Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на гараж, в якому просить визнати договір купівлі-продажу гаражу укладений між [PERSON] та [PERSON] 21.10.1988 року дійсним та визнати право власності на гараж №32 в ряді №7, авто гаражний кооператив №1, який знаходиться за адресою: м.Броди вул.Конюшківська,55, Львівської області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що рішенням виконкому Бродівської міської ради №414 від 18.10.1988 року надано дозвіл [PERSON] продати позивачу гараж при умові вступу в гаражний кооператив та закріпити за позивачем земельну ділянку на якій збудовано гараж. Із письмової розписки від 21.10.1988 року видно, що [PERSON] отримав від позивача кошти за гараж в сумі дві тисячі карбованців, а відповідач передав гараж, отже відбулося повне виконання купівлі-продажу за виключенням його нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Довідкою авто гаражного кооперативу підтверджено, що станом на 11.08.2016 року позивач є членом гаражного кооперативу та володіє гаражем №32 в ряді №7. В даний час виникло питання про продаж гаража, однак нотаріусом було розяснено, що через відсутність державної реєстрації укласти угоду про продаж гаража є неможливим. А так як відповідач [PERSON] ухилявся від нотаріального посвідчення купівлі-продажу гаража та на його звернення не реагує, то зсилаючись на ст.ст.220,334 ЦК України просить позов задовольнити. Позивач та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак подали суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, просять його задовольнити. Представник відповідача представник Бродівської міської ради Львівської області подав суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов [PERSON] визнає повністю, просить суд проводити судовий розгляд у його відсутності. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи представник авто гаражного кооперативу №1 м.Броди не зявилися, хоча в установленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи в судовому засіданні, про причини неявки не повідомили, від них не надходило заяв про відкладення судового засідання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд розглянув справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних підстав. Рішенням засідання виконкому Бродівської міської Ради народних депутатів Львівської області від 18.10.1988 року № 414, дозволено [PERSON] продати гараж для автомашини [PERSON] при умові вступу в гаражний кооператив та закріплено земельну ділянку, на якій збудований гараж за [PERSON] (а.с.10). Відповідно до розписки [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в сумі 2000 рублів за продаж гаражу (а.с. 11). Згідно довідки виданої головою авто гаражного кооперативу №1 [PERSON] станом на 11.08.2016 р. є членом авто гаражного кооперативу №1 по вул.Конюшківській,55 та володіє гаражем №32, в ряді №7 (а.с.12). Суд вважає безпідставними посилання позивача в підтримку позову на норми\~Цивільного кодексу України\~чинного на даний час, оскільки договір купівлі-продажу був укладений у 1988 році, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому суд до спірних правовідносин застосовує законодавство, яке діяло на час укладання угоди. Відповідно до\~ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Як вбачається зі змісту\~ст. 224 ЦК\~(1963 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК\~(1963 року) передбачено обовязок нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу жилого будинку. Згідно\~статті 128 ЦК\~(1963 року), право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на гараж підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання договору купівлі-продажу гаражу дійсним, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 47 ЦК\~(1963 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Таким чином, застосування ч. 2\~ст. 47 ЦК\~(1963 року) можливе лише в разі обов'язкового нотаріального оформлення угоди. З наведеного вбачається, що між сторонами у відповідності до вимог чинного на той час закону було укладено договір купівлі-продажу гаражу. Такий укладений відповідно до вимог щодо необхідної на той час форми його укладення та по змісту відповідає вимогам закону. Необхідності нотаріальної форми щодо укладення договорів купівлі-продажу гаражу на той час законом не вимагалось. Тобто, вказаний договір є дійсним і не потребує визнання його дійсності в судовому порядку. Виходячи з наведеного, на підставі \~ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», ст.ст.\~47,\~128,\~224,\~227 ЦК\~(1963 року),

Outcome: partial