Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він є власником будинку [ADDRESS] . Даний факт підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом видане 11.12.1992 року за номером 328, зареєстровано в реєстрі за номером 2312. В належному позивачу будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] . Позивач вказує, що в даному будинку відповідачка зареєстрована 23.07.2014 року, але шість років не проживає, місце її перебування позивачу не відомо. Відповідачка не є членом сім`ї позивача. Позивач вказує, що реєстрація відповідачки в його будинку впливає на розмір комунальних послуг, він не має можливості отримувати субсидію, тому він звертається до суду з даним позовом та просить суд: Визнати [PERSON] (серія та номер паспорта [NUMBER] ), такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та просить не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.36). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.31) та не надала відзив на позов. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, якщо учасник справи або його представник належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. На підставі вимог ст.. 223 ЦПК України, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутність не з`явившихся учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Даний факт підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом видане 11.12.1992 року за номером 328, зареєстровано в реєстрі за номером 2312. (а.с.22). В належному позивачу будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №152 від 04.06.2020 року (а.с.11) та Довідкою Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київський області ( а. с. 35). Судом встановлено, що в вищевказаному будинку відповідачка зареєстрована з 23.07.2014 року, але шість років не проживає, що підтверджується Довідкою Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області № 112 від 05.06.2020 року (а.с.12), актом обстеження умов проживання від 04.06.2020 року (а.с.13) та заявами свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.14-15). Позивач звертався до відповідачки з усним проханням знятися з реєстрації в його будинку, оскільки її реєстрація впливає на розмір комунальних послуг, він не має можливості отримувати субсидію, однак відповідачка ігнорує прохання позивача, тому він звертається до суду з даним позовом. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати а оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені угоди. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст.. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, оскільки право позивача як власника будинку, дійсно порушується тим, що в будинку, який належить йому на праві приватної власності, зареєстровано відповідачку [PERSON] , яка не проживає в будинку понад шість років, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved