Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнення з неї на його користь аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів прибутку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2019 року та його повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , проте, з 2013 року не проживає з дитиною, не займається його фізичним та духовним розвитком, не утримує та не цікавиться його станом здоров`я, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. З цих підстав, з метою захисту інтересів дитини, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач та його представник адвокат Пухтаєвич О.О. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити, не заперечують проти проведення заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чинно через оголошення на офіційному сайті Куп`янського міськрайонного суду Харківської області через офіційний веб-сайт судової влади України, причину неявки до суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, поважності неявки не убачається, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи: органу опіки та піклування в особі Куп`янського міськвиконкому Харківської області в судовому засіданні просить позов задовольнити в повному обсязі. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (запис поновлено повторно), виданим 30 жовтня 2018 року Куп`янським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області (а.с. 6). Заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16 серпня 2018 року, яке набрало законної сили, [PERSON] визнано батьком [PERSON] , [INFO] , ухвалено внести зміни в актовий запис про народження дитини № 15 від 09 серпня 2010 року, зареєстрований у виконавчому комітеті Шахтарської селищної ради міста Свердловська Луганської області замінивши прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові та час та місце народження дитини залишити. Вказати батьком дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Свердловськ, Луганської області, українця громадянина України (а.с. 14,15). Довідкою № 254, виданою 06 листопада 2018 року ТОВ Фірма «Посад» підтверджується, що [PERSON] дійсно працює в ТОВ Фірма «Посад» на посаді вантажника дільниці складського господарства згідно наказу № 3061-ОС від 17.09.2018 р., з 18.09.2018 р. та по теперішній час (а.с. 13). З довідки від 16 листопада 2018 року № 0000651348 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, вбачається що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). [PERSON] навчається у 2 класі Куп`янського навчально-виховного комплексу № 2 Куп`янської міської ради Харківської області, що підтверджується довідкою № 12-06/106, виданою 13 листопада 2018 року директором Куп`янського навчально-виховного комплексу № 2 Куп`янської міської ради Харківської області (а.с. 10). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, наданого 15 травня 2019 року службою у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області гр.. [PERSON] само ухилилась від виконання батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина [PERSON] , не цікавиться здоров`ям дитини, його духовним розвитком, не допомагає матеріально. Малолітній [PERSON] проживає разом із своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який створив для сина всі необхідні умови, як для проживання так і для виховання, у зв`язку з чим вважають за доцільне позбавити її батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] (а.с. 51). Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно неповнолітньої дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 2 ст. 166 СК України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В даному випадку норми закону передбачають обов`язковість батьків утримувати свою неповнолітню дитину. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved