Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що його баба, [PERSON] , померла [INFO] , в с. Кисличувата, Томаківського району Дніпропетровської області, та після смерті залишила заповіт яким усе своє майно заповідала його матері - [PERSON] . Знаючи, що баба складала заповіт, яким своє спадкове майно заповідала на користь своєї доньки (його матері), він вважав після смерті баби спадкоємцем буде його мати і вона оформлюватиме спадкове майно на себе і тому відповідно не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте, по причині своєї хвороби, тільки на початку вересня 2019 року, його мати заявила, що не спадкуватиме спадщину після смерті баби і відповідно відмовилась від прийняття спадщини за заповітом. Він звернувся до Приватного нотаріуса Томаківського нотаріального округу Дніпропетровської області Рудого М.Є., з наміром прийняти спадщину, однак з`ясувалося, що ним було пропущено строки для прийняття спадщини, передбачені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, та нотаріус відмовив йому в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено ним з поважних, не залежних від його волі та волевиявлення причин, а саме він вважав, що спадкувати буде його мати за заповітом, і тому не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а коли з`ясувалось, що мати відмовилась від прийняття спадщини за заповітом, то вже було пізно йому звертатись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Представник позивача згідно ордеру від 19.09.2019 р. подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, при цьому позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, але подала до суду також письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому зазначено, що проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. Зі свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Томаківським районним відділом ДРАЦС Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, вбачається, що остання дійсно померла [INFO] , актовий запис № 278 від 04.12.2018 р. Ступінь родинного зв`язку позивача у справі зі спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , де батьками зазначені: [PERSON] , [PERSON] , свідоцтвом про народження матері позивача (відповідача у справі) серії [NUMBER], де її батьками зазначені: [PERSON] , [PERSON] (спадкодавець), а також свідоцтвом про укладення шлюбу матері позивача (відповідача у справі) серії [NUMBER] , де вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З матеріалів справи суд вбачає, що після смерті [PERSON] , яка доводиться бабою позивача, залишила заповіт яким усе своє майно заповідала матері позивача - [PERSON] , яка є відповідачем у даній справі. Але остання відмовилась від прийняття спадщини за заповітом. В зв`язку з чим, позивач звернувся до Приватного нотаріуса Томаківського нотаріального округу Дніпропетровської області Рудого М.Є., з наміром прийняти спадщину, однак з`ясувалося, що ним було пропущено строки для прийняття спадщини, передбачені ч. 1 ст. 1270 ЦК, а саме шість місяців від моменту відкриття спадщини та три місяці після моменту неприйняття. У зв`язку з чим постановою від 18.09.2019 року, нотаріус відмовив йому в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно, копію вказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.09.2019 додано до матеріалів справи. Крім того, з повідомлення приватного нотаріуса Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудого М.Є. від 07.10.2019 р. № 1395/02-14 та з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 57826552 від 07.10.2019 р. вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 153, копія якої направлена на адресу суду і знаходиться в матеріалах справи. З копії спадкової справи суд вбачає, що до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , окрім позивача у справі ніхто не звертався. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно правової позиції Верхового Суду України, у справі № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року, в мотивувальній частині зазначено наступне. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає доцільним для позивача визначити такий строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тривалістю два місяці з моменту набрання рішенням законної сили. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить судовий збір не стягувати на свою користь з відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved