Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 15.08.2017 року відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 8 500 дол. США, які зобовязувався повернути в місячний термін, про що написав письмову розписку. Незважаючи на те, що час повернення боргу минув, відповідач борг в розмірі 8500 дол. США, що на момент звернення до суду згідно курсу НБУ еквівалентно 231330,05 грн., не повернув, просить стягнути з [PERSON] на його користь зазначену суму боргу, а також судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.08.2017 року відповідач по справі [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 8 500 дол. США, які зобовязувався повернути в місячний термін, про що написав письмову розписку (а.с.4). У визначений договором строк, відповідач своїх договірних зобов'язань не виконав, кошти позивачу не повернув. Розмір заборгованості становить 8500 дол. США, що на момент звернення до суду згідно курсу НБУ еквівалентно 231330, 05 грн. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, на підтвердження вимог названого закону відповідач надав позивачеві розписку про отримання ним грошових коштів. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідачем, всупереч ст. 81 ЦПК України, не надано доказів своєчасності виконання грошових зобов'язань за вказаним вище договором. Вказаний договір недійсним не визнано, позов про це не заявлявся і предметом судового дослідження не був. Ніяких клопотань з цього приводу відповідач не заявляв. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] боргу в сумі 231330 грн. 05 коп. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до задоволення в повному об'ємі, тому судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2213,30 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 610, 611, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved