Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області до Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на: - земельну ділянку площею 1,02 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області; - земельну ділянку площею 0,24 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 02.03.2010 року померла його дружина [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: - земельної ділянки площею 1,02 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №058435; - земельної ділянки площею 0,24 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вербківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право власності на землю серії ТР №058435. Позивач вважає, що саме він повинен успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги. Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Окрім цього в позовній заяві позивач зазначає, що існують розбіжності в актовому записі про смерть та Державному акті на право власності на земельну ділянку, а саме, в Свідоцтві про смерть його дружина вказана як [PERSON], а в Державному акті вона зазначена як [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача [PERSON] Відповідач - представник Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що 02.03.2010 року у віці 60 років в с.Діброва Монастириського району Тернопільської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №098412 виданого 03.03.2010 року, актовий запис №07. Ще за життя померлій належали: - земельна ділянка площею 1,02 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вербківської сільської ради (на даний час Коропецька селищна рада Територіальної громади Рішення №173 від 14.07.2015 року 6 скликання 37 сесії Вербківської сільської ради, Рішення №952 від 29.07.2015 року 57 сесії 6 скликання Коропецької селищної ради, Рішення №9 від 10.12.2015 року 7 скликання першої сесії Коропецької селищної ради) Монастириського району Тернопільської област, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №058435, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №37/86-15 від 05.11.2015 року; - земельної ділянки площею 0,24 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вербківської сільської ради (на даний час Коропецька селищна рада Територіальної громади) Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право власності на землю серії ТР №058435, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №37/86-15 від 05.11.2015 року. Разом з тим, як убачається з позовної заяви та доданих до матеріалів справи документів, існують розбіжності в актовому записі про смерть та Державному акті на право власності на земельну ділянку, а саме, в Свідоцтві про смерть імя дружини позивача вказане як [PERSON], а в Державному акті вона зазначена як [PERSON]. Зверненням [PERSON] до Монастириського районного суду є те, що в Державному акті виданому на імя [PERSON] невірно вказане її по батькові. В даному випадку встановлення такого факту необхідно позивачу для визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Відомостями, які підтверджують факт належності [PERSON] Державного акта на право власності на землю серії ТР №058435 є дані, вказані в довідці №44 від 10.02.2016 року, виданій виконавчим комітетом Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області З вищезазначеного випливає, що при складанні правовстановлюючого документа органом, який його складав, була допущена помилка при записі по батькові заявника. А тому беручи вищевказане до уваги та аналізуючи всі подані позивачем докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що «Данцевич Таскіря Давлетшинівна» і «Данцевич Таскіря Даглетишилівна», є одна і та ж особа. Отже, факт належності [PERSON] Державного акту серії ТР №058435, підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив. Родинні відносини між позивачем [PERSON] та померлою 02.03.2010 року [PERSON], підтверджуються свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії І-СН №436243 зареєстрованого в [INFO] міським відділом ЗАГС, згідно якого [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище «Панова» на «Данцевич». Беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що [PERSON], згідно ст. 1261 ЦК України має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] яка померла 02.03.2010 року, як спадкоємець за законом першої черги. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність правовстановлюючих документів [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як слідує з матеріалів справи оригінал Державного акту був втрачений про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністровя» №38 (7120) від 02.10.2015 року. Згідно даного повідомлення вбачається, що державний акт на право власності на землю серії ТР №058435, виданого Монастириською райдержадміністрацією 13.11.2002 року №238 [PERSON], загублений. На даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат державного акта на право власності на земельну ділянку може лише її власник. Окрім цього, з 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно і як вбачається з відповіді Відділу держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області №29-1912-0.9-261/2-16 від 14.03.2016 року, наданої на запит адвоката [PERSON], Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягають обовязковій державній реєстрації. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельні ділянки згідно закону після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. Як вже було встановлено з матеріалів справи, позивач перебуває в родинних відносинах з померлою [PERSON], а саме, є її чоловіком. А тому, беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що [PERSON] має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] яка померла 02.03.2010 року, як чоловік померлої та спадкоємець першої черги. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливість з даних причин оформити спадщину в установленому законом порядку доведена матеріалами справи. Спадкове майно [PERSON] фактично прийняв оскільки на час смерті та відкриття спадщини був зареєстрованим та проживав з померлою в с.Діброва Монастириського району Тернопільської області де вона і померла, що підтверджується довідкою №44 від 10.02.2016 року виданою виконавчим комітетом Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було предявлено, а [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], тому є підстави визнати за ним право власності на зазначене майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються земельні ділянки. На підставі викладеного

Outcome: approved