Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що з 19.01.1991 року [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 червня 2012 року по справі № 2-2341/12 шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 19.01.1991 року - розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] продовжували проживання однією сім`єю, мали спільний бюджет та спільне господарство до березня 2019 року. Під час сумісного проживання однією сім`єю у [PERSON] та [PERSON] народилось троє дітей: син [PERSON] , який народився [INFO] , син [PERSON] , який народився [INFO] та донька [PERSON] , яка народилась [INFO] . Будівництво будинку [ADDRESS] було розпочато після реєстрації шлюбу в 1991 р. та завершено в 2001 р. Земельну ділянку площею 1188 кв.м, розташовану під самовільно побудованим у 1995 році спірним житловим будинком, рішенням виконкому Михайлівсько-Рубежівської сільської Ради №8 від 13.03.1996 року із земель запасу сільської Ради було надано в постійне користування [PERSON] , що підтверджується листом Головного архітектору району № 126/812 від 11.12.1996 року. 12.08.2004 року [PERSON] зазначений житловий будинок було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно особисто на себе, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру нерухомого майна № 174749706 від 23.07.2019 р. Після реєстрації спірного будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] , [PERSON] з початку 2004 року в будинку здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець шляхом відкриття в частині спірного будинку магазину-кафе, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Михайлівсько-Рубежівської сільської Ради № 22 від 10 лютого 2004 року. Спірний будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки це майно було створене під час шлюбу, в результаті спільної праці чоловіка та жінки в шлюбі, а саме [PERSON] та [PERSON] шляхом ведення спільного господарства, побуту та об`єднання бюджетів подружжя. Дани обставини можуть бути підтверджені в судовому засіданні показами свідків. Будівництво спірного будинку проводилось [PERSON] власними силами. Позивач самостійно здійснював будівельні роботи з залиття фундаменту, сам клав камінь, штукатурив та шпаклював стіни та власними силами проводив і інші будівельні роботи. За допомогою інших будівельних фахівців була проведена робота з покриття даху. Крім будівництва своїми силами будинку, позивач також працював та заробляв гроші на купівлю будівельних матеріалів та на утримання своєї сім`ї, оскільки в той час коли йшло будівництво будинку дружина - відповідачка по справі не працювала та не отримувала доходу. Усі витрати по будівництву будинку здійснював саме позивач по справі. Тому позивач просив визнати будинок [ADDRESS] , об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . В порядку поділу спільного майна, визнати за [PERSON] (і.н. [NUMBER] ) право власності на 1/2 частку будинку [ADDRESS] [ADDRESS] . Позивач подав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, вимоги позову підтримав. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в які зазначила що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить позов задоволити. Також зазначила що спірний будинок є спільною власністю сторін, будувався за спільний кошт подружжя та власними силами [PERSON] . Просила розгляд справи провести у її відсутності. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 19.01.1991 року виконавчим комітетом Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №01, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 червня 2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Під час перебування сторін у шлюбі, на підставі рішення виконавчого комітету Михайлівсько-Рубежівської сільської ради від 28.04.2001р. № 26, за [PERSON] було зареєстровано на праві власності домоволодіння за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 31.07.2004 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.08.2004. В силу ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. п. 22, 23, 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Суд приходить до висновку, що сторонами по справі під час шлюбу було набуто у власність спірне домоволодіння. Відповідачем визнано факт набуття даного майна під час шлюбу за спільні кошти. В силу ст. 60 СК України домоволодіння за адресою [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної сумісної власності та відповідно підлягає поділу між ними. А отже кожному з них, враховуючи рівність часток, належить по 1/2 частині даного майна. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦП України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до 57, 60, 69, 70, 71, 72 СК України, та

Outcome: approved