Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та [PERSON] (після реєстрації шлюбу прізвище «[PERSON]» було змінено на «[PERSON]») 04 квітня 1998 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них з відповідачем є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спочатку сімейне життя проходило нормально, але після досить тривалого часу спільного проживання у нього з відповідачем досить часто почали виникати сварки з різних побутових причин, внаслідок того, що кожний із подружжя зрозумів, що має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вони припинили спільне проживання починаючи приблизно з грудня 2002 року, тому такі важливі елементи процесу життя як взаємне піклування, виникнення спільних інтересів, поява будь-яких домовленостей, що стосуються безпосередньо природи виникнення, існування сім'ї, її розвинення між ними відсутні. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про визнання позовних вимог про розірвання шлюбу, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутність. Вивчивши матеріали справи, доводи поданих сторонами заяв, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, 04 квітня 1998 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 196 (а.с.4). Сторони від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5, 6). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з грудня 2002 року, з цього часу не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved