Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю - вселення у квартиру, в якому зазначив, що він є співвласником квартири [ADDRESS]. 3/4 частини вищевказаної квартири з відповідною частиною місць загального користування належить належить позивачу, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 червня 1999 року Акціонерним товариством «Трест № 86» за реєстровим [NUMBER], зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 22 червня 1999 року за [NUMBER]. 1/8 частини вищевказаної квартири з відповідною частиною місць загального користування належить позивачу на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Лучкіною І.М. 17 лютого 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5-877, спадкова справа № 579/2009, зареєстрованого в в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 01 липня 2010 року за № 29207238. 1/8 частини вищевказаної квартири з відповідною частиною місць загального користування належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Лучкіною І.М.). Спірна квартира житловою площею 42,0 м кв., загальною площею 70,3 м кв. складається з двох кімнат площею 20,0 м кв. та 22,0 м кв. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS], належить на праві власності позивачу [PERSON] та відповідачам [PERSON], [PERSON] наступним чином: 3/4 частини вищевказаної квартири з відповідною частиною місць загального користування належить належить позивачу, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 червня 1999 року Акціонерним товариством «Трест № 86» за реєстровим [NUMBER], зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 22 червня 1999 року за [NUMBER]. 1/8 частини вищевказаної квартири з відповідною частиною місць загального користування належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Лучкіною І.М. 17 лютого 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5-877, спадкова справа № 579/2009, зареєстрованого в в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 01 липня 2010 року за № 29207238. 1/8 частини вищевказаної квартири з відповідною частиною місць загального користування належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Лучкіною І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 5-875, спадкова справа № 579/2009. Спірна квартира житловою площею 42,0 м кв., загальною площею 70,3 м кв. складається з двох кімнат площею 20,0 м кв. та 22,0 м кв. Частки співвласників в натурі не виділені. Відповідно до ст. 10 ч. 3, ст. 60 ч. 1, 4 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 41 Конституції України,ст. 391 ЦК України вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із вимогами ст.ст. 16, 386 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. За правилами ст. 150 Житлового кодексу України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За змістом зазначених норм права співвласник майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності без виділення часток у натурі, має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час. Заперечення відповідачів проти задоволення позову про усунення перешкод у користуванні майном, проти вселення у спірну квартиру, за відсутності вільного доступу до належного позивачу майна (відсутність ключів від квартири тощо) є підставою вважати, що співвласники чинили та чинять перешкоди у користуванні належною позивачу власністю. Оскільки право власності є абсолютним правом, що включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник на підставі ст. 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, може захистити своє порушене право шляхом вселення, що відповідає ст. 16 ЦК України і є способом, що відповідає встановленому порушенню. Оскільки, відповідачі позбавляють позивача права користуватись та розпоряджатись спірною квартирою [ADDRESS], позивач в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, тому суд вважає за необхідне вселити позивача у спірну квартиру. Отже, враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю - вселення у квартиру - підлягають задоволенню.

Outcome: approved