Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що 12.01.2017 року близько 08:50 відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER] та будучи на перехресті вулиць Набережна Шевченка в м. Луцьку, перед перестроюванням та зміні напрямку руху, не впевнившись в безпечності маневру, допустив зіткнення із автомобілем [NUMBER], який рухався\~ в попутному напрямку. Внаслідок ДТП належний позивачу на праві власності транспортний засіб Opel Astra Sport Tourer, д.н.з. [NUMBER], зазнав механічних пошкоджень, йому було завдано матеріальних збитків. Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду від 20.02.2017 року відповідача визнано винним у вчиненні адмінправопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до останнього адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. Зазначає, що автомобіль під керуванням [PERSON] належав на праві власності [PERSON], цивільно-правовова відповідальність якої була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз». Всупереч зверненню з заявою про виплату страхового відшкодування до страхової компанії, жодного відшкодування завданої йому шкоди внаслідок ДТП не отримав. Відповідно до звіту про оцінку належного позивачу транспортного засобу, загальна вартість ремонтно-відновлювальних робіт транспортного засобу після ДТП склала 13863,60 грн., вартість самої ж оцінки 1200 грн. Враховуючи наведене, а також те, що його правом є предявлення позову саме до особи, яка завдала шкоду, просить суд стягнути з відповідача в його користь 13863,60 грн. матеріальних збитків, 1200 грн. за проведення оцінки транспортного засобу, а також 704,80 грн. судового збору. Ухвалою суду від 15.06.2018 року до участі у справі було залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] (транспортне) страхове бюро України, Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз». В судове засідання позивач не зявився, подав до суду клопотання відповідно до якого просить суд розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 63). Відповідач в судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні судові повістки (а.с. 42, 48, 55), які надсилалися [PERSON] за місцем його реєстрації (згідно довідки УДМС України у Волинській області а.с. 30), а також повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 34). Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, причин неявки суду не повідомили, пояснення на позовну заяву на адресу суду не подали. За таких обставин суд, зі згоди позивача, вважає можливим розглядати справу заочно у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що автомобіль [NUMBER], належить [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО № 824005 (а.с. 9). Автомобіль марки BMW 530D, д.н.з. [NUMBER] належать на праві власності [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] 12.01.2017 року о 08.50, керуючи автомобілем [NUMBER], на перехресті вулиць Набережна- Шевченка в м. Луцьку, в супереч вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, перед перестроюванням та зміною напрямку руху, не впевнившись в безпечності маневру, допустив зіткнення із автомобілем [NUMBER], який рухався\~ в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.02.2017 року вбачається, [PERSON] визнано винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. 03.03.2017 року (а.с. 10-11). Дана постанова набрала законної сили. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] в застрахована ПрАТ «Європейський Страховий Союз» - поліс ОСЦПВВНТЗ № АЕ 9943383 від 25.06.2016 року. 07.03.2017 року позивачем було подано заяву до ПрАТ «Європейський Страховий Союз» про виплату страхового відшкодування (а.с. 12), однак суми страхового відшкодування позивач [PERSON] не отримав. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно до\~ст. 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. У відповідності до ст. 3 ЗУ «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону передбачено, що Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. З аналізу ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону можна зробити висновок, що настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Відповідно до ст. 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Зазначене відображене у правовій позиції, викладеній у постанові Верховного суду України від 20.01.2016 року у справі 6-2808цс15. Отже, позивач [PERSON] вправі скористатися правом вимоги у деліктному зобовязанні з вимогою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП до особи, яка заподіяла шкоду до [PERSON] Як вбачається зі звіту № 2017/3369 про оцінку транспортного засобу належного позивачу станом на 18.01.2017 року вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП станом на 18.01.2017 року складає 13863,60 грн. (а.с. 13-25). Відповідно до акту виконаних робіт за оцінку транспортного засобу Opel Astra Sport Tourer, д.н.з. [NUMBER] позивачу виставлено рахунок № 2017/3369 від 24.11.2017 року на суму 1200 грн. (а.с. 26-27). За проведення товарознавчого дослідження позивачем на користь субєкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] сплачено 1200 грн., що підтверджується квитанцією № ПН 1770 від 06.12.2017 року (а.с. 28). Статтею 1187 ЦК України визначено - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Враховуючи усе вищевикладене в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення матеріальних збитків з відповідача є обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Тому, витрати понесені [PERSON] за проведення оцінки транспортного засобу в сумі 1200 грн. також повинні бути відшкодовані [PERSON] Крім того, на підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 29 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved