Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення боргу в сумі 19500 грн. за борговою розпискою, понесених інфляційних втрат за весь час прострочення виконання зобов`язання у розмірі - 1322 грн. 75 коп., та 3% річних від простроченої суми у розмірі 431 грн. 50 коп., а також 3000 грн. витратна професійну правничу допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач 20.06.2017 позичив у позивача грошові кошти в сумі 19500 грн. у борг з обов`язком повернути всі кошти поетапно до 31.12.2018. Факт передачі коштів відповідачу підтверджується розпискою відповідача від 20.06.2017, підписаною відповідачем власноручно у присутності адвоката Кушнеренка Є.Ю. Відповідач зобов`язувався виплачувати грошові кошти кожного місяця, починаючи з 01.07.2017 по 1000 грн. та останній платіж здійснити у сумі 1500 грн. у період з 01.12.2018 по 31.12.2018. Проте відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та борг добровільно не повернув. У зв`язку з чим позивач змушений звернутися за захистом своїх порушених прав у судовому порядку. У судовому засіданні позивач частково підтримав позовні вимоги, пояснивши, що відповідач 20.06.2017 позичив у позивача 19500 грн., на підтвердження чого була складена розписка у присутності адвоката. Позивач передав грошові кошти відповідачу після підписання розписки. Відповідач повернув позивачу в погашення боргу лише 1700 грн. Позивач зазначив, що ніколи не погрожував відповідачу та не має жодних претензій до відповідача за розбитий автомобіль, оскільки останній відшкодував йому всі збитки. З врахуванням наведеного, просив стягнути з відповідача суму боргу за вирахуванням сплачених відповідачем грошових коштів, а також понесених інфляційних втрат за весь час прострочення виконання зобов`язання та 3% річних від простроченої суми. У судове засідання, призначене на 23.05.2019, позивач не з`явився. Представник позивача - адвокат Кушнеренко Є.О. у судовому засіданні частково підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові. У судове засідання, призначене на 23.05.2019 не з`явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, а також додаткові пояснення, в яких просив позовні вимоги задовольнити частково. Оскільки відповідач виплатив позивачу 1700 грн. в рахунок заборгованості, тому його заборгованість перед останнім складає 17800 грн., відтак розмір інфляційних втрат - 1060 грн. 79 коп., та розмір 3 процентів річних за ввесь період прострочення заборгованості - 356 грн. 75 коп. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі. Суть заперечень зводилась до того, що він орендував у позивача автомобіль у технічно-несправному стані, який згодом розбив. Позивач нарахував суму збитків за розбитий автомобіль у розмірі 23 000 грн. Частину грошових коштів, а саме 7000 грн. та 2000 грн., відповідач повернув. Потім відповідач протягом 4,5 місяців працював у позивача, не отримуючи заробітної плати, яку позивач зараховував у рахунок погашення заборгованості за розбитий автомобіль. Згодом, а саме 20.06.2017 під психологічним примусом позивач змусив відповідача підписати розписку у присутності адвоката. Проте жодних грошових коштів після підписання розписки відповідач від позивача не отримав. Відповідач зазначив, що з приводу примушування його до укладення цивільно-правової угоди та психологічного тиску щодо написання боргової розписки 20.06.2017, він не звертався до правоохоронних органів. Також відповідач зазначив, що після підписання розписки він перерахував на рахунок позивача ще 1700 грн. У судове засідання, призначене на 23.05.2019, відповідач не з`явився, надавши заяву, в якій він просив справу розглядати у його відсутність та відмовити у задоволенні позову. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, вислухавши пояснення сторін, суд доходить наступних висновків. З розписки від 20.06.207, складеної відповідачем [PERSON] , вбачається, що останній отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 19500 грн. та зобов`язався повернути вказані грошові кошти в повному обсязі в строк до 31.12.2018 частинами по 1000 грн. кожного місяця, починаючи з 01.07.2017. Відповідно останній платіж повинен був мати місце в період часу з 01.12 по 31.12.2018 в розмірі 1500 грн. Дана розписка складена в присутності адвоката [PERSON] . Заперечуючи факт отримання грошових коштів від позивача відповідач не надав жодного доказу. Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів. У правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в Постанові ВСУ від 02.07.2014 року № 6-79цс14, визначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Обставина добровільного та власноручного написання розписки відповідачем сторонами не оспорюється,що не підлягає доказуванню відповідно до ст. 81 ЦПК України. З наведеного суд приходить до висновку, що розписка була написана відповідачем для підтвердження факту отримання ним грошової суми та укладення договору позики. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як визначено в ст.ст. 1046,1047 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Квитанціями, виданими АТ КБ «ПриватБанк» від 31.07.2017 та 19.09.2017, вбачається, що відповідач здійснив перекази грошових коштів у сумі 700 грн. та 1000 грн. на картковий рахунок позивача. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, пояснень позивача, представника позивача, після настання визначених сторонами дат, відповідач грошові кошти у повному обсязі позивачу у визначений борговим документом строк не повернув, отже свого обов`язку щодо виконання боргового зобов`язання не виконав. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно положення ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Грошовим зобов`язанням вважається зобов`язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданих представником позивача розрахунків в додаткових поясненнях вбачається, що оскільки у відповідача мається заборгованість перед позивачем у розмірі 17800 грн., тому сума понесених інфляційних втрат за весь час прострочення виконання зобов`язання складає 1060 грн. 79 коп., а 3% річних від простроченої суми - 356 грн. 75 коп. Порядок та методика визначення вказаних розрахунків не оспорюється відповідачем та відповідає Рекомендаціям ВСУ відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997 року та положенням ЦК України. На підставі викладеного, суд доходить висновку, щооскільки відповідач до розгляду справи судом виконав взяті на себе зобов`язання лише частково, а не в повному обсязі, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивачазаборгованості у розмірі 17800 грн., понесених інфляційних втрат за весь час прострочення виконання зобов`язання у розмірі 1060 грн. 79 коп., та 3% річних від простроченої суми у розмірі 356 грн. 75 коп., а всього 19217 (дев`ятнадцять тисяч двісті сімнадцять) грн. 54 коп. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно положень ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Договором №08 від 21.01.2019 підтверджено факт надання адвокатом Кушнеренком Є.Ю. правової допомоги [PERSON] . Згідно акту виконаних робіт від 31.01.2019 та квитанцією до прибуткового касового ордера №08 від 21.01.2019, вбачається, що [PERSON] сплатив адвокату Кушнеренку Є.Ю., згідно договору про надання правової допомоги від 21.01.2019, 3000 грн. Таким чином, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача, понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 694 грн. 77 коп.

Outcome: partial