Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 30.04.2004 року у центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 163. В обґрунтування позову зазначив, що 30 квітня 2004 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 163, від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначив, що останнім часом спільне життя з відповідачем не складається, в зв'язку з тим, що вони не можуть досягти згоди при вирішенні щоденних сімейно-побутових проблем, внаслідок чого виникла стійка психологічна несумісність сторін, з приводу чого виникають постійно сварки, що негативно впливає на виховання сина та завдає усім сильних моральних потрясінь, в зв'язку з чим, вони взаємно втратили інтерес один до одного, як подружжя, у кожного з них склалися різні погляди на життя, побут головні критерії шлюбу та сімейні цінності. Спору щодо утримання та виховання спільної дитини не має. З огляду на зазначене, позивач вважає, що шлюбні відносини між ним та відповідачем фактично припинилися, подальше спільне життя з відповідачем зі збереженням шлюбу неможливе і суперечитиме насамперед інтересам їх дитини, а також його особистим інтересам та переконанням. В судове засідання позивач не з'явився, до суду надав заяву за вх. № 4951 від 23.02.2015 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву за вх. № 4952 від 23.02.2015 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу визнала. При цьому, зазначила, що при розірванні з позивачем шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Враховуючи подані сторонами заяви, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 30 квітня 2004 року у центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 163, та повторно видано свідоцтво про шлюб 20 січня 2015 року серії [NUMBER], шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, у сторін склалися різні погляди на життя, побут, вирішення сімейних проблем. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], стосовно якого сторони дійшли взаємної згоди про порядок піклування, утримання та виховання дитини за участі обох батьків. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, які не оспорюються відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини пред'явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред'явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків, в свою чергу, відповідач в адресованій на адресу суду заяві не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, при цьому, виходячи також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належить почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, підтримки та піклування, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку для примирення та дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права та інтереси їх малолітньої дитини, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В адресованій на адресу суду заяві відповідач [PERSON] виявила бажання після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved