Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтуванні своїх вимог зазначає, що згідно рішення Болехівського міського суду від 16.12.2013 року присуджено з нього до стягнення аліменти у розмірі по 800грн. щомісячно на утримання неповнолітніх дітей. У зв'язку із зміною його матеріального стану та враховуючи, що на утриманні перебуває його мати, просить зменшити розмір аліментів до 350 грн. на кожну дитину. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідачка в судовому засіданні погодилася на зменшення розміру аліментів до 600 грн., утримуваних з [PERSON] на утримання неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зазначивши, що позивач працює у Чехії і має можливість платити аліменти. Також вказавши, що позивач у грудні в суді сам погодився на розмір аліментів у 800 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача у разі матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до рішення Болехівського міського суду від 16.12.2013року, з [PERSON] стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 800грн. на кожну дитину, до досягнення доньок повноліття, що підтверджується рішенням суду (а.с.4). При визначенні розміру аліментів судом було враховано, що відповідач позов визнав, оскільки хотів помиритися з відповідачкою. При визначенні розміру аліментів в 2013 році судом було враховано стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність чи відсутність у платника аліментів інших дітей, інших непрацездатних осіб, за вимогами ст.182 СК України. При вирішенні позовних вимог про зміну розміру аліментів суд також керується і положеннями ст.182СК України щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема це стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, позивачем надано суду докази, що підтверджують зміну його матеріального становище, а саме документи, які підтверджують, що з 24 лютого 2014 року [PERSON] працює водієм і має заробітню плату в розмірі 1750,87 грн. (а.с.26-29). Суд критично оцінює надані відповідачкою копії трудової угоди та довідки про розмір оплати праці [PERSON] (а.с.31-35), оскільки дані документи є ксерокопіями, які не завірені належним чином, а оригінали суду для огляду не надавались. Навпаки позивачем надано довідку про те, що він із січня 2014 року не працює у Чехії. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, суд враховуючи наведене, те що позивач є фізично здоровою особою молодого віку, відповідачка ніде не працює, здійснює догляд за дітьми; матеріальне становище позивача та відповідача, приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 600,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] повноліття. Стягнення аліментів по виконавчому листу № 339/832/13-ц, 2/339/300/13року від 25.12.2013року слід припинити. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р., ст.ст. 48, 51 Конституції України, ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial