Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту GP - 5681479 від 18.12.2013 року, укладений між ним та АТ «Банк Ренесанс Капітал». Позов мотивує тим, що 18.12.2013 року він заповнив надану представниками АТ «Банк Ренесанс Капітал» пропозицію укласти договір (оферта), згідно якої він запропонував відповідачу та ПрАТ «АУСК «АСКА - Життя», від імені якого на підставі агентського договору діяв банк, на умовах, зазначених у цій Пропозиції та у відповідності до чинних Загальних умов Договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків банку: укласти з ним договір про надання споживчого кредиту на умовах, викладених в частині 2 цієї Пропозиції; укласти з ним договір карткового рахунку та в рамках якого відкрити картковий рахунок на його ім'ч, випустити на його ім'я платіжну картку; укласти з ним договір страхування на умовах, зазначених в частині 4 цієї Пропозиції. На протязі декількох днів після заповнення ним зазначеної Пропозиції, йому на платіжну картку були перераховані грошові кошти в розмірі 25000 грн. Представники відповідача пояснили йому, що він зобов'язаний вносити щомісячні платежі, в рахунок погашення вказаної суми, у розмірі 1568,12 грн. на протязі 48 місяців. Однак, у Пропозиції укласти договір (оферта) від 18.12.2013 року відсутні умови про дату видачі кредиту, не передбачено право дострокового повернення кредиту, умови дострокового розірвання договору, не наведено розпису загальної вартості кредиту (ціна договору), які є істотними умовами договору про надання споживчого кредиту. Крім того, вищевказана Пропозиція не містить умов про відповідальність банку. Вважає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Крім цього, попри пропозицію укласти договори (оферта) не було його ознайомлено з істотними умовами договору, натомість, надано лише додаток №2 до договору про надання споживчого кредиту. Також зазначає, що графік платежів стосовно комісії у розмірі 37065,60 грн. є незаконним, нарахованим безпідставно, і є таким, що суперечить нормам Закону України «Про захист прав споживача» та нормам Цивільного кодексу України. Представник позивача [PERSON] судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Доповнила, що позивач, у зв'язку з важким матеріальним становищем, заповнив надану працівниками відповідача пропозицію на укладення договору про надання споживчого кредиту. Однак, умови спірного договору порушують його права як споживача. Крім цього, зазначає, що такий договір також був укладений шляхом обману, оскільки позивачу не було відомо про ряд умов, зазначених в самому договорі про надання кредиту, які, в свою чергу, не були вказані в пропозиції, підписаній [PERSON] Вважає, що договір про надання споживчого кредиту від 18.12.2013 року, укладений між позивачем та АТ «Банк Ренесанс Капітал», слід визнати недійсним, як такий, що порушує вимоги чинного законодавства. Представник відповідача АТ «Банк Ренесанс Капітал» в судове засідання не з'явився, попередньо подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Одночасно подав письмове заперечення на позовну заяву [PERSON], в якому, зокрема, просить відмовити у задоволенні позовних вимог до АТ «Банк Ренесанс Капітал». Вислухавши пояснення представника позивача, беручи до уваги вищенаведене, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що 18.12.2013 року між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал» був укладений кредитний договір GP - 5681479, відповідно до якого банк надав позивачу 25000 грн. на загальні споживчі цілі та 3600 грн. в оплату договору страхування. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 626, 638 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. З матеріалів справи вбачається, що зміст кредитного договору зафіксований у двох документах: пропозиції позивача (оферти) надати йому кредит та прийняття цієї пропозиції відповідачем (акцепту) - кредитний договір GP - 5681479 від 18.12.2013 року. У цих документах містяться усі істотні умови, необхідні для кредитних договорів. Поряд з цим, суд критично розцінює доводи представника позивача щодо укладення спірного договору шляхом обману. Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року роз'яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позивача не підтверджуються належними доказами, а також доводи, які, зокрема, спростовуються письмовими запереченнями представника відповідача, та жодним чином не підтверджується укладення спірного договору під впливом обману, що також не доведено позивачем.

Outcome: dismissed