Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 13 липня 1991 року позивач перебуває в шлюбі з відповідачем [PERSON] , що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції у Луганській області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 629. Від шлюбу з відповідачем спільних неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки повністю було відсутнє порозуміння. Шлюбні стосунки фактично припинені з 2012 року. Позивач зазначає, що відповідач у 2012 році виїхала на постійне місце проживання до Автономної Республіки Крим, де проживає на теперішній час, та вважає, що зберегти шлюб неможливо, сім`я розпалася остаточно, спор про поділ майна відсутній. Позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований 13 липня 1991 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 629, між ним та відповідачем. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву, в якій зазначила що позов визнає у повному обсязі та просить задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що між сторонами 13 липня 1991 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції у Луганській області було укладено шлюб, актовий запис № 629, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (що видане повторно) серії [NUMBER] від 05.02.2021 року. З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені з 2012 року, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, примирення між сторонами неможливе, оскільки відповідачка з 2012 року виїхала на постійне місце проживання до Автономної Республіки Крим. Спір про поділ майна відсутній. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, сім`я розпалася остаточно, спор про поділ майна відсутній, суд вважає за необхідне ухвалити рішення відповідно до ст. 112 СК України, яким позовні вимоги задовольнити. Суд враховує, що позивач, звертаючись до суду з позовом, не заявляв вимог про стягнення з відповідача на його користь судовий збір , а тому вважає судові витрати залишити за рахунок позивача. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved