Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14.07.1995 року, від якого мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] Сімейне життя не склалось у зв`язку з втратою взаєморозуміння та поваги. Спільне господарство не ведеться, спільне проживання припинено. Ухвалою судді від 01.03.2019 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 13.06.2019 р. ухвалою суду відмовлено в об`єднанні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зустрічний позов повернуто [PERSON] . Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в ньому, просив шлюб розірвати. Відповідач та її представник в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення вимог позову про розірвання шлюбу. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, в порядку ч. 3 ст. 200 та ст. 206 ЦПК України, суд прийшов до висновку про ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 липня 1995 року, актовий запис №168 у Бориспільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області. Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, при цьому зберегти сім`ю та відновити стосунки не бажають. Згідно ст. ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Ч. 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивача та відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved