Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся\~ до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа - Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської про позбавлення осіб права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем є його син, який зареєстрований за місцем проживання в квартирі [ADDRESS] . Позивачу належить 1/2\~частка квартири,\~а інша\~1/2\~частка належала\~його матері,\~яка на\~теперішній час\~померла.\~Після її\~смерті він\~отримав її\~ частку\~квартири. В зазначеній вище квартирі зареєстровані він та відповідач, фактично ж проживає в цій квартирі лише він. Відповідач з 2013 року і до цього часу в належній позивачу квартирі не проживає. Відповідач [PERSON] , виїхав зі своєю матерю, де він проживає в цей час йому не відомо. Оскільки квартира належить йому, а відповідач в ній не проживає та нею не користується вже більше одного року, він вважає, що він втратив право користування цим житлом. На цей час, реєстрація відповідача в зазначеному вище житлі, порушує його законні права та інтереси, а зняття відповідача з реєстраційного обліку із згаданого вище житла, в інший спосіб є неможливим, що й змушує його звертатися з цим позовом до суду за захистом свого права приватної власності на зазначену вище квартиру. Ухвалою від 01.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачу. У визначений в ухвалі строк відповідачем відзив не подано. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою просив задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у його відсутність, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з`явився, заяв, клопотаня, відзиву до суду не надав. Представник третьої особи виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив справу розглядати без його участі, вирішити справу на розсуд суду та відсутність заперечень з приводу задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду, у зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши в сукупності надані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Так судом встановлено, що позивач [PERSON] , є власником кв. [ADDRESS] , 1/2 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.06.1999 року, виданого згідно з розпорядженням органу приватизації Вільногірської міської ради від 01.03.1999 року за № 665. Право власності на зазначену вище квартиру було зареєстровано БТІ, на іншу 1/2 частку зазначеної вище квартири підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за законом, виданого 03.06.2020 р. Вільногірською державною нотаріальною конторою, що підтверджується витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 7-9, 14-16). На даний час, у спірній квартирі, відповідно до витягу № 265/1 про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) від 27.09.2021 року, виданого відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради, зареєстрований [PERSON] (а.с. 10). Факт того, що відповідач не проживає за адресою: квартира [ADDRESS] , підтверджується актом від 28.09.2021 року № 432, складеного депутатом Вільногірської міської ради Бобошко О.С., в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , яким було проведено обстеження родини [PERSON] та встановлено, що в квартирі відповідач не проживають з 2013 року (а.с. 11). За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частина 2 ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приписами ст. 317 ЦК України унормовано, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Слід зазначити, що з 1 грудня 2021 року набрав чинності Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», який встановив новий порядок реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб, який є чинним на час ухвалення рішення суду. Виходячи зі змісту ст. 6 вказаного Закону, зняття із\~задекларованого/зареєстрованого\~місця проживання/зміни\~місця проживання\~можливо на\~ підставі судового\~рішення яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Як зазначає у своєму позові [PERSON] , наявність реєстрації відповідача у належній йому на праві власності квартирі, заважає йому вільно розпоряджатися своєю власністю, таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, вимога [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України приміщенням є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі. За клопотанням позивача, судові витрат залишити за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved