Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] належить йому, позивачу [PERSON] , на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири. Згідно п.7.1. Договору купівлі-продажу квартири від 18.06.2020 року продавець [PERSON] зобов`язувався забезпечити зняття з реєстрації місця проживання зареєстрованих у відчужуваній квартирі осіб, в тому числі і відповідача [PERSON] , до 01.09.2020 року, однак дане своє зобов`язання не виконав до сьогоднішнього часу, посилаючись на те, що фактичне місце проживання відповідача [PERSON] йому не відоме, так як ще у квітні 2016року він виселився з даної квартири та забравши всі свої речі, виїхав у Польщу. Факт реєстрації відповідача [PERSON] у даній квартирі підтверджується даними будинкової книги для прописки громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] . З часу укладення договору купівлі-продажу даної квартири і по даний час у квартирі відповідач [PERSON] не проживає та фактичне його місце перебування (знаходження) йому невідоме, що стверджується актом ПП «Борислав Комфорт» від 13.10.2020року. У зв`язку з припиненням попереднім власником [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , відповідач [PERSON] , якому попередній власник давав дозвіл на проживання у даній квартирі, втратив право на користування даною квартирою. Позивач [PERSON] у судовому засіданні не з`явився, про причину неявки суд не повідомив. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечила проти винесення судом заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву. Крім того, відповідач повідомлявся про день та час розгляду справи в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Таким чином, відповідно до вищевказаних положень ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України справа розглянута у його відсутність. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши думку представника позивача, свідка оглянувши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] , на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, який посвідчено приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Паньків Г.О. 18 червня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 487, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 18 червня 2020 року за реєстраційним №2029430646103. Згідно п.7.1. Договору купівлі-продажу квартири від 18 червня 2020 року продавець [PERSON] зобов`язувався забезпечити зняття з реєстрації місця проживання зареєстрованих у відчужуваній квартирі осіб, в тому числі і відповідача [PERSON] , до 01 вересня 2020 року, однак дане своє зобов`язання не виконав до сьогоднішнього часу, посилаючись на те, що фактичне місце проживання відповідача [PERSON] йому не відоме, так як ще у квітні 2016року він виселився з даної квартири та забравши всі свої речі, виїхав у Польщу. Факт реєстрації відповідача [PERSON] у даній квартирі підтверджується даними будинкової книги для прописки громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] . З часу укладення договору купівлі-продажу даної квартири і по даний час у квартирі відповідач [PERSON] не проживає та фактичне його місце перебування (знаходження) йому невідоме, що стверджується актом ПП «Борислав Комфорт» від 13 жовтня 2020 року. У зв`язку з припиненням попереднім власником [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , відповідач [PERSON] , якому попередній власник давав дозвіл на проживання у даній квартирі, втратив право на користування даною квартирою. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст.317ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст.391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма визначає право власника, житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в спірній квартирі, чим порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. На підставі вищевикладеного суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим, обставини, зазначені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 840,80 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved