Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовною заявою до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що 29.09.2007 року між ним (позивачем) та [PERSON] було укладено шлюб. В шлюбі у них народилася спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 22.01.2008 року.. Також, вказує, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.04.2011 року (справа № 2-534/11) шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. В зв`язку з наступним укладенням шлюбу відповідачем, відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 05.09.2012 року, прізвище відповідачки змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.08.2019 року (справа № 712/6849/19) з нього (позивача) на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі ј частин всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення донькою повноліття, які позивачем сплачуються регулярно. Крім того, вказує, що з 04.02.2021 року [PERSON] , на утримання якої з позивача стягуються аліменти, проживає разом з ним (позивачем) та перебуває на повному його утриманні, що підтверджується актом опитування сусідів № 685 від 16.06.2021 року, і на теперішній час відповідачка по справі - [PERSON] не заперечує щодо постійного проживання доньки разом з ним (позивачем), тому виникла необхідність у припиненні стягнення аліментів. А тому, просить припинити стягнення аліментів з нього - [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.08.2019 року по справі № 612/6849/19. Також, просив судові витрати покласти на відповідачку. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.07.2021 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Трюхан В.Г. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Також, просив судові витрати, понесені позивачем, покласти на відповідачку. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] - адвокат Антонюк І.А. позовні вимоги [PERSON] визнала та подала до суду заяву відповідачки [PERSON] від 17.09.2021 року про визнання нею позову, в якій вона одночасно просить розглядати справу без її участі. Разом з тим, представник відповідачки [PERSON] - адвокат Антонюк І.А. пояснила, що відповідачка [PERSON] визнає даний позов та не заперечує проти припинення стягнення аліментів, які утримуються із позивача [PERSON] на її користь на утримання доньки - [PERSON] , які стягуються на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.08.2019 року. Також, в зв`язку з визнанням даного позову, просила зменшити розмір судових витрат, які підлягають до стягнення із відповідачки на користь позивача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] - адвоката Трюхана В.Г., представника відповідачки [PERSON] - адвоката Антонюк І.А., дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.08.2019 року (справа № 712/6849/19) з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частин всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що з 04.02.2021 року [PERSON] , проживає разом зі своїм батьком - позивачем [PERSON] та перебуває на його утриманні. Вказана обставина не заперечувалася і самою відповідачкою [PERSON] , що підтверджується власноруч написаною нею заявою від 17.09.2021 року, а також та її представником [PERSON] в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. А тому, враховуючи викладене вище, оцінюючи надані сторонами докази, а також те, що відповідачкою визнано даний позов, і таке визнання позову не суперечить вимогам чинного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та припинення стягнення з нього аліментів, які стягуються на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.08.2019 року (справа № 712/6849/19) на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Разом з тим, ухвалюючи судове рішення, судом має бути вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи, представником позивача до суду надано: договір про надання правової допомоги від 07.06.2021 року, укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом Трюханом В.Г.; акт виконаних робіт від 10.09.2021 року по справі № 711/4017/2021 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дитини; акт виконаних робіт від 10.09.2021 року про надання правової допомоги по справі № 711/4017/2021 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, згідно з яким адвокат Трюхан В.Г. надав [PERSON] наступні правові послуги: ознайомлення з документами наданими замовником, правовий аналіз та висновок - 1 год.; написання та подача позовної заяви до суду - 2 год. (на виконання зазначеної вище правничої допомоги Виконавцем затрачено 3 год. та відповідно до договору про надання правничої допомоги від 07.06.2021 року сторони погодили, що 1 година роботи виконавця оплачується в розмірі 1 000 грн. Сторони досягли угоди про сплату правничої допомоги відповідно до акту виконаних робіт станом на 10.09.2021 року в розмірі 3000грн.); квитанцію № б/н від 10.09.2021 року про сплату позивачем [PERSON] адвокату Трюхану В.Г. 3 000 грн. за надання правничої допомоги відповідно до договору від 07.07.2021 року. Таким чином, враховуючи, що представником позивача - адвокатом Трюханом В.Г. були надані суду належні докази, підтверджуючі оплату відповідачем [PERSON] за надану ним правничу допомогу по даній справі, суд приходить до висновку про стягнення таких витрат з відповідачки на користь позивача. Однак, при визначенні суми цього відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. За таких підстав, суд вважає, що вартість правових послуг є істотно завищеною, оскільки дана справа не є складною та не вимагала від професійного адвоката значного часу для ознайомлення із документами, правового аналізу та написання позовної заяви, а також враховуючи визнання відповідачкою позову до розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про стягнення із відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 1 500 грн. Крім того, на підставі приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи визнання відповідачкою даного позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачки [PERSON] на користь держави судовий збір, який складає 50% від судового збору, який підлягав до сплати при подачі даного позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved