Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 10.04.2019 року. В шлюбі у них народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Стосунки з відповідачкою поступово почали розлагоджуватися, зникли взаєморозуміння і взаємоповага один до одного. На даний час з відповідачем вони фактично не проживають однією сім`єю в розумінні цього поняття і спільного господарства не ведуть. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе з підстав викладених вище. Просить суд позов задовольнити та розірвати шлюб. Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18.12.2020 року відкрито провадження за вказаним вище позовом, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Відзив відповідачка не подала. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, проте від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, проти позовних вимог заявлених позивачем не заперечує, просить відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . В зв`язку з цим, суд ухвалив справу розглянути без участі сторін у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Дослідивши письмові докази по справі, ознайомившись із заявами сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт, що сторони перебувають у шлюбі, підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , який зареєстрований 10.04.2019 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 251 (а.с. 4). За період шлюбу у подружжя народилися дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7 ). Суд приймає до уваги, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, не суперечать фактичним обставинам справи, визнані відповідачем, приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами. Отже, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу за бажанням відповідачки відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного

Outcome: approved