Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 40000,00 грн., вказавши в заяві, що 24.10.2017 року між ним та відповідачем був укладений договір позики грошей, згідно якого він надав відповідачу позику - грошові кошти в сумі 40000,00 грн., зі строком повернення протягом 3 місяців. В той же день на підтвердження укладення договору позики відповідач видав позивачу відповідну розписку. Відповідно до умов договору, позичальник зобов`язаний повернути грошові кошти готівкою в строк до 24.01.2018 року. Позивач виконав свої зобов`язання за договором позики, передав позичальнику грошові кошти у вказаній сумі, що підтверджено підписом відповідача в договорі позики грошей від 24.10.2017 року. Відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором позики та не повернув у обумовлений строк борг у зазначеній сумі. На його кількаразові вимоги відповідач не реагує, добровільно повернути кошти не бажає, у зв`язку з чим він вимушений звернутися в суд з позовом. Просить стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 40000,00 грн. та понесені ним витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, представлені докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 24.10.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошей, згідно якого позивач надав відповідачу позику - грошові кошти в сумі 40000,00 грн., зі строком повернення протягом 3 місяців. В той же день на підтвердження укладення договору позики відповідач видав позивачу відповідну розписку. Відповідно до умов договору, позичальник зобов`язався повернути грошові кошти готівкою в строк до 24.01.2018 року. Позивач виконав свої зобов`язання за договором позики, передав позичальнику грошові кошти у вказаній сумі, що підтверджено підписом відповідача в договорі позики грошей від 24.10.2017 року. Після спливу вказаного строку відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вищезазначеним договором належним чином не виконав, отримані від [PERSON] гроші не повернув. 11.11.2019 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про повернення боргу, що підтверджується копією вимоги та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.10-12). Разом з тим, відповідач на вимоги позивача не реагує, добровільно повернути кошти не бажає, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись в суд з позовом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зобов`язання виникають з цивільних прав і обов`язків, підставами виникнення яких є договори та інші правочини, як зазначено у ст.11 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно зі ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти) у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідач не спростував вказаних обставин, позов визнав, про що надав заяву до суду. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved