Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , ідентифікаційний код [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрований: [ADDRESS] , ідентифікаційний код [NUMBER] заборгованість за Договором позики 09.11.2016 від 09 листопада 2016 року в сумі 91000 (дев`яносто одна тисяча) Євро 00 євроцентрів боргу. Судові витрати по справі покласти на відповідача. В обґрунтування вимог позивач покликався на те, що 09 листопада 2016 року в м. Сантадер (Іспанія) він уклав у письмовій формі з відповідачем [PERSON] Договір позики 09.11.2016 року, згідно з яким передав тому грошові кошти у сумі 91 000,00 (дев`яносто одна тисяча) Євро 00 євроцентів, з умовою їх повернення до 01 травня 2017 року. Відповідно до параграфу 1 Договору позики, позичальник зобов`язаний погасити всю суму позики позикодавцю найпізніше 01 травня 2017 року готівкою (в доларах Євро) або на розрахунковий рахунок позикодавця. Станом на 05 липня 2017 року відповідач свої зобгав`язання не виконав, а тому він змушений звернутись до суду з позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]. , що діє по довіреності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задоволити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] . позовні вимоги визнала. Суд, заслухавши представника позивача, дослідив матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, згідно Договору позики, укладеного у письмовій формі, від 09 листопада 2016 року позивач [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у сумі 91 000,00 (дев`яносто одна тисяча) Євро 00 євроцентів, з умовою їх повернення до 01 травня 2017 року. (а.с.4) Відповідно до параграфу 1 Договору позики, позичальник зобов`язаний погасити всю суму позики позикодавцю найпізніше 01 травня 2017 року готівкою (в доларах Євро) або на розрахунковий рахунок позикодавця. Встановлено, що станом на 05 липня 2017 року відповідач свої зобов`язання не виконав. Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. А також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, порушення, невизнання, оспорювання субєктивного права є підставою для звернення кожної особи до суду за захистом свого особистого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми боргу за договорами позики є обґрунтованими, такими що підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 16, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 61 88 ЦПК України,

Outcome: approved