Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.04.2015 за позивачем визнано право власності автомобіль CHEVROLET EPICA LF69K, державний номерний знак [NUMBER], 2006 року випуску. На даний час йому стало відомо, що на вказаний автомобіль накладено арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 30138544 від 02.12.2011. Накладений арешт перешкоджає йому користуватись автомобілем, так, як на момент накладення арешту, автомобіль знаходився у його користуванні, а в подальшому він отримав повне право власності і збирався зняти його з обліку і зареєструвати на себе, а тому такий арешт порушує його права як власника даного автомобіля. Тому просив зобов'язати відповідача вчинити дії щодо скасування постанови «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 02.12.2011 № 30138544 ВДВС Києво-Святошинського РУЮ в частині що стосується легкового автомобіля марки CHEVROLET EPICA LF69K, державний номерний знак А1 7395 АР, 2006 року випуску та зобов'язати відповідача здійснити дії щодо зняття арешту та оголошення заборони на відчуження по постанові «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 02.12.2011 № 30138544 ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, в частині що стосується даного легкового автомобіля. В судовому засіданні позивач та представник позов підтримали. Відповідач в судове засідання, не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача та представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляд справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.04.2015 по цивільній справі № 369/2572/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя позов було задоволено та визнано право власності за позивачем на автомобіль CHEVROLET EPICA LF69K, державний номерний знак [NUMBER], 2006 року випуску, шасі № КL1LF69KE7B024452, чорного кольору, зареєстрований Києво-Святошинським МРЕВ ДАІ 02.11.2006. Проте, на даний час на автомобіль його накладено арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 30138544 від 02.12.2011, що перешкоджає йому користуватись автомобілем, як власнику. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. . Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1, 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом. Стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначає що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved