Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Головного управління ДФС у Львівській області, Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області, за участю третьої особи: Галицького відділу Державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про зняття арешту, накладеного на автомобіль. Свої вимоги мотивує тим, що у 2008 р. [PERSON] придбав автомобіль Mercedes-Вenz S550, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] . Водночас 03 жовтня 2008 року вказаний автомобіль було поставлено на облік в органах Державної автомобільної інспекції, про що було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 03.10.2008 року та державні реєстраційні номери [NUMBER] . 08 грудня 2008 року начальник слідчого відділу Генеральної прокуратури України Жербицький В.Г. виніс постанову, якою наклав арешт на автомобіль «Mercedes-Вenz S550», номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску. При цьому слідчий помилково вказав, що цей автомобіль належить обвинуваченому [PERSON] . Даний арешт було накладено під час процесу досудового слідства у кримінальній справі № 49-2630 на підставі положень КПК України 1960 року. При цьому [PERSON] не був стороною даного кримінального провадження. Згідно повідомлення УДАІ у Львівській області № 36349-08 від 08.12.2008 року, адресоване начальнику СВ ГПУ п. Жербицькому В.Г. , на автомобіль «Mercedes-benz S550», номерний знак [NUMBER] накладено обмеження на проведення реєстраційних операцій. 19 вересня 2011 року Оболонський районний суд м. Києва виніс вирок, яким [PERSON] призначено покарання зокрема з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності. Вирок набрав законної сили 30 березня 2012 року. 09 квітня 2012 року на виконання вказаного вироку Оболонський районний суд м. Києва видав виконавчий лист № 1-50/11. 10 серпня 2012 р. за № В-2/14412 [PERSON] було сформовано вимогу державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби ЛМУЮ. Із тексту даної вимоги стало відомо, що у межах виконавчого провадження ВП №32653726 згідно виконавчого листа № 1-50/11 від 09.04.2012 року відбувається примусове виконання в частині конфіскації майна [PERSON] , а саме автомобіля «Mercedes-benz S550», номерний знак [NUMBER] . Зважаючи на те, що власником вказаного автомобіля безперервно, тобто з моменту його первинної реєстрації 03.10.2008 року і до цього часу, був [PERSON] , і цей автомобіль ніколи у власності [PERSON] не перебував, накладення арешту, та звернення стягнення на майно є незаконним. Відповідно до рішення Галицького районного суду м. Львова від 15.02.2013 р. встановлено, що право власності на автомобіль марки Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер [NUMBER] , належить [PERSON] . Виконавчі дії з конфіскації вказаного транспортного засобу вчиняються Галицьким відділом ДВС ЛМУЮ в межах примусового виконання виконавчого листа № 1-50/11 про конфіскацію майна [PERSON] . Безпідставним є будь-яке обмеження права власності [PERSON] , який не має відношення до виконавчого провадження ВП №32653726. Відповідно до рішення Галицького районного суду м. Львова від 15.02.2013 р. у справі №1304/11141/12 за [PERSON] визнано право власності на автомобіль марки Мercedes-Вenz, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . Рішення набрало законної сили 26.03.2013 року. В той же час, як вбачається з відповіді Регіонального сервісного центру Львівської області №31/13-11-221 від 26.09.2019 p., згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів, на автомобіль «Mercedes-benz S550», номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] накладено арешт та/або заборона відчуження згідно постанови начальника СП ГПУ Жербицького В.Г. від 08.12.2008 вих. № 36349-08. Таким чином, не зважаючи на рішення Галицького районного суду від 15.02.2013 року, яким за [PERSON] визнано право власності на автомобіль марки Мercedes-Вenz, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , цей автомобіль досі знаходиться під арештом, помилково накладеним під час досудового слідства у кримінальній справі, вирок в якій вступив у законну силу. Просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 24.12.2019 року відкрито спрощене провадження у справі. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача та позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Головного управління ДФС у Львівській області та представник Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області подали до суду клопотання про слухання справи у їх відсутності у задоволенні позовних вимог просять відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомили. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного ріщення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що у 2008 р. [PERSON] придбав автомобіль Mercedes-Вenz S550, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] . 03 жовтня 2008 року автомобіль було поставлено на облік в органах Державної автомобільної інспекції, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 03.10.2008 року та державні реєстраційні номери [NUMBER] . Постановою начальника Слідчого відділу Генеральної прокуратури України Жербицького В.Г. від 08 грудня 2008 року накладено арешт на автомобіль «Mercedes-Вenz S550», номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску. Відповідно до повідомлення УДАІ у Львівській області № 36349-08 від 08.12.2008 року на автомобіль «Mercedes-benz S550», номерний знак [NUMBER] накладено обмеження на проведення реєстраційних операцій. Судом встановлено, що позивач не є підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальній справі. Відсутні також докази визнання авто речовим доказом у кримінальному провадженні. Відтак, накладення заборони на транспортний засіб є протиправним та порушує право власності, охоронюване законом. Згідно вимоги державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби ЛМУ від 10 серпня 2012 р. за № В-2/14412 вбачається, що у межах виконавчого провадження ВП №32653726, згідно виконавчого листа № 1-50/11 від 09.04.2012 року відбувається примусове виконання вироку в частині конфіскації майна [PERSON] , а саме - автомобіля «Mercedes-benz S550», номерний знак [NUMBER] . Згідно рішення Галицького районного суду м. Львова від 15.02.2013 р., право власності на автомобіль марки Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер [NUMBER] , належить [PERSON] . Виконавчі дії з конфіскації вказаного транспортного засобу безпідставно вчиняються Галицьким відділом ДВС ЛМУЮ в межах примусового виконання виконавчого листа № 1-50/11 . Відповідно до рішення Галицького районного суду м. Львова від 15.02.2013 р. у справі №1304/11141/12 за [PERSON] визнано право власності на автомобіль марки Мercedes-Вenz, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . Рішення набрало законної сили 26.03.2013 року. Згідно відповіді Регіонального сервісного центру Львівської області №31/13-11-221 від 26.09.2019 p., у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів міститься інформація, про те, що на автомобіль марки «Mercedes-benz S550», номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] накладено арешт та заборона відчуження, згідно постанови начальника СП ГПУ Жербицького В.Г. від 08.12.2008 вих. № 36349-08. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності на автомобіль набуто позивачем у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України, визначається виключно законами України. Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Нормами ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Такі правові регулювання містяться і в ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника. В даному випадку в діях позивача не встановлено неправомірної поведінки при купівлі автомобіля, майно придбано у законний спосіб, належним чином оформлено правовстановлюючі документи, сплачено відповідний податок за проведення перереєстрації транспортного засобу та проведено всі інші передбачені законом платежі. Таким чином, позивач є законним власником автомобіля, його права не звужені будь-яким рішенням компетентного органу, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved