Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, в обґрунтування якого вказала, що 02.07.2014 року помер її чоловік [PERSON], [INFO], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді автомобіля [PERSON] 740, 1992 року випуску, легковий седан, номерний знак [NUMBER], зеленого кольору. Для оформлення своїх спадкових прав на вказаний автомобіль у грудні 2014 року вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщитни. 08.08.2015 року нею на зазначений автомобіль було отримано свідоцтво на право спадщини за законом, яке було зареєстровано в Центрі ДАІ. Оскільки вказаний автомобіль за розпискою 20.08.2014 року було надано у тимчасове користування відповідачу, 11.08.2015 року вона звернулася до відповідача з претензією про повернення їй транспортного засобу, із зазначенням строку виконання претензії у добровільному порядку до 17.08.2015 року. Однак, отримавши 12.08.2015 року вимогу, відповідач автомобіль їй так і не повернула. на неї не відреагувала. Тому позивач просить суд витребувати у відповідача із її незаконного володіння належне їй майно автомобіль [PERSON] 740, номерний знак [NUMBER], разом з ключами. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав вимоги свого довірителя, додавши, що відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин тощо, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, необхідність предявляти при реєстрації автомобіль не передбачена. Підставою для реєстрації транспортного засобу є, зокрема, свідоцтво про право на спадщину. Тому позивач безперешкодно прийняла спадщину та зареєструвала право власності на спірний автомобіль без його надання. Факт повернення відповідачем автомобілю позивачу не було зафіксовано, бо такий не відбувався. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, оскільки наприкінці липня 2015 року вона особисто передала [PERSON] ключі від спірного автомобіля біля двору домоволодіння позивача за адресою: м.Димитров, вул.Димитрова, 40. Автомобіль з технічним паспортом всередині салону вона залишила на дорозі вул.Ватутіна в м.Димитров, що поряд з вул.Димитров, автомобіль був технічно не справний. Від людей їй відомо, що позивач затягнула автомобіль до себе у двір. З того часу їй не відомо, де автомобіль і що з ним. У вересні 2015 року вона бачила спірний автомобіль біля приватного нотаріуса в м.Димитров, з якого вийшла позивач і за кермом якого був незнайомий хлопець. Також її чоловік у вересні 2015 року бачив позивача, яка приїжджала на спірному автомобілі до МРЕО. Автомобіль «Вольво» їй було надано у користування позивачем і її сином, з яким вона перебувала у шлюбі і з яким має сумісну доньку. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, підтримуючи пояснення свого довірителя. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали по справі, суд вважає, що позов підлягає не задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.08.2015 року приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], є власником автомобіля [PERSON] 740, 1992 року випуску, номерний знак [NUMBER], який належав спадкодавцеві [PERSON], померлому 02.07.2014 року, що підтверджується копіями наведеного свідоцтва про право на спадщину, свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.3, 4). За інформацією територіального сервісного центру 1444 регіонального сервісного центру МВС у Донецькій області від 18.12.2015 року за станом на 18.12.2015 року власником автомобілю [PERSON] 740, номерний знак [NUMBER], є [PERSON], перереєстрація даного автомобілю була здійснена 21.08.2015 року на підставі свідоцтва про спадщину від 08.08.2015 року. 20.08.2014 року відповідачем [PERSON] було складено розписку про те, що вона отримала у тимчасове користування автомобіль [PERSON] 740, легковий седан, номерний знак [NUMBER], зеленого кольору, та зобовязується у випадку поломки або аварійного стану виконати ремонт за свій рахунок (а.с.7). У судовому засіданні відповідач не заперечувала цей факт. 11.08.2015 року позивачем [PERSON] на адресу відповідача [PERSON] надіслано претензію щодо повернення їй як спадкоємцю спірного автомобілю разом із правовстановлюючими документами на нього до 17.08.2015 року. Про отримання вказаної претензії відповідачем 12.08.2015 року свідчить її особистий підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.5, 6). Даний факт у судовому засіданні відповідачем не спростовується. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що у першій половині вересня 2015 року вона зустріла в м.Димитров в районі виконкому відповідача [PERSON], яку вона знає як продавця магазину на м-ні «Западний», 23, в м.Димитров, з якою особистих дружніх стосунків вона не підтримує. Вони почали розмовляти і під час розмови [PERSON] дуже емоційно вказала їй на автомобіль темно-зеленого кольору марки [PERSON], що рухався по дорозі та у якому, як вказала відповідач, їде її свекруха. Машина зупинилася біля нотаріальної контори приватного нотаріуса [PERSON]. З машини вийшли чоловік і жінка. Чоловіку було десь до 40 років, він був за кермом, а жінка була старше зі світлим волоссям, вона вийшла з боку пасажирського міста. Номерний знак вона не запамятовувала, оскільки їй це не було потрібно. Раніше свекруху [PERSON] вона не бачила і з нею не знайома. Згідно листу Димитровського відділення поліції Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області від 01.03.2016 року в провадженні слідчого вказаного відділення поліції перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016050490000098 від 04.02.2016 року за фактом незаконного заволодіння автомобілем [PERSON] 740, номерний знак [NUMBER], за ознаками злочину, передбаченого ст.289 ч.1 КК України. В ході проведення досудового розслідування 05.02.2016 року було виявлено і вилучено у [PERSON] вищевказаний автомобіль. \~\~За приписами ч.ч.1, 3\~ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Судом встановлено, що позивач є власником майна, яке вона просить витребувати у відповідача із чужого незаконного володіння. Судом також встановлено, що спірний автомобіль було фактично передано позивачем добровільно після смерті колишнього власника у користування колишньої невістки без зазначення строку його повернення. За загальним правилом, передбаченим ст.530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги. З огляду на приведене суд повязує право позивача на подання відповідного позову з моменту спливу вказаного строку від дня предявлення претензії. В той же час у судовому засіданні було достовірно встановлено, що спірний автомобіль не перебуває у фактичному володінні відповідача. Автомобіль позивача виявлено і вилучено в рамках кримінального провадження і на теперішній час він знаходиться у Димитровському відділенні поліції Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.321, 387 ЦК України,

Outcome: dismissed