Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Білозірська сільська рада Черкаського району про визнання права власності за набувальною давністю. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 20 жовтня 2005 року він разом зі своєю матірю - [PERSON] з дозволу власника - [PERSON], заселились в домоволодіння по вул. Гагаріна, 363, с. Білозір'я Черкаського району Черкаської області, за який сплатили кошти власнику та яким до цього часу продовжують відкрито і безперервно володіти і добросовісно користуватись. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія ЯЯЯ № 173347, виданого виконавчим комітетом Білозірської сільської ради, 1/1 частка житлового будинку по вул. Гагаріна, 363, с. Білозір'я Черкаського району Черкаської області, житловою площею 18,3 кв. м., загальна площа 39,0 кв. м.; літня кухня; сарай; погріб; огорожа; колодязь, обліковується на праві приватної власності за [PERSON]. Проте це свідоцтво отримане [PERSON] лише 14.04.2006 року, а 30.07.2006 року вона померла. З обєктивних причин, що не залежали від його волі ними своєчасно не були складені та оформлені належні документи що підтверджують перехід права власності на цей будинок до його сім'ї від [PERSON] Онук власника - [PERSON], який на час смерті власника також був зареєстрований в цьому будинку але фактично не проживав, як і інші спадкоємці за законом, після відкриття спадщини [PERSON] цієї спадщини не прийняли. Оскільки він з 2005 року по даний час проживає у житловому будинку по вул. Гагаріна, 363, с. Білозір'я Черкаського району Черкаської області, добросовісно, відкрито та безперервно ним володіє просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Гагаріна, 363, с. Білозір'я Черкаського району Черкаської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але його представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи Білозірської сільської ради Черкаського району, в судове засідання не зявився, але від сільської ради надійшло письмове клопотання про розгляд справи без його участі. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія ЯЯЯ №173347, виданого виконавчим комітетом Білозірської сільської ради, житловий будинок вул. Гагаріна, 363, с. Білозір'я Черкаського району Черкаської області, житловою площею 18,3 кв. м., загальна площа 39,0 кв. м.; літня кухня; сарай; погріб; огорожа; колодязь, обліковується на праві приватної власності за [PERSON]. 30 липня 2006 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 043875 виданим 01.08.2006 року Білозірською сільською радоюи Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 87. Відповідно до довідки Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 2853 від 01.07.2016 року [PERSON] дійсно проживає в будинку по вул. Гагаріна, 363, с. Білозір'я Черкаського району Черкаської області з 2006 року, тобто з часу смерті [PERSON] і по даний час. Онук власника, відповідача [PERSON], який на час смерті власника також був зареєстрований в цьому будинку але фактично не проживав, як і інші спадкоємці за законом, після відкриття спадщини [PERSON] цієї спадщини не прийняв та не претендує на її прийняття. Як встановлено у судовому засіданні позивач добросовісно володіє майном, а саме будинком по вул. Гагаріна, 363, с. Білозір'яЧеркаського району Черкаської області, на протязі 10 років. Відповідач [PERSON] протягом вказаного періоду ніяким чином не користувався спірним будинком та навіть не виявляв наміру це зробити. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Зі змісту ст. 344 ЦК України визначаються ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме: володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння повинно бути безперервним протягом визначених строків. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Відповідно до розяснень, які містяться в п. 6 Інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, повязаних із виникненням і припиненням права власності, судам слід мати на увазі, що норми ст. 344 ЦК про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобовязань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. При вирішенні спорів, повязаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи предявлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. Частиною 4 ст. 344 ЦК України передбачено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Право власності (ч.1, 2 ст. 328 ЦК України) набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, правам та інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення, оскільки, позивач [PERSON] добросовісно, відкрито, на протязі 10 років володіє спірним майном, тому позивача слід визнати власником житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Гагаріна, 363, с. Білозір'я Черкаського району Черкаської області.

Outcome: approved