Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що працював в ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПАТ «МГЗК») з 1986 року на посаді гірничого робітника. Під час роботи захворів хронічним професійним захворюванням. Первинним висновком МСЕК від 19.07.2007 року йому встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 55 відсотків та визнано інвалідом 3-ї групи. Повторним висновком МСЕК від 21.07.2016 року йому встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 55 відсотків та визнано інвалідом 3-ї групи. Причина інвалідності як в першому висновку МСЕК, та і в другому професійне захворювання. Оскільки з вини відповідача він захворів професійним захворюванням, став інвалідом і був звільнений з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у звязку з невідповідністю виконуємої роботи стану здоровя, вважає, що трудовим каліцтвом йому заподіяна моральна шкода, яку позивач оцінює в 25\~000 грн. Вина відповідача в тому, що він став інвалідом і втратив 55 відсотків працездатності, полягає в незабезпеченні належної і безпечної організації роботи. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов і просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «МГЗК» позов не визнала та пояснила суду, що позивач дійсно працював у шкідливих умовах, але під час прийому на роботу він був попереджений про шкідливі умови. Відповідач компенсував його роботу у шкідливих умовах наданням більш тривалої відпустки, забезпечував його засобами індивідуального захисту, пропонував лікування у санаторії-профілакторії. Крім того, позивач, знаючи, що робота шкідлива, продовжував працювати на посаді гірничого робітника, звільнятися не збирався, аж поки його не звільнили за станом здоровя. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,\~\~приходить до наступного: [PERSON] копії трудової книжки (а.с.3-4) [PERSON] працював у ПАТ «МГЗК» з лютого 1986 року по червень 2007 року. 26 червня 2007 року звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у звязку з його невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоровя. Під час роботи на підприємстві [PERSON] захворів професійним захворюванням. [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання [PERSON], затвердженого в.о. головного державного санітарного лікаря м.Марганець 09.07.2007 року, діагноз позивача: радикулопатія шийна і п/крижова з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і мязово-тонічним синдромом, виражений периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФС 1-2 ст.). Хронічне обструктивне захворювання легень 1 ст. (пило токсичний бронхіт 1 ст., емфізема легень 1ст.). ЛН 1 ст. Захворювання професійне. Висновок про наявність шкідливих умов праці: важка фізична праця, робота в умовах несприятливого мікроклімату, пилу, марганець. [PERSON] первинного висновка МСЕК від 19.07.2007 року [PERSON] встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 55 відсотків та визнано інвалідом 3-ї групи. Повторним висновком МСЕК від 21.07.2016 року [PERSON] також встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 55 відсотків та визнано інвалідом 3-ї групи. Відповідно до ч.1\~\~ст.1167 ЦК України\~\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності\~її вини,\~крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Частиною 1\~\~ст.237-1 КЗпП України\~\~встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлено, що позивач після розслідування професійного захворювання неодноразово проходив курс лікування стаціонарно та амбулаторно в міській та обласній лікарнях. Дані обставини призвели до порушення нормальних життєвих звязків. Крім того, позивача було звільнено з роботи 26 червня 2007 року підставі п.2 ст.40 КЗпП України у звязку з його невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоровя. Відповідно до\~ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Тому, вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує значні тяжкі зміни його життєвих звязків, ступінь втрати ним професійної працездатності, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 500 гривень.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог\~ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial