Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], третя особа -Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, у якому просить зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] народження та із урахуванням того, що він проживає та працює за кордоном визначити наступні способи його участі у вихованні дітей, а саме: у період його перебування на території України з 10.00 год. суботи до 19.00 год. неділі за місцем його проживання, у будні дні- з 10.00 до 12.00 год. та з 15.00до 19.00 год., зустрічатись із дітьми біля місця їхнього проживання, організовувати спільний відпочинок та спілкуватись по скайпу чи у телефонних розмовах; у період його перебування за кордоном-спілкуватись із дітьми по скайпу або у телефонних розмовах у суботу, неділю та святкові дні з 10.00 до 12.00 год. та з 15.00 до 19.00 год.; у будні дні -з 18.00 год. до 20.00 год. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що під час шлюбу із відповідачкою у них народилося двоє дітей-донька [PERSON] та син [PERSON], [INFO]. На даний час він протягом 10 місяців на рік працює та проживає за кордоном і у них із відповідачкою виникають непорозуміння щодо його участі у вихованні та спілкуванні із дітьми. З цього приводу він звернувся до Комісії із захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради, якою було затверджено графік побачень із дітьми у неділю з 18.00 год до 20.00 год. у місцях розважального характеру у присутності матері. Разом з тим, вказаного часу зовсім недостатньо для його участі як батька у вихованні дітей, окрім цього відповідач створювала йому перешкоди у побаченні із дітьми навіть у вказані дні та час. Усі його звернення до відповідача щодо врегулювання питання його участі у вихованні дітей залишились безрезультатними. Під час перебування за кордоном він навіть був позбавлений можливості поспілкуватись зі дітьми по телефону. З 2014 року він сумлінно сплачує аліменти на утримання дітей та вважає, що він має рівні права із матір»ю на спілкування із сином та донькою, бажає приймати активну участь у їхньому житті та вихованні. Із врахуванням наведеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В ході судового розгляду позивач подав заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої просить зобов»зати відповідача не чинити йому перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні із дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] народження та встановити наступні графіки побачень: 1)під час його перебування на території України- з 10.00 год. суботи до 19.00 год. неділі за місцем його проживання та реєстрації за адресою [ADDRESS] а також у інші дні-за бажанням дітей, за місцем його проживання; у будні дні- з 10.00 до 12.00 год. та з 15.00 до 19.00 год. зустрічі із дітьми біля місця їхнього проживання, або в околицях(гідропарк, центр міста, біля озера) або спілкуватись по скайпу чи у телефонних розмовах; 2) у період його перебування за кордоном-мати можливість спілкуватись із дітьми по скайпу або у телефонних розмовах у суботу, неділю та святкові дні з 10.00 до 12.00 год. та з 15.00 до 19.00 год.; у будні дні -з 18.00 год. до 20.00 год., а також на літній канікулярний період: два-чотири тижні спільно із дітьми відпочивати на території Республіки Італія. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просить позовні вимоги задовольнити із врахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог. Відповідач та її представник позов не визнали та просять затвердити графік побачень позивача із дітьми у відповідності до рішення Комісії з питань захисту прав дітей №178 від 10.06.2016 року. Відповідач вказала, що діти рідко бачать батька та майже його не знають. Зазначила, що якщо позивач, перебуваючи за кордоном, має бажання спілкуватись із дітьми за допомогою скайп зв»язку, то міг для цього передати їм ноутбук чи планшет. Від Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради надійшло клопотання про слухання справи без участі їх представника, відповідно до наданого висновку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що відповідач є рідною сестрою його дружини. Вказав, що позивач вагітністю дружини та дітьми не цікавився. Виїхав за кордон та близько трьох років від нього не було ніяких звісток, він не передавав грошей на утримання дітей, не зв»язувався з відповідачкою ні по скайпу, ні по телефону. Вона про нього взагалі нічого не знала. В подальшому усі побачення проходили зі скандалами. Позивач буває в Україні рідко, під час побачень до відповідачки чи її рідних навіть на підходить, відразу йде до дітей та намагається їх виховувати. Під час своїх приїздів позивач відвідує дітей по кілька разів на тиждень, але діти погано його знають, на побачення реагують негативно, налякані. Вказав, що батько не привозить дітям ніяких речей. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.10.2005 року, який розірвано у 2014 році. У даному шлюбі у сторін народилися діти: донька [PERSON], [INFO](свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 27.07.2011 року) та син [PERSON], [INFO] народження(свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 27.07.2011 року). Після розірвання шлюбу малолітні діти сторін залишився проживати разом із матір»ю [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1789 від 10.06.2016 року за результатами розгляду звернення [PERSON] затверджено наступний графік побачень позивача із сином [PERSON] та донькою [PERSON], [INFO]: у неділю з 18.00 год. до 20.00 год. у місцях розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей(парк, кінотеатр, ляльковий театр, ТРЦ «Подоляни» та інше) у присутності матері. Рекомендовано [PERSON] не порушувати графік побачення та виконувати свої батьківські обов»язки, приділяти дітям увагу і турботу, виховувати їх, матеріально утримувати. Рекомендовано [PERSON] поважати батьківські права [PERSON], не чинити перешкод у спілкуванні батька із дітьми. Як встановлено судом, відповідач на протязі року проживає та працює за кордоном, а тому після затвердження вказаного графіку побачень позивача із дітьми у сторін і надалі виникають непорозуміння щодо участі батька у вихованні дітей, як позивач, так і відповідач не дотримуються графіку побачень батька із дітьми та у добровільному порядку ними не досягнуто згоди щодо способів участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина та доньки, що підтверджується долученими до матеріалів справи актами, складними відповідачем [PERSON] Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості . У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Статтею 157 Сімейного Кодексу України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до вимог ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів-ч.1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства». Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно вимог ст.ст.7,155 СК України дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Як вбачається із повідомлення Тернопільської міської комунальної лікарні №601 від 09.07.2017 року, діти-двійнята [PERSON] та [PERSON], [INFO] перебувають на обліку у поліклінічному відділенні вказаної лікарні. За результатами проведених профілактичних оглядів обом дітям рекомендовано заняття у логопеда та дотримання зорового режиму. У відповідності до повідомлення Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області №С-204(оп) від 30.06.2017 року за результатами розгляду звернення [PERSON]. зареєстрованого 15.06.2017 року із позивачем [PERSON] було проведено профілактичну бесіду та винесено офіційне попередження про недопустимість вчинення протиправних дій у майбутньому. Із повідомлення Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів №13 від 20.09.2018 року вбачається, що діти [PERSON] та [PERSON], [INFO] навчаться у 1-Б класі та відвідують групу продовженого дня. У понеділок, четвер та п»ятницю заняття у дітей закінчуються о 18.10 год., у вівторок та середу о 19.15 год. Статтею 159 СК України та ст.15 ч.3 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Як вбачається із висновку Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету №159 від 28.02.2018 року «Про затвердження висновку щодо усунення перешкод у спілкуванні із дітьми», на засіданні комісії встановлено, що [PERSON] перебуває за межами України та приїжджає на Україну один раз на рік. Психологом-консультантом Тернопільської міської медико-педагогічної консультації проведено бесід із малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON]. В ході бесіди встановлено, що у дівчинки емоційна залежність від матері, брата та дідуся, у хлопчика найбільший зв»язок із мамою, сестрою та бабусею. На запитання про батька діти відповідали мовчанням, почувалися сковано та невпевнено. З інформації дошкільного навчального закладу, який відвідували діти, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] жодного разу не приходили у садок у супроводі батька. Приводила та забирала дітей, відвідувала дитячі ранки та здійснювала оплату за садок мати дітей [PERSON] Вказаним висновком рекомендовано [PERSON] здійснювати свою участь у вихованні дітей відповідно до графіку спілкування у період перебування батька в Україні у такі дні: неділя з 17.00 до 20.00 год. у будні дні за домовленістю із матір»ю дітей. Побачення повинні відбуватись у присутності матері у місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей. Рекомендовано [PERSON] не порушувати графік побачення та виконувати свої батьківські обов»язки, приділяти дітям увагу і турботу, виховувати їх, матеріально утримувати. Рекомендовано [PERSON] поважати батьківські права [PERSON], не чинити перешкод у спілкуванні батька із дітьми. В ході розгляду справи судом не встановлено жодних, передбачених законом, обмежень права позивача на спілкування із малолітніми сином та донькою. Відповідачем не представлено суду будь-яких доказів, які свідчать про те, що спілкування із батьком спричиняє негативний вплив на психічний чи емоційний стан дітей. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що участь позивача [PERSON] у вихованні малолітніх дітей є його правом та обов'язком, враховуючи інтереси дітей та пропозиції Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, а також те, що позивач працює та проживає за кордоном, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, шляхом встановлення позивачу графіка побачень із малолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] народження у запропоновані органом опіки та піклування дні, години та за зазначених обставин, які слід проводити у присутності матері дітей [PERSON], зважаючи на те, що на даний час діти рідко бачаться та спілкуються із батьком і між ними немає тісних родинних стосунків та сталого налагодженого контакту. Також суд вважає за необхідне зобов»язати відповідача [PERSON] не чинити позивачу перешкод у спілкуванні із дітьми у встановлений судом графік побачень. В силу ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача, а тому з [PERSON] слід стягнути в користь позивача 640 грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial