Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області, [PERSON] сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.02.2001 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, а саме право на земельну частку (пай), яка належить йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ОД №0133147, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай), розпорядженням голови Комінтернівської державної адміністрації Одеської області №42 від 22.01.1997р. про затвердження вартості розміру земельної частки (паю) в АТ «Гера» та листом відділу у [PERSON] районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області №29-15-0.220-3524/110-17 від 05.09.2017р. Для отримання спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що він не може надати сертифікат на право на земельну частку (пай). При цьому [PERSON] РДА Одеської області на звернення позивача про видачу сертифікату на право на земельну частку (пай), виданий померлому [PERSON], повідомила, що сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачено та відсутні інші документи, тому позивачу рекомендовано звернутися до суду, оскільки видача сертифікату повторно є неможливим. Саме тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Одеської області не зявився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак від представника за довіреністю [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, у разі відсутності інших осіб, що мають право на спадщину, РДА щодо задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.58). В судове засідання, представник відповідача [PERSON] сільської ради Лиманського району Одеської області не зявився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак від голови [PERSON] сільської ради [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради (а.с.57). Вивчивши позовну заяву, вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши та проаналізувавши зібрані у справі докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-УР №217665 (а.с.7). Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №367964, [PERSON] помер 24.02.2001 року у віці 65 років, про що 26.02.2001р. складено відповідний актовий запис №5 (а.с.8). Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0133147, виданого [PERSON] 10.02.1997р. на підставі рішення Комінтернівської державної адміністрації Одеської області від 22.01.1997р. №42, йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТ «Гера», розміром 11, 403 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.10). Копія вказаного розпорядження Комінтернівської державної адміністрації Одеської області від 22.01.1997р. №42, долучена до матеріалів справи (а.с.14). З відповіді державного нотаріуса [PERSON] №3152/0214від 05.12.2017р. вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину у звязку із тим, що останній не надав відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий державною адміністрацією (а.с.9). Відповідно до листа [PERSON] РДА Одеської області №Б-1201-20 від 27.04.2017р., в РДА відсутні дублікати сертифікатів на право на земельну частку (пай), крім того, враховуючи, що сертифікат на право власності на земельну частку (пай) на імя [PERSON] втрачено та відсутні інші документи, рекомендовано вирішити питання в судовому порядку (а.с.11). Згідно довідки, виданої [PERSON] сільською радою Лиманського району Одеської області №64 від 06.02.2018р., [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO], на день смерті разом із ним в житловому будинку були зареєстровані та проживали: колишня дружина [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.12) . Відповідно до листа відділу у [PERSON] районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області №29-15-0.220-3524/110-17 від 05.09.2017р., за [PERSON] значиться запис щодо отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) площею 11, 403 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в АТ «Гера» на території [PERSON] сільської ради [PERSON] (колишнього Комінтернівського) району Одеської області, серії ОД №0133147, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1147 від 10.02.1997 року (а.с.13). Позивач є спадкоємцем по закону першої черги, інші особи, що мають право на спадщину, відсутні, що підтверджується копією спадкової справи, дослідженої судом. У відповідності зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України, передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тому у даному випадку, враховуючи матеріали наданої спадкової справи (а.с.40-50) має відбутись перехід права на земельну частку (пай) від спадкодавця до позивача. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1225 ЦК України\~визначено, що спадкування права на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно\~ст.3 ЦК України,\~у якості засад цивільного законодавства визнано неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права здійснюється шляхом звернення до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Пунктом, 11 Постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішення спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У відповідності до п. п. 4.15, 4.18\~Глави 10 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки) нотаріус вимагає, крім правовстановлюючих документів, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Таким чином, позивач не може реалізувати своє право на спадкування майна спадкодавця та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказану земельну частку (пай), але, суд може, на підставі\~ст. 16 ЦК України, захистити цивільне право особи шляхом винесення рішення про визнання за нею права на земельну частку (пай), тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved