Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, вказуючи в позові, що 27 листопада 2013 року він уклав з відповідачем [PERSON] договір позики у формі розписки, за яким остання отримала кошти в сумі 8400 доларів США, з терміном повернення до 15 серпня 2014 року, про те остання не виконала належним чином зобовязання, у звязку із чим позивач змушений звернутись до суду за захистом свої прав. У ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу 8400 доларів США, що еквівалентно 201470 гривень 64 копійки, 3% річних в розмірі 7700 гривень 04 копійки, інфляційні нарахування в розмірі 111816 гривень 20 копійок. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримали з підстав зазначених в ньому. Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково, в подальшому в судові засідання не зявилася. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с.20, 23). Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. 27 листопада 2013 року [PERSON] позичив [PERSON] кошти в сумі 8400 доларів США, з терміном повернення до 15 серпня 2014 року, що підтверджено розпискою (а.с.4). В строк до 15 серпня 2014 року відповідач суму позики не повернула. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріалами справи, стверджується, що відповідач [PERSON] дійсно отримала у позивача грошові кошти в сумі 8400 доларів США та на даний час борг не повернула. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підлягають до задоволення з урахуванням курсу НБУ станом на 31 серпня 2015 року, що становив 8400 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 177957 гривень 36 копійок. Згідно ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, що з урахуванням меж заявлених вимог становить відповідно 111816 гривень 20 копійок та 7700 гривень 04 копійки станом на 23 листопада 2015 року, які підлягають стягненню. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved