Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] загальноосвітньої школи 1- го ступеня «Світанок» про виплату компенсації за затримку остаточного розрахунку при звільненні з роботи згідно ст.117 КЗпП. Позов мотивує тим,що після звільнення його з роботи у [PERSON] загальноосвітній школі 1-го ступеня «Світанок», йому не було проведено виплати всіх сум при звільненні в день звільнення з роботи. На підтвердження позовних вимог вказує, що факт порушення його трудових прав підтверджується актом перевірки додержання суб»єктами господарювання законодавства про працю від 27.04.2016 року, проведеної Державною інспекцією з питань праці Головного управління держпраці у Львівській області, згідно якого було встановлено факт порушення вимог ст. 116 КЗпП, а саме не проведено виплату належних йому при звільненні сум в день звільнення. Тому згідно проведених ним розрахунків просить стягнути з відповідача на його користь 32\~111,17 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, який становить 7 місяців та 13 днів. Справа надійшла до суду 25.05.2017 року, у позовні заяві позивачем було заявлено вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, заявою від 09.06.2017 року позивач позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди зменшив. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, подав заяву, згідно якої просить проводити судовий розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] загальноосвітньої школи 1-го ступеня «Світанок» в судове засідання не з»явився, подав заяву про проведення судового розгляду справи в його відсутності. Згідно поданих письмових заперечень, відповідач проти задоволення позову заперечує, вважає такий безпідставним, крім того зазначає,що позивачем пропущений строк позовної давності, встановлений ч.2 ст. 233 КЗпП України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог\~ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. В судовому засіданні встановлено,що наказом від 23.12.2009 року позивача [PERSON] з 10.12.2009 року звільнено з роботи у [PERSON] загальноосвітній школі 1-го ступеня «Світанок». Згідно акту перевірки додержання суб»єктами господарювання законодавства про працю від 27.04.2016 року, проведеної Державною інспекцією з питань Головного управління держпраці у Львівській області (а.с.75-85), згідно якого було встановлено факт порушення вимог ст. 116 КЗпП, а саме не забезпечено нарахування та виплату середнього заробітку [PERSON] за весь час затримки по день фактичного розрахунку (платіжне доручення №1052 від 13.10.2010 на повернення профспілкових внесків [PERSON], а саме по 13.10.2010 року. За результатами проведеної перевірки відповідній посадовій особі Відділу освіти Залізничного району управління освіти Департаменту гуманітарної політики [PERSON] міської ради видано припис (а.с.3), за невиконання якого посадову особу Відділу освіти Залізничного району управління освіти Департаменту гуманітарної політики [PERSON] міської ради притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.17-18). Відповідно до\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша\~статті 117 КЗпП України). При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в\~статті 117 КЗпП України\~відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-79цс14 роз»яснив, що передбачений частиною першою\~ст. 117 КЗпП обов»язок роботодавця з виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає при невиплаті з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Згідно представленого суду розрахунку (а.с. 12), середній заробіток позивача за час затримки розрахунку ( 7 місяців,13 днів) становить 32111,17 грн., дана сума відповідачем жодним чином не оспорюється, відтак суд приходить до висновку про те,що позов підлягає до задоволення. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що позов не підлягає до задоволення з підстав пропуску строку на звернення до суду, так як згідно положень пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом, оскільки судом встановлено порушення відповідачем, як роботодавцем позивача, його права на отримання всіх сум в день його звільнення, тому такий строк підлягає поновленню, а права позивача підлягають захисту судом. У відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір за ставками, чинними на момент звернення до суду згідно\~Закону України «Про судовий збір», що становить 640 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved