Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.11.2014 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] до її повноліття, у розмірі ј частини його доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04.07.2014 року. Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.02.2020 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від всіх видій його заробітку ( доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.01.2020 року. Таким чином, загальний розмір аліментів, які стягуються становить 1/2 частка його заробітку, хоча законом та судовою практикою передбачено стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки на двох дітей. Він працює, однак за станом здоров`я не може працевлаштуватись на більш прибуткову роботу, оскільки відповідно до епікризу з історії хвороби, його працездатність обмежена по лінії ЛКК. В зв`язку з цим просить зменшити розмір стягуваних аліментів з 1/4 до 1/6 частки на утримання дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до досягнення ними повноліття. Ухвалою суду від 02 серпня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача адвокат Ващенко .М. до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, та відсутність позивача, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду надала заперечення на позовну заяву. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів покращилось. Крім того, він має заборгованість по аліментам, додаткових коштів в період хвороби дитини не надає. Жодних доказів про зміну матеріального та сімейного стану, або погіршення здоров`я до суду не надає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року стягнуто щомісячно аліменти з [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] до її повнолітня на користь матері [PERSON] у розмірі ј частини його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2014 року ( а.с. 5). Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.02.2020 року стягнуто з [PERSON] , аліменти у розмірі ј частини від всіх видів його заробітку ( доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання малолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття, щомісячно, на користь матері [PERSON] , починаючи стягнення з 09 січня 2020 року ( а.с. 6). [PERSON] працює прибиральником на території ТОВ «Рудомайн» з 13.07.2020 року ( а.с. 13). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно частин1-2статті 182СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я а матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки,сина; 3-1) наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Положеннями частини 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (Постанова Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року справа № 6-143цс13). Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». З аналізу наведеного вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Народження другої дитини у позивача, суд вважає достатнім доказом зміни матеріального стану позивача. Таке рішення відповідатиме принципу справедливості та враховує баланс інтересів дітей відповідача та узгоджується з висновками, викладеними в Постанові Верховного Суду від 29.07.2019 року у справі № 426/2444/12-ц, провадження № 61-32464св18, в Постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 409/2909/18, провадження № 61-20640св19. Суд, також приймає до уваги положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сплата аліментів, як спосіб участі батьків в утриманні дитини, має на меті забезпечити її існування та розвиток. Таким чином при вирішенні питань щодо стягненні аліментів враховуються в інтереси всіх дітей. Наведене вище, свідчить про те, що зміна матеріального стану позивача через перебування на його утриманні двох дітей, впливає на здатність платника аліментів сплачувати їх у визначеному судами розмірі. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведене, суд дійшлов висновку про наявність правових підстав, передбачених статтею 192 СК України, для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, та приймаючи до уваги матеріальне становище сторін й виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд приходить до висновку, про задоволення позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved