Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, без самостійних вимог на предмет спору: Департамент державної реєстрації фізичних осіб про визнання особи такою, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі договору купівлі продажу від 29.08.2009 року йому належить квартира [ADDRESS] . В даній квартирі крім нього, зареєстрований [PERSON] , який не проживає понад три роки. Реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає позивачу у користуванні майном та призводить до того, що він має сплачувати додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги за зареєстровану, але не проживаючу фактично особу. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав вказаних у позові. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлений вчасно та належним чином в порядку ч.\~11 ст.\~128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідача було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 14.07.2020 року. У судовому засіданні було допитано в якості свідка [PERSON] який суду пояснив, що він є сусідом позивача, у будинку проживає 20 років і жодного разу не бачив відповідача по справі,оскільки відповідач не проживає у спірній квартирі. Відповідно до ч. 4\~ст.223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі\~ст. 280 ЦПК України. Суд заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, встановивши факти та відповідні правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі продажу від 29.08.2009 року посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. (а.с.10 ), копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.11), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12). Відповідно до акту не проживання підписаного сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що відповідач по справі [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з травня 2020 року , місце його знаходження не відомо (а.с.13). У відповідності до інформації наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради на запит суду [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 21.02.2017 року по теперішній час (а.с.18) .У добровільному порядку з реєстраційного обліку відповідач не знімається. Даний факт суттєво порушує право власності позивача, що створює перешкоди в користуванні власністю , яка несе додаткові витрати по його утриманню, оскільки плата за користування житлом нараховується виходячи з кількості зареєстрованих осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Оскільки відповідач знаходиться на реєстраційному обліку за місцем проживання в житловому будинку позивача, тому вона не може реалізувати своє право і розпорядитися майном так, як цього бажає, та повинен нести додаткові витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги, отже за таких підстав ,суд вважає, що право позивача щодо володіння спірним житловим будинком порушується відповідачами, тому позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню.

Outcome: approved