Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: с.Раково, вул.Шевченка, №92 Перечинського району Закарпатської області, в порядку спадкування за [PERSON], який помер 31 серпня 2012 року. Позовні вимоги мотивує тим, що 31 серпня 2012 року помер його дід [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, і він фактом спільного проживання з дідусем прийняв спадщину, оскільки постійно проживав з ним на момент його смерті. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є матір позивача [PERSON], однак така у встановлений законом строк не звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини, та не заперечує про те, щоб [PERSON] прийняв таку як спадкоємець другої черги. З метою оформлення права на спадщину він звернувся до державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори [PERSON], однак остання відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що його покійним не було виготовлено правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок, що на даний час є перешкодою у прийнятті спадщини, тому просить позов задовольнити. У підготовче судове засідання ані позивач [PERSON] ані його представник адвокат [PERSON] не зявилися, однак останній подав заяву, у якій просить справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просять такі задовольнити. Представник Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області у підготовче судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. У підготовче судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.1 ст.198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що 31 серпня 2012 року помер дід позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №139848 від 03 вересня 2012 року, виданим виконкомом Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №33. Також встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Шевченка, №92 у с.Раково Перечинського району Закарпатської області. Разом з цим встановлено, що згідно довідки Ужгородського державного міжрегіонального виробничого підприємства технічної інвентаризації №11843, будинок №92 по вул.Шевченка в с.Раково Перечинського району Закарпатської області зареєстрований за померлим [PERSON]. Крім цього встановлено, що позивач [PERSON] постійно проживав з дідом на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка №1401 від 02 жовтня 2017 року, видана Туря-Пасіцькою сільською радою Перечинського району Закарпатської області. Також встановлено, що позивачу [PERSON] нотаріусом було відмовлено у оформленні спадщини у звязку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на житловий будинок №92 з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул.Шевченка в с.Раково Перечинського району Закарпатської області. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї… Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до розяснень, які містяться в абзаці 3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивач [PERSON] прийняв спадщину за спадкодавцем [PERSON], однак у нього існують певні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб його захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки при подачі позовної заяви позивачем було сплачено 704,80 грн. судового збору, то зважаючи на визнання заявленого позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто по 352,40 грн. Тому,

Outcome: approved