Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Слащев А.Г., в якій просить стягнути з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на свою користь грошові кошти, набуті ним в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя [PERSON] , який помер [INFO] , у розмірі 8 337,19 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] . В день його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла недоотримана за життя пенсія у розмірі 124 399,05 грн. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме залишок недоотриманої пенсії та 23.06.2020 йому було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за номером 890, посвідчене 23.06.2020 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Слащевим А.Г. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з суми не отриманої в зв`язку зі смертю пенсії у розмірі 124 399,05. Позивач звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області за отриманням із заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого [PERSON] . У вересні 2020 року відповідач за разовим дорученням здійснив виплату недоотриманої пенсії в розмірі 116 061,86 грн. Залишок невиплаченої недоотриманої пенсії, що входить до складу спадкового майна складає 8 337,19 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму спадкового майна та сплачений ним судовий збір. 18.12.2020 від відповідача до суду надійшов письмовий відзив на позов, з якого вбачається, що Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області позовні вимоги [PERSON] не визнає, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що згідно з ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» недоотримана пенсіонером з власної вини пенсія виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії. Згідно зі свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , актовий запис №13 від 28 лютого 2020. [PERSON] не перебував на обліку в управлінні з 01 вересня 2014, за поновленням виплати пенсії до управління особисто не звертався, тому з 01 вересня 2014 пенсія йому не нараховувалася та не виплачувалася. Після звернення за виплатою допомоги на поховання пенсійну справу [PERSON] було взято на облік. 21.07.2020 до управління звернувся [PERSON] із заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого [INFO] [PERSON] 21.09.2020 управлінням було оформлено виплату недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 20.07.2017 по 30.11.2018 у розмірі 116 061,86 грн., з урахуванням ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування». Сума недоотриманої пенсії у розмірі 116 061,86 отримана 24.09.2020. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надіслали заяву про слухання справи у їх відсутність, скористалися правом на подачу відзиву на позовну заяву. Третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Слащев А.Г. до суду не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом . Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28 лютого 2020, виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 13. Факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] підтверджуються Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.06.2020, яке видане приватним нотаріусом Слащевим А.Г. та зареєстроване в реєстрі №890. Спадкове майно складається з недоотриманої пенсії в розмірі 124 399,05 грн., що підтверджується листом Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, позивач, у встановленому законом порядку, набув право власності на грошову суму в розмірі 124 399,05 грн., шляхом її спадкування після смерті [PERSON] . Як вбачається з письмового відзиву та пояснень Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, відповідач виплатив [PERSON] лише грошову суму у розмірі 116 061,86 грн. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що право на спадщину [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.06.2020, яке видане на його ім`я та не є предметом спору в дійсній справі. Відповідно до положення ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду. Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області не надано належних доказів недійсності Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.06.2020, яке видане на ім`я позивача, тому, в цій частині заперечення відповідача є не обґрунтованими та безпідставними. Посилання відповідача на положення ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що «… нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії …», також не мають правових підстав, оскільки жодних доказів в підтвердження наявності вини спадкодавця - [PERSON] , суду не надано. [PERSON] звернувся за отриманням спадщини до Маріупольського об`єднаного управління ПФУ Донецької області. Викладені обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи разовим дорученням, за яким йому було виплачено недоотриману пенсію [PERSON] в розмірі 116 061,86 грн. (сума недоотриманої пенсії за період з 01.09.2014 по 30.11.2018). Станом на момент звернення з позовом до суду, грошові кошти у розмірі 8 337,19 грн. [PERSON] виплачені не були. Відповідно до ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст цього права становлять можливості власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. При цьому на зміст права не впливає місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідач отримав відповідне звернення про виплату [PERSON] належних йому на праві власності, в порядку спадкування, коштів. В цей же час, відповідач до теперішнього часу не виплатив [PERSON] грошові кошти у розмірі 8 337,19 грн. Відповідно до п. 2.26. Постанови Правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Зазначені вище вимоги були виконані позивачем. Відповідно до абзацу 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Права і свободи людини та їх гарантії, відповідно до ст. 3 Конституції України, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. З системного аналізу викладених вище норм права, суд вважає, що право позивача на мирне володіння, користування, розпоряджання власним майном у вигляді отриманої спадщини після смерті [PERSON] порушено з боку відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved