Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до Прудянської селищної ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначив, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.04.2009, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області 29.04.2010 Копил В.В. за реєстровим № 2-1676, [PERSON] є власником жилого будинку з надвірними будівлями, що розташовані на земельній ділянці розміром 1200 кв.м. по [ADDRESS] . Вищевказаний житловий будинок 06.05.2009 зареєстрований в Слатинському комунальному підприємстві технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за реєстровим номером 419 в реєстрову книгу № 2. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий Слатинським комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (номер витягу 22647453) від 06.05.2009 підтверджує факт належності в цілому на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину (ВМС № 671097, реєстровий номер 2-1676) від 29.04.2009, виданого Дергачівською державною нотаріальною контрою житлового будинку , розташованого по [ADDRESS] , реєстраційний номер 271222154, номер запису 419 в книзі 2. [PERSON] його батько, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Старо - Оскольським міським бюро РАЦС Бєлгородської області 05.08.1982 за актовим записом № 1532. Його батько [PERSON] перебував з 27 червня 1970 року в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 27.06.1970 Старооскольським міським бюро РАЦС Бєлгородської області, актовий запис № 220. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 07.08.2019 виконавчим комітетом Прудянської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 54. За життя [PERSON] склав заповіт від 08.07.2010, посвідчений секретарем виконавчого комітету Прудянської селищної ради Дергачівського району Харківської області Онопрієнко В.О. за реєстровим № 24, яким заповів йому - [PERSON] все своє майно де б таке не було і з чого б воно не складалось та взагалі все те, що буде йому належати на день смерті та на що за законом він матиме право. Згідно відповіді Слатинського комунального підприємства технічної інвентаризації « Інвентаризатор» № 22/п від 08.10.2019, житловий будинок [ADDRESS] на праві приватної власності в цілому належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Дергачівською державною нотаріальною конторою від 29.04.2009 реєстровий номер 2-1676. Назва вулиці змінена згідно Розпорядження № 42 від 07.12.2015 Прудянської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Згідно технічного паспорту, виданого Слатинським комунальним підприємством технічної інвентаризації « Інвентаризатор» (інвентаризаційна справа № 189, реєстр прав власності № 2-419) від 10.09.2019 за адресою: [ADDRESS] розташований житловий будинок літ. «А-1» з верандою літ. «а», ганком літ. «а1» загальною площею 63,2 кв.м., житловою площею 49,9 кв.м., надвірні будівлі: сарай літ. «Б», літня кухня літ. «В», погріб літ. «Г», сарай літ. «Д», літній душ літ. «Е», колонка літ. N, огорожа № 1-2. Загальна площа земельної ділянки 1436 кв.м., під забудовою 141 кв.м., під основною будівлею 93 кв.м., під господарськими будівлями 48 кв.м., під двором 447 кв.м., під городом 878 кв.м. 12.08.2019 за вихідним № 391, приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області надала йому відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , посилаючись на те, що згідно будинкової книги він не був зареєстрований разом зі спадкодавцем на час його смерті і що ним не доведено факт прийняття спадщини. Однак, на день смерті батька він - позивач у справі проживав разом з ним, здійснював за ним догляд та здійснив поховання батька. Представник позивача [PERSON] , адвокат Мироненко С.М., в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи просила проводити без фіксації технічними засобами та в її відсутність, що суд вважає за можливе. Представник Прудянської селищної ради Дергачівського району Харківської області - відповідач у справі в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві не заперечував проти задоволення позову. Розгляд справи просив проводити в відсутність представника та без фіксації судового засідання технічними засобами, що суд вважає за можливе. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.04.2009, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області 29.04.2010 Копил В.В. за реєстровим № 2-1676, [PERSON] є власником жилого будинку з надвірними будівлями, що розташовані на земельній ділянці розміром 1200 кв.м. по [ADDRESS] . Вищевказаний житловий будинок 06.05.2009 зареєстрований в Слатинському комунальному підприємстві технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за реєстровим номером 419 в реєстрову книгу № 2. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий Слатинським комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (номер витягу 22647453) від 06.05.2009 підтверджує факт належності в цілому на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину (ВМС № 671097, реєстровий номер 2-1676) від 29.04.2009, виданого Дергачівською державною нотаріальною контрою житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , реєстраційний номер 271222154, номер запису 419 в книзі 2. [PERSON] батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Старо - Оскольським міським бюро РАЦС Бєлгородської області 05.08.1982 за актовим записом № 1532. [PERSON] перебував з 27 червня 1970 року в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 27.06.1970 Старооскольським міським бюро РАЦС Бєлгородської області, актовий запис № 220. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 07.08.2019 виконавчим комітетом Прудянської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 54 За життя [PERSON] склав заповіт від 08.07.2010, посвідчений секретарем виконавчого комітету Прудянської селищної ради Дергачівського району Харківської області Онопрієнко В.О. за реєстровим № 24, яким заповів позивачу- [PERSON] все своє майно де б таке не було і з чого б воно не складалось та взагалі все те, що буде йому належати на день смерті та на що за законом він матиме право. Згідно відповіді Слатинського комунального підприємства технічної інвентаризації « Інвентаризатор» № 22/п від 08.10.2019, житловий будинок [ADDRESS] на праві приватної власності в цілому належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Дергачівською державною нотаріальною конторою від 29.04.2009 реєстровий номер 2-1676. Назва вулиці змінена згідно Розпорядження № 42 від 07.12.2015 Прудянської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Згідно технічного паспорту, виданого Слатинським комунальним підприємством технічної інвентаризації « Інвентаризатор» (інвентаризаційна справа № 189, реєстр прав власності № 2-419) від 10.09.2019 за адресою: [ADDRESS] розташований житловий будинок літ. «А-1» з верандою літ. «а», ганком літ. «а1» загальною площею 63,2 кв.м., житловою площею 49,9 кв.м., надвірні будівлі: сарай літ. «Б», літня кухня літ. «В», погріб літ. «Г», сарай літ. «Д», літній душ літ. «Е», колонка літ. N, огорожа № 1-2. Загальна площа земельної ділянки 1436 кв.м., під забудовою 141 кв.м., під основною будівлею 93 кв.м., під господарськими будівлями 48 кв.м., під двором 447 кв.м., під городом 878 кв.м. 12.08.2019 за вихідним № 391, приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області надала відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , посилаючись на те, що згідно будинкової книги я не був зареєстрований разом зі спадкодавцем на час його смерті і що мною не доведено факт прийняття спадщини. Однак, на день смерті батька він проживав разом з ним, здійснював за ним догляд та здійснив поховання батька. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі № 484/747/17 дійшов категоричного висновку про те, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця (позивач) за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, , що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. ( Постанова ВС першої судової палати КЦС у справі № 484/747/17, провадження № 61-44149св18 від 10 січня 2019 року). За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації мого місця проживання за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що я не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і тому на підтвердження обставин, встановлених частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані до позову. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В даному випадку застосовується захист права: визнання права. Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставіст.ст. 16, 1216-1218, 1220-1223, 1262, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved