Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні і просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти за невиконаним договором купівлі-продажу від 26.01.2012 року в сумі 70639,24 грн., що відповідає 3000 доларів США за офіційним курсом НБУ на день подачі позовної заяви до суду, та судовий збір в розмірі 706,39 грн., мотивуючи тим, що 26 січня 2012 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено попередній договір, згідно якого відповідач зобов'язувався продати, а він купити належну відповідачеві 1/2 частину нежитлового приміщення в основній будівлі загальною площею 69,7 кв.м., а саме: приміщення №5 площею 48,6 кв.м., приміщення №6 площею 10,5 кв.м., приміщення №7 площею 10,6 кв.м., які мають окремий вихід, та знаходяться в [ADDRESS], на першому поверсі будівлі і до яких примикають інші приміщення першого та другого поверху, що належить відповідачеві на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Курінним А.В. 16.10.2009 р. Відповідно до умов попереднього договору, він з відповідачем обумовили вартість продажу належної відповідачу 1/2 частини нерухомого майна в розмірі 3000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на момент укладення попереднього договору становило 25000 грн., які було зазначено в попередньому договорі як засіб платежу, з тих підстав, що нотаріус відмовився зазначити в попередньому договорі засіб платежу в доларах. Проте за його наполяганням, відповідач при отриманні обумовленої суми, в день складання попереднього договору, написав йому розписку про отримання від нього 3000 доларів США. Необхідність в укладенні попереднього договору виникла з тих підстав, що для оформлення договору купівлі-продажу необхідно було зібрати документи, що потребувало значного часу. Відповідно до умов попереднього договору відповідач зобов'язувався до 26 січня 2015 року переоформити належну йому частину нерухомого майна на його ім'я, проте на момент подачі позову до суду, договір купівлі-продажу частини нерухомого майна не оформлено, сплачені грошові кошти відповідачем не повернуто. Вказаний договір неможливо було оформити, поскільки на майно, яке належить відповідачу, державним виконавцем відділу ДВС Шполянського РУЮ накладено арешт. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, договір купівлі-продажу не було укладено, отримані за продаж частини нерухомого майна грошові кошти в сумі 3000 доларів США не повернув, тому він вимушений був звернутися до суду з позовом за захистом порушених прав, який підтримав в судовому засіданні і просив позов задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання втретє не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням в газеті «Черкаський край» №6 від 22.01.2016 року, про причини неявки суду не повідомив, тому суд, враховуючи думку позивача, матеріали і обставини справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача, провівши заочний розгляд справи. Вислухавши позивача, вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 26 січня 2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Білоусом В.П., зареєстрований в реєстрі за №119, згідно якого відповідач [PERSON] зобов'язувався продати, а позивач [PERSON] купити належну відповідачеві 1/2 частину нежитлового приміщення в основній будівлі загальною площею 69,7 кв.м., а саме: приміщення №5 площею 48,6 кв.м., приміщення №6 площею 10,5 кв.м., приміщення №7 площею 10,6 кв.м., які мають окремий вихід, та знаходяться в [ADDRESS], на першому поверсі будівлі і до яких примикають інші приміщення першого та другого поверху, що належить відповідачеві на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Курінним А.В. 16.10.2009 р. Відповідно до умов попереднього договору, сторони обумовили вартість продажу належної відповідачу 1/2 частини нерухомого майна в розмірі 3000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на момент укладення попереднього договору становило 25000 грн., які було зазначено в попередньому договорі як засіб платежу, з тих підстав, що нотаріус відмовився зазначити в попередньому договорі засіб платежу в доларах. Проте за наполяганням позивача, відповідач при отриманні обумовленої суми, в день складання попереднього договору, написав розписку про отримання від позивача [PERSON] 3000 доларів США. Необхідність в укладенні попереднього договору виникла з тих підстав, що для оформлення договору купівлі-продажу необхідно було зібрати документи, що потребувало значного часу. Відповідно до умов попереднього договору відповідач [PERSON] зобов'язувався до 26 січня 2015 року переоформити належну йому частину нерухомого майна на ім'я позивача [PERSON], проте на момент подачі позову до суду і на даний час, договір купівлі-продажу частини нерухомого майна не оформлено, сплачені грошові кошти в сумі 3000 доларів США відповідачем позивачу [PERSON] не повернуто. Договір купівлі-продажу неможливо було оформити, поскільки на майно, яке належить відповідачу, державним виконавцем відділу ДВС Шполянського РУЮ накладено арешт, згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.04.2013. Частинами 1 і 2 статті 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Як вбачається із змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В попередньому договорі чітко встановлений термін до якого відповідач [PERSON] зобов'язувався продати, а позивач [PERSON] купити належну відповідачеві частину нерухомого майна, а саме: не пізніше 26 січня 2015 року. Як вбачається з пояснень позивача та матеріалів справи відповідач [PERSON] не виконав взяте на себе зобов'язання, договір купівлі-продажу частини нерухомого майна, розташованого в [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності, з позивачем [PERSON] в обумовлений термін до 26 січня 2015 року укладений не був, та залишається неукладеним і на даний час. Відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] обумовлені сторонами на момент укладення попереднього договору грошові кошти в сумі 3000 доларів США, про що власноручно написав розписку 26.01.2012 року. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки (штрафу, пені), якою відповідно до ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, і право на яку, згідно ст. 550 ЦК України, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до частини 1-2 статті 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. (ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України). Згідно офіційного курсу Національного банку України станом на дату подачі позову до суду, а саме: 25 грудня 2015 року курс гривні до долара США становив: за 1 долар США - 22,9644 грн., тому відповідно 3000 доларів США становить по курсу НБУ - 68893,20 грн. (3000?22,9644). Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Заслухавши пояснення позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, враховуючи, що відповідач взяте на себе зобов'язання, передбачене попереднім договором не виконав, в обумовлений строк договір купівлі-продажу належної йому частини нерухомого майна не уклав, отримані від позивача кошти в сумі 3000 доларів США за продаж частини нерухомого майна не повернув, виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, а також офіційного курсу НБУ гривні до долара США станом на дату подачі позову до суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача грошові кошти за невиконаним договором купівлі-продажу в розмірі 68893,20 грн. та 688,93 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 549, 550, 610, 611, 614, 625, 635 ЦК України,

Outcome: approved