Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 25 липня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Інгулецького районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 251, посилаючись на те, що від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться мешкати з відповідачем. Питання матеріального утримання дитини між вирішено, він в добровільному порядку надає відповідачу щомісячну допомогу. Зазначив, що спільні відносини з відповідачем не склалися через різні характери та погляди на шлюб і сім'ю, що постійно призвело до того, що вони стали сторонніми людьми, втратили почуття любові один до одного. З січня 2017 року відносини між ними припинено, спільно вони не проживають, господарство не ведуть, примирятися наміру не мають, оскільки бажання відновлювати сімейні стосунки відсутнє. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно, його збереження неможливе, суперечить його інтересам. спір по майну та житлу відсутній. Сторони про день, час та місце проведення підготовчого засідання у справі повідомлені своєчасно, в установленому законом порядку, але до суду не з'явилися. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити /а.с. 19/. Відповідач надала заяву про розгляд справи без її участі та визнання позовних вимог /а.с. 20/. Згідно з положеннями ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.07.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Інгулецького районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 251 /а.с.6/, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.5/, який проживає з відповідачем. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, позовні вимоги задовольняються. Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає з відповідачем, на час розгляду справи питання про її утримання між сторонами вирішено, майновий спір відсутній. При цьому суд враховує, що шлюбні стосунки подружжя не підтримує досить тривалий час, спільно господарство не веде, відповідач позовні вимоги визнала, про що надала письмову заяву. За таких обставин суд вважає, що продовження шлюбних стосунків порушує права сторін. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з заявою відповідач бажає повернути дошлюбне прізвище «[PERSON]», водночас з огляду на те, що із свідоцтва про одруження вбачається, що відповідач до шлюбу мала прізвище «[PERSON]», суд вважає за необхідне змінити їй прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». За приписами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, нормою ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено серед іншого, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд враховує, що позивач не просить стягнути з відповідача понесені ним витрати, тому вважає, що стягнення судового збору з відповідача на користь позивача недоцільно, водночас слід повернути позивачу 50 % сплаченого ним судового збору з державного бюджету України.

Outcome: approved