Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON], [INFO], яка померла 22 лютого 1990 року, є донькою [PERSON], яка померла 28 вересня 1985 року, та [PERSON], який помер 01 квітня 1970 року, а також визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Слобожанська (колишня Радянська), 216, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 22 лютого 1990 року. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Слобожанська, 216, зареєстрований за його бабусею [PERSON] на підставі рішення Народного суду Харківського району № 2-571 від 09 жовтня 1970 року. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її донька і мати позивача по справі [PERSON], однак за життя право власності на житловий будинок оформити не встигла. Позивач, [PERSON], як єдиний спадкоємець після смерті [PERSON] свої спадкові права в нотаріальній конторі оформити не має можливості, оскільки не може документально підтвердити факт родинних відносин між його матірю [PERSON] та бабусею [PERSON], оскільки відрізняється написання їхніх прізвищ, саме тому він був змушений звернутися з позовом до суду. В судове засідання позивач, [PERSON], не зявився, але подав до суду письмову заяву, в якій вказував, що повністю підтримує позовні вимоги та просить справу розглядати за його відсутності. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом без її участі. В своїй заяві [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, а також підтвердила факт родинних відносин між її сестрою - [PERSON] та її батьками - [PERSON], [PERSON]. В судовому засіданні встановлено наступне. Спірним є житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Слобожанська (колишня Радянська) 216, який належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення Народного суду Харківського району № 2-571 від 09 жовтня 1970 року. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого на замовлення [PERSON] КП «Люботинське бюро технічної інвентаризації» від 22 лютого 2016 року на земельній ділянці, що розташована за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Слобожанська, 216, були побудовані: житловий будинок літ. «А-1» з сіньми літ. «а», верандою літ. «а1», загальною площею 59,30 кв.м., із них житловою площею 33,70 кв.м., підсобною площею 8,50 кв.м., холодною площею 17,10 кв.м., сараї літ. «Б», «В», погреби літ. «ап», «Г», вбиральня літ. «Д», колодязь літ. «К». Згідно із довідкою наданою КП «Люботинське бюро технічної інвентаризації» № 366 від 16 березня 2016 року первісна адреса спірного житлового будинку вул. Радянська, 216, була змінена на підставі рішення ІІ сесії Люботинської міської ради VII скликання від 22 грудня 2015 року № 87 на вул. Слобожанська, 216. 28 вересня 1985 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія ІІІ-ВЛ № 311664, виданим 05 жовтня 1985 року відділом актів громадянського стану Люботинської міської ради народних депутатів, про що зроблений відповідний актовий запис № 414. Враховуючи, що [PERSON] померла 28 вересня 1985 року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В звязку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Слобожанська, 216, після смерті [PERSON]. відкрилася 28 вересня 1985 року. Спадкоємцями на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є її доньки [PERSON] та [PERSON], що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя котрий залишився, батьки померлого. Відповідно до довідки Харківського обласного державного нотаріального архіву № 1517/01-21 від 02 червня 2016 року після смерті [PERSON], до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] та із заявою про відмову від прийняття спадщини звернулася [PERSON], свідоцтв про право на спадщину після померлої 28 вересня 1985 року [PERSON] ніхто не отримував та спадкова справа вважається відкритою. Факт родинних відносин спадкодавиці [PERSON] та спадкоємиці [PERSON] підтверджується наданою позивачем копією будинкової книги про приписку громадян, відповідно до відомостей якої [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю в житловому будинку за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Слобожанська (колишня Радянська), 216, а також відповідно до ст.ст. 13, 26, 130 Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб та акти громадянського стану Української РСР 1926 року, в редакції чинній за період 1950-1968 роки, діти іменуються прізвищем своїх батьків, місцем проживання неповнолітніх дітей є місце проживання їх батьків. Зміна літер в прізвищі помилково відбулася під час видачі свідоцтва про народження [PERSON], яке було видане 11 липня 1968 року відділом ЗАГС м. Таштагол Кемеровської області РРФСР серія ІІ-ФИ № 686382, актовий запис № 531. Ті ж самі помилки мають місце в написанні прізвищ родичів позивача в будинковій книзі при внесенні реєстраційних записів. Тому суд приходить до висновку про те, що [PERSON], 22 травня1950 року народження, яка померла 22 лютого 1990 року, є донькою [PERSON], яка померла 28 вересня 1985 року, та [PERSON], який помер 01 квітня 1970 року. Саме тому суд вважає, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 28 вересня 1985 року. 22 лютого 1990 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія ІV-ВЛ № 254482, виданим Харківським міським відділом ЗАГС 28 лютого 1990 року, актовий запис № 2994. Спадкоємцями на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є її чоловік [PERSON] та син [PERSON], що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя, котрий залишився, батьки померлого. Згідно із довідкою Харківського обласного державного нотаріального архіву № 1517/01-21 від 02 червня 2016 року після смерті [PERSON] 05 червня 1990 року до Шостої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини звернувся [PERSON], заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходило, свідоцтв про право на спадщину нікому не видавалося, спадкова справа вважається відкритою. Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON], оскільки фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, та використовував житловий будинок для проживання. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серія ІV-ВЛ № 315457 виданим 12 листопада 1986 року Дзержинським районним відділом ЗАГС м. Харкова, актовий запис № 1114, та копією свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІ-ВЛ № 331854, виданим 21 січня 1982 року Орджонікідзевським районним відділом ЗАГС м. Харкова, актовий запис № 32. Отже, суд приходить до висновку, що єдиним спадкоємцем на відкриту спадщину після померлої 22 лютого 1990 року [PERSON] є її син [PERSON], а тому задовольняє позов в повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved