Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], який в подальшому уточнив (а.с. 105), та просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловою площею у квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив, що однокімнатна квартира [ADDRESS] належить Запорізькій міській раді та знаходиться в господарському віданні Правобережного ТВ МКП «Основаніє». В квартирі зареєстрований він, [PERSON] його колишня дружина, [PERSON] його син. Відповідачі з жовтня 2015 року постійно не мешкають за місцем реєстрації у звязку з виїздом з квартири на інше постійне місце мешкання у будинок, що належить [PERSON] на праві часткової власності за адресою: Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Короленко, буд. 20. Відповідачка стосунки з ним не підтримує, від спілкування уникає, у квартирі немає її особистих, побутових речей, меблів відповідачів, вона не несе витрат та не виконує ніяких робіт по квартирі. Зберігання права користування житловою площею за відповідачами перешкоджає йому в користуванні квартирою. Дана квартира була надана йому як службова, на теперішній час він бажає приватизувати її, але через реєстрацію відповідачів в квартирі не має змоги отримати ордер на квартиру. Вважає, що [PERSON] добровільно виїхала з квартири на інше постійне місце проживання, постійно не мешкає у квартирі більше 6-ти місяців без поважної причини, тож може бути визнана такою, що втратила право користування житловою площею у квартирі. Факт постійного не проживання відповідачів у квартирі встановлений згідно актів Сонячної сільської ради Запорізького району з 12.2015 р. по 05.2016 р. Відповідачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON], який діє через свого законного представника, матір [PERSON], звернулись до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та просять усунути їм перешкоди у користуванні житлом квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом вселення [PERSON] та [PERSON] до вказаного житлового приміщення (а.с. 124-127). Зустрічний позовом мотивовано тим, що 23.08.2008 р. був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], до цього вони три роки у цивільному шлюбі та вели спільне господарство. Під час спільного проживання без реєстрації шлюбу та після одруження винаймали різні квартири. Вона працювала в Запорізькому промстойпроекті інженером-архітектором, а відповідач в ПРЕЖО № 9 газоелектрозварювальником, сантехніком. 12.03.2010 р. виконавчим комітетом Запорізької міської ради [PERSON] був виданий ордер на службове приміщення № 11 серії «С» на право зайняття службового приміщення за адресою: [ADDRESS], на сімю з трьох чоловік, крім нього на дружину [PERSON] та сина [PERSON] На підставі ордеру [PERSON] був укладений договір найму вказаного житлового приміщення. Квартира № 28 за адресою: с.\~Сонячне, Запорізький район, вул. Весняна, буд. 1, складається із однієї житлової кімнати. Загальна площа квартири 33,58 кв.м., житлова площа квартири 17,0 кв.м. Квартира неприватизована, знаходиться у віданні Правобережного ТВ МКП «Основаніє». Вона виявилася непридатною до проживання, шість місяців тривав ремонт, були витрачені усі заощадження і кошти, що були отримані як одноразова грошова допомога при народженні дитини. Для приведення квартири до задовільного стану були використані спільні кошти подружжя. Вселилися в квартиру зі своїми меблями: диван, дитяче ліжечко, шафа, телевізор, пральна машина усе це придбавалося під час спільного життя і було перевезене з останньої квартири, яку вони як подружжя винаймали. Син [PERSON] народився хворобливим. Постійно знаходився під наглядом у лікаря-педіатра, з 2012 року знаходиться на диспансерному обліку в районній лікарні, після обстеження в Запорізькій обласній дитячій лікарні поставили діагноз бронхіальна астма. Дитина вимагає постійного контролю і догляду та у звязку із цим дитина не може відвідувати дитячий садочок. [PERSON] довелося брати додаткову відпустку по догляду за дитиною до 6 років, кожні півроку проходили ВКК в районній лікарні. Після вселення у квартиру стосунки між нею та чоловіком різко загострилися, відповідач почав грубити, кричати, влаштовувати скандали, погрожував їй, неодноразово у присутності дитини пропонував збирати свої речі і забиратися з квартири, докоряв, що вона не працює, що вона багато часу приділяє дитині. Така нервова обстановка негативно впливала на здоровя і психоемоційний стан дитини. У квартирі була встановлена сигналізація, код від сигналізації [PERSON] їй не повідомляв. Вказана обставина підтверджена рішенням Запорізького районного суду від 06 серпня 2015 року. Були випадки, коли доводилося з дитиною чекати під підїздом, приїзду батька для того, щоб зайти у квартиру. [PERSON] від сигналізації вона не знає до сьогоднішнього дня. 05.04.2013 р. у присутності дитини [PERSON] влаштував черговий скандал, її фізично принизив, застосував фізичну силу. Скандали, сварки, хвороба дитини змусили їм з сином поїхати на якийсь час до батьків в м. Марганець. Усі особисті речі, одяг її і сина залишилися в квартирі. Під час її відсутності відповідач подав на розлучення та 29.04.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб. З 21.07.2015 року вона вийшла на роботу, яка знаходиться у м. Запоріжжя, неодноразово намагалася потрапити у квартиру, у якій зареєстрована і у якій має право проживати, однак [PERSON] змінив у квартирі замки та не повідомляв їй код від сигналізації. Від будь-яких контактів він уникає, на телефонні дзвінки не відповідає. Через відсутність нових ключів можливості доступу до житла, до своїх речей донині у них немає. Між сторонами вже виникали спори з приводу користування спірною квартирою. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 06.08.2015 р., ухваленим у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Рішення залишено в силі ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 03 вересня 2015 року. Під час розгляду цієї справи було встановлено, що [PERSON] разом із малолітньою дитиною [PERSON] тимчасово залишила квартиру і не проживає в ній понад шість місяців з поважних причин, а саме: внаслідок неправомірної поведінки [PERSON] Обставини, що встановлені у даній справі в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Рішенням також встановлено, що позивач у судовому засіданні визнав, що [PERSON] ніколи не знала коду від сигналізації, навіть під час спільного проживання у шлюбі, крім того, [PERSON] повинна була узгоджувати дату і час приїзду до квартири за один-два дні. Можливості самостійно відвідувати квартиру вона не мала. Вчинення перешкод у користуванні житлом підтверджується також висновком ДІМ СДІМ Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області, відповідно до якого 12.08.2015 р. [PERSON] намагалася потрапити до квартири за адресою [ADDRESS], однак [PERSON] не впускав її до квартири. Крім того, 05.04.2013 р. [PERSON] зверталася до правоохоронних органів у звязку із протиправною поведінкою її чоловіка [PERSON] Згідно висновку спеціаліста № 282 від 08.04.2013 р. [PERSON] були нанесені легкі тілесні ушкодження у вигляді пошкодження тупим предметом. Зважаючи на вищевикладене, [PERSON] зазначає, що не має можливості користуватися житловим приміщенням у звязку із триваючою протиправною поведінкою з боку [PERSON] та у звязку із тим, що останній не надає їй дублікат ключів від вхідних дверей та не повідомляє код сигналізації. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 21.10.2016 р. закрито провадження за первісним позовом в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у звязку з відмовою позивача за первісним позовом від позовних вимог в даній частині. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання зявився, зазначив, що 08.03.2013 року, а можливо 08.03.2014 року [PERSON] виїхала зі спірної квартири з дитиною, забравши речі. Після цього він намагався вмовити її повернутись. Пізніше вона забрала інші речі, коли саме не памятає. На дверях два замки, ключі від квартири у [PERSON] є лише від верхнього замку. Коли у нього зламався нижній замок, то він змінив його приблизно наприкінці 2014 року. Ключів від нижнього замку у [PERSON] немає. В квартирі є сигналізація, яку він встановив приблизно у 2011-2012 році, але не ніхто нею не користувався. Коли [PERSON] виїхала з квартири він почав ставити квартиру на сигналізацію. Код від сигналізації [PERSON] не просила, в квартиру потрапити вона не могла. Також позивач за первісним позовом [PERSON] зазначив, що на його думку [PERSON] не має права проживати в квартирі, оскільки вона виїхала з житла і там не проживає. Коли [PERSON] приїжджала забирати речі, то він приходив, впускав її до квартири. Замок він змінив у лютому 2016 року. Код від сигналізації дати [PERSON] боїться, оскільки боїться за свої речі. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] в судове засідання зявився, зазначив, що останні пів року [PERSON] не проживала без поважних причин у спірній квартирі. Ніяких ключів і коду давати їй не потрібно. Свої наміри вона виявила тим, що виїхала з місця проживання та втратила право користування житловим приміщенням. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач за зустрічним позовом [PERSON] особисто до судового засідання не зявився. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та, відповідно, позивач за зустрічним позовом, діючи за зустрічним позовом у власних інтересах та інтересах малолітнього сина [PERSON], в судове засідання зявилась, зазначила, що 05.04.2013 року вона посварилась з [PERSON] і він дав їй ляпаса. За порадою дільничного вона зробила експертизу. [PERSON] боявся кримінальної відповідальності. В березні 2014 року вона знову посварилась з позивачем за первісним позовом, вона взяла дитину і вони поїхали до м. Марганець до її батьків. Побувши 4 дні там, вона повернулась додому. Навесні 2015 року їй довелось виїхати з квартири. Код від сигналізації він ніколи їй не говорив, їй доводилось чекати приходу [PERSON], щоб він вимкнув сигналізацію. В подальшому вона хотіла налагодити відносини, говорила що приїде з дитиною, однак [PERSON] відмовлявся. На початку 2015 року [PERSON] приїжджав до них поспілкуватись з дитиною. В квітні 2015 року він подав на розлучення. Через тиждень після розлучення вона отримала документи щодо виписки з квартири. У серпні він говорив, щоб вона забрала речі. Неодноразово вона намагалась залишитись ночувати, однак не вийшло. 12.08.2015 року вона приїхала будинку, де знаходиться квартира, намагалась додзвонитись [PERSON], телефонувала з 15 год. до 20 год., її бачила [PERSON] Приблизно о 21 год. прийшов [PERSON] та впустив її. Ночувала вона на підлозі. Міліція приїхала лише наступного дня за її викликом. Після вересня 2015 року [PERSON] не відповідає на телефонні дзвінки. Вона приходила до будинку, але не могла потрапити до квартири. Замок [PERSON] змінив у липні 2015 року. З 22.07.2015 року вона вийшла на роботу в м.\~Запоріжжі. В грудні 2015 року звільнилась. Коли приїжджала за інгаляцією для дитини, то в квартиру потрапити не змогла. 01.10.2016 року приїхала до квартири, з другого разу потрапила до квартири, але домовитись з [PERSON] вони ні про що не змогли. Вона хотіла забрати нібулайзер для дитини, однак [PERSON] сказав, що він його продав. Речі її були в квартирі, не було дитячого ліжка. В квартирі разом з ним знаходилась [PERSON] Речі лежать в квартирі у шафі, ключів та коду від сигналізації у неї немає, через що вона не може проживати у квартирі. Крім того, дитина потребує постійного догляду, всю зиму хворіла, потребувала інгаляції. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] в судове засідання зявилась, заперечувала проти задоволення первісного позову, просила задовольнити зустрічний позов. Представник третьої особи органу опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області [PERSON] до суду зявилась 02.09.2016 р., пояснень не надавала. В подальшому через канцелярію суду надала заяви від 09.09.2016 р. (а.с. 102) та 22.09.2016 р. (а.с. 142) про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, просила врахувати інтереси дитини при прийнятті рішення. Представник третьої особи Служби у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації [PERSON] до суду зявилась 08.11.2016 р., 29.11.2016 р. В подальшому через канцелярію суду надала заяву від 22.12.2016 р. про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації, де зазначила про підтримку зустрічного позову зважаючи на те, що таким чином будуть дотримані права дитини. Представник третьої особи МКП «Основаніє» зявився до суду 22.07.2016 р., 09.09.2016 р., 22.09.2016 р., 21.10.2016 р. В подальшому участі у розгляді справи представник МКП «Основаніє» не брав, в заяві, отриманій 21.10.2016 р. просив розглянути справу за відсутності представника МКП «Основаніє», з винесенням законного та обґрунтованого рішення (а.с. 178). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є сусідкою [PERSON] Її квартира знаходиться на один поверх вище. [PERSON] проживає в квартирі постійно, а [PERSON] не постійно. Вона не бачила, щоб [PERSON] приходила після того як вона була допитана в суді в іншій судовій справі, дитину також не бачила. Чи приймала участь у складанні актів не памятає. Заходила до [PERSON] підписувати документи на тему не проживання відповідачів. Акти підписувала регулярно, начебто кожен місяць. До квартири заходила один чи два рази, потім вже не заходила. Чи є у квартирі сигналізація не знає. Чи є у [PERSON] ключі від дверей не знає. За останній рік вона не бачила [PERSON] та [PERSON] Чи сиділа [PERSON] три години під підїздом квартири 12.08.2015 року не памятає. Коли востаннє була в квартирі у [PERSON] не памятає. Чи є у квартирі речі [PERSON] не знає. Не памятає чи заходила в квартиру 31.05.016 р., вона подивилась що немає ліжечка, тому і вирішила, що [PERSON] з дитиною там не проживає. В шафи не заглядала. 30.04.2016 р. також візуально оцінила через відсутність ліжечка. Чи заходила до квартири де проживає [PERSON] 26.03.2016 р., 12.02.2016 р., 05.01.2016 р., 17.12.2015 р. не памятає. [PERSON] лише два рази, більше не заходила. В квартиру заходила сама, більше квартиру ніхто не оглядав з нею. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є депутатом Сонячної сільської ради, знає [PERSON] як сусіда. Як депутат вона складає акти щодо не проживання. Їй зателефонував [PERSON] та попросив скласти акти, що в квартирі не проживають [PERSON] та [PERSON] Вони здзвонились, підійшли сусіди і вони провели поверхневий огляд, заглянули до зали та кухні. Оскільки [PERSON] попросив складати акти щомісячно, то вона запропонувати змінити комісію. Завжди заходили разом комісією. Не памятає чи усі заходили чи ні. Чи заходили 17.12.2015 року не памятає. Памятає, що вона заходила до [PERSON] і говорила, що їй потрібно зайти та підписати акт. З собою акти не забирала, до неї акт не повертався. 05.01.2016 р. точно при складанні акту був [PERSON], чи була [PERSON] не памятає. 12.02.2016\~р. не памятає хто був. 26.03.2016 р. [PERSON] ходила оглядати квартиру. 30.04.2016 р. не памятає хто був. 31.05.2016 р. не памятає хто був. Їй [PERSON] говорив, що квартира стоїть на сигналізації. Про існування конфлікту між [PERSON] та [PERSON] їй не відомо. Чи є ключі від квартири у [PERSON] не памятає. [PERSON] вона бачила лише тоді, коли та приходила місяці 2-3 тому до неї та цікавилась складеними актами. До того [PERSON] не знала. Речі в шафах не дивилась. Дату приходу узгоджували з [PERSON] [PERSON] складала у себе на компютері, перелік свідків узгоджувала з [PERSON] Вона телефонувала свідкам і просила прийняти участь у складанні актів. Свідки попередньо давали інформацію про не проживання. [PERSON] вона не знає. Бачила фотографію в телефоні [PERSON] Показувала фотографію дитини свідкам. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що він є сусідом [PERSON], якого знає приблизно з кінця 2013 року. Не знає чи одружений [PERSON], зі слів інших знає, що у нього є дитина. [PERSON] не знає, дитину також не впізнає. Не знає з якого часу [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі. Чи проживають вони зараз не знає. Депутат [PERSON] позвала його прийняти участь у складанні акту про не проживання. Вони подивились, що у квартирі жінок та дітей немає й він підписав акт. До ванної кімнати не заходив, до кухні заглянув, у кімнату подивився. В шафи не заглядав. Жіночого взуття зверху не було, в шафах може й було. Чи були речі [PERSON] та [PERSON] в квартирі не знає. Був при складанні акту двічі. 05.01.2016 р. з ним заходили [PERSON] та [PERSON] Фотографії [PERSON] депутат [PERSON] йому не показувала. В квартирі не було верхнього одягу позивача [PERSON], взуття було. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що є знайомою [PERSON] з літа 2016 року, з ним у неї дружні стосунки. В гостях у [PERSON] була 5-6 разів. Від [PERSON] чула про його колишню дружину [PERSON] Предметів жіночого гардеробу та жіночої гігієни в квартирі не бачила, в шафи не заглядала. Зробила висновок, що всі речі у квартирі лише [PERSON], оскільки він там постійно проживає. Є іграшки лише старшого сина [PERSON] Вона була вдома у [PERSON] 01.10.2016 р., коли приблизно о 12 год. 00 хв. подзвонили в двері. [PERSON] відчинив, прийшла [PERSON] Вона чула розмову між ними. Розмова була про якусь мирову угоду. Потім [PERSON] почала діставати речі з шафи й розкидати їх, просила показати її речі, погрожувала, що вони будуть проживати вчотирьох з нею та її сином. Знає, що у квартирі встановлена сигналізація, чи є у [PERSON] код від сигналізації не знає. Коли [PERSON] приходила, то загальні тамбурні двері вона відкрила своїми ключами, а потім дзвонила в квартиру. Суд, вислухавши учасників судового провадження, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків. Як видно з довідки № 128 від 14.07.2015 р., виданої Міським комунальним підприємством «Основаніє», на підставі розпорядження голови Ленінської районної державної адміністрації № 236-р від 03.03.2010 р. [PERSON], фахівцю КП «ВРЄЖО № 9», надано службове житлове приміщення [ADDRESS] (а.с. 3). Зазначена обставина підтверджується також й ордером на службове житлове приміщення № 11, серія «С» від 12.03.2010 р. При цьому в ордері до складу сімї [PERSON] увійшли його дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 5). У відповідності зі ст. 123 ЖК України, до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73-76, 79-83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103-106цього Кодексу. Статтею 64 ЖК України визначено, що члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 124852 від 04.08.2009 р., виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 29.04.2015 р., яке набрало законної сили 13.05.2015 р., шлюб, зареєстрований 23.08.2008 р. Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 495, між [PERSON] та [PERSON], розірвано, [PERSON] залишено прізвище «Бучко». Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] вселились у вищевказану квартиру і зареєстровані за даною адресою у встановленому законом порядку в якості членів сімї [PERSON], постійно проживали там, та в силу вищенаведених правових положень вони має рівні з позивачем права та обовязки щодо користування цією квартирою і розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та припинення сімейних відносин між ними не позбавляють [PERSON] та [PERSON] права користування квартирою. За приписами ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Статтею 72 Житлового кодексу України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно розяснень, що містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] склались неприязні відносини. Згідно Висновку за результатами перевірки інформації, зареєстрованої в журналі єдиного обліку від 05.04.2013 р. та 08.04.2013 р., складеного старшим дільничним інспектором міліції [PERSON] 05.04.2013 р. до Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області телефоном надійшло повідомлення від оператора «102» про те, що [PERSON] бє чоловік. 08.04.2013 р. до Запорізького РВ надійшла заява від [PERSON] в якому вона просить органи міліції провести профілактичну бесіду з її чоловіком [PERSON], який висловлюється нецензурно, погрожує фізичною розправою. 10.04.2013 р. до Запорізького РВ надійшла заява [PERSON] в якому вона просить органи міліції подальшу перевірку за її заявами не проводити, оскільки в ситуації з чоловіком розібрались самостійно, претензій до нього не має (а.с. 94). Постановою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 18.04.2013\~р. встановлено, що 05.04.2013 року, приблизно о 22 год. 00 хв., [PERSON] за місцем проживання, в стані алкогольного спяніння вчинив побутову сварку зі своєю дружиною [PERSON], в ході якої нецензурно висловлювався в адресу останньої, чим порушив вимоги Закону України «Про попередження насилля в родині». При цьому, в судовому засіданні [PERSON] вину визнав, розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати. Суддя на підставі ст. 22 КУпАП постановив звільнити [PERSON] від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням (а.с. 146). За змістом висновку спеціаліста № 282 (а.с. 95) [PERSON] звернулась з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, механізму і давності їх утворення, посилаючись на те, що 05.04.2013 р., приблизно о 22 год. 00 хв., в будинку за місцем проживання муж наніс удар рукою по лівій щоці. Лікарем-спеціалістом [PERSON] зроблено висновок, що крововилив в області лівого кута нижньої щелепи у гр. [PERSON] кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Ушкодження утворились від дії тупого предмету. Давність утворення пошкоджень не протирічить строку, зазначеному в обставинах справи. У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа виконавчий комітет Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 06.08.2015 р. залишено без задоволення позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття її з реєстраційного обліку. Даним рішенням встановлено, та в силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, що [PERSON] не мала можливості постійно проживати у спірній квартирі, оскільки позивач перешкоджав їй у цьому. Згідно пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, ще під час шлюбу з [PERSON] він обладнав квартиру засобами сигналізації, [PERSON] не знала коду доступу до системи сигналізації та не могла безперешкодно попасти до житла. В разі необхідності приїхати до квартири [PERSON] повинна була узгодити з [PERSON] дату та час приїзду за один-два дні. Можливості вільно, без узгодження з позивачем відвідувати квартиру, відповідач [PERSON] не мала (а.с. 20). Вказане рішення суду залишено в силі ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 03.09.2015 р. (а.с. 97). Згідно Висновку за результатом розгляду повідомлення громадянина від 20.08.2015\~р., складеного старшим дільничним інспектором міліції [PERSON], 12.08.2015 р. до Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій із заявою звернулась [PERSON], в якій просить провести профілактичну бесіду з її колишнім чоловіком [PERSON], який перешкоджає їй знаходитись в квартирі [ADDRESS]. В ході проведення перевірки було опитано [PERSON], який пояснив, з березня 2014 року його колишня дружина [PERSON] мешкає окремо від нього у її батьків в м. Марганець Дніпропетровської області, 13.05.2015 р. офіційно розірвано шлюб з нею. На початку червня 2015 року зламався замок вхідних дверей до його квартири у звязку з чим він його змінив, не мав змоги передати їй нові ключі. Також він добавив, що не заперечує, щоб [PERSON] знаходилась у квартирі. За результатами перевірки з [PERSON] було проведено профілактичну бесіду та винесено офіційне попередження про недопустимість в подальшому антигромадської поведінки та скоєння ним будь-яких дій протиправного характеру (а.с. 98). На підтвердження факту не проживання [PERSON] та [PERSON] у квартирі [PERSON] надано суду акти обстеження житлово-побутових умов. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 17.12.2015 р., складеного депутатом Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області [PERSON], за присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], в квартирі №\~28 по вул. Весняна с. Сонячне Запорізького району Запорізької області на даний момент проживає тільки [PERSON], про що свідчать обстановка і наявність його речей в квартирі (а.с. 11). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 05.01.2016 р., складеного депутатом Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області [PERSON], за присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], в квартирі № 28 по вул. Весняна с.\~Сонячне Запорізького району Запорізької області проживає [PERSON], про що свідчать обстановка і наявність його речей в квартирі (а.с. 10). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 12.02.2016 р., складеного депутатом Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області [PERSON], за присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], в квартирі № 28 по вул. Весняна с.\~Сонячне Запорізького району Запорізької області проживає [PERSON], про що свідчать обстановка і наявність його речей в квартирі (а.с. 9). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 26.03.2016 р., складеного депутатом Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області [PERSON], за присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], в квартирі № 28 по вул. Весняна с.\~Сонячне Запорізького району Запорізької області на даний момент проживає тільки [PERSON], про що свідчать обстановка і наявність його речей в квартирі (а.с. 8). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 30.04.2016 р., складеного депутатом Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області [PERSON], за присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], в квартирі № 28 по вул. Весняна с.\~Сонячне Запорізького району Запорізької області на даний момент проживає тільки [PERSON], про що свідчать обстановка і наявність його речей в квартирі (а.с. 7). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 31.05.2016 р., складеного депутатом Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області [PERSON], за присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], в квартирі №\~28 по вул. Весняна с. Сонячне Запорізького району Запорізької області на даний момент проживає тільки [PERSON], про що свідчать обстановка і наявність його речей в квартирі (а.с. 6). Разом з тим, згідно висновку, затвердженого 17.08.2016 р. начальником Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області [PERSON], 05.08.2016 р. до Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою звернулась [PERSON], в якій просить прийняти міри до її колишнього чоловіка [PERSON], який не пускає її та її малолітню дитину в їх квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. В ході проведення перевірки було опитано [PERSON], який пояснив, що в 2014 році він розірвав шлюб з [PERSON], рішень суду з приводу права власності не виносилось. Після того, як вони офіційно розірвали шлюб [PERSON] поїхала до своєї матері в м. Марганець та до 05.08.2016 р. не зявлялась. Також [PERSON] пояснив, що в липні 2016 року він подав заяву до суду з приводу примусової виписки з квартири після чого [PERSON] почала скаржитись з приводу того, що її не пускають до житлового приміщення. (а.с. 132). Згідно висновку від 03.09.2016 р., складеного поліцейським Запорізького РВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області [PERSON], 02.09.2016 р. до Запорізького РВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області до чергової частини звернулась [PERSON] з заявою про те, що її колишній чоловік змінив замки на вхідних дверях квартири за адресою: [ADDRESS], що перешкоджає їй знаходитись на її житловій площі. В ході проведення перевірки отриманої інформації було здійснено дзвінок [PERSON], який телефоном повідомив, що за вищевказаною подією проводиться судовий розгляд і в подальшому буде прийнято рішення. Посадова особа органу поліції прийшла до висновку, що між громадянами наявні цивільно-правові відносини та подальшу перевірку припинив (а.с. 133). Неодноразові звернення [PERSON] до правоохоронних органів та пояснення з цього приводу у висновках [PERSON] вказують на те, що [PERSON] перешкоджає проживанню у квартирі [PERSON] та малолітньому [PERSON] Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] не надає [PERSON] ключів від замку вхідних дверей квартири, який був змінений [PERSON], та не надає коду він сигналізації, якою обладнана квартира. Такий висновок суду повністю узгоджується із позицією позивача у справі, який у судовому засіданні зазначив, що вважає [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, втратив до неї довіру, а тому боячись викрадення своїх речей, не збирається надавати їй ключі від квартири та код від сигналізації. Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] разом з дитиною не проживає у [INFO] не з власної волі, а у звязку з наявними перешкодами з боку [PERSON] До теперішнього часу вони не можуть вільно використовувати квартиру у звязку з відсутністю вільного доступу до неї. Даючи оцінку показанням свідків суд констатує, що показаннями свідків не спростовано факт чинення [PERSON] перешкод [PERSON] для проживання у спірній квартирі. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили обставини складання, підписання актів обстеження житлово-побутових умов. З їх пояснень видно, що складання актів було формальним та зводилось здебільше до підписання актів та фіксування відсутності інших мешканців у житлі. Дійсні підстави для відсутності в квартирі [PERSON] та [PERSON] свідкам не відомі. Докази сплати [PERSON] комунальних та інших послуг, повязаних з користуванням квартирою № 28, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с.\~Сонячне, вул. Весняна, буд. 1, (а.с. 13-18) також не свідчать про втрату права користування [PERSON] права користування спірною квартирою та не вказують на відсутність поважної причини щодо не проживання у ній. Щодо записів телефонних розмов між [PERSON] та [PERSON] (диск на а.с. 159), які надані [PERSON] на підтвердження відсутності поважних причин у [PERSON] щодо не проживання у спірній квартирі, то суд констатує, що дані записи виконані у 2014 році, що сторони визнали у судовому засіданні, а тому дані записи не підтверджують та не спростовують проживання чи не проживання [PERSON] у квартирі з жовтня 2015 року, тобто не є належними доказами у розумінні ст. 58 ЦПК України. Щодо записів розмов, виконаних [PERSON] на диктофон (а.с. 200), суд констатує, що позбавлений можливості встановити дійсну дату подій, які зафіксовані такими записами, а тому прийняти їх до уваги не може. Крім того, суд враховує, що стаття 31 Конституції України закріпила, що кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи зясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо. Згідно ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Вказані телефонні розмови та записи розмов, які записані на диктофон, виконані без згоди іншого учасника такої розмови, з порушенням конституційних прав громадян, тобто з порушенням порядку, встановленого законом. В силу положень ст. 29 ЦК України вільно обирати собі місце проживання має право лише особа, яка досягла чотирнадцяти років, а до цього віку її місце проживання визначається місцем проживання її батьків/одного з них або встановлюється за згодою між дитиною та батьками. Суд дійшов висновку, що відсутність можливості малолітнього [PERSON] користуватись спірною квартирою повязана з тим, що його мати знаходиться в неприязних стосунках з батьком, будучи малолітньою дитиною [PERSON] не може самостійно захистити свої житлові права і в повній мірі реалізувати своє право на користування вищезазначеним житловим приміщенням та самостійно визначити місце свого проживання. Натомість матеріалами справи, а також судовими рішеннями підтверджується чинення перешкод з боку [PERSON] колишній дружині у проживанні в [INFO], у звязку з чим остання наразі проживає за іншою адресою: вул. Короленко, 20, м.\~Марганець Дніпропетровської області. В силу положень ст. 242 ЦК України законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей є їх батьки. Оскільки позивач чинить перешкоди у проживанні [PERSON] у спірній квартирі, а [PERSON] в силу свого малолітнього віку не може самостійно визначити своє місце проживання, то як мати, так і дитина позбавлені можливості проживати за місцем своєї реєстрації, у звязку з чим на даний час проживає разом зі своєю матірю. Зазначені обставини свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] не користуються житлом, в якому зареєстровані, не за власним бажанням, вселитись самостійно до житла не можуть. Стаття 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає право дитини на житло. Відповідно до вимог цього Закону держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved