставини та оцінивши у сукупності наявні у справі письмові докази, враховуючи норми чинного законодавства, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed