Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним в порядку забудови право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 140,00 кв.м, в тому числі житловою площею 57,20 кв.м і з верандою літ. «а», корисною площею 14,40 кв.м, з входом у підвал літ. «а1», корисною площею 2,00 кв.м., з підвалом літ. «апд», корисною 14,10 кв.м, з підвалом літ. «апд1», корисною площею 14,80 кв.м, з господарчими будівлями і спорудами: вбиральня літ. «В», гараж літ. «Б» з оглядовою ямою літ. «Яогл», душ літ. «Г», вигрібною ямою літ. «Я», за адресою м. Люботин, вїзд Гагаріна, 2. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що в 1982 році на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради йому було виділено земельну ділянку під індивідуальне будівництво жилого будинку по вїзду Гагаріна, 2, площею 600 кв.м.в безстрокове користування за рахунок земель міста. Того ж року ним був укладений Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, а рішенням виконкому [PERSON] міської ради від 09 червня 1992 року № 702 йому було передано в приватну власність дану земельну ділянку. Позивач стверджує, що завершив будівництво житлового будинку в 1996 році, а з 1997 року він разом зі своєю сімєю проживає в даному будинку, але документи на право власності не оформив. Рішенням [PERSON] міської ради Харківської області від 30 червня 2016 року «Про надання дозволу на збереження побудованих з відхиленням від проектної документації житлового будинку, убиральні та самочинно побудованих господарських будівель і споруд по вїзду Гагаріна, 2 в м. Люботині Харківської області» [PERSON] надано дозвіл на збереження побудовах з відхиленням від проектної документації житлового будинку та вбиральні та самочинно побудованих господарських споруд. Оскільки, будівництво житлового будинку проведено з відхиленням від проектної документації, а господарські будівлі побудовано самочинно, [PERSON] був змушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач, [PERSON], повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, пояснив, що проживає разом зі свою сімєю в житловому будинку за адресою: м. Люботин, вїзд Гагаріна, 2, який збудував в більших розмірах, ніж йому було дозволено. Для оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок в нього не вистачало коштів, тому до органів, які приймають в експлуатацію житлові будинки, та до органів реєстрації з приводу отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок, він не звертався, а одразу після оформлення технічного паспорту на житловий будинок вирішив звернутися з позовом до суду. Відповідач [PERSON] міська рада Харківської області просила розглянути справу без участі її представника. Третя особа, [PERSON], в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що за браком коштів разом із позивачем довго будувала житловий будинок та до жодних уповноважених державних органів з приводу оформлення права власності на житловий будинок вона та її чоловік, [PERSON], не зверталися. Третя особа, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, в судове засідання не з'явилась, але її представником подані до суду письмові заперечення проти вимог [PERSON], в яких останній вказував, що відповідно до ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», виконання будівельних робіт дозволяється після реєстрації повідомлення або декларації про початок виконання будівельних робіт чи видачі Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт. Згідно ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Експлуатація закінчених будівництвом об'єктів не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Інформація про наявність у позивача дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об'єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законом порядку відсутня. Лише з моменту введення в експлуатацію новоствореного нерухомого майна у забудовника виникає право власності. Одночасно з цим, представник третьої особи просив розглянути справу за його відсутності. В судовому засіданні встановлене наступне. Спірним є житловий будинок з господарським будівлями і спорудами, що розташований за адресою: м. Люботин Харківської області, вїзд Гагаріна, 2, право власності на який відповідно до довідки КП «[PERSON] БТІ» від 18 липня 2016 року не зареєстровано. 09 березня 1982 року рішенням виконкому [PERSON] міської ради [PERSON] було виділено земельну ділянку під індивідуальне будівництво житлового будинку, загальною площею 0,06 га за адресою: м. Люботин, вїзд Гагаріна, 2, та його зобовязано здійснювати будівництво по типовому проекту « 185-16-13. 12 березня 1982 року [PERSON] отримав дозвіл на проведення робіт з індивідуального житлового будівництва. Також 29 березня 1982 року позивачем був укладений договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, житловою площею не більше 60 кв.м. Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради Харківської області від 09 червня 1992 року № 702 [PERSON] було передано в приватну власність земельну ділянку, площею 0,10 га за адресою: м. Люботин, вїзд Гагаріна, 2 для обслуговування житлового будинку. На замовлення [PERSON] 15 липня 2016 року КП «[PERSON] БТІ» виготовило технічний паспорт, згідно з яким на земельній ділянці за адресою: Харківська область, м. Люботин, в'їзд Гагаріна, 2 були побудовані: житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 140,00 кв.м., житловою площею 57,20 кв.м., з верандою літ. «а», корисною площею 14,40 кв.м., з входом у підвал літ. «а1», корисною площею 2,00 кв.м., з підвалом літ. «апд», корисною площею 14,10 кв.м., з підвалом літ. «апд1», корисною площею 14,80 кв.м., з господарчими будівлями і спорудами: вбиральня літ. «В», гараж літ. «Б» з оглядовою ямою літ. «Яогл», душ літ. «Г», вигрібною ямою літ. «Я». В технічному паспорті проставлена відмітка про те, що будівництво житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами здійснено з відступленням від проекту, що також підтвердив позивач в своїх поясненнях. Згідно із висновком КП «[PERSON] архітектурно-планувальне бюро» від 31 травня 2016 року, збудований [PERSON] на земельній ділянці за адресою: Харківська область, м. Люботин, в'їзд Гагаріна, 2, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами мають задовільний технічний стан. Але в такому висновку не зазначено про можливість їх безпечної і надійної експлуатації. Відповідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що належать до I-III категорій складності, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта є дата реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації або видачі сертифіката. Але з приводу прийняття завершеного будівництвом житлового будинку до експлуатації позивач до органів державного архітектурно-будівельного контролю не звертався. Також позивач не проводив технічне обстеження житлового будинку з надвірними будівлями з метою отримання висновку про можливість їх безпечної і надійної експлуатації, що є обовязковою умовою при здійсненні процедури введення в експлуатацію. Під час попереднього судового засідання позивачу було розяснено про необхідність підтвердження належними доказами виконання ним процедури прийняття житлового будинку до експлуатації або, навпаки, неможливості вчинення таких дій через відмову з боку органів державного архітектурно-будівельного контролю. Крім того, позивачу було розяснено про необхідність підтвердження належними доказами наявності перешкод з боку органів місцевого самоврядування або органів виконавчого влади у реєстрації права власності на завершений будівництвом житловий будинок. Однак позивачем не виконані процесуальні обовязки, передбачені ст.ст. 10, 60 ЦПК України, і не представлені суду докази неможливості набуття права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами у визначеному законом порядку. Суд також зазначає, що у своїй діяльності він не може підміняти функції інший уповноважених державних органів по введенню будинків до експлуатації. На підставі викладеного, суд робить висновок, що позивач передчасно звернувся з даним позовом, тому відмовляє в його задоволенні в повному обсязі.

Outcome: dismissed