Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом до [PERSON] та Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, в як якому просив суд: зняти арешт та оголошення заборони на відчуження земельної ділянки кадастровий номер 3210500000:11:047:0014, що знаходиться за адресою [ADDRESS], та виключити її з акту опису й арешту майна, стягнути сплачену суму судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовував наступним. 18 листопада 2009 року йому було подаровано вказану земельну ділянку, про що був укладений та нотаріально посвідчений договір дарування. Земельна ділянка належала батькові позивача [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №176620, виданого 06.10.2006 року. На момент укладення договору дарування земельної ділянки ніяких обтяжень щодо неї не було. Позивач стверджує, що 06 серпня 2010 року Відділом державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП №19480897, якою було накладено арешт на належну позивачу спірну земельну ділянку. Позивач вважає, накладення арешту неправомірним та незаконним, оскільки зазначена постанова відділу ДВС винесена щодо [PERSON], але на той момент земельна ділянка, що знаходиться за адресою [ADDRESS], кадастровий номер 3210500000:11:047:0014, належала позивачу [PERSON], що порушує його права у здійсненні права власності та вимоги ст.321 ЦК України. Ухвалою суду від 07.10.2014 року в якості співвідповідачів за вказаним позовом було залучено інших стягувачів за зведеним виконавчим провадженням: Комунальне підприємство теплових мереж «Бориспільтепломережа», Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Публічне акціонерне товариство «МетаБанк», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (а.с.27). В судовому засіданні позивач та його представник позивача повністю підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений за місцем свого проживання, зареєстрованого в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Представники відповідача Відділу Державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, що на момент ухвалення постанови спірна земельна ділянка була зареєстрована на праві власності за боржникомо [PERSON]. Представники відповідача додатково пояснили, що на даний час спірна земельна ділянка не продана, оскільки відсутній механізм реалізації земельних ділянок. Представники відповідачів Комунального підприємства теплових мереж «Бориспільтепломережа» та Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в судовому засіданні підтвердили, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Бориспільського МРУЮ знаходяться виконавчі листи, за якими КПТМ «Бориспільтепломережа» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» є стягувачами, а [PERSON] - боржником та які на даний час не виконані. Вони заперечують проти позову, оскільки на момент накладення арешту на земельну ділянку, право власності не було зареєстровано за позивачем. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «МетаБанк», в судове засідання не з'явився. Відповідач про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, направив письмов заперечення проти позову, відповідно до яких на виконанні у відділі ДВС Бориспільського МРУЮ знаходиться виконавчий лист, виданий 22.10.2012 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Вважають, що дії державного виконавця щодо арешту майна боржника відповідали вимогам ст..57 Закону України «Про виконавче провадження», та просять в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з'явився. Відповідач про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не подав, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оригінали наданих позивачем письмових документів, суд прийшов до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 18 листопада 2009 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір дарування земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 3210500000:11:047:0014, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] 18 листопада 2009 року, реєстровий №876 (а.с.6). Відповідно до вказаного договору [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дар вказану земельну ділянку, яка належала дарувальнику на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №176620, виданого Бориспільською міською радою Київської області 06.10.2006 року, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власної на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010633700930 (а.с.7). Як зазначено в п.13 Договору дарування земельної ділянки, право власності на земельну ділянку у обдарованого виникає на підставі цього Договору з моменту державної реєстрації цього права у відповідності до ст.ст.125,126 Земельного кодексу України. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ч.2 ст.719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до вимог ч.1 та 2 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Відповідно до вимог ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Так, відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З досліджених в судовому засіданні витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.07.2013 року (а.с.8-9), а також інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 14.11.2014 року, встановлено, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване за позивачем [PERSON] 17.06.2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції на підставі вищезазначеного договору дарування земельної діянки від 18.11.2009 року, реєстровий №876 (а.с.88). Згідно з інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 14.11.2014 року значиться зареєстрованим обтяження на спірну земельну ділянку кадастровий номер 3210500000:11:047:0014, а саме: арешт нерухомого майна, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №19480897 від 06.08.2010 року Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.87). Судом встановлено, що 06.08.2010 року головним державним виконавцем Митюком В.М. відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні наказу №13/001-10, виданого 18.05.2010 року Господарським судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь КПТМ «Бориспільтепломережа» боргу 11721 гривня 45 копійок, прийнята постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. А саме: накладено арешт на земельні ділянки для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва з кадастровими номерами 3210500000:09:057:0010 площею 0,1000 га, 321050000:11:047:0014 площею 0,1000га і 3210500000:13:007:0010 площею 0,1000 га, які знаходяться на території м.Бориспіль та 3220884001:01:015:0026 площею 0,0579 га, яка знаходиться на території с.Іванків Бориспільського району, що належать [PERSON], а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу (а.с.65-66). За змістом ч.1 та 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що позивач [PERSON] у встановленому законом порядку набув право власності на земельну ділянку, на яку 06.08.2010 року головним державним виконавцем Митюком В.М. відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції було накладено арешт та оголошено заборону на її відчуження. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо зняття арешту та заборони на відчуження з належної йому на праві приватної власності земельної ділянки, є обґрунтованими, повністю доведеними в судовому засіданні. Щодо заявленої позовної вимоги про виключення земельної ділянки з акту опису й арешту майна, то в цій части позов є не обґрунтованим, та не доведеним жодним належним і допустимими доказом, а саме, що Відділом державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції був також проведений опис та арешт земельної ділянки. Так, за змістом ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. З досліджених в судовому засіданні вищенаведених письмових доказів встановлено, що до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесена лише постанова Відділу ДВС Бориспільського МРУЮ від 06.08.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.87). В зв'язку з цим заявлені позовні вимоги підлягають лише частковому задоволенню. Щодо заперечень відповідачів про те, що на момент накладення арешту на майно боржника [PERSON] 06.08.2010 року, право власності на спірну земельну ділянку було зареєстровано за боржником, в зв'язку з чим право власності позивача на земельну ділянку не підлягало державній реєстрації, суд вважає необґрунтованими, оскільки реєстрація права власності позивача на спірну земельну ділянку була здійснена державним реєстратором відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22 червня 2011 року №703, що діяла на час вчинення реєстраційних дій, та на підставі чинного нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.11.2009 року, що був укладений до здійснення реєстрації обтяжень на вказане нерухоме майно, з урахуванням змін, внесених до ч.9 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, сплачений позивачем (а.с.1-3), який підлягає стягненню на його користь з належного відповідача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial