overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про розділ майна подружжя в якому зазначає, що в період шлюбу сторонами набуте спільне сумісне майно подружжя, яке підлягає розділу, оскільки між сторонами існує спір. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позов підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не зявилася не повідомивши причину неявки. Про день, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 липня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб. В період шлюбу позивача та відповідача набуто магазин непродовольчих товарів, що розташований по вулиці Калініна, 18, с.Нова Борова, Володар-Волинський район, Житомирська область. Дані обставини визнані сторонами по справі та не підлягають доказуванню в порядку ч.1 ст.61 ЦПК України. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Відповідно ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах,що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Із змісту вимог ст.392 ЦК України, власник майна має право звернутись з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно підпунктів 1 та 4 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд відмовляє в задоволенню позову в частині визнання права власності на земельну ділянку №95 в товаристві «Металіст» Соколовського масиву Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України на підтвердження обставин набуття права власності на майно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. В підтвердження позовних вимог суду зазначив, що з 01 вересня 1994 року перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Шлюб реєстрували в Золочівському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Львівської області, актовий запис № 137. Від спільного проживання є двоє синів: повнолітній [PERSON], [INFO] та неповнолітній [PERSON], [INFO]. В період спільного проживання з відповідачкою жили непогано, однак останнім часом в сім'ї виникали сварки, не було уступок та взаєморозуміння. Все це призвело до того, що в березні 2014 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, сім'я розпалась остаточно. А тому, просить суд шлюб розірвати. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 01 вересня 1994 року сторони зареєстрували шлюб в Золочівському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Львівської області, актовий запис № 137, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER]. Від спільного проживання є двоє синів: повнолітній [PERSON], [INFO] та неповнолітній [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки з березня 2014 року, миритися не бажають, на розірванні шлюбу наполягають, вважаючи, що сім'я розпалась остаточно. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше зберігання шлюбу, дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. В підтвердження позовних вимог суду зазначив, що з 04 листопада 2007 року перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Шлюб реєстрували в відділі РАЦС Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №253. Від спільного проживання є двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька Марія, [INFO]. Однак спільне життя не склалося. Головними причинами розпаду сім'ї стали часті сварки, відсутність поступок та взаєморозуміння, що в результаті призвело до того, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки. А тому, просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] до судового засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити, оскільки сім'я дійсно розпалась, примирення неможливе, а збереження шлюбу суперечить його інтересам. Відповідачка [PERSON] також подала заяву, у якій просить розгляд справи провести без неї, проти задоволення позову не заперечує, на розлучення згодна, оскільки сім'я розпалась остаточно, примирення не можливе, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 110,112 СК України і розгляд справи слід провести в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 04 листопада 2007 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №253, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-БВ №036129. Від спільного проживання є двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька Марія, [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, миритися не бажають, на розірванні шлюбу наполягають, вважаючи, що сім'я розпалась остаточно, що підтвердили в поданих заявах. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу, дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. В підтвердження позовних вимог суду зазначив, що з 04 серпня 2013 року перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Шлюб реєстрували в виконавчому комітеті Ганнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис №2. Від спільного проживання є син [PERSON], [INFO]. Однак спільне життя не склалося. Головними причинами розпаду сім'ї стали постіні сварки, відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, що в результаті призвело до того, що в листопаді 2015 року фактично припинили шлюбні стосунки. А тому, просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] до судового засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, на своїх позовних вимогах наполягає та просить задовольнити, оскільки сім'я розпалась остаточно, відповідачка проживає з іншим чоловіком. Відповідачка [PERSON]також подала заяву, у якій просить розгляд справи провести без неї, проти задоволення позову не заперечує, на розлучення згодна, оскільки на данй час проживає з іншим чоловіком, а позивач з іншою жінкою, тому збереження шлюбу суперечить її інтересам. Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 110,112 СК України і розгляд справи слід провести в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 04 серпня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Ганнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] Від спільного проживання є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, миритися не бажають, на розірванні шлюбу наполягають, вважаючи, що сім'я розпалась остаточно, що підтвердили в поданих заявах. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу, дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. В підтвердження позовних вимог суду зазначив, що з 10 липня 1995 року перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Шлюб реєстрували в Чечельницькій сільській раді Дунаєвецького району, запис №6. Від спільного проживання є четверо дітей, двоє з яких неповнолітні: донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. В останній час спільного проживання погляди на життя стали взаємопротилежними, а тому спільне проживання виявилось неможливим. З 2008 року фактично припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства. А тому, просить суд шлюб розірвати. Позивач до судового засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов задовольнити. Відповідачка також подала заяву, у якій просить розгляд справи провести без неї, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 110,112 СК України і розгляд справи проводиться в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 10 липня 1995 року сторони зареєстрували шлюб у Чечельницькій сільській раді Дунаєвецького району, запис №6, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від спільного проживання у сторін є четверо дітей, двоє з яких неповнолітні: донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (копії додаються). Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, миритися не бажають, на розірванні шлюбу наполягають, вважаючи, що сім'я розпалась остаточно, що підтвердили в поданих заявах. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше зберігання шлюбу, дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. В підтвердження позовних вимог суду зазначив, що з 10 липня 1995 року перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Шлюб реєстрували в Чечельницькій сільській раді Дунаєвецького району, запис №6. Від спільного проживання є четверо дітей, двоє з яких неповнолітні: донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. В останній час спільного проживання погляди на життя стали взаємопротилежними, а тому спільне проживання виявилось неможливим. З 2008 року фактично припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства. А тому, просить суд шлюб розірвати. Позивач до судового засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов задовольнити. Відповідачка також подала заяву, у якій просить розгляд справи провести без неї, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 110,112 СК України і розгляд справи проводиться в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 10 липня 1995 року сторони зареєстрували шлюб у Чечельницькій сільській раді Дунаєвецького району, запис №6, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] Від спільного проживання у сторін є четверо дітей, двоє з яких неповнолітні: донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (копії додаються). Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, миритися не бажають, на розірванні шлюбу наполягають, вважаючи, що сім'я розпалась остаточно, що підтвердили в поданих заявах. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше зберігання шлюбу, дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. В підтвердження позовних вимог суду зазначив, що з 18 жовтня 2009 року перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Шлюб реєстрували в відділі РАЦС Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №154. Від спільного проживання є син [PERSON], [INFO]. В період спільного проживання жили погано, головною причиною розпаду сім'ї стало, те що кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи постійно виникали сварки. На протязі останніх трьох років проживають окремо, що в результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних стосунків. На даний час позивач фактично проживає з іншою жінкою. А тому, просить суд шлюб розірвати. Позивач до судового засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутноті, позов задовольнити. Відповідачка повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилась, причини неявки не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 110,112 СК України і розгляд справи проводиться в порядку ст.197 ЦПК України та зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Судом встановлено, що 18 жовтня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №154, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від спільного проживання є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (копія додається). Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, миритися не бажають, на розірванні шлюбу наполягають, вважаючи, що сім'я розпалась остаточно, що підтвердили в поданих заявах. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше зберігання шлюбу, дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню судові витрати на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. В підтвердження позовних вимог суду зазначив, що з 19 лютого 2011 року перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Шлюб реєстрували в відділі РАЦС Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №13. Від спільного проживання є син [PERSON], [INFO]. Однак спільне життя не склалося. Головними причинами розпаду сім'ї стали розбіжність характерів, втрата почуття кохання, відсутність взаєморозуміння, що в результаті призвело до того, що в березні 2015 року сторони фактично припинили шлюбні стосунки. А тому, просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] до судового засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, на своїх позовних вимогах наполягає та просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] також подала заяву, у якій просить розгляд справи провести без неї, проти задоволення позову не заперечує, оскільки сім'я розпалась остаточно, примирення не можливе. Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 110,112 СК України і розгляд справи слід провести в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 19 лютого 2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №13, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від спільного проживання є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (копія додається). Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, миритися не бажають, на розірванні шлюбу наполягають, вважаючи, що сім'я розпалась остаточно, що підтвердили в поданих заявах. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу, дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. В підтвердження позовних вимог суду зазначив, що з 21 липня 1990 року перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Шлюб реєстрували в виконавчому комітеті Воробіївської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис №11. Від спільного проживання неповнолітніх дітей немає. В період спільного проживання жили погано. Часто виникали сварки, в сім'ї не було поступок і взаєморозуміння, так як відповідачка не піклувалась про створення нормальних сімейних відносин, не дбала про збереження сім'ї. А тому у серпні 1995 року припинили спільне проживання. З 28.11.1995 року позивач фактично проживає у шлюбних відносинах з іншою жінкою, з якою має на меті зареєструвати шлюб. А тому, просить суд шлюб розірвати. Позивач до судового засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов задовольнити і судовий збір просив з відповідачки не стягувати. Відповідачка також подала заяву, у якій просить розгляд справи провести без неї, проти задоволення позову не заперечує, оскільки сім'я розпалась остаточно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 110,112 СК України і розгляд справи проводиться в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 21 липня 1990 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Воробіївської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис №11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від спільного проживання неповнолітніх дітей немає. Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, миритися не бажають, на розірванні шлюбу наполягають, вважаючи, що сім'я розпалась остаточно, що підтвердили в поданих заявах. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше зберігання шлюбу, дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. В підтвердження позовних вимог суду зазначив, що з 23 червня 2013 року перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Шлюб реєстрували в виконавчому комітеті Гірчичанської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис №3. Від спільного проживання є син [PERSON], [INFO]. Однак спільне життя не склалося. Головними причинами розпаду сім'ї стали часті сварки та непорозуміння переважно на побутовому ґрунті, втрата взаємних почуттів, відсутність взаєморозуміння, що в результаті призвело до того, що в кінці вересня 2014 року сторони фактично припинили шлюбні стосунки. А тому, просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] до судового засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, на своїх позовних вимогах наполягає та просить задовольнити, оскільки в наданий судом термін не помирились. Відповідачка [PERSON] також подала заяву, у якій просить розгляд справи провести без неї, позов визнає, в наданий термін не помирились, сім'я розпалась остаточно, а тому збереження шлюбу суперечить її інтересам. Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 110,112 СК України і розгляд справи слід провести в порядку ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 23 червня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Гірчичанської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від спільного проживання є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки, миритися не бажають, на розірванні шлюбу наполягають, вважаючи, що сім'я розпалась остаточно, що підтвердили в поданих заявах. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу, дійсно суперечить інтересам сторін, що має істотне значення і вимоги позову є обґрунтовані, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved