Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою вказуючи, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 4,36 га, кадастровий номер 1421783300:09:000:0299, розташованої на території Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області, яку вона заповіла йому згідно заповіту від 26.08.2004 року, зареєстрованому в реєстрі за № 544 та посвідченому приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Донецької області Купінським М.М. Спадщину він прийняв вчасно, про що подав відповідну заяву 26.11.2018 року та приватним нотаріусом Нікольського районного нотаріального округу Будика Н.М. було заведено спадкову справу за № 151/2018 р. Інших спадкоємців крім нього не має. Проте, постановою приватного нотаріуса Нікольського районного нотаріального округу Будика Н.М. від 27.11.2017 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на заповідане спадкове майно, оскільки спеціальний бланк нотаріального документу ВВК № 308189, на якому викладений текст заповіту, дійсно був отриманий приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Донецької області Купінським М.М., але не внесений (нотаріусом) до обліку витрачених бланків у Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів. На теперішній час приватний нотаріус Володарського районного нотаріального округу Донецької області Купінський М.М. припинив свою діяльність та його архів був переданий на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву м. Донецьк, а тому інформацію про підтвердження використання спеціального бланк нотаріального документу з архіву витребувати не має можливості, так як він знаходиться на непідконтрольній території України, доступ до документації у робітників архіву відсутній. Іншим чином він не має змоги оформити право власності на спадкове майно, а тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 4,36 га, кадастровий номер 1421783300:09:000:0299, що розташована на території Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 17.12.2019 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України було залишено без руху для надання документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 1231,60 грн., та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення її недоліків. 24.12.2019 року на виконання вимог вищевказаної ухвали позивачем було подано заяву про усунення недоліків з квитанцією про сплату судового збору. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 27.12.2019 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам. Також стороні відповідача разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. Стороною відповідача у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подано. Інших клопотань учасниками судового розгляду не заявлено. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 20.03.2020 року підготовче провадження було закрито та справа була призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав, а також просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області - в.о. сільського голови Мадіна О.В. у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду письмову заяву, в якій проти задоволення позову не заперечувала та просила справу розглянути у відсутність представника сільради. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність нез`явившихся учасників справи. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, розглянувши письмові заяви позивача та представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 723196 від 14.02.2007 року [PERSON] на підставі розпорядження голови Володарської районної державної адміністрації № 44 від 30.01.2007 року є власницею земельної ділянки площею 4,36 га, розташованої на території Касьянівської сільської ради Володарського району Донецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 04.06.2018 року [PERSON] померла [INFO] в с. Македонівка Нікольського району Донецької області у віці 98 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 32. Згідно заповіту від 26 серпня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Донецької області Купінським М.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 544, [PERSON] на випадок своєї смерті все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та взагалі все те, на що вона матиме за законом право, заповіла [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.11.2019 року за вих. № 727/02-31 приватний нотаріус Нікольського районного нотаріального округу Будика Н.М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на заповідальне спадкове майно, а саме земельну ділянку за кадастровим № 1421783300:09:000:0299, що належала [PERSON] , померлій [INFO] , з тих підстав, що спеціальний бланк нотаріального документу ВВК № 308189, на якому викладений текст заповіту, дійсно був отриманий приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Донецької області Купінським М.М., але не внесений (нотаріусом) до обліку витрачених бланків у Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів. На теперішній час приватний нотаріус Володарського районного нотаріального округу Донецької області Купінський М.М. припинив свою діяльність. Архів приватного нотаріуса був переданий на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву м. Донецьк, інформацію про підтвердження використання спеціального бланк нотаріального документу з архіву витребувати не має можливості, так як він знаходиться на непідконтрольній території України, доступ до документації у робітників архіву відсутній. Відповідно до Інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 27.11.2019 інформація щодо витрачання бланка ВВК № 308189 в реєстрі відсутня. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважаються набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до правового змісту ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємиць за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України). Спадкування за заповітом регламентовано Главою 85 ЦК України. Так, ст.ст. 1233-1236 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Також відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до положень ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом, на підставі досліджених доказів встановлено, що текст заповіту від 26.08.2004 року був викладений на спеціальному бланку нотаріального документу ВВК № 308189, посвідчений приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Донецької області Купінським М.М. за № 544 від 26.08.2004 року та зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 54790007. Той факт, що нотаріус несумлінно виконав свої обов`язки щодо списання використаного спеціального бланку нотаріального документу, а держава Україна, надавши повноваження нотаріусу на здійснення нотаріальної діяльності в Україні, не здійснила належний контроль за його діяльністю, в світлі практики ЄСПЛ не може впливати та тим паче порушувати набуте право осіб вільно володіти та розпоряджатись своєю власністю. Між ти на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення ЄСПЛ у справах «Лелас проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення ЄСПЛ у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Беєлер проти Італії»). Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення ЄСПЛ у справі «Лелас проти Хорватії»). Потреба виправити колишню «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення ЄСПЛ у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки»). Отже в цих рішеннях ЄСПЛ йдеться про дотримання принципу «належного урядування». Він передбачає, що особа-суб`єкт приватного права, не може відповідати за помилки державних органів при виконанні ними своїх повноважень, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при виконанні своїх повноважень припустилися помилки (рішення ЄСПЛ «Стретч проти Об`єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії» від 24 червня 2003 року). Таким чином, суд вважає доведеним, що спадкодавець виклав свою волю щодо спадкового майна у складеному ним заповіті, а спадкоємець прийняв спадщину у строк і у порядку, передбаченими законом, але із-за порушення порядку оформлення спеціального бланку нотаріального документу позивач не може реалізувати своє право через нотаріальну контору або будь-яким іншим способом, оскільки приватний нотаріус припинив свою діяльність, а його архів знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України, а також враховуючи, що відповідач, яким є орган місцевого самоврядування, не заперечує проти задоволення позову, суд вважає, що право позивача порушено та підлягає судовому захисту, в зв`язку з чим за позивачем, як спадкоємцем за заповітом, слід визнати право власності на вищезазначену земельну ділянку, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved