Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Шабівської об`єднаної територіальної громади, про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, у відповідності до ст. ст. 1225, 1261, 1268 ЦК України, уточнивши свої позовні вимоги 28.01.2019 року остаточно просить суд: встановити факт сумісного проживання померлого [INFO] [PERSON] з [PERSON] , [INFO] ; визнати за ним право власності земельну ділянку [NUMBER] , площею 4,44 га, в масиві [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована на території Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого Білгород-Дністровською РДА 01.04.2004 року. Так, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер спадкодавець [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді: - земельної ділянки [NUMBER] , площею 4,44 га, в масиві [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована на території Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого Білгород-Дністровською РДА 01.04.2004 року. За життя 29.11.2010 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, реєстраційний номер 24, у якому він належну йому земельну ділянку [NUMBER] , площею 4,44 га, в масиві [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] заповідав йому. Він звернувся до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Базан Т.Г. із заявою про оформлення та видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак, на підставі листа нотаріуса № 14/01-16 від 21.01.2019 року у видачі свідоцтва йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Проте, зазначає, що він фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки проживав разом із спадкодавцем за однією адресою, до дня смерті спадкодавця доглядав за ним, надавав йому матеріальну та фізичну допомогу, на даний час отримує орендну плату за земельну ділянку. На підставі вищевказаних обставин він і звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність позивача, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у відсутність, заперечень проти позову не має. Суд розглядає справу за відсутність позивача та представника відповідача, згідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що дійсно [INFO] помер спадкодавець - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /л.с. 15/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно у вигляді земельної ділянки [NUMBER] , площею 4,44 га в межах згідно з планом, в масиві № 24г, кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована на території Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Факт належності вищевказаної земельної ділянки [PERSON] підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого Білгород-Дністровською РДА 01.04.2004 року. З матеріалів справи вбачається, що за життя 29.11.2010 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Боровицькою Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 24, згідно якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: земельну ділянку, площею 4,44 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, належну йому на підставі державного акту серії [NUMBER] заповідав [PERSON] , [INFO] . У відповідності до довідки № 42 від 21.01.2019 року, виданої Шабівською сільською радою, гр. [PERSON] , [INFO] , на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , фактично мешкав за адресою: [ADDRESS] , вели з померлим спільне господарство та провів його поховання. Таким чином, та на підставі вищезгаданої довідки Шабівської сільської ради, в судовому засіданні достовірно встановлено факт сумісного проживання [PERSON] , [INFO] разом з [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті останнього. Позивач бажає прийняти спадщину після смерті [PERSON] , звернувся до приватного нотаріусу Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Базан Т.П. з приводу заведення спадкової справи, проте листом приватного нотаріусу № 14/01-16 від 21.01.2019 року відмовлено [PERSON] у зв`язку із пропуском визначеного чинним законодавством строку для прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи усе вищевикладене, а саме те, що позивач є спадкоємцем за заповітом до майна померлого [INFO] [PERSON] , який фактично прийняв спадщину, оскільки в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт того, що на момент відкриття спадщини позивач проживав разом із спадкодавцем, окрім того звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, не відмовився від неї, тобто юридично також прийняв спадщину, інших спадкоємців судом не встановлено, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до Шабівської об`єднаної територіальної громади про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved