Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою яку згодом уточнив, до [PERSON] , третя особа: Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в якій просив зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , визначивши до стягнення 1/6 частки його заробітку, а судовий наказ від 09.09.2019 року, як виконавчий документ відкликати, визнавши його таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на підставі судового наказу №266/2678/19, провадження 2-н/266/202/19 від 09.09.2019 року з нього стягнуто на утримання двох синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму. [INFO] його старшому сину [PERSON] , виповнилось 18 років, однак у виконавчій службі так і залишився судовий наказ на стягнення аліментів на двох дітей. Виконавча служба Приморського району відмовляється самостійно виконати перерахунок і стягувати на утримання однієї дитини аліменти, на підставі чого, вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 22.07.2020 року прийнято до провадження позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в підготовче засідання не з`явились, при цьому надали суду заяви в яких просили позов задовольнити, справу розглянути без їх участі. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, а справу просила розглянути в її відсутність. Представник третьої особи Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій справу просила розглянути без її участі, рішення прийняти на розсуд суду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню з наступних\~підстав.\~\~\~\~\~\~ Так, відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ\~(78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності,корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному, за рішенням суду розмірі аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір не повинен бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~статті 192\~СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.01.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області, батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.10.2009 року Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, батьком [PERSON] , [INFO] зазначено [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно з судовим наказом Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.09.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] , стягнуто на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.05.2019 року і до досягнення старшою дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття. Таким чином, судом достовірно встановлено, що судовим наказом дійсно з [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини на утримання двох дітей, старша дитина [PERSON] , [INFO] досяг повноліття, отже за таких обставин та враховуючи вимоги ст. 192 СК України, суд вважає можливим зменшити розмір стягуваних з позивача аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з розміру 1/3 частини від його заробітку (доходу) до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення повноліття дитиною [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Між тим слід зазначити, що визначаючи\~час, з якого зменшується розмір аліментів на дитину, а саме з дня набрання рішенням суду законної сили, суд виходив з того, що за правилами\~ст. 191 СК України\~лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач не наполягав на стягненні з відповідача сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви до суду, тому суд вважає недоцільним вирішувати питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору.

Outcome: approved