Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» грошову суму у розмірі 116844,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] з 29.02.2000 року по 13.08.2018 року перебував в трудових відносинах з акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське», - звільнений на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України (невідповідність займаній посади за станом здоров`я). Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоров`я, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров`ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Час роботи на підприємстві став причиною виникнення та розвитку у [PERSON] професійних захворювань, а саме: - хронічна попереково-крижова радикулопатія, хронічний бронхіт, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07.11.2019 року професійні захворювання у позивача виникли в зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовленим впливом шкідливого фактора (пил, робоча поза, фізичне навантаження, нахили корпусу, шум). За результатами медичного освідкування 17.12.2019 року в медико-соціальній експертній комісії позивачу встановлено третя група інвалідності та 65% втрати працездатності безстроково. Саме за встановленням шестидесяти п`яти відсоткового ступеню втрати професійної працездатності, [PERSON] просить стягнути з ПрАТ «Ш/у Покровське» моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач втратив значний ступінь професійної працездатності, має серйозні порушення здоров`я із стійкими розладами функцій організму, обумовленими наслідками професійного захворювання, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення нормальних життєвих зв`язків; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, проходячи курси лікування (амбулаторно і стаціонарно), неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров`я позбавляє позивача можливості домашнього затишку, обмежує можливість спілкування з близькими, що також негативно впливає на душевний та емоційний стан. Наслідки захворювання проявилися і в побуті, оскільки через хронічні болі в попереку позивач не змозі піднімати важкі речі, виконувати тривалу роботу по дому. Внаслідок вказаного, позивач відчуває свою неповноцінність, постійне хвилювання, емоційна напруга призводить до погіршення стосунків в родині та з оточуючими. Моральну шкоду [PERSON] оцінює у розмірі 116844,00 гривень. При цьому, заявляючи такі вимоги наведено таких розрахунок: 14 місяців (з 13.08.2018 року день звільнення та по 15.10.2019 року встановлення діагнозу (професійного захворювання) х 4173,00 гривень (мінімальна заробітна плата за 2019 рік) = 58422,00 гривень, що є мінімальною сумою на відшкодування моральної шкоди, однак на думку позивача є недостатньою, тому підлягає помноженню двічі, що відповідатиме справедливій сатисфакції за розвиток хронічного професійного захворювання, яке спричинило втрату професійної працездатності (а.с. 1-4) Ухвалою суду від 03.02.2020 року за позовною заявою [PERSON] до ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с. 64). 25 березня 2020 року ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на позовну заяву, в порядку ст. 278 ЦПК України, подано відзив, з викладенням заперечень проти заявлених [PERSON] вимог. Так, відповідач вважає позовні вимоги безпідставно завищеними, заявлена сума компенсації не відповідає вимогам розумності та справедливості. Відповідачем позов визнано частково, не має заперечень проти присудження моральної компенсації в сумі 26000 гривень (із умовного розрахунку 400 гривень за кожний відсоток втрати працездатності). Позиція представника відповідача по суті справи базується на відсутності висновку медичних органів з чітким фіксуванням факту спричинення позивачу моральної шкоди. Також у відзиві представник відповідача при визначені розміру моральної шкоди просить врахувати, що позивач при укладанні трудового договору був обізнаний про умови праці, небезпечні і шкідливі виробничі фактори, тому усвідомлював ризик можливості ушкодження його здоров`я. Крім того, за переконанням представника відповідача безпосередньо [PERSON] в порушення ст. 14 Закону України «Про охорону праці» сприяв розвитку професійного захворювання, оскільки починаючи з 2015 року знав про погіршення стану здоров`я, неодноразово звертався до лікарів, однак не повідомляв адміністрацію ПрАТ «Ш/у «Покровське» про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу або менш важку працю. Більш того, ПрАТ «Покровське» звернуто увагу суду, що кожен рік позивач зобов`язаний проходити обов`язкові медичні огляди як працівник, що працює в шкідливих та важких умовах, та згідно пройдених в 2015-2018 р.р. медоглядів позивач був визнаний таким, що може працювати у підземних умовах. Відповідач звертає увагу суду, що згідно аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків - розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, встановлених МСЕК: при 10 % дорівнює 3000,00 гривень, при 30 % - 9000,00 гривень, при 80 % - 24000,00 гривень. Крім того, відповідач при розгляді справи та визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, просить врахувати, що позивачу виплачуються значні страхові виплати від Фонду соціального страхування, пенсія за віком та пенсія за інвалідністю (а.с. 69-70). Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Позивачем [PERSON] , представником позивача адвокатом Павловою О.О., в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, надіслано на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в їх відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог сторона позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Представник відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» Маляренко Б.О. (уповноважений довіреністю) надав заяву про розгляд справу в його відсутність, просить ухвалити рішення з урахуванням долучених до матеріалів справи письмових пояснень (відзиву). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. [PERSON] в період часу з 29.02.2000 року перебував в трудових відносинах з акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (до зміни найменування: ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1», ВАТ «Шахтоуправління «Покровське», «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1») працював на різних посадах гірником підземним, гірномонтажником підземним, проходчиком підземним з повним робочим днем в шахті; 13.08.2018 року звільнений за п. 2 ст. 40 КЗпП в зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я (підтверджено записами в трудовій книжці позивача - а.с. 17-19). За результатами засідання Центральної лікарсько-експертної комісії складено медичний висновок № 2543 від 22.10.2019 року про наявність у [PERSON] професійного захворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія ліворуч в стадії неповної ремісії з помірним статико-динамічним порушеннями та больовим синдромом; хронічний бронхіт ІІ ступеню фаза затухаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легкий ступінь захворювання професійні, встановлені вперше (а.с. 29). При цьому, в якості обґрунтування встановлення професійної категорії захворювань в даному медичному висновку зазначено: дані клінічного обстеження; динаміка захворювань, їх розвиток під час роботи в шкідливих умовах праці; інформація про умови праці, представлена в інформаційній довідці, за якою позивач по справі підлягав комплексній дії несприятливих виробничих факторів (фізичне навантаження, робоча поза, вимушені нахили тулубу, шуму), параметри яких перевищували допустимі величини; пилу, концентрації якого перевищували ГДК; стаж в шкідливих умовах праці 21 років (а.с. 29). Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за Формою П-4, складеного 07.11.2019 року комісією з залученням головного спеціаліста відділу гігієни праці та атестації робочих місць за умовами праці управління за питань праць Головного управління Держпраці у Донецькій області, завідувача сектору профілактики страхових випадків страховий експерт з охорони праці Покровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, директора з охорони праці та промислової безпеки ПрАт «Шахтоуправління «Покровське», провідного інженера з обліку і аналізу травматизму та професійних захворювань ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», голови профспілки ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», профпатолога КНП Мирноградської міської лікарні Мирноградської міської ради - професійні захворювання у позивача [PERSON] виникли в зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактору: пил (переважно фіброгенної дії фактична величина 8,6 196,8 мг/куб.м, при нормативному значенні 2 мг/куб.м.), виробничий шум (фактична величина 80-90 дБА при нормативному значенні 80дБА); важкість праці (нахили тулубу - фактична кількість 140-230 разів при нормативному значені до 100 разів; знаходження у нахилоному положенні до 30 градусів 22-52 % часу зміни, в позі «стоячи» 40 % часу зміни при нормативному значенні знаходження у нахилоному положенні до 30 градусів 25 % часу зміни у вимушеній позі до 10 %, у позі «стоячи» до 60 % часу зміни); фізичне динамічне навантаження (потужність зовнішньої роботи при роботі за участю м`язів нижніх кінцівок і тулуба 194,4 298,3 Вт при нормативному значенні 90 Вт при навантаженні з переважною участю м`язів рук та плечового поясу фактичне значення 89-116,7 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що піднімається та переміщується вручну, фактичне значення 40 кг, при нормативному значенні 30 кг) а.с. 11-14. Згідно епікризу з історії хвороби № 1318-138 [PERSON] знаходився на лікуванні з Мирноградській центральній районній лікарні з 15.02.2018 року по 28.02.2018 року, діагноз: гостра вертеброгення провобічна цервікбрахіаглія з больовим, м`язово-тонічним синдромами; скарги на біль у шийному та поперековому відділі хребта (а.с. 43). Згідно виписки із медичної стаціонарного хворого № 7758/1347 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 07.11.2018 року по 20.11.2018 року в Мирногрдаській центральній міській лікарні, діагноз хронічний бронхіт, пневмоконіоз, хронічна вертеброгення попереково-крижова ридикулопатія, стан після операції мікродискектомії 30.05.2018 року; скарги на загальну слабкість, періодичний переважно сухий кашель, з виделенням слизового мокротиння, задишку при мінімальному фізичному навантаження, швидку втомлюваність, постійні неінтенсивні болі в попереку з ірадіацією в ноги (а.с. 38). Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 8216 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 26.11.2018 року по 07.12.2018 року в Мирноградській центральній міській лікарні з 26.11.18 року по 07.12.2018 року, діагноз хронічна вертеброгенна радикулопатія (остеохондроз хребта), стадія загострення з вираженим больовим синдромам; скарги на виражений біль у поперековому відділу хребат з іррадіацією в ногу, посилюючу при найменших рухах, оніміння та слабкість у нозі, утруднення при ходьбі, оніміння в руках, також турбує періодично сухий кашель, задишка, швидка втомлюваність (а.с. 37). Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № [NUMBER] [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 17.07.2019 року по 26.07.2019 року в неврологічному відділенні Мирногрдаської центральної міської лікарні, діагноз: вертеброгенна цервікальна радикулопатія, хронічний бронхіт; скарги на біль у поперековому та шийному відділі хребта з ірадіацією в ніжні та верхні кінцівки, оніміння в руках, ногах, судомні стягування у нижніх кінцівках, загальну слабкість, задишку, швидку втомлюваність, утруднення при ходьбі (а.с. 42). Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] перебував з 14.01.2019 року по 23.01.2019 року на стаціонарному лікуванні в комунальному закладі «Мирноградський центр первинної медико-санітарної допомоги», діагноз: вертеброгенна радикулопатія (а.с. 35). Згідно виписки № 957 із медичної карти стаціонарного хворого позивач [PERSON] перебував в період часу з 01.10.2019 року по 16.10.2019 року на стаціонарному лікуванні в Клініці професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І Кундієва Національної академії медичних наук України»; основний діагноз: хронічна радикулопатія ліворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затухаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз; хронічна двобічна сенсоральна приглухуватість, захворювання професійні, встановлені вперше (а.с. 28). Згідно магнитно-резонансної томографії попереково-крижового відділу хребта від 18.04.2010 року у [PERSON] виявлено начальні прояви хондрозу попереко-крестцового відділу хребта (а.с. 31). Згідно магнитно-резонансної томографії шийного відділу хребта від 07.05.2018 року у [PERSON] виявлено МР-ознаки гриж міжпозвоночних дисків, остеохондроз, спонділоартроз (а.с. 45). Згідно магнитно-резонансної томографії попереково-крижового відділу хребта від 04.09.2018 року у [PERSON] виявлено МР-ознаки протрузій міжпозвонкових дисків, остеохондров (а.с. 36). Згідно МСКТ органів грудної клітки від 08.11.20218 року у [PERSON] виявлено КТ-ознаки двостороннього нодулярного паттерна (а.с. 40). До матеріалів справи долучено копії протоколів засідання лікарсько-консультативної комісії про безперервне перебування [PERSON] з 03.05.2018 року на лікуванні в Мирноградській центральній міській лікарні, діагноз: гострий остеохондроз, скарги на головний біль, запаморочення, оніміння рук, біль у попереку, нижніх кінцівках: - № 105 від 05.06.2018 року: з 06.06.2018 року по 19.06.2018 року (а.с. 49); - № 115 від 19.06.2018 року: з 20.06.2018 року по 03.07.2018 року (а.с. 50); - № 124 від 03.07.2018 року: з 04.07.2018 року по 17.07.2018 року (а.с. 51); - № 134 від 17.07.2018 року: з 18.07.2018 року по 26.07.2018 року (а.с. 52); - № 141 від 26.07.2018 року: з 27.07.2018 року по 02.08.2018 року (а.с. 53); - № 146 від 02.08.2018 року: з 03.08.2018 року по 09.08.2018 року (а.с. 54); - № 151 від 09.08.2018 року направлений на консультацію профільних фахівців Інститут нейрохірургії ім. Ромоданова м. Київ (а.с. 56). Згідно протоколу засіданні лікарсько-консультативної комісії Мирноградської ЦМЛ № 162 від 27.08.2019 року за діагностуванням у [PERSON] вертеброгенної радикулопатії, хронічного бронхіту, приглухуватості позивача направлено на МСЕК для огляду (а.с. 57). 17.12.2019 року [PERSON] оглянутий в Обласній профпатологічній медико-соціальній експертній комісії м. Слов`янськ та встановлено ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням 65 % (за сукупністю хронічна попереково-крижова радикулопатія, хронічний бронхіт, приглухуватість) безстроково, встановлена 3 група інвалідності, що підтверджується довідками серійний номер [NUMBER] ААБ № 416680, серія [NUMBER] ААА № 087702 (а.с. 20). На підставі зазначених доказів позивач [PERSON] ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з розвитком професійних захворювань, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Приписами\~ст. 173 КЗпП України\~за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, фати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого їм органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008р. по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018р. по справі №210/5023/15-ц. Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП). У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07.11.2019 року вбачається, що підприємством, з яким позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах, та на якому отримав захворювання з втратою 65 % професійної працездатності є акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», відповідач по справі. Суд вказує на безпідставність доводів представника відповідача про те, що вимоги є безпідставними, оскільки позивач працював на підприємстві свідомо, добровільно, знаючи, що специфіка роботи по його професії передбачає працю в шкідливих умовах для здоров`я. Так, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону праці» позивач мав право відмовитися від виконання роботи, якщо створилася виробнича ситуація чи навколишнє середовище небезпечне для його життя чи здоров`я. Суд акцентує увагу, що якщо засоби виробництва прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, то умови праці мають бути безпечними. Так, в Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07.11.2019 року вказано висновок про наявність шкідливих умов праці [PERSON] по пилу 3 клас 4 ступінь, по шуму 3 клас 2 ступінь; по важкості праці 3 клас 3 ступінь (а.с. 11-14), при цьому згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Актом про проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання стверджується, що наявна вина працедавця. Суд також не приймає викладене в письмовому відзиві посилання представника відповідача на те, що факт спричинення позивачу моральної шкоди є недоведеним, оскільки будь-яких додаткових висновків, експертиз в даному випадку не потрібно, оскільки наявна стійка втрата працездатності позивача, та встановлення останньому другої групи інвалідності. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сукупність наданих позивачем доказів: трудова книжка позивача, трудова книжка позивача, акт розслідування професійного захворювання, медичний висновок центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання, епікризи, довідки МСЕК, - підтверджують факт завдання позивачу моральної шкоди. Згідно роз`яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Суд при розгляді справи вважає доцільним акцентувати увагу, що Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 07.11.2019 року засвідчено, що причиною розвитку у позивача професійного захворювання є тривалий період роботи у шкідливих умовах праці, обумовленим впливом шкідливого фактору (п. 17 Акту). Не заслуговують на увагу також посилання представника відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на те, що позивач за роботу у шкідливих та небезпечних умовах праці користувався скороченням тривалості робочого часу, правом на пільгове пенсійне забезпечення та іншими компенсаціями, які надаються в порядку визначеному законодавством (зокрема призначення пільгової пенсії, проведення страхових виплат). Суд зазначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування, що узгоджується з положенням ч. 3 ст. 23 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про охорону праці». По суті інших доводів представника відповідача (приховування позивачем погіршення стану здоров`я, не повідомлення про наявність підстав для переведення на іншу роботу або звільнення із наданням встановлених законодавством пільг та гарантій), - суд реагує наступним. Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення «Проніна проти України»). Доводи відповідача в зазначеній частині не дають підстави вказати на їх суттєвість в розгляді справи. Суд вважає, що з причини розвитку професійного захворювання, позивач [PERSON] зазнав фізичну біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв`язках (з причини частого звернення до медичних установ позбавлений можливості проводити час зі своєю родиною, часте перебування на лікарняному впливало на виробничі відносини), неможливість їх поновлення. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства», але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоров`я, значну ступінь втрати професійної працездатності в досить молодому віці, втрату виробничих здібностей, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, - вважає необхідним задовольнити вимоги щодо компенсації моральної шкоди, стягнувши з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 38000,00 гривень. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивач [PERSON] в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судових витрат, тому передбачений п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного закону розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (розмір визначено з урахуванням дати подачі позову до суду). Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України, ст. ст.153,\~237-1 КЗпП України,

Outcome: partial