Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебуває в шлюбі з відповідачкою з 28 квітня 1995 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кузнецовська, актовий запис №62. Вказує на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 28 квітня 1995 року, між ним та відповідачкою [PERSON] . Ухвалою суду від 02 червня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. До початку судового засідання позивач подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, до кінця строку карантину. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказах, оскільки, подане клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантинними заходами та до кінця строку карантину не є належним чином обгрунтованим, оскільки, на разі спрогнозувати завершення карантинну не являється можливим. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 квітня 1995 року, Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кузнецовська, актовий запис №62 (а.с. 6). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально, між сторонами припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 110, 111, 112 СК України,

Outcome: approved