Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду із цивільним позовом пред'явленим до відповідачки [PERSON] в якому просив стягнути із останньої грошову суму в розмірі 15903 гривень, які позивач витратив на ремонт будівлі розташованої в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала частково. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступного висновку. У 2011 відповідачка [PERSON] переїхала на постійне місце проживання із с.Богданівка Доманівського району Миколаївської області в м.Новий Буг Миколаївської області, придбавши житловий будинок по [ADDRESS]. Оскільки при переїзді на нове місце проживання у позивачки не було коштів для поточного ремонту житлового приміщення вона перебуваючи у родинних стосунках із позивачем на рівні двоюрідної сестри, за усною домовленістю здійснювала ремонт вищевказаного домоволодіння за кошти позивача, при чому, на думку останньої, таку допомогу по ремонту приміщення [PERSON] надавав без боргових зобов'язань, а як матеріальну допомогу рідні. По закінченню ремонту будинку по [ADDRESS], позивач [PERSON] звернувся до відповідачки [PERSON] із вимогою повернути кошти витрачені ним на ремонт. Як видно із досліджених судовому засіданні матеріалів кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №12013160270000990 від 02.10.2013 року за заявою [PERSON], той дійсно за власні кошти купував будівельні матеріали на ремонт домоволодіння де проживає відповідачка, що по [ADDRESS], проте у останнього відсутній повний перелік чеків та товарних накладних на підтвердження суми пред'явленої до стягнення. Також [PERSON] визнав той факт, що відповідачкою йому були передані кошти в розмірі 5 000 гривень в рахунок частки погашення боргу за ремонт домоволодіння. Відповідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.3 ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти в письмовій формі. Оскільки сторонами у справі був вчинений правочин на суму що перевищує двадцять неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, такий правочин мав бути вчинений у письмовій формі. Разом із тим, відповідно до вимог ч.2 ст.218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Таким чином, оскільки позивач здійснюючи ремонт будівлі за власні кошти вчинив дію, а позивачка достовірно знаючи про такий ремонт не заперечувала в його проведені за рахунок коштів позивача, підтвердила її, суд вважає такий правочин дійсним і таким що породжує права та обов'язки кожної із сторін. Із відносин сторін у справі вбачається, що між ними був укладений договір підряду. Так відповідно ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно ч.1 ст.839 ЦК України підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Разом із тим ч.2 ст.843 ЦК України наголошує, що якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Розраховуючи суму заборгованості відповідачки перед позивачем суд виходить із наявних у справі письмових доказів, витрат позивача на ремонт будинку розташованого в [ADDRESS], а саме: накладної магазину «Фітінг» від 02.09.2013 року на суму - 2074 грн.; накладної ПП «[PERSON]» від 17.09.2012 року на суму 475 грн.; товарного чеку 1 від 11.09.2012 року на суму 950 грн.; накладної ПП «[PERSON]» від 29.08.2011 року на суму 2085 грн.; накладної ПП «[PERSON]» на суму 334 грн.; розпискою про внесення дольової частки коштів на суму 1580 грн. Разом із тим, суд не враховує накладну надану позивачем від 08.07.2012 року ПП «[PERSON]» на суму 3050 гривень про придбання вікон, оскільки відповідачка не визнала розміру вказаних затрат і надала оригінал квитанції про придбання таких вікон 29.08.2011 року в ПП «[PERSON]» на суму 2085 гривень, що в судовому засіданні визнав і сам позивач. Крім того, позивачем був наданий письмовий розрахунок витрат на ремонт вищезгаданого домоволодіння суму заборгованості в якому відповідачка визнала частково. Оскільки в позивача відсутні розрахункові квитанції або чеки на підтвердження наданих ним письмових розрахунків, суд вбачає за необхідне та правильне стягнути суму в розмірі, що визнає сама відповідачка: 300 гривень за обробку вікон (на заявлену позивачем суму в 500 гривень); 450 гривень за придбану цеглу у гр.[PERSON], яка в судовому засіданні в якості свідка підтвердила факт придбання у неї 450 цеглин по 1 гривні за штуку; 200 гривень за стійки під газопровід; 350 гривень за піноблок; 140 гривень за плитку в газ плиту. Таким чином загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем з розрахунку суду та з урахуванням фактично підтверджених (визнаних) виплат на ремонт будинку [ADDRESS] становить 8938 гривень. Крім того в судовому засіданні був встановлений факт, що відповідачка добровільно повернула позивачеві частину боргу в розмірі 5000 гривень, що визнав і сам [PERSON] Отже залишкова сума боргу відповідачки перед позивачем становить 3938 гривень. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір при подачі позову до суду.

Outcome: partial