Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 23.01.2010 року він - [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] в Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 50, та підтверджується свідоцтвом про одруження від 23.01.2010 року № 206135. Шлюб первинний для обох. Вони проживали однією сім»єю в квартирі за адресою: [ADDRESS] до грудня 2013 року, після чого його проживання з нею однією сім»єю фактично припинено. Спільне життя з відповідачем не склалося, як чоловік і жінка не проживають разом близько 10 місяців. Спільне господарство ними разом не ведеться. Переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам і інтересам відповідача. Від цього шлюбу мають доньку - [PERSON], 2011 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина буде проживати разом з матір»ю, спору відносно визначення місця проживання дитини на теперішній час не мають. Просив суд розірвати шлюб між ним - [PERSON] та [PERSON] зареєстрований в Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 50 ( а. с. 1-2 ). В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив суд позовні вимоги задовольнити та розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі ордеру серія ДН № 000,10192 та витягу з договору від 14 січня 2014 року кожний окремо не заперечували проти позовних вимог позивача та просили суд розірвати шлюб. Щодо надання строку для примирення заперечували. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлені наступні обставини. 23 січня 2010 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 23.01.2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 50, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданого 23 січня 2010 року ( а. с. 3 ) Встановлено, що подружжя від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] року, про що в матеріалах справи свідчить наявне свідоцтво про народження ( а. с. 9 ). Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, , як чоловік і жінка не проживають разом близько 10 місяців. Спільне господарство ними разом не ведеться. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] визнала позовні вимоги позивача та просила розірвати шлюб, а також заперечувала про надання строку для примирення. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюбні відносини між подружжям припинені, подружжя не пов»язано спільни побутом, господарство сумісно не ведеться, надання строку для примирення подружжя заперечувало, наполягали на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у зв'язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Спору щодо місця проживання дитини у подружжя немає. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved