Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Як доказ заявлених вимог вказує, що [INFO] померла його баба [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Він прийняв спадщину, однак при зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадщини виявилось, що спадкодавець не мала правовстановлюючих документів на житловий будинок. Тому просить в судовому порядку визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Згідно поданої заяви позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду подано заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно витягу з погосподарської книги № 8 за 2017 рік Дідичівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, по особовому рахунку [NUMBER], житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], належить [PERSON] (а.с.16). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.05.2010 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.9). Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її онук [PERSON], що стверджується довідкою Дідичівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 282 від 27.02.2017 року (а.с.17). Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON], стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.01.1980 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.11.1951 року. (а.с.10,13). На момент відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року, оскільки часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тому при вирішенні даного позову слід застосовувати норми даного Кодексу. Статтею 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. В силу ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. В силу ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР позивач у справі, [PERSON], будучи спадкоємцем за законом, прийняв спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, що також підтверджується довідкою Дідичівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 282 від 27.02.2017 року. Постановою № 106/02-31 від 03.03.2017 року відмовлено гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформленого свідоцтва на право власності на нерухоме майно у спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON], яка померла [INFO].

Outcome: approved