Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому просить визначити його участь, як батька, у спілкуванні із синами [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення наступного графіку побачень: -не рідше 10 (включаючи будні та вихідні) днів в місяць з ночівлею в батька; -релігійні свята: різдвяні та великодні свята - 1 день; день святого Миколая - 19 грудня щороку без присутності матері; -спільну участь батька з матір`ю у будь-яких святкових заходах в яких сини братимуть участь; -у період передхворобливого стану або хвороби синів, безперешкодне відвідування дітей за місцем їх фактичного проживання, перебування; -можливість батька відвідувати дітей у їх дні народження, забирати їх на святкування дня народження батька, діда та баби по батьковій лінії; -щорічні відпустки: 7 днів зимою, 14 днів літом (з можливістю двічі по 7 днів) на території України, про час відпочинку батько зобов`язується повідомити матір; Місце побачення просить встановити - його місце проживання, перебування та/або місця культурно-розважального характеру (парк, дитячі ігрові майданчики та інші громадські місця, що призначені для повноцінного відпочинку дитини і відповідають віку дитини) без участі матері. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2020 року, розірвано. У даному шлюбі народилося двоє синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з відповідачкою у квартирі, в якій вони проживали за час шлюбу. Дана квартира належить його батькові. Після розірвання шлюбу з дружиною, позивач намагається підтримувати хороший зв`язок із синами, приймати участь у їх вихованні та утриманні. Зазначив, що він любить своїх дітей та хоче брати активну участь у їх житті та розвитку, спілкуватись та підтримувати їх, радити та піклуватись про них. Погоджувати із відповідачкою час його зустрічей із синами вважає неможливим, оскільки остання висловлює своє невдоволення тим, що позивач часто провідує дітей у квартирі, що належить його батькові та яку він залишив своїм дітям для проживання. Окрім цього, вказав, що [PERSON] чинить перешкоди йому у спілкуванні з дітьми, змінила у вхідних дверях замки. Як наслідок, старший син, після розлучення, став холодніше поводитись з ним та досі неохоче йде зі мною на контакт. Усі намагання позивача цивілізованим, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять до погіршення їх стосунків із колишньою дружиною, та головне негативно впливає на синів, створюючи їм психологічний дискомфорт та стрес, що може сформувати неадекватне уявлення про роль батька у їхньому житті. З метою забезпечення належного фізичного, розумового, духовного, морального соціального розвитку їхніх дітей, а також розвитку їх творчих та пізнавальних здібностей, як це визначено Державами - учасницями у ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, не порушуючи звичних життєвих процесів синів, матері та враховуючи її графік роботи та навчання дітей у школі, вважає за необхідне визначити способи його участі у вихованні синів [PERSON] та [PERSON] , такі, як можливість спільного відпочинку, допомоги у навчанні, систематичні побачення та спілкування з ними.Вважає, що дії відповідачки суперечать інтересам дітей на повноцінне сімейне виховання та порушують право на особисте спілкування з батьком. [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву, у якому вказує на те, що прав позивача на спілкування із їхніми дітьми вона не порушувала та не порушує, не чинить будь-яких перешкод у спілкуванні із синами. З дня одруження із відповідачем вона проживає за адресою [ADDRESS] . Вказана квартира належить на праві власності батькам відповідача. [PERSON] має вільний доступ до вищевказаної квартири та може у будь - який час прийти спілкуватися із синами, зокрема коли вони хворіють, чи в будь-який інший час, навіть коли її немає вдома. Діти мають свої особисті телефони та можуть вільно спілкуватися із батьком. Крім того, вік синів дозволяє, при їхньому бажанні, самостійно проводити час із батьком. Щодо твердження позивача про те, що діти почали гірше ставитися до відповідача, вважає, що воно не заслуговує на увагу. У свою чергу, відповідач прикладає зусилля, щоб збереглися нормальні відносини між синами та батьком, а також його батьками, проте вона не може заставити синів, більше часу проводити із батьком, їздити з ним у відпустки, якщо вони особисто цього не захочуть. Позивач [PERSON] подав відповідь на відзив у якій вказує на те, що його право на безперешкодне спілкування та безпосередню участь в житті та вихованні дітей порушено з боку відповідача. Він постійно піклувався про дітей з їх народження, займався їх вихованням та утримував їх матеріально, навіть після розірвання шлюбу. Позивач виключно позитивно характеризується за місцем роботи не лише зі сторони колег, але й начальника, в прямому підпорядкуванні якого він перебуває. Вважає, що відповідач веде агресивну лінію поведінки стосовно його обізнаності щодо стану здоров`я їх дітей, про яке він не має можливості оперативно дізнаватись, оскільки окремо від них проживає. Вважає, що його позовні вимоги ніяким чином не порушують права та інтереси їх дітей які завжди залюбки проводили з ним час. І лише після розлучення із відповідачем стали поводити себе в її присутності неохоче. Однією із підстав, яка спонукала позивача до звернення із позовом в суд, це зміна відповідачем замка у вхідних дверях квартири, яка належить на праві власності його батькові та в якій відповідач проживає разом із дітьми. Внаслідок чого він був позбавлений об`єктивної можливості доступу до вказаного житлового приміщення. В силу відносин, які склались між ними, спільне перебування та зустрічі з дітьми в присутності матері є неможливими. Вважає, що їх діти, в силу свого віку, можуть деякий час проводити без присутності матері. Вважає, що його вимоги є належним та ефективним способом захисту права, який націлений, в першу чергу, на забезпечення інтересів дітей. [PERSON] подала суду заперечення на відповідь на відзив [PERSON] у якому вказує на те, що відповідач не заперечує того, що він проводить час із їхніми дітьми та має вільний доступ до квартири, що підтвердженням того, що вона не чинить йому перешкод у спілкуванні з дітьми. Вона розуміє, що батько має право зустрічатися та проводити час із синами, а тому не чинила та не чинить перешкод у їх спілкуванні. Щодо бажання позивача бачитись із дітьми без її присутності, вона не заперечувала та не перешкоджала їх зустрічам. Зазначає, що їх сини є дорослими та можуть самостійно вирішувати коли і як їх бачитися із батьком. Однак, батько, всупереч волі синів, намагається за допомогою рішення суду змусити їх проводити час з ним та його батьками. У даній справі 08 лютого 2021 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат Баранець О.А. в судовому засіданні вважають, що при ухваленні рішення слід, в першу чергу, врахувати інтереси дітей. Позивач [PERSON] заперечила щодо вчинення перешкод позивачу у побаченні з дітьми. Крім цього, вважає, що запропонований графік побачень органом опіки та піклування, позивача із синами буде відповідати інтересам дітей. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просить справу розглядати без їх участі за наявними матеріалами у справі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2020 року, розірвано. У даному шлюбі народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 06 липня 2005 року Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області) та син - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області). [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом із матір`ю [PERSON] . Згідно наявних характеристик з місця роботи позивач та відповідач характеризуються із позитивної сторони, є відповідальними працівниками. Згідно наявних при матеріалах справи квитанцій, [PERSON] на протязі 2020 року неодноразово перераховував суми грошових коштів на рахунок [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зазначили, що [PERSON] є турботливою, відповідальною та люблячою матір`ю, діти перебувають під її наглядом та опікою, Відповідач часто приходить до дітей, перебуває у них вдома, відтак вважають, що йому ніхто не чинить перешкод у спілкуванні з дітьми. Згідно висновку органу опіки та піклування Тернопільської міської ради щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та встановлення способу участі у їх вихованні, орган опіки та піклування вважає за доцільне: рекомендувати [PERSON] здійснювати свою участь у вихованні дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за попередньою домовленістю з синами та за бажанням дітей; рекомендовано матері [PERSON] поважати права [PERSON] , не чинити перешкод у спілкуванні з дітьми. Згідно з ч.ч. 2, 6, 7, 8, 9 ст.7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Положеннями ст.153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1- 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Частинами 1, 2 ст. 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином, при вирішенні даного спору та визначенні відповідності способу захисту права вимогам закону, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та положення ст.159 СК України, згідно яких право на звернення до суду для усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні має той з батьків, хто проживає окремо у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди. Відповідно до положень ст.12 ч.1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифіковану Україною 27 лютого 1991 року), держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Також Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»). Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. Суд, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, врахувавши інтереси неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. Визначаючи графік участі позивача у спілкуванні та вихованні неповнолітніх синів, суд частково враховує висновок органу опіки та піклування Тернопільської міської ради, пояснення матері та батька дітей, бажання батька більше часу провадити із своїми синами, враховує якнайкращі інтереси та права дітей та приходить до висновку, що побачення дитини із батьком слід проводити в такі дні: щосуботи з 10.00 год. до 17.00 год.; щонеділі з 10.00 год. до 17.00 год., а також у день народження дітей та релігійних свят, за місцем їх проживання, а за бажанням самих дітей - за місцем проживання батька. В усі інші дні, за домовленістю із матір`ю дітей та їх бажанням. Побачення та спілкування з дітьми проводити самостійно, без присутності матері, у тому числі в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання батька, за бажанням дітей. В період шкільних канікул відпочинок та оздоровлення [PERSON] своїх неповнолітніх дітей проводити за попередньою домовленістю із матір`ю дитини, з урахуванням бажання самих дітей. При цьому, встановлюючи зазначений графік участі позивача у спілкуванні з дітьми, суд вважає, що такий графік спілкування позивачем із синами буде найкраще враховувати інтереси самих дітей, їх життя, зайнятість у процесі здобуття шкільної освіти, дозвіллі та відпочинку. При цьому, задовольняючи частково позов, суд зазначає, що у судовому засіданні не знайшли підтвердження факти вчинення відповідачем [PERSON] перешкод [PERSON] у спілкуванні із їх неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] , що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. На підставі наведеного,

Outcome: partial