Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про повернення майна, стягнення неустойки та відшкодування збитків. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.07.2009 року ним було придбано за договором купівлі-продажу будівлю пекарні, в якій знаходився паровий котел КВ 300. В подальшому, через велику потужність даний котел став йому не потрібний, а тому був виставлений на продаж через сайт в мережі Інтеренет. Через деякий час з ним зв`язався відповідач, який заявив про намір купівлі котла та направив свого спеціаліста для перевірки його характеристик та технічного стану. Під час перемов відповідач погодився на купівлю котла за ціною 32 000,00 грн., але з відстрочкою в оплаті на три місця через скрутне матеріальне становище його бізнесу. 27.06.2015 року було здійснено фактичну передачу майна та написано розписку. При передачі котла були присутні відповідач, його спеціаліст, який раніше вже оглядав котел на відповідність технічного стану та характеристик, які перед демонтажем котла і завантаженням на автомобіль ще раз його оглянули та підтвердили, що він їм підходить. Після цього відповідачем в присутності свідків було написано вищевказану розписку. Як зазначає позивач, в період трьох місяців після передачі товару та написання розписки з 27.06.2015 року по 01.10.2015 року від відповідача не було здійснено жодних спроб оплати товару. Після закінчення терміну відстрочки після багаторазових спроб йому вдалось зв`язатись зі спеціалістом компанії відповідача, який під час телефонних розмов пообіцяв заплатити за куплений котел. Після року такого спілкування відповідач та його спеціаліст перестали виходити на зв`язок. Влітку 2017 року відповідач сам зателефонував та запропонував заплатити за котел по ціні металолому в розмірі приблизно 2000 - 3000 грн., оскільки ніби то котел був у дуже поганому стані і вони провели ремонт та багато що змінили в його будові, а в іншому випадку кошти він сплачувати не буде. Надалі контакт між ним та відповідачем припинився. Позивач вказує на те, що під час підготовки доказів для звернення до суду при уважному прочитанні тексту розписки було виявлено, що її зміст не відповідає фактичній домовленості і замість письмового доказу укладення усного договору купівлі-продажу розписка може свідчити лише про укладення усного договору позички котла строком на 3 місяці до 01.10.2015 року Позивач наголошує на тому, що він зазнав реальних збитків внаслідок дій відповідача, які полягають в тому, що паровий котел є зношуваною річчю і поступово протягом певного тривалого часу використання втрачає свої корисні властивості. Тому амортизація парового котла може вплинути на його товарну властивість при подальшому продажі. За підрахунками позивача, втрати від амортизації становлять 22 931,00 грн. Крім того, йому завдано шкоди у вигляді упущеної вигоди, яка полягає в тому, що він мав намір продати паровий котел і в нього була можливість це зробити, оскільки він виставив оголошення про продаж на сайт і до нього звертались кілька покупців. Однак, введення його відповідачем в оману про намір купівлі котла призвело до того, що він відмовив іншим покупцям та віддав котел відповідачу на умовах договору позички. Отримані кошти в розмірі 32 000,00 грн. він мав намір вкласти в розвиток своєї пекарні, але зараз, враховуючи інфляційні втрати, які за його підрахунками становлять 10 618,00 грн., такої суми буде недостатньо для розвитку його бізнесу, що може значити про те, що дії відповідача призвели до виникнення упущеної вигоди в розмірі 10 618,00 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його позовні вимоги, зобов`язати відповідача повернути паровий котел КВ 300, а також стягнути з відповідача реальні збитки в розмірі 22 931, 00 грн., упущену вигоду в розмірі 10 618,00 грн., а всього 33 549,00 грн., а також судові витрати. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 05.06.2018 року цивільну справу за даним позовом направлено до Деснянського районного суду м.Києва для розгляду за підсудністю. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 11.07.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 11.02.2019 року закінчено підготовчий розгляд та справу призначено до розгляду по суті. 10.06.2019 року до суду надійшли заперечення відповідача на позов, в який він не визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього збитків та упущеної вигоди. Свої заперечення відповідач мотивує тим, що частину позовних вимог було подано із порушенням строку позовної давності. Відповідач зауважив і на те, що він визнає факт укладання між ним та позивачем договору купівлі-продажу парового котла, а не позички, а тому вважає що до їх правовідносин необхідно застосовувати відповідні норми ЦК. Відповідач зауважив на те, що фактично укладений між ним та позивачем договір купівлі-продажу парового котла є нікчемним, оскільки після транспортування котла та при його установці виявилось, що він має суттєві пошкодження - дірки в стінках, які не було виявлено під час попереднього огляду. Після цього його інженером було здійснено телефонний дзвінок і заявлено претензію щодо неякісності товару через втрату ним свого функціонального призначення. Він (відповідач) відмовився сплачувати за котел та заявив, щоб позивач його забрав. Однак, позивач заявив свої вимоги щодо повної оплати товару. Посилаючись на положення ч.2 ст.678 ЦК України, відповідач вважає, що реальних юридичних наслідків укладання договору не настало, оскільки продавець не повідомив покупця про наявність значних пошкоджень товару, а саме значної корозії стінок котла, що в процесі призвело до його непридатності до використання за функціональним призначенням. Відповідач вказує і на те, що відмова позивача від претензії, а також заклику забрати товар назад призвела до того, що котел значний час перебував у нього (відповідача) і через невикористання просто лежав, що могло спричинити його подальшу корозію, що сталося з вини позивача, оскільки саме він штучно затягував час. Відтак, вбачаючи невизначеність та бездіяльність з боку позивача він з часом запропонував вирішити питання шляхом оплати вартості котла по ціні металолому, тим самим вирішуючи питання його транспортування і взагалі визначення статусу цього майна, на що позивач відмовився, продовжуючи зволікати з часом. Посилаючись на викладене, відповідач вважає, що позовні вимоги можуть бути задоволені лише в частині повернення парового котла, а тому в решті позовних вимог просить відмовити. 02.09.2019 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив (заперечення) відповідача, в яких позивач посилається на недотримання відповідачем норм ЦПК при поданні заперечень. Також, позивач вважає необґрунтованими заперечення відповідача, зокрема, в частині посилань на недотримання строку позовної давності, оскільки позов не містить вимог, які б підпадали під дію ч.2 ст.258 ЦК України, на яку вказує відповідач. Позивач зауважив про те, що під час передачі котла відповідач надав розписку, чим засвідчив своє волевиявлення про укладення усного договору позички з кінцевим терміном повернення парового котла до 01.10.2015 року. Однак, відповідач намагається підмінити суть та зміст цивільно-правових відносин, що виникли між ними, посилаючись на укладення договору купівлі-продажу, чим намагається ввести суд в оману та уникнути відповідальності, проте, його посилання на це є безпідставними. Позивач вказав і на те, що відповідач намагається визнати договір нікчемним, посилаючись на положення ЦК України, які відносяться до договору купівлі-продажу, які не можуть бути застосовані в даному випадку. При цьому позивач відзначив, що відповідач не надавав йому пояснень, для якої мети він хоче отримати котел. Крім того, спеціаліст відповідача оглядав котел та пошкоджень не виявив, що підтверджено відповідачем у його запереченнях. Також, відповідачем не доведено факту того, що з його боку мала місце помилка щодо належної якості котла після його отримання, а саме відсутні будь-які докази звернень щодо вимог про усунення недоліків котла. Відсутність таких доказів пояснюється тим, що цих недоліків не було, оскільки котел був у належному та справному стані. Даний котел був двічі оглянутий перед його передачею та не було виявлено жодних несправностей або дефектів. Крім того, немає жодних доказів того, що дефекти котла, про які наголошує відповідач, не з`явились внаслідок неналежного завантаження, транспортування, вивантаження відповідачем або під час його подальшого використання. З наданих відповідачем ксерокопій фотографій не можна встановити, чи належать вони саме котлу, що був переданий позивачем відповідачу, коли були заподіяні ці пошкодження, яким чином та в зв`язку з якими факторами вони з`явились та чи вливають вони на функціональні якості котла. Позивач зазначив і про безпідставність твердження відповідача щодо залучення в якості свідків при передачі котла заінтересованих осіб - батьків відповідача, а також вказав на безпідставність тверджень відповідача про можливість звернення з зустрічними вимогами про компенсацію витрат на утримання котла, оскільки після закінчення строку, вказаного у розписці, відповідач володів майном без належної підстави і саме він відповідає за допущене ним погіршення котла. Крім того, на думку позивача, відповідач має відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав або міг одержати від котла з 01.10.2015 року, тобто з часу, коли став володіти котлом без достатньої правової підстави. Позивач також вважає безпідставними і твердження відповідача про те, що не можуть бути задоволені вимоги про стягнення упущеної вигоди, оскільки на ринку була відсутність попиту на котел КВ 300, оскільки під час знаходження оголошення на сайті про продаж котла протягом двох тижнів його покупкою цікавились три особи, однією з яких був відповідач. Загалом, протягом місяця покупкою цікавилось 6 осіб. Інші твердження відповідача також не свідчать про відсутність попиту на котел. Посилаючись на викладене, позивач просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в частині вимог про стягнення реальних збитків та упущеної вигоди, вимоги про повернення котла визнав. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, відповідно до розписки від 27.06.2015 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] паровий котел КВ 300, вартістю 32 000,00 грн. строком на три місяці до 01.1.2015 року (а.с.13). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.827 ЦК України, за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними. Згідно ч.1 та ч.2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи зміст складеної розписки, суд приходить до висновку про те, що між сторонами було укладено договір позички парового котла КВ 300. Належні та допустимі докази того, що між сторонами було фактично укладено договір купівлі-продажу парового котла КВ 300 суду не надано, відтак, твердження відповідача в цій частині суд до уваги не приймає, а дослідження питання щодо нікчемності договору тощо виходить за межі предмету даного позову. Згідно ст.836 ЦК України, якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків. Як встановлено в судовому засіданні, і даний факт підтвердили обидві сторони по справі, зазначений котел після закінчення строку, вказаного в розписці, перебуває у відповідача, а тому вимоги позивача про зобов`язання відповідача повернути паровий котел є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Що ж стосується вимог позивача про стягнення реальних збитків, завданих амортизацією предмета позички, то суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки відсутні належні та допустимі докази в обґрунтування цих вимог. Так, відсутні будь-які докази щодо дійсної вартості котла на момент його передачі відповідачу та на даний час. Розрахунок позивача, здійснений з договірної вартості котла, суд до уваги не приймає, оскільки реальні збитки мають розраховуватись, виходячи з дійсної вартості майна та дійсних втрат. Відтак, визначити реальний розмір амортизаційних втрат неможливо. З клопотаннями про проведення товарознавчої експертизи для визначення вартості майна та амортизаційних втрат сторони до суду не звертались. Надані як позивачем, так і відповідачем фотознімки суд не вважає належними та допустимими доказами, оскільки однозначно ідентифікувати, що саме на цих фотознімках знаходиться спірний котел, неможливо, як і неможливо визначити, коли саме було зроблено ці фотознімки. Таким чином, суд відмовляє в задоволенні вимог позивача в цій частині в зв`язку з недоведеністю. Що стосується вимог позивача про стягнення упущеної вигоди, то суд також не вбачає підстав для їх задоволення. Так, відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Як вбачається з позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача упущену вигоду в розмірі 10 618,00 грн., що є інфляційними втратами. Так, пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі продажу парового котла. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Однак, інфляційні втрати не є доходами в розумінні ст.22 ЦК України, оскільки за своєю природою вони є матеріальними втратами кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. Крім того, розрахунок інфляційних втрат також здійснено, виходячи з договірної, а не дійсної вартості парового котла, відтак, він не є достовірним та обґрунтованим. Слід зауважити, що позивачем при проведенні розрахунку застосовано індекс інфляційних втрат всередині місяця за 2016 - 2017 роки в цілому, а не помісячно, що також ставить під сумнів його правильність. Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позову і в цій частині в зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю вимог. Інші доводи сторін на висновки суду не впливають і підстав для задоволення позову в повному обсязі не дають. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, розглянувши позовні вимоги в заявлених межах, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial