Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідачів управління комунальної власності міської ради міста Кропивницького, [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради міста Кропивницького, в якому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/10 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яка належала на праві спільної часткової власності [PERSON] , а також визнати за ним право на реєстрацію права власності та отримання свідоцтва про право власності на 1/10 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування позову зазначив, що він (позивач) являться власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу, укладеного між ним (позивачем) та [PERSON] 28.02.1984 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Державної нотаріальної контори Лозовою С.В., зареєстрований в реєстрі за № 3-369 (06.10.1987 року право власності зареєстровано Кіровоградським міжміським бюро технічної інвентаризації). Відповідно до архівної довідки № 34541, виданої 19.04.2017 року КП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», співвласником вказаного будинку є [PERSON] , якій належить квартира [ADDRESS] . Вказав, що більше 25-ти років [PERSON] не проживає у зазначеній квартирі, причому квартира [ADDRESS] , у якій проживає він (позивач) розташована над квартирою [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , та яка (квартира) почала руйнуватися, у зв`язку з чим він вимушений був утримувати квартиру [ADDRESS] , здійснював там поточні ремонти. У 2017 році він (позивач) почав цікавитися питанням про отримання приміщення - зазначеної квартири [ADDRESS] у власність, оскільки фактично володіє ним більше 20-ти років. Зі слів сусідів [PERSON] була дуже похилого віку і ніхто з близьких родичів не навідував її. Дати народження та смерті [PERSON] йому встановити не вдалося. Про наявність спадкоємців у [PERSON] йому (позивачу) теж нічого не відомо.Усі його спроби встановити будь-які додаткові відомості щодо [PERSON] не мали успіху. Не має він (позивач) і можливості отримати відомості щодо осіб, які, можливо, зверталися до бюро технічної інвентаризації з питанням оформлення чи переоформлення права власності на квартиру, належну [PERSON] . Зазначив, що протягом сімнадцяти років разом він разом зі своєю сім`єю користуються квартирою [ADDRESS] , утримують її та сплачують послуги з утримання, на підставі чого та з посиланням на ст.344 ЦК України, просив визнати за ним (позивачем) право власності за набувальною давністю на 1/10 частину будинку [ADDRESS] . Ухвалою суду від 12.12.2017 року відкрито позовне провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до розгляду. При цьому, відзначається, що 15 грудня 2017 року набрав чинності в новій редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року Цивільний процесуальний кодекс України. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, у зв`язку з чим, та враховуючи, що провадження у справі відкрито до набрання чинності ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року,розгляд зазначеної цивільної справи продовжено за правилами ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання у справі. Ухвалою суду від 22.02.2018 року за клопотанням представника позивача [PERSON] - адвоката Суліменко Т.А, яке подано в судовому засіданні,до участі в даній цивільній справі залученов якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ). Ухвалою суду від 26.04.2018 року виправлено описку у вступній частині зазначеної вище ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 лютого 2018 року, а саме: замість зазначеної дати винесення ухвали «22.02.2018 року», зазначено дату винесення ухвали «13.03.2018 року». Крім того, під час судового розгляду справи позивачем [PERSON] подана заява, зареєстрована в суді за вх. № 17463 від 09.07.2018 року про уточнення позовних вимог, за якою позивач просив визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на 1/10 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яким відповідає житлове приміщення під літ.А1 до складу якого входять кімната 1-1 площею 7, 23 кв.м, кімната 1-2 площею 8, 72 кв.м, кухня 1-3 площею 9, 5 кв.м, коридор 1-4 площею 3, 69 кв.м, а всього загальною площею 29, 14 кв.м, право спільної часткової власності на які зареєстровано за [PERSON] . Ухвалою суду від 20.12.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представники позивача [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 15 жовтня 2019 року) та адвокат Суліменко Т.А. (діє на підставі ордеру серії КР №58680 від 22.02.2018 року) в судовому засіданні позов, з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог від 09.07.2018 року підтримали, посилаючись на підстави, зазначені в позові, просили позов задовольнити. Крім того, позивач [PERSON] , будучи присутнім в судовому засіданні 04.03.2019 року з метою надання ним (позивачем) особистих пояснень, позов підтримав, просив його задовольнити, при цьому зазначив, що на момент укладення ним договору купівлі-продажу своєї частини домоволодіння [ADDRESS] у 1984 році, продавцем йому було передано ключі від приміщення, яке знаходиться під його (позивача) квартирою та хто був власником зазначеного приміщення, а так само чи було зареєстроване право власності на зазначене приміщення, - йому не було відомо. Більш того, про те, що даним приміщенням свого часу користувалась [PERSON] йому (позивачу) повідомив [PERSON] , який протягом тривалого часу проживає в зазначеному будинку, та про факт того, що на приміщення, розташоване під його квартирою, зареєстроване право власності за [PERSON] йому стало відомо у 2017 році під час отримання архівної довідки. Також зазначив, що з квартири [ADDRESS] він знявся з реєстрації з 2000 року, до доньки переїхав у 2013 році, на даний час зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак він періодично проживає і за адресою [ADDRESS] . Також зазначив, що він володіє та утримує зазначений об`єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] , з моменту придбання ним у власність квартири [ADDRESS] , несе витрати по утриманню зазначеного майна та на зазначене майно співвласники будинку [ADDRESS] не претендують. Представник відповідача управління комунальної власності міської ради міста Кропивницького в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, при цьому, в адресованій на адресу суду заяві від 18.04.2018 року, зареєстрованої судом 19.04.2018 року за вх.№10023, просив слухати справу за наявними матеріалами, без участі представника відповідача.Крім того, під час судового розгляду справи, представником відповідача подано заперечення проти позову, зареєстровані судом 22.03.2018 року за вх.№7306, за якими відповідач управління комунальної власності міської ради міста Кропивницького заперечує проти позову, вважаючи вимоги позивача необгрунтованими, з тих підстав, що за набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні його власнику було відмовлено. Також зазначено, що однією з ознак володіння майном за правилами ст. 344 ЦК України є добросовісність, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Позивачем в порушення приписів ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів того, що він (позивач) не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, при цьому, позивачеві було достеменно відомо про те, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.1964 року № 2-1791. Також зазначено, що при розгляді справ за позовами про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, необхідно звертати увагу на те, що набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, якщо річ, яка опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою, володілець є добросовісним набувачем та суб`єктивно вважає майно своїм, крім того, володіння повинно здійснюватись протягом усього строку відкрито та безперервно, строк володіння нерухомим майном повинен складати 10 років. Окрім того, представником відповідача подано додаткові пояснення на позов, зареєстровані судом 19.04.2018 року за вх.№10023, за якими 12.04.2018 року відповідачем здійснено обстеження житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , про що було складено акт, за яким було встановлено, що дана квартира знаходиться в півпідвальному приміщенні, під квартирою позивача, у ній відсутні комунікації, квартира знаходиться в аварійному стані та не підлягає ремонту. У зв`язку з аварійним станом даної квартири, у квартирі позивача підлога почала просідати та руйнуватися, позивач за власні кошти утримує дане приміщення. Мешканці квартири [ADDRESS] ( [PERSON] ) та квартири [ADDRESS] ( [PERSON] ) підтверджують факт не проживання відповідача [PERSON] протягом тривалого часу, за адресою: [ADDRESS] , та не заперечують щодо визнання права власності за даною квартирою за позивачем. Обстеживши приміщення, відповідач дійшов висновку, що за останній період володіння було відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому, позивач ставиться до цього майна, як до власного. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради міста Кропивницькогов судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, заяв, клопотань до суду не подавав. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] - [PERSON] , будучи присутньою в попередньому судовому засіданні 17.05.2018 року, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог позивача. Третя особа [PERSON] , будучи присутнім в попередніх судових засіданнях, не заперечував щодо задоволення позовних вимог позивача, при цьому, зазначав, що за адресою [ADDRESS] він проживає з 1960 року та раніше позивача бачив часто, однак останні вісім місяців він ( [PERSON] ) не проживає за даною адресою, так як здійснює догляд за хворою дружиною. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] - [PERSON] , будучи присутнім в попередніх судових засіданнях, заперечував щодо задоволення позовних вимог позивача, зазначивши при цьому, що позивач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] більше 15-ти років, та в зазначеній квартирі проживає колишня дружина позивача разом з чоловіком та їх спільною дитиною. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] - адвокат Добрострой О.С. (діє на підставі ордеру серії КР №87407 від 15.05.2018 року) в судовому засіданні підтримала подані 22.05.2018 року [PERSON] письмові пояснення, які зареєстровані судом за вх. №12900, за якими позовні вимоги позивач [PERSON] вважає безпідставними та необгрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з тих підстав, що в дійсності квартира [ADDRESS] , яка відповідає 11/50 частинам вказаного будинку, належить [PERSON] та вона там зареєстрована, що підтверджується домовою книгою №829 для прописки громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] , а також ксерокопією паспорта. Крім того, за набувальною давністю може бути набуте право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю необхідно враховувати постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», і, зокрема, п.п.9, 11, 13 зазначеної Постанови, за якими при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння вважається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння вважаються безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. В свою чергу, обставини справи свідчать про те, що позивач був обізнаний відносно того, що власником 1/10 частини житлового будинку, на яку він просить визнати право власності за набувальною давністю, була [PERSON] , а тому не можна вважати володіння позивача часткою [PERSON] у праві власності на будинок добросовісним. У задоволенні позовних вимогах [PERSON] просила відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, дослідивши докази по справі в їх сукупності, дослідивши інвентаризаційну справу №4397, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28 лютого 1984 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Лозовою С.В., зареєстровано в реєстрі за №3-369, належить на праві спільної часткової власності 6/25 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] ). Окрім того, відповідно до архівної довідки ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 34541 від 19.04.2017 року, за архівними даними реєстрових книг обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», станом на 01.01.2013 року, право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за: [PERSON] - 1/10 частини (приватна спільна часткова) на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.1964 року №2-1791 (Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора); [PERSON] - 1/10 частини (приватна спільна часткова) на підставі договору купівлі-продажу від 22.03.1975 року №1-1858 (Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора); [PERSON] - 4/25 частини (приватна спільна часткова) на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.1987 року № 2-3408 (Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора); [PERSON] - 6/25 частини (приватна спільна часткова) на підставі договору купівлі-продажувід 28.02.1984 року№ 3-364 (Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора); [PERSON] - 9/50 частини (приватна спільна часткова) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.11.1997 року № 1-4381(Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора); [PERSON] - 11/50 частини (приватна спільна часткова) на підставі договору дарування від 22.06.2005 року №1-1522 (Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора).Записано в реєстрову книгу за №23, запис за №6990. Судом також встановлено, зокрема, з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою [ADDRESS] , виготовленого ОКП «Кіровоградське ООБТІ» станом на 14.04.2017 року, за яким відповідно до експлікації приміщень до плану садибного (індивідуального) будинку [ADDRESS] , останній нараховує 6 квартир: квартира [ADDRESS] складається з кімнати 1-1, площею 7,23кв.м., кімнати 1-2, площею 8,72 кв.м., кухні 1-3 площею 9,5 кв.м., коридору 1-4, площею 3,69 кв.м., а всього по квартирі [ADDRESS] - 29,14 кв.м.; по квартирі [ADDRESS] загальна площа 56, 1 кв.м, житлова 35, 0 кв.м.; по квартирі [ADDRESS] загальна площа 33,2 кв.м, житлова 26,8 кв.м.; по квартирі №4 загальна площа 45,8 кв.м, житлова - 25,2 кв.м.; по квартирі [ADDRESS] загальна площа 46, 09 кв.м, житлова 28, 89 кв.м; по квартирі [ADDRESS] загальна площа 50, 6 кв.м, житлова 27,5 кв.м. Статтею 15 ЦК України, частиною 1 ст.4 ЦПК України, передбачено право кожної особи в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України), при цьому, відповідно до ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільного права та інтересу, - є визнання права. Крім того, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, враховуючи норми ч.3 ст.13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Підставу позову складають зазначення фактичних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та докази, на підтвердження зазначених позивачем обставин. Крім того, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні, вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно з п.13 зазначеної Постанови можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. З огляду на зазначене, позивач [PERSON] звертаючись до суду з зазначеним позовом про визнання права власності за набувальною давністю, як на підстави позовних вимог зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] , при цьому співвласником вказаного будинку є [PERSON] , якій належить квартира [ADDRESS] , та яка більше 25-ти років не проживає у зазначеній квартирі, причому належна йому квартира [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , та яка (квартира) почала руйнуватися, у зв`язку з чим він вимушений був утримувати квартиру [ADDRESS] , здійснював там поточні ремонти та фактично володіє зазначеним майном більше 20-ти років, що в сукупності є підставою для визнання за ним (позивачем) права власності на зазначене майно за набувальною давністю. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років або рухомим майном - протягом 5 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо іншого не встановлено цим кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Отже, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість і безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який становить неменше ніж 10 років. Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном. Аналізуючи поняття добросовісності володіння як ознаки набувальної давності за ст.344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений в тому, що на це майно не претендують інші особи й він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які зумовили його володіння, не давали й не могли давати володільцюсумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 ЦК, а саме: наявності суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законності об`єкта володіння; добросовісності заволодіння чужим майном; відкритості володіння; безперервності володіння; спливу встановлених строків володіння; відсутності норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридичналегітимація). Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх зазначених умов у сукупності. Такого правового висновку дійшла Велика палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18). В свою чергу, оцінюючи надані позивачем [PERSON] докази, судом встановлено, зокрема, з довідки квартального комітету №26 Подільського району м.Кропивницького №389 від 27 вересня 2017 року, що позивач [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] в період з 21.12.1983 року по 24.10.2000 року. 24.10.2000 року виписаний з даної адреси, та за вказною адресою проживають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з паспортними даними позивач [PERSON] з 19.01.2007 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 99279811 від 04.10.2017 року, є наявною інформація з реєстраційним номером майна 3077999, тип майна: будинок, адреса нерухомого майна: [ADDRESS] , загальна площа 252,56 кв.м, номер запису 6167 в книзі 21, та з відомостями про право власності (архівний запис): власник [PERSON] , форма власності приватна; частка власності: 1/10; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, № 2-1791 від 31.03.1964 року, Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора, укладений між [PERSON] , як Продавцем, та [PERSON] , як Покупцем, наданого Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області на запит суду вих. № 405/7077/17/51099/18 від 07.11.2018 року. Крім того, відповідно до акту обстеження об`єкта нерухомого майна від 12.04.2018 року,проведеного та складеного головним спеціалістом управління комунальної власності міської ради м. Кропивницького А.Пасенко за адресою: [ADDRESS] , власник квартири помер, квартира знаходиться в півпідвальному приміщенні, комунікації відсутні, стіни та стеля знаходяться в жахливому стані. Дана квартира не придатна для проживання. Знаходиться під квартирою [ADDRESS] , у зв`язку з аварійним станом, підлога в квартирі [ADDRESS] почала просідати. При цьому, на запити суду відповідно до інформації Кропивницького міського відділу державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 19.04.2018 року за вих. № 462-14.12-01/01-9 та від 13.06.2018 року № 679-14.12-01/01-07, наданої на запити суду № 405/7077/17/17301/18 від 16.04.2018 року та 405/7077/17/27056/18 від 11.06.2018 року, відповідно до якої повідомлено про неможливість виконання запитів суду про надання актового запису про смерть [PERSON] (орієнтовна дата народження в період 1900 по 1910 рр., орієнтовано дата смерті в період з 1980 по 1990 рр.), оскільки не має можливості ідентифікувати особу, щодо якої зроблено запит та проведення перевірки наявності актового запису про смерть [PERSON] за період з 1980-1990 рр. Додатково повідомлено, що відділом проведено перевірку наявності актового запису про смерть в архіві відділу щодо [PERSON] за період з 1998 року по теперішній час, та за результатами проведеної перевірки актовий запис про смерть на вказану громадянку відсутній. Допитані в судовому засіданні за клопотанням сторін свідки пояснили, зокрема, свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач [PERSON] є її батьком, та вона проживала за адресою [ADDRESS] до 2008 року, та в квартирі [ADDRESS] завжди проживала її (свідка) родина, а приміщення, яке знаходиться під їх квартирою ніхто ніколи не ремонтував. Також зазначила, що після розлучення батьків між ними залишилися добрі відносини, і її батько періодично проживає за адресою [ADDRESS] . Свідок [PERSON] пояснила, що в будинку [ADDRESS] вона прожила 42 роки, проживає в квартирі [ADDRESS] , та позивач [PERSON] постійно проживає в квартирі [ADDRESS] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] (позивача), [PERSON] (відповідача) та третіх осіб по справі він не знає. Зазначив, що з 2001 року по 2018 рік він проживав за адресою: [ADDRESS] , однак, хто проживав в буд. [ADDRESS] , він не знає, лише один раз він був у дворі будинку [ADDRESS] , коли звертався до сусідів, які проживали в кв. [ADDRESS] для погодження меж земельної ділянки. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, надання доказів, які мають бути належними, допустимими та достовірними з метою підтвердження своїх вимог та заперечень є процесуальним обов`язком сторін у справі. З огляду на викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, наданих учасниками справи доказів, та оцінивши наявні докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності, суд приходить до висновку про те, щовстановлені судом обставини справи свідчать про те, що позивач [PERSON] був обізнаний відносно того, що власником 1/10 частини будинку [ADDRESS] , на яку він просить визнати право власності за набувальною давністю, була [PERSON] , а тому не можна вважати володіння позивачем часткою [PERSON] у праві власності на будинок добросовісним, а так само позивачем не доведеновідкритість та безперервність володіння зазначеним майном, належним на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , тим самим, судом відзначається, що позивачем [PERSON] не доведено всіх обставин, передбачених ст.344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, що є підставою для відмови позивачу [PERSON] у задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору, понесені позивачем [PERSON] , залишити по фактично понесеним позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed