Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Як доказ заявлених вимог вказує, що з відповідачем [PERSON] перебував у шлюбі, який рішенням Ківерцівського районного суду від 04.01.2013 року розірвано. Від спільного подружнього життя народилося троє дітей: син [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO], дочка [PERSON] [INFO], які на даний час є малолітніми. На даний час спільно не проживають, спір що виник з приводу поділу майна, відповідач в добровільному порядку вирішити відмовилась, тому просить здійснити поділ майна, набутого ними за час спільного проживання за спільні кошти, вказавши при цьому, яке майно виділити у його власність та власність відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали частково, уточнили позовні вимоги, просять виділити [PERSON] бетономішалку вартістю 900 грн., зварку вартістю 800 грн., стругальний станок вартістю 3500 грн., ковадло вартістю 200 грн., наждак вартістю 200 грн., електродриль вартістю 200 грн., болгарку вартістю 200 грн., перфоратор вартістю 400 грн., бензинову лампу вартістю 120 грн., плуг вартістю 500 грн., стіл верстальний вартістю 300 грн., два вози загальною вартістю 5000 грн., драбини на віз вартістю 200 грн., косилку вартістю 3500 грн., бензопилу вартістю 1500 грн., палатку вартістю 300 грн., вудочки вартістю 100 грн., санки вартістю 400 грн., холодильник вартістю 5000 грн., бензопилу вартістю 1500 грн., плуг вартістю 500 грн., а всього на загальну суму 25 320 грн. Решту майна виділити відповідачу [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточненні позовні вимоги визнала, щодо задоволення позову не заперечила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони у справі перебували в шлюбі, який рішенням Ківерцівського районного суду від 04.01.2013 року розірвано (а.с.4). В шлюбі народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON] [INFO], син [PERSON], [INFO], на утримання яких, з позивача на підставі рішення Ківерцівського районного суду від 28.02.2014 року стягуються аліменти в розмірі 200 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідно до ч 1. ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Зазначена норма міститься і в ст. 368 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що на майно, набуте за час шлюбу, поширюється презумпція права спільної сумісної власності, що звільняє кожного з подружжя від обов'язку доводити право спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки за законом воно вважається таким, що належить подружжю. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Статтею 69 СК України передбачено право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно частин 1, 3 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є предметом спором, придбано сторонами за спільні кошти в період перебування в шлюбних відносинах,що не заперечується сторонами у справі. З врахуванням викладеного, та беручи до уваги визнання відповідачем уточнених позивачем вимог суд приходить до висновку про задоволення позову. З врахуванням вартості майна, виділеного відповідачу, з останньої підлягає до стягнення в дохід держави судовий збір в розмірі 526,30 грн. Оскільки позивач просив залишити судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 279 грн. 20 коп. за ним, судом не вирішується питання про стягнення їх з відповідача відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved