Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути на його користь заборгованість у розмірі 341 175 гривень 72 копійок. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28.07.2012 року між [PERSON], з одного боку, та [PERSON], з другого боку, укладено договір позики, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 28.07.2012 та зареєстровано у реєстрі за №936. Відповідно до п. 1 Договору позики від 28.07.2012 року, позикодавець передав строком до 28.01.2013 року у власність позичальника грошову суму у розмірі 196 947,52 грн., що в еквіваленті складає 24 640 доларів США по курсу НБУ станом на 28.07.2012 року, без нарахування відсотків, який зобов'язується повернути всю вищевказану боргову суму до 28.01.2013 року. [PERSON] грошові кошти отримала від позикодавця повністю до до 28.01.2012 року, про що зазначено у п. 2 Договору Позики від 28.07.2012 року. [PERSON] згідно до графіку, встановленого п. 5 договору позики від 28.07.2012 року, сплатила боргову суму позичальнику у розмірі 2 200 доларів США. Однак, свої зобов'язання за договором позики щодо сплати залишку боргу у розмірі 22 440 дол. США до 28.01.2013 року [PERSON] в повному обсязі не виконала, погасивши з вищевказаної суми лише 440 доларів США. 19.02.2015 між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов щодо переуступки права вимоги та передача прав первісного кредитора новому кредитору відбулася шляхом оформлення заяви [PERSON], яка посвідчена 19.02.2015 року приватним нотаріусом ОМНО [PERSON] за реєстровим №254, згідно до якої 19.02.2015 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти з сумі 22 440 доларів США в рахунок повного виконання [PERSON] зобов'язань [PERSON] за договором позики, посвідченим приватним нотаріусом ОМНО [PERSON] 28.07.2012 за реєстровим №936. В даному випадку [PERSON]Ю, було здійснено відступлення права вимоги [PERSON] на підставі вказаної заяви. Відповідач не повернула позивачу суму боргу в еквіваленті 22\~000 доларів США. Починаючи з 19.02.2015 року, кредитором став [PERSON], до якого перейшли усі права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Отже, між сторонами було укладено договір переуступки права вимоги, який укладений з дотриманням вимог ст. 203 ЦК України. Відповідно до п. 1 Договору позики від 28.07.2012 року, в разі зміни офіційного курсу долару США за даними НБУ сума договору у гривні підлягає коригуванню пропорційно зміни цього курсу без додаткового погодження сторін. Окрім того, п. 8 Договору позики від 28.07.2012 року, передбачено наступне: «сторони домовились, що позичальник повертає позику частинами. У випадку прострочення строків повернення чергової частини боргу відповідно до п. 5 цього договору позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцю штраф у розмірі 12% від суми, вказаної у п. 1 цього договору, до дня її повернення позикодавцю з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час її повернення позикодавцю з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а якщо сума боргу не буде повернена протягом місяця після останнього дня прострочки платежу, то сторони передбачають встановлення пені від суми, вказаної в п. 1 цього договору в розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України за кожен день прострочки». Приймаючи до уваги вищезазначене, [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11.2016 року, по справі №523/18422/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON], про зобов'язання вчинити певні дії та визнання договорів припиненими та за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON], про стягнення боргу, з урахуванням ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11,2016 про виправлення описки: в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON], про зобов'язання вчинити певні дії та визнання договорів припиненими відмовлено; позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - [PERSON], про стягнення боргу - задоволено; визнано [PERSON] кредитором у зобов'язаннях, що виникли за Договором позики від 28.11.2012 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 28.07.2012, реєстровий № 936; стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] борг у розмірі 1 064 742,92 грн.; стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 3654 грн. Відповідно до даного рішення, сума боргу [PERSON] перед [PERSON] станом на 23.05.2016 року, становить 554 433,12 грн. (еквівалент 22 000 доларів США, курс НБУ - 2520.1506 грн. за 100.00 доларів США.), сума штрафу - 44 562,22 грн., сума пені - 465 747,46 грн. Приймаючи до уваги те, що до цього часу [PERSON] грошові кошти [PERSON] за договором позики не повернула, штраф та пеню не сплатила, позивач вважає, що у нього наявні достатні підстави для звернення до суду із позовом про стягнення курсової різниці, суми штрафу та пені за порушення боржником зобовязання за зазначеним договором позики. Так, відповідно до п. 1 Договору позики від 28.07.2012 року, в разі зміни офіційного курсу долару США за даними НБУ сума договору у гривні підлягає коригуванню пропорційно зміни цього курсу без додаткового погодження сторін. В рамках цивільної справи №523/18422/14-ц на користь позивача було стягнуто 554 433,12 грн., що за курсом НБУ станом на 23.05.2016 року склало 22000 доларів США (курс НБУ - 2520.1506 грн. за 100.00 доларів США.). Зазначена сума боргу за договором позики [PERSON] не погашена. У зв'язку з цим, позивач вважає, що сума договору у гривні підлягає корегуванню пропорційно зміни курсу долара США до гривні. У зв'язку з тим, що відповідно до умов договору в разі зміни офіційного курсу долару США за даними НБУ сума договору у гривні підлягає коригуванню пропорційно зміни цього курсу без додаткового погодження сторін (п. 1 договору), станом на 13.12.2017 року курс НБУ становив 27,177106 грн. за 1 доллар США та розмір основного боргу [PERSON] у гривні складав 597 896,33 грн. (22000 дол. США х 27.177106) = 597 896,33 грн. Таким чином, різниця між сумою основного боргу у гривні станом на 13.12.2017 року та сумою основного боргу, стягнутого рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11.2016 року по справі №523/18422/14-ц, становить 43 463,21 грн. (597896,33 грн. - 554 433,12 грн.). П. 8 Договору позики від 28.07.2012 року, передбачено наступне: «сторони домовились, що позичальник повертає позику частинами. У випадку прострочення років повернення чергової частини боргу відповідно до п. 5 цього договору позичальник зобов'язаний сплатити Позикодавцю штраф у розмірі 12% від суми, 12% від суми, вказаної у п. 1 цього договору, до дня її повернення позикодавцю з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час її повернення позикодавцю з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а якщо сума боргу не буде повернена протягом місяця після останнього дня прострочки платежу, то сторони передбачають встановлення пені від суми, вказаної в п. 1 цього договору в розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України за кожен день прострочки» Сума\~штрафу за\~неповернення позики,\~з урахуванням\~встановленого індексу\~інфляції за\~період з\~ 24,05,2016 р. по 13.12.2017 р., становить 9\~078 гривень 13 копійок. 15.07.2012Сума пені, передбачена п. 8 даного договору, за період з 24.05.2016 р. по 13.12.2017 р. становить 288\~634,38\~грн. Таким чином, загальна сума заборгованості за п. 8 договору позики від 13.17.2012 року, станом на 13.12.2017 рік перед [PERSON], яка підлягає стягненню з [PERSON], окрім раніше\~заявленої заборгованості,\~становить 341\~175,72\~грн.,включає в себе: курсова різниця між сумою основного боргу у гривні станом на 13.12.2017 та сумою основного боргу, стягнутого рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11.2016 р. по справі №523/18422/14-ц, у розмірі 43 463,21 грн.; штраф, передбачений п. 8 Договору позики, у розмірі 9 078,13 грн.; пеня, передбачена п. 8 Договору позики, у розмірі 288 634,38 грн. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, представник позивача надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка \~в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. У звязку з викладеним, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачки, яка була повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України.\~\~ Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено про те, що 8 липня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики,\~у відповідності до якого [PERSON] передала [PERSON] грошову суму у розмірі 196947 гривень 52 копійки,\~що в еквіваленті складало 24640\~доларів США, за курсом НБУ станом на 28 липня 2012 року (а.с.7); У відповідності до п.5 вищевказаного договору, [PERSON] зобов'язалась на вимогу [PERSON] сплачувати боргову суму, що в еквіваленті складає 24 640 доларів США згідно графіку. 19.02.2015 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у сумі 22 440 дол. США в рахунок повного виконання [PERSON] зобовязань [PERSON] за договором позики, що підтверджується заявою первинного кредитора за договором позики від 28.07.2012 р. [PERSON], яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 19.02.2015р., в реєстрі № 254. З урахуванням вищезазначеного, у відповідності до ст. ст. 512, 514, 516 ЦК України фактично відбулася заміна кредитора за Договором позики від 28.07.2012 року та новим кредитором за даним договором позики, починаючи з 19.02.2015р., став [PERSON], до якого перейшли усі права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (а.с.8); Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 24.11.2016 року, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON], про зобовязання вчинити певні дії та визнання договорів припиненими відмовлено. Позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON], про стягнення боргу задоволено. Визнано [PERSON] кредитором у зобовязаннях, що виникли за Договором позики від 28.11.2012р., укладеним між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 28.07.2012р., реєстровий № 936. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг у розмірі 781 313,73 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 3 654 грн. (а.с.2527); Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 24.11.2016 року, виправлено описку допущену\~в рішенні Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11.2016 року, а саме 4 абзац резолютивної частини викладено в наступній редакції: «Стягнути з [PERSON] ([INFO], ІПН [NUMBER], зареєстрована за адресою: [INFO], б. 5, кв. 15) на користь [PERSON] ([INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], б. 101/103, кв. 5) борг у розмірі 1 064 742,92 грн.» (а.с.28); Відповідно до розрахунку, з яким погоджується суд, загальна сума заборгованості за п. 8 договору позики від 13.17.2012 року, станом на 13.12.2017 рік перед [PERSON],\~яка підлягає\~стягненню з\~[PERSON],\~ \~складає у\~розмірі 341\~175,72\~грн.,включає в себе: курсова різниця між сумою основного боргу у гривні станом на 13.12.2017 та сумою основного боргу, стягнутого рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11.2016 р. по справі №523/18422/14-ц, у розмірі 43 463,21 грн.; штраф, передбачений п. 8 Договору позики, у розмірі 9 078,13 грн.; пеня, передбачена п. 8 Договору позики, у розмірі 288 634,38 грн. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За змістом ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов»язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов»язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 01.10.2014 року у справі №113цс14. Згідно з ч. 1\~ст. 598 ЦК України\~зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях\~599,\~600,\~604-609 ЦК України. Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов»язання, як ухвалення судового рішення про задоволення вимог позикодавця, слід дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог позивача, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє позивача права на отримання сум, передбаченим ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Передбачене законом право позикодавця вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від позичальника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати позикодавцю. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції розраховується, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Відповідно дост. 1 Закону України «Про Національний банк України»\~офіційний валютний курс - курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України як уповноваженим органом держави. Згідно з ч. 1\~ст. 36 цього Закону Національний банк\~встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його. Частинами 1, 2\~ст. 533 ЦК України\~передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Виходячи з того, що на дату виконання рішення і сплати гривневого еквівалента отриманих за договором позики доларів США курс цієї валюти зріс, тому в даному випадку слід зазначити про порушене право позивача на отримання всієї суми боргу, яка є еквівалентною переданій ним за договором сумі, і для відновлення цього права, отримання повної суми, останній мусить зробити витрати, які є збитками в розумінні п. 2 ч. 1\~ст. 22 ЦК України. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений ч. 2\~ст. 16 ЦК України. До таких способів належить, серед іншого, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, наявні в матеріалах справи докази дають підстави для висновку про те, що відповідачка тривалий час ухиляється від добровільного виконання рішення суду, за цей час курс долара США змінився, у звязку з чим позивачу були завдані збитки у вигляді курсової різниці. Відповідачем не надано доказів щодо наявності обставин, які б перешкоджали її виконати рішення і тим самим мінімізувати збитки позивача. При таких обставинах позовні вимоги підлягають задоволенню.\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до ст.141\~ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 3\~411 гривень 76 копійок. На підставі викладеного, та

Outcome: approved