Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Великогаївськоїсільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, загальною площею 60,7 кв. м., житловою площею 38,1 кв. м., що складається з житлового будинку «А» (до 1939 року побудови) з прибудовою «а» (1980 року побудови), сходами «Сх» (1980 року побудови), літньої кухні «Б» (до 1939 року побудови), господарської будівлі «В» (до 1939 року побудови) з підвалом «Пд» (до 1939 року побудови), хліву «Г» (до 1939 року побудови), господарської будівлі «Д» (до 1939 року побудови), вбиральні «Ж», погребу «Пг» (до 1939 року побудови), вимощення «І», огорожі «1», огорожі «2», воріт «3», хвіртки «4», який знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті[PERSON], померлої [INFO] року, посилаючись на те, що після смерті його тітки відкрилась спадщина за законом на даний житловий будинок. Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з тих підстав, що відсутні правовстановлюючий документ та державна реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак попередньо подали до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, відносно задоволення вимог позову покладаються на думку суду. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] у судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане 19.02.2015 р. Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 5. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. За життя на випадок своєї смерті померлий склав заповіт, посвідчений серкетарем Товстолузької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 23.01.2012 р. та зареєстрований в реєстрі за № 03, із змісту якого вбачається, що усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, заповів своїй дружині - [PERSON]. [PERSON] як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] на момент смерті спадкодавця постійно проживала разом з ним, що підтверджується довідкою Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 108 від 19.02.2018 р. Спадщину за заповітом після смерті [PERSON] прийняла, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17.11.2015 р. Однак, спадкових прав на житловий будинок [ADDRESS] не оформила. У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за № 189-2015. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане 28.10.2016 р. виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області ,актовий запис № 130. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. За життя померла заповіту не склала. Позивач [PERSON] як племінник померлої [PERSON], [INFO] р. подав заяву за № 1508 про прийняття спадщини за законом. У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за № 572-2016. Відповідно до виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 14.12.2016 р. технічного паспорту житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 60,7 кв. м, житловою - 38,1 кв. м., складається із: житлового будинку «А» (до 1939 року побудови) з прибудовою «а» (1980 року побудови), сходами «Сх» (1980 року побудови), літньої кухні «Б» (до 1939 року побудови), господарської будівлі «В» (до 1939 року побудови) з підвалом «Пд» (до 1939 року побудови), хліву «Г» (до 1939 року побудови), господарської будівлі «Д» (до 1939 року побудови), вбиральні «Ж», погребу «Пг» (до 1939 року побудови), вимощення «І», огорожі «1», огорожі «2», воріт «3», хвіртки «4». Відповідно до довідки, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області № 109 від 19.02.2018 р. будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] рахується за померлим [PERSON] як двір колгоспника. Станом на 01.07.1990 у ньому були зареєстровані: [PERSON], [INFO] - голова двору; [PERSON], [INFO] - дружина. Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.12.1990 р. на підставі рішення виконкому № 267 від 28.12.1990 р., жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, що складається з 2 членів, головою якого є [PERSON]. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Отже, оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991 (до введення в дію Закону України «Про власність») спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення в дію вказаного Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Отже, [PERSON] та його дружина - [PERSON], виходячи із рівності часток усіх членів колишнього колгоспного двору, на праві власності належало по 1/2 частці вищенаведеного будинковолодіння, що підтверджується інформаційною довідкою про технічний стан нерухомого майна, виданою Тернопільським районним ГБТІ 15.12.2016 р. № 900, відповідно до якої по обліку бюро будинковолодіяння [ADDRESS] рахується за: [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, спадкодавцю [PERSON] на момент її смерті на праві власності належала 1/1 частка житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], яка включає: 1/2 частку, належну їй з вищенаведених підстав як члену колишнього колгоспного двору; 1/2 частку, прийняту у спадщину після смерті чоловіка - [PERSON], яка за життя належала останньому як члену колишнього колгоспного двору. Однак, у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], позивачу відмовлено, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.01.2018 № 211/02-14, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на житловий будинок. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, загальною площею 60,7 кв. м., житловою площею 38,1 кв. м., що складається з житлового будинку «А» (до 1939 року побудови) з прибудовою «а» (1980 року побудови), сходами «Сх» (1980 року побудови), літньої кухні «Б» (до 1939 року побудови), господарської будівлі «В» (до 1939 року побудови) з підвалом «Пд» (до 1939 року побудови), хліву «Г» (до 1939 року побудови), господарської будівлі «Д» (до 1939 року побудови), вбиральні «Ж», погребу «Пг» (до 1939 року побудови), вимощення «І», огорожі «1», огорожі «2», воріт «3», хвіртки «4», який знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті[PERSON], померлої [INFO] року.

Outcome: approved