Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що його батьки - [PERSON] та [PERSON] перебу\-вали у шлюбі з 28.09.1968 року. За час шлюбу на спільні сумісні кошти подружжя його батьки придбали жит\-ловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою : Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Толстого,51. Договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку від 07.06.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON], реєстр за № 3899 та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оформлений на імя його батька - [PERSON]. 11.02.2015 року [PERSON], який постійно мешкав за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Толстого, 51 ,помер. Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину вищевказаного житлового будинку. Заповіту батько не залишив. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги в поряд\-ку спадкування за законом, який прийняв спадщину. Спадщину після смерті батька він прийняв, згідно із ст. 1269 ЦК України, так як у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Позивач вернувся до державного нотаріуса Першої Синельниківської держав\-ної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спадкового майна. Але нотаріус відмовив йому у його видачі, так як договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку хоча і оформлений тільки на імя [PERSON], але є обєктом спільної сумісної власності подружжя (обох батьків позивача ), частки якого не виділені. Оскільки спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою : м.Синельникове, вул.Толстого,51 прид\-бано у період шлюбу батьків позивача, вказане майно за законом вважається обєктом спільної сумісної власності подружжя та частки кожного з подру\-жжя у праві власності є рівними. Тож частка померлого [PERSON] у спільному сумісному майні подружжя є ?. У звязку з цим, [PERSON] просить визнати за ним право приватної власності на ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Толстого,51 в поряд\-ку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка нас\-тала 11 лютого 2015 року. Позивач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, обґрунтовуючи його тим, що [PERSON] та вона перебували у шлюбі з 28.09.1968 року. За час шлюбу на спільні сумісні кошти подружжя придбали житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адре\-сою : Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Толстого,51. Договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку від 07.06.2013 року оформлений на імя її чоловіка - [PERSON]. Оскільки житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за вищезазначеною адресою придбано у період шлюбу, дане майно за законом вважається обєктом спільної сумісної власності подружжя та частки кожного з подружжя у праві власності є рівними. Тож позивач вважає, що її частка у спільному сумісному майні подружжя складає ?. У звязку з цим, [PERSON] просить визнати за нею право приватної власності на ? частку житлового будинку з відповід\-ною часткою господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Толстого,51. Позивач [PERSON] до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі. Зустрічні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, дійшов такого висновку. 11.02.2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КИ № 608405. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірно-господарськми побудовами, розташованийй за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.. Толстого,51. Право власності на дане нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на імя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 3899. Згідно свідоцтва про одруження, ІІ-АГ № 178572, 28.09.1968 року одружилися [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації одруження присвоєно прізвище : «Попека». З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії ІІ-АВ № 113008 вбачається, що його батьками є : «батько [PERSON]», « мати [PERSON]». Постановою державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори від 27.11.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, що розташований за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Толстого,51, яка належить померлому [PERSON], у звязку з тим, що [PERSON] не надав належні документи про належність частки. Згідно довідки голови квартального комітету № 17 від 18.09.2015 року [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою : [INFO] з 11.06.2013 року по день своєї смерті 11.02.2015 року. Проживав один. В матеріалах спадкової справи № 191/2015 до майна померлого 11.02.2015 року [PERSON] міститься заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого 11.02.2015 року. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом ( ч.3 ст.368 ЦК України). Згідно ч.1 ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст..1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Пунктом 12 п.п.2,3 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Розглядаючи спори, повязані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, не порушують прав інших осіб, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, та ст. ст. 355,368,1216,1217,1218,1221, 1226,1261, 1268 ЦК України, ст.ст.60,70 СК України, п.12 п.п.2,3 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved