Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Центр надання адміністративних послуг про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що йому ([PERSON]М.) на праві приватної власності належить будинок №7 по вул. Київська в місті Мукачеві, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №27212337 та Довідкою КП «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки». У вказаному будинку, окрім нього, зареєстровані: відповідач [PERSON], [INFO] племінник, а також [PERSON], [INFO] мати, [PERSON], [INFO] брат, [PERSON], [INFO] сестра. Відповідач - [PERSON] з 19.09.2000 року не проживає у належному позивачу на праві приватної власності будинку №7 по вулиці Київська в місті Мукачево. Крім того, речей відповідача в будинку немає, участі в його утриманні він не бере, жодних послуг не сплачує. Наявність реєстрації відповідача в даному будинку не дає можливості позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, тому позивач і звернувся до суду із вказаним позовом та просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком №7 по вулиці Київська в місті Мукачево Закарпатської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Щодо заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, через оголошення в засобах масової інформації. Зі згоди позивача, який не заперечив щодо заочного вирішення справи, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Третя особа - представник Центру надання адміністративних послуг в судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що будинок №7 по вул. Київська в місті Мукачеві Закарпатської області належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27212337 від 03 вересня 2010 року (а.с.7), Договором дарування домоволодіння з земельною ділянкою від 26 серпня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі №4104 (а.с.8) та Довідкою №2386 від 02 серпня 2016 року, виданою КП «Мукачівським міським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки (а.с.9). З Довідки Управляючої компанії ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» №3-018985 від 10 січня 2017 року, виданої [PERSON] вбачається, що за адресою: м.Мукачево, вулиця Київська, будинок №7 Закарпатської області, окрім нього, зареєстровані також: [PERSON], [INFO] племінник, [PERSON], [INFO] мати, [PERSON], [INFO] брат, [PERSON], [INFO] сестра. (а.с.12). [PERSON] №45 від 28 вересня 2017 року, підписаного уповноваженою особою паспортистом ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» [PERSON], [PERSON], [INFO] за адресою: м.Мукачево, вул. Київська, 7 - не проживає з 19 вересня 2000 року (а.с.13). Конституція України у статті 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в частині 3 статті 13 Конституції України, власність зобовязує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Так, статтями 317, 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. [PERSON] частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Права власника житлового будинку, квартири визначені статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В пункті 1 статті 8 Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод,гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Так, Пленум Верховного Суду України у постанові Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Судом встановлено, що підстав для збереження за відповідачем [PERSON] права бути зареєстрованим в будинку №7, який знаходиться по вулиці Київська в місті Мукачеві Закарпатської області - немає, оскільки за вищевказаною адресою не проживає більше 17 років, що знайшло своє підтвердження наданими письмовими доказами, і позивачем доведено, а відповідачем не спростовано. З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: Центр надання адміністративних послуг про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - підлягає до задоволення. [PERSON] статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved