Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 50 000,00 гривень; штрафні санкції на загальну суму 1 752,06 гривень; витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «DAF-95 XF» на загальну суму 1290,00 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 2400,00 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 вересня 2012 року о 16 годині 15 хвилин на автодорозі Куйбишево - Осипенко на території Куйбишевського р-ну Запорізької області відбулася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля «DAF-95 XF», реєстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом «BENALU», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], що належить на праві власності [PERSON], із автомобілем «ВАЗ - 21099», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Зіткнення відбулося в результаті порушення [PERSON] вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України. За результатами розгляду матеріалів дорожньо-транспортної пригоди постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 15 листопада 2012 року та постановою про припинення кримінальної справи від 15 листопада 2012 року [PERSON] визнано винним у настанні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з довідки ДАІ від 27 вересня 2012 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «DAF-95 XF» було завдано механічних пошкоджень. На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ 1181875. На виконання умов п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він невідкладно повідомив відповідача про настання страхового випадку. Всупереч положенням законодавства України відповідач не вжив жодних дій для проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля «DAF-95 XF» та не взяв на себе витрати на проведення такого дослідження, натомість повідомив його, що він має самостійно звернутися до експерта з метою проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля «DAF-95 XF». Внаслідок чого, він був змушений самостійно оплатити вартість експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку в результаті пошкодження автомобіля «DAF-95 XF» та експертного дослідження вартості автомобіля «DAF-95 XF» після настання ДТП на загальну суму 1290,00 гривень. За результатами автотоварознавчого дослідження автомобіля «DAF-95 XF» було складено висновок № 3 від 14 січня 2013 року експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку в результаті пошкодження сідлового тягача DAF ТЕ 95 XF та Висновок № 12 від 07 березня 2013 року експертного автотоварознавчого дослідження вартості сідлового тягача DAF ТЕ-95 XF. Згідно із висновком № 3 вартість відновлювального ремонту автомобіля «DAF-95 XF» становить 145 677,22 гривень. При цьому, ринкова вартість автомобіля «DAF-95 XF» на момент пошкодження становила 144 225,01 гривень, тобто менша ніж розмір відновлювального ремонту даного автомобіля. З метою визначення вартості автомобіля «DAF-95 XF» після дорожньо-транспортної пригоди було проведено додаткове експертне автотоварознавче дослідження вартості автомобіля «DAF-95 XF» після настання ДТП. Згідно Висновку № 12 вартість автомобіля «DAF-95 XF» після настанні ДТП становить 66 557,10 гривень. Таким чином, відповідно до п. 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», йому має бути відшкодовано різницю між вартістю автомобіля «DAF-95 XF» до та після ДТП, а саме: 144225,01 гривень (вартість автомобіля до ДТП) - 66 557,10 гривень (вартість автомобіля після ДТП) = 77 667,91 гривень. Відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000,00 гривень на одного потерпілого. Отже, враховуючи зазначене вище відповідач на виконання своїх зобов'язань згідно законодавства в сфері страхування має виплатити йому страхове відшкодування в розмірі 50 000,00 гривень. 04 лютого 2013 року він надав відповідачу заяву про здійснення виплати страхового відшкодування та усі необхідні документи, що передбачаються ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визнання випадку страховим та для здійснення виплати страхового відшкодування. На даний момент виплату визначеного розміру страхового відшкодування відповідач не здійснив. Крім того, розмір пені станом на 18 липня 2013 року, яку відповідач зобов'язаний сплатити йому за прострочення виплати страхового відшкодування становить 1 447,95 гривень, розмір 3% річних від простроченої суми страхового відшкодування становить 304,11 гривень. Таким чином, загальний розмір штрафних санкцій, які мають бути застосовані до відповідача за неналежне та несвоєчасне виконання своїх обов'язків, становить 1 447,95 гривень. Окрім вищезазначеного, відповідач також порушив його законні права як споживача послуг, що мають охоронятися державою. Також, він для оформлення позовної заяви та з метою більш ефективного захисту своїх прав та інтересів у судових засіданнях у справі за позовом до відповідача був змушений звернутися за правовою допомогою до ТОВ «Арбітр Груп», з яким було складено та підписано договір про надання юридичних послуг № 16/07/13 від 16 липня 2013 року. Відповідно до вказаного договору вартість юридичних послуг склала 2400,00 гривень. Він відповідно до п. 5.1 договору про надання юридичних послуг здійснив оплату в розмірі 1200 гривень. Решту вартості юридичних послуг він зобов'язався оплатити після фактичного надання повного обсягу таких послуг. 17 грудня 2013 року представником позивача [PERSON] - [PERSON] до Дніпровського районного суду м. Києва було подано заяву про уточнення позовних вимог, яка ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судових засідань, прийнята до розгляду у відповідності до вимог ст. 31 ЦПК України, як заява про зменшення позовних вимог. Відповідно до заявлених вимог, позивач просить суд: стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 49 000,00 гривень, штрафні санкції на загальну суму 5016,79 гривень, витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «DAF-95 XF» на загальну суму 1290,00 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 2400,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Враховуючи цю норму законодавства, відповідач на виконання своїх зобов'язань згідно законодавства в сфері страхування має виплатити йому страхове відшкодування в розмірі 49 000,00 гривень. Станом на 17 грудня 2013 року розмір пені, яку відповідач зобов'язаний сплатити йому за прострочення виплати страхового відшкодування становить 4106,60 гривень, а розмір 3% річних від простроченої суми страхового відшкодування, яку відповідач також зобов'язаний сплатити йому - 910,19 гривень. Загальний розмір штрафних санкцій, які мають бути застосовані до відповідача за неналежне та несвоєчасне виконання своїх обов'язків становить 5016,79 гривень (4106,60 гривень + 910,19 гривень). Також, він для оформлення позовної заяви та з метою більш ефективного захисту своїх прав та інтересів у судових засіданнях у справі за позовом до відповідача був змушений звернутися за правовою допомогою до ТОВ «Арбітр Груп», з яким було складено та підписано договір про надання юридичних послуг № 16/07/13 від 16 липня 2013 року. Відповідно до вказаного договору вартість юридичних послуг склала 2400,00 гривень. На виконання своїх зобов'язань він відповідно до п. 5.1 та п. 5.2 договору про надання юридичних послуг здійснив оплату в розмірі 2400 гривень. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, представник позивача подала до суду заяву, з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, представника позивача, представника відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, матеріали кримінальної справи № 1421223 по факту дорожньо-транспортної пригоди за участю водіїв [PERSON] та [PERSON], порушену за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закриту на підставі п. 2 ст. 6 КПК України, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 27 вересня 2012 року о 16 годині 40 хвилин на автодорозі Куйбишево - Осипенко на території Куйбишевського р-ну Запорізької області між автомобілем «DAF-95 XF», реєстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом «BENALU», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], що належить на праві власності [PERSON], та автомобілем «ВАЗ - 21099», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], сталася дорожньо-транспортна пригода. 27 вересня 2012 року старшим слідчим СВ Куйбишевського РВ ГУ МВС України в Запорізькій області Кондратенко І.В. було винесено постанову про порушення кримінальної справи та прийняття до свого провадження, відповідно до якої було порушено кримінальну справу по факту дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої [PERSON] були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою старшого слідчого ОР ДТП СУ ГУ МВС України в Запорізькій області Клименко С.В. від 15 листопада 2012 року, в порушенні кримінального справи відносно [PERSON] по ч. 2 ст. 286 КК України було відмовлено у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину (а.с.12-13). Постановою старшого слідчого ОР ДТП СУ ГУ МВС України в Запорізькій області Клименко С.В. від 15 листопада 2012 року, кримінальну справу № 1421223, порушену по факту дорожньо-транспортної пригоди за участю водія [PERSON] та [PERSON] було закрито у зв'язку з відсутністю складу злочину (а.с.14-16). Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Крім того, згідно ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України преюдиційність поширюється не тільки на осіб, що брали участь у справі, а й на особу, щодо якої відповідними рішеннями встановлено певні обставини, незалежно від того, чи брала вона участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «DAF-95 XF», реєстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом «BENALU», реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] (а.с.11). Згідно матеріалів кримінальної справи № 1421223 по факту дорожньо-транспортної пригоди за участю водіїв [PERSON] і [PERSON], порушену по ознакам злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закінченої на підставі п. 2 ст. 6 КПК України, автомобіль «ВАЗ - 21099», реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до довідки ВДАІ Куйбишевського РВ ГУ МВС України в Запорізькій області, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «DAF-95 XF», реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження: передня частина, а саме: розбитий передній бампер, пошкоджена радіаторна решітка, пошкоджено праве переднє крило, розбиті передні блокфари, протишумові блокфари, показники поворотів, капот, права підніжка (а.с.10). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «ВАЗ - 21099», реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП», що підтверджується полісом № АВ/1181875 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до Висновку № 3 експертного автотоварознавчого дослідження вартості збитку в результаті пошкодження сідлового тягача DAF ТЕ - 95 XF, реєстраційний [NUMBER], складеного судовий експертом Тавтелевим В.В. від 14 січня 2013 року, вартість відновлювального ремонту сідлового тягача DAF-95 XF, реєстраційний [NUMBER] становить 145 677 гривень 22 копійки, вартість матеріального збитку, завданого власнику сідлового тягача DAF ТЕ -95 XF, реєстраційний [NUMBER] пошкодженого в результаті ДТП, дорівнює його ринковій вартості до моменту пошкодження і складає 144 225,01 гривень (а.с. 19-23). Відповідно до Висновку № 12 експертного автотоварознавчого дослідження вартості сідлового тягача DAF ТЕ -95 XF, реєстраційний [NUMBER], складеного судовий експертом Тавтелевим В.В. від 07 березня 2013 року, вартість утилізації сідлового тягача DAF ТЕ -95 XF, реєстраційний [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП складає 66 557,10 гривень. Відповідно до п. 9.1., 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно п. 12.1. ст. 12 Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Як вбачається з полісу № АВ/1181875 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між відповідачем та [PERSON], ліміт відповідальності на одного потерпілого визначений сторонами у розмірі 100 000 гривень, за шкоду, заподіяну майну - у розмірі 50 000 гривень, розмір франшизи - 500 гривень. Таким чином, враховуючи позовні вимоги позивача, загальний розмір страхового відшкодування, який мав бути виплачений відповідачем позивачу становить 49 000 гривень 00 копійок. 04 лютого 2013 року позивач звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.53-54). Відповідно до відповіді Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» від 08 лютого 2013 року № 134, [PERSON] було повідомлено, що останньому згідно ст. 30 Закону, необхідно надати заяву в ТДВ «СК «РАЙП», де буде вказано чи визнає він автомобіль «ДАФ» (д.н.з. [NUMBER]) фізично знищеним, у зв'язку з тим, що витрати на ремонт автомобіля перевищують його ринкову вартість (а.с. 58). Згідно п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. В той же час, відповідачем не було сплачено страхове відшкодування позивачу. Крім того з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1290 гривень 00 копійок, які були сплачені позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 282 від 21 січня 2013 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 285 від 09 березня 2013 року ( а.с.17,18). Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього закону, повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Як вбачається з розрахунку пені, наданого позивачем, сума боргу відповідача складає 49 000 гривень 00 копійок, період прострочення складає з 06 травня 2013 року по 09 червня 2013 року, з 10 червня 2013 року по 12 серпня 2013 року, з 13 серпня 2013 року по 16 грудня 2013 року. Розмір облікової ставки НБУ складав за період з 06 травня 2013 року по 09 червня 2013 року (35 днів) - 7,5000%, за період з 10 червня 2013 року по 12 серпня 2013 року ( 64 днів) - 7,0000 %, за період з 13 серпня 2013 року по 16 грудня 2013 року (126 днів) - 6,5000 %. Розмір подвійної облікової ставки відповідно становить 0,041 %, 0,038 %, 0,036 % відповідно. Таким чином, розмір пені за період з 06 травня 2013 року по 09 червня 2013 року становить - 704,79 гривень, за період з 10 червня 2013 року - по 12 серпня 2013 року -1202,85 гривень, за період з 13 серпня 2013 по 16 грудня 2013 року - 2198,96 гривень. Враховуючи викладене, відповідач зобов'язаний також сплатити на користь позивача пеню за прострочення виплати страхового відшкодування, яка станом на 17 грудня 2013 року складає 4106,60 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір 3% річних за період прострочення сплати суми страхового відшкодування з боку відповідача становить 910 гривень 19 копійок (49000,00 гривень (сума заборгованості) * 3* 226 (кількість днів прострочення) : 365 :100), що також підлягає сплаті з боку відповідача позивачу. Таким чином, загальний розмір штрафних санкцій, які підлягають сплаті відповідачем позивачу становить 5 016 гривень 79 копійок. Відповідно до ст.ст. 79, 84, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В силу ст.ст. 56 та 84 Цивільного процесуального кодексу України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи. Виходячи із системного тлумачення положень ст.ст. 56, 79, 84 Цивільного процесуального кодексу України витрати понесені позивачем до подання позову до суду не є витратами на правову допомогу. Витрати понесені позивачем до відкриття провадження у справі є збитками, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України) та можуть бути відшкодовані особі у разі пред'явлення вимог про стягнення таких збитків. Так, відповідно до договору про надання юридичних послуг від 16 липня 2013 року, укладеного між ТОВ «Арбітр Груп» та [PERSON], ТОВ «Арбітр Груп» бере на себе зобов'язання надавати [PERSON] послуги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Представництво інтересів [PERSON] у справі за даним позовом здійснювала [PERSON], яка займає посаду юриста в ТОВ «Арбітр Груп», що підтверджується Наказом ТОВ «Арбітр Груп» «Про прийняття [PERSON]» від 01 квітня 2013 року № 5-к. Відповідно до п.п. 5.1. п. 5 договору про надання юридичних послуг, вартість послуг, які надаються виконавцем замовнику становить 2400,00 гривень, зокрема: 900 гривень - досудова підготовка справи за позовом до ТДВ «Страхова компанія «РАЙП» (написання позовної заяви, подання позовної заяви до Дніпровського районного суду м. Києва) - 2 години; 1500 гривень -представництво інтересів у Дніпровському районному суді м. Києва за позовом до ТДВ «Страхова компанія «РАЙП» - 5 годин. Як вбачається з квитанції № 85 від 17 липня 2013 року, позивачем за надання юридичних послуг було сплачено ТОВ «Арбітр Груп» - 1200,00 гривень (а.с.68). Відповідно до квитанції № 76 від 30 вересня 2013 року, позивачем за надання юридичних послуг було сплачено ТОВ «Арбітр Груп» - 1200,00 гривень (а.с.103). Як роз'яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 38 ЦПК особи, які беруть участь у цивільній справі, можуть брати у ній участь особисто або через представника (крім справ про усиновлення). Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Повноваження представника сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, посвідчені документами, зазначеними в частинах першій - третій статті 42 ЦПК, а повноваження адвоката також і ордером, який видається відповідним адвокатським об'єднанням, або договором, дозволяють йому вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені не у виданому ордері, а в довіреності чи договорі. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи той факт, що позивачем було сплачено суму коштів у розмірі 2400 гривень за весь спектр правових послуг, включаючи подання позову до суду, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2400 гривень. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РАЙП» про стягнення страхового відшкодування. Враховуючи наведене та

Outcome: approved