overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєстрував шлюб з відповідачкою по наявній справі 16.02.2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 10. Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося з причини взаємного непорозуміння. Від цього шлюбу у сторін є малолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачкою. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача та відповідачки до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу, після припинення шлюбу просила залишити за нею те ж саме прізвище - «[PERSON]». Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони дійсно перебувають у шлюбі, однак він носить формальний характер. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвами про їх народження. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують з квітня 2013 року. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дітей. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у зв'язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «[PERSON]». Відповідачка виявила бажання після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєстрував шлюб з відповідачкою по наявній справі 16.11.2002 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 86. Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося з причини взаємного непорозуміння. Від цього шлюбу у сторін є малолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача та відповідачки до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу, після припинення шлюбу просила залишити за нею те ж саме прізвище - «[PERSON]». Суд, перевірив матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони дійсно перебувають у шлюбі, однак він носить формальний характер. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дітей. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у зв'язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «[PERSON]». Відповідачка виявила бажання після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєстрував шлюб з відповідачкою по наявній справі 18.01.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 67. Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося з причини взаємного непорозуміння. Від цього шлюбу сторони дітей не мають. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача та відповідачки до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони дійсно перебувають у шлюбі, однак він носить формальний характер. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєстрував шлюб з відповідачкою по наявній справі 21.11.1992 року у Главанській сільській раді Арцизького району Одеської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 14. Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося з причини взаємного непорозуміння. Від цього шлюбу у сторін немає неповнолітніх дітей. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сімї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивача та відповідачки до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони дійсно перебувають у шлюбі з 21 листопада 1992 року, однак він носить формальний характер. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. У звязку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу у звязку з реєстрацією шлюбу відповідачка [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Тукусер». В звязку з тим, що відповідачка не зверталася до суду із заявою про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд приходить до висновку, що відповідачка бажає після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме «Стоянова». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєстрував шлюб з відповідачкою по наявній справі 22.02.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 8. Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося з причини різниці характерів. Від цього шлюбу у сторін є малолітня дитина син [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сімї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивача та відповідачки до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу, після припинення шлюбу просила залишити за нею те ж саме прізвище «Зоріна». Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини різниці характерів. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони дійсно перебувають у шлюбі з 22 лютого 2013 року, однак він носить формальний характер. Відповідно до копії свідоцтва про народження, сторони мають одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують з березня 2013 року. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дитини. У звязку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у звязку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Шкляревич». Відповідачка виявила бажання після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме «Зоріна». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєстрував шлюб з відповідачкою по наявній справі 25.01.1992 року у Арцизькому райвідділі ЗАГСа Одеської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 13. Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося з причини взаємного непорозуміння. Від цього шлюбу у сторін є малолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача та відповідачки до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу, після припинення шлюбу просила залишити за нею те ж саме прізвище - «[PERSON]». Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони дійсно перебувають у шлюбі з 25 січня 1992 року, однак він носить формальний характер. Відповідно до копії свідоцтва про народження, сторони мають одну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують з вересня 2014 року. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дитини. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу у зв'язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «[PERSON]». Відповідачка виявила бажання після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєстрував шлюб з відповідачкою по наявній справі 29.10.1978 року у Кам'янській сільській раді Арцизького району Одеської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 38. Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалося з причини взаємного непорозуміння, постійних сварок на цьому ґрунті. Від цього шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача та відповідачки до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу, після припинення шлюбу просила залишити за нею те ж саме прізвище - «[PERSON]». Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння, постійних сварок на цьому ґрунті. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони дійсно перебувають у шлюбі, однак він носить формальний характер. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують з 2014 року. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу у зв'язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «[PERSON]». Відповідачка виявила бажання після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те , що згідно заповіту посвідченого секретарем Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району від 26.01.2009 року його мати [PERSON] належну їй земельну ділянку, площею 2.45 га. згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 281723 заповіла своєму сину позивачу [PERSON] 24 травня 2014 року померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне їй майно , в тому числі і на земельну ділянку , площею 2.45 га. , що розташована на території [PERSON] сільської ради , Володимир-Волинського району , Волинської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 281723. Позивач згідно заповіту прийняв спадщину. Однак, нотаріально оформити спадщину він не може , оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку . У зв'язку з чим , нотаріальна контора , куди він звернувся за оформленням спадкових прав , відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину . Вважає , що він має право на спадкування земельної ділянки , після смерті матері [PERSON] , згідно заповіту. Від спадщини не відмовляється . Посилаючись на наведені обставини зазначені в позовній заяві , позивач просить задовольнити його вимоги , визнати за ним право власності на земельну ділянку , площею 2.45 га. , що розташована на території [PERSON] сільської ради , Володимир-Волинського району , Волинської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 281723, після смерті матері [PERSON], яка померла 24.05.2014 року. В судове засідання позивач не з'явився , подав до суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутність, позов підтримує повністю просить його задовольнити . Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, подав суду заяву, згідно якої заявлений позивачем позов визнає повністю, проти його задоволення не заперечує, просить суд слухати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] сільська рада безумовно визнає позов [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Визнання позову відповідаачем будь-чиїх прав та інтересів не порушує. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не зявились, тому згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення повністю. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову , суд за наявності для цього законних підстав , ухвалює рішення про задоволення позову . Оскільки визнання позову відповідачем є безумовним , і таке визнання не суперечить закону й не порушує права , свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved