Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» (далі - ТОВ «ФК «АЛАНД»), треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у якому (позові) просив: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03.07.2020, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, зареєстрований у реєстрі за № 6512, про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 2831/2138DCLRKZPT від 05.09.2014 у розмірі 22039,68 грн. та 500 грн. за вчинення цього виконавчого напису. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з жовтня 2020 року із його пенсії здійснюється утримання у розмірі 20% пенсії на підставі постанови приватного виконавця у межах виконавчого провадженя (ВП №62800074) з примусового виконання виконавчого напису № 6512 від 03.07.2020, вчиненого приватним нотаріусом про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості у розмірі 22039,68 грн. Зазначив, що його адреса, зазначена у постанові приватного виконавця: [ADDRESS] , не відповідає дійсності, оскільки за нею він ніколи не проживав і не був зареєстрований. Також зазначив, що ніколи не мав ніяких відносин з ТОВ «ФК «АЛАНД», зокрема, договірних. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки сума заборгованості не є безспірною. Зобов`язання зі сплати кредиту повинно відбуватись за графіком платежів, який є частиною кредитного договору № 2831/2138DCLRKZPT від 05.09.2014. Остаточне повернення кредиту - 06.09.2019. Однак відповідно до виконавчого напису нотаріуса, заборгованість з нього на користь відповідача стягнута за період з 14.05.2020 по 25.05.2020, включаючи зокрема прострочену заборгованість за сумою кредиту та прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, яка не могла виникнути після закінчення строку дії кредитного договору (строку виконання зобов`язання). Право на стягнення заборгованості має бути реалізовано протягом строку позовної давності, однак виконавчий напис виданий вже після спливу строку позовної давності. Крім того, зазначив, що до цього часу йому не було відомо взагалі нічого, про відступлення права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до нового. Ухвалою від 02.04.2021 за клопотанням позивача останнього звільнено від сплати судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову. За заявою позивача вжити заходи забезпечення позову у даній цивільній справі - зупинено стягнення за оспоріваним виконавчим написом. Ухвалою від 05.04.2021 за клопотанням позивача останнього звільнено від сплати судового збору за подання до суду зазначеного вище позову, який прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом з постановленням здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також, за клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса належним чином посвідчені копії оспорюваного виконавчого напису та всіх документів, що стали підставою для його вчинення. Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Відповідач, який про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судового відправлення, - у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від відповідача до суду не надходило. Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. яку про дату, час і місце розгляду справи було повідомлено належним чином засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судового відправлення, - у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення судового засідання від третьої особи до суду не надходило. Третя особа, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. який про дату, час і місце розгляду справи, повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку за місцезнаходженням (місцем здійснення професійної діяльності), та відповідно до положень ст. 128 ЦПК України є таким, якому судова повістка вручена 06.05.2021, - у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від третьої особи до суду не надходило. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, - суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача та третіх осіб на підставі наявних у суду матеріалів справи. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Мельник О.М., яка діє на підставі доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № 140 від 22.03.2021, що підтверджено ордером серія КР № 128354 від 05.04.2021, - у судовому засіданні підтримали позов, аргументуючи свою позицію аналогічно викладеному у ньому, просили позов задовольнити у повному обсязі, на витребуванні документів за раніше поданим клопотанням не наполягали, зазначили, що не заперечують проти заочного розгляду справи. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, за відсутності письмових заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. 05.09.2014 між [PERSON] та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» було укладено кредитний договір із забезпеченням заставою та можливістю перенесення платежу (рахунок) № 2831/2138DCLRKZPT (Оптимальний з перенесенням платежу Застава) на суму 23574,59 грн. на строк в 65 платіжних періодів зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитом - 0,0001%, сплатою комісії за обслуговування кредиту 330,00 грн. з зазначенням дати повернення кредиту 06.02.2020. Відповідно до змісту оспорюваного виконавчого напису: на підставі договору відступлення права вимоги № 83 від 28.02.2018, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» стало правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК»; на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами № 14/05/2020-ФА від 14.05.2020 ТОВ «ФК «АЛАНД» стало правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ КАПІТАЛ». 03.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 6512 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором № 2831/2138DCLRKZPT від 05.09.2014 за період з 14.05.2020 по 25.05.2020 у розмірі 22039,68 грн. та 500 грн. за вчинення цього виконавчого напису. Таким чином, у даній справі перевірці підлягають підстави та умови вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік). 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Тобто, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, діяла та наразі діє редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, без урахування змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Зазначений висновок суду у повній мірі узгоджується з висновком викладеним у Постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Крім того, слід відзначити, що згідно з положеннями п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Отже, п. 1 Переліку, у чинній редакції, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого п. 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). З тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус при його вчиненні керувався стяттми 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку. Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому, з огляду на наведене, вбачається, що нотаріус у день вчинення спірного виконавчого напису 03.07.2020 керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед банком на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку. Отже, при вчиненні нотаріусом оспорюваного виконавчого напису нотаріусом не було взято до уваги, що кредитний договір № 2831/2138DCLRKZPT від 05.09.2014 укладено у простій письмовій формі та нотаріально не посвідчено, що також вбачається із змісту самого виконавчого напису та на підтвердження зворотного відповідачем докази суду не надавались. Таким чином, наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором. На підставі викладеного, суд констатує, що на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріус керувався нечинним правовим актом та вчинив зазначений виконавчий напис без наявності обов`язкового документа на обґрунтування стягнення, - на підставі чого суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та доведеною, а тому така вимога підлягає задоволенню і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав фізичної особи. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, - на підставі чого, враховуючи, що позивача судом звільнено від сплати судового збору та позов задоволено у повному обсязі, суд дійшов висновку, що судовий збір, який у даній справі відповідно до положень п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 908,00 грн., слід стягнути з відповідача у дохід держави. Вирішуючи питання щодо чинності застосованого судом ухвалою від 02.04.2021 у справі № 388/440/21 (провадження № 2-з/388/9/2021) заходу забезпечення позову, судом відзначається, що враховуючи вид застосованого заходу забезпечення позову та зміст даного рішення й результат розгляду даної справи, - застосований захід забезпечення позову підлягає скасуванню з дня набрання даним рішенням законної сили.

Outcome: approved