Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові [PERSON] зазначив, що 07.11.1990 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований Білилівською сільською радою Ружинського району Житомирської області, актовий запис № 28. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинені з 2012 року, у зв`язку з втратою почуття взаємної любові та поваги одне до одного, відсутності взаєморозуміння, різних інтересів та поглядів на сімейне життя. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер. Спору про розподіл сумісного майна не має. До початку судового засідання позивач подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на своїх позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати, на примирення не згоден. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Причини неявки у судове засідання не повідомила, відзив на позов не надала. Заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надавала. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 07.11.1990 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Білилівською сільською радою Ружинського району Житомирської області, актовий запис № 28, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.01.1992 року /видане повторно/ (а.с.4). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя між подружжям не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою припинені з 2012 року, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, на примирення не згодні. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про його стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Спору про розподіл сумісного майна у сторін немає. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що їх сім`ю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв`язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved