Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 19 лютого 2002 року за місцем свого постійного проживання у [INFO] помер його троюрідний дядько [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, що складається з належних йому житлового будинку № 59, розташованого по вул. Кривоноса у місті Словянськ Донецької області, а також земельної ділянки, на якій розміщений цей житловим будинок. Вказану спадщину прийняла його дружина [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом з [PERSON] Враховуючи, що після смерті останньої, що сталася 21 лютого 2002 року, спадщину не прийняла жодна особа, а також приймаючи до уваги, що з січня 2001 року позивач проживає у вищевказаному житловому будинку, оскільки вселився до нього на прохання померлих [PERSON] та [PERSON], несе витрати з його утримання, сплачує комунальні послуги, тобто відкрито, безперервно володіє ним понад 15 років, [PERSON] просить суд визнати на ним за набувальною давністю право власності на житловий будинок № 59, розташований по вул. Кривоноса у м. Словянськ Донецької області, а також на земельну ділянку, на якій розташований цей житловий будинок та яка необхідна для його обслуговування. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник позивача адвокат [PERSON], що діє на підставі ордеру на надання правової допомоги, в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився; відповідачем до суду було надано відзив, в якому відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], а справу просив розглядати без участі його представника. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З договору купівлі-продажу від 21 червня 1982 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої словянської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1521, довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 3662-2/0.45/01 від 01 грудня 2017 року слідує, що станом на 01 січня 2013 року право власності на житловий будинок № 59, розташований по вул. Кривоноса у м. Словянськ Донецької області, належить [PERSON]. Крім того, з Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 065471 вбачається, що право власності на земельну ділянку площею 0,0963 га, розташовану за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Кривоноса, 59, також належить [PERSON]. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 630391, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану [PERSON] міського управління юстиції 20 лютого 2002 року, [PERSON] помер 20 лютого 2002 року, про що зроблено запис за № 346. Відповідно до ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так, в судовому засіданні з достовірністю було встановлено, що спадщину після смерті [PERSON], що складається з вищенаведених житлового будинку та земельної ділянки, прийняла [PERSON], яка на час відкриття спадщини постійно з ним проживала та яка, як слідує з [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00019124180 від 29 листопада 2017 року, була дружиною померлого. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-НО № 630426, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану [PERSON] міського управління юстиції 25 лютого 2018 року [PERSON] померла 25 лютого 2002 року, про що зроблено запис за № 278. В той же час Перша словянська державна нотаріальна контора у своєму листі «Про надання інформації» № 873/01-16 від 23 березня 2018 року зазначила, що після смерті [PERSON] спадкова справа не була заведена. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 121193706 від 19 квітня 2018 року вбачається, що за реєстрацією права власності на житловий будинок № 59, розташований по вул. Кривоноса у м. Словянськ Донецької області, до відповідної реєстраційної служби жодна особа не зверталася, а отже суд приходить до переконання, що після смерті [PERSON] жодна особа не набула права власності ані на вищезазначений житловий будинок, ані на земельну ділянку, на якій розташований цей житловий будинок, та яка необхідна для його обслуговування, адже відповідно до приписів ст. ст. 377, 1225 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок переходить право власності і на земельну ділянку, на якій він розташований. Поряд з цим, в акті обстеження матеріально-побутових умов № 521 від 07 грудня 2017 року, складеному комісією у складі голови квартального комітету мікрорайону «Залізничний № 1» [PERSON] та свідків [PERSON] і [PERSON], зазначено, що за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Кривоноса, буд. 59, з січня 2001 року проживали однією сімєю [PERSON], його дружина [PERSON] та їх родич позивач по справі [PERSON], який здійснював за ними догляд та який проживає у вказаному будинку по теперішній час, підтримує його в належному стані, несе витрати на його утримання тощо. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні також підтвердили, що [PERSON] протягом 15 років проживає [INFO], розташованому по вул. Кривоноса у м. Словянськ Донецької області, оскільки вселився до нього у січні 2001 року та проживав однією сімєю з власником цього будинку [PERSON] та його дружиною [PERSON], померлими у 2002 році; зазначили, що з цього часу позивач підтримує будинок у належному стані, робить в ньому поточний та капітальний ремонт, сплачує комунальні послуги тощо. Частиною першою статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач по справі [PERSON] у січні 2001 року добросовісно заволодів вищевказаним житловим будинком, а також земельною ділянкою, на якій розташований даний будинок, та яка необхідна для його обслуговування, та продовжує ними відкрито та безперервно володіти протягом більше, ніж 15 років, враховуючи вимоги частини четвертої статті 344 ЦК України, відповідно до якої право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в ході судового розгляду справи знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved