Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 15.07.2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 15.07.2000 року зроблено запис за №995. При реєстрації шлюбу сторони залишили незмінними свої дошлюбні прізвища. Однак, згодом відповідач змінив своє дошлюбне прізвище «Кордонський» на «Глушков», про що були внесені відповідні зміни в актовий запис про шлюб. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, тому позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом. В підготовчому\~засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, тоді як відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення останніх. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). А тому, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в підготовчому засіданні достовірно встановлено, що 15.07.2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 15.07.2000 року зроблено запис за №995, згідно свідоцтва про шлюб серії І-АМ №2140003, виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 04.04.2018 року (а.с.4). Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ №117352, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 18.08.2008 року (а.с.6), та донька [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії І-АМ №340624, виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 13.07.2016 року (а.с.7). З пояснень сторін вбачається, що спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують подружніх відносин. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей. Строк, наданий судом для примирення, сторони не використали. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання останнього. А тому, суд вважає, що є всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими. Також, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн., понесений позивачем згідно квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» №0.0.1004000733.1 від 04.04.2018 року (а.с.1), а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 600 грн., понесені позивачем згідно квитанції №114 від 04.04.2018 року (а.с.8) у відповідності до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved