Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 22.03.2001 вони зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 364. Від шлюбу мають дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, склалися неприязні стосунки між ними, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведуть. Оскільки сімя розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Суду пояснив, що шлюбні стосунки з відповідачкою припинені з січня 2018 року. Вони проживають в одному помешканні, але не ведуть спільне господарство і фактично не є подружжям. В судовому засіданні відповідачка не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суду пояснила, що примирення з позивачем не відбулося, шлюбні стосунки фактично припинилися з жовтня 2018 року. Просила прізвище не змінювати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 22.03.2001 зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 364, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-СР № 166071 від 28.09.2018. У шлюбі народилася дитина: [PERSON], [INFO], про що Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області складено актовий запис № 702. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР № 275219. В ході розгляду справи судом з»ясовано, що шлюбні відносини між сторонами припинені у звязку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, проживають в одному помешканні, але спільне господарство не ведуть, збереження сімї неможливе, вжиті судом заходи для примирення подружжя позитивних результатів не дали. Майнового спору між сторонами немає. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає доведеним, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved