Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що його мати [PERSON] проживала у власному житловому будинку в с .Ставище, вул. Лузанівська, 85, Брусилівського району Житомирської області. Мати за життя посвідчила в Ставищенській сільській раді заповіт, відповідно до якого заповіла усе своє майно своїй дочці [PERSON], відповідачці у справі. Мати позивача [PERSON] померла 08 травня 2014 року. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з права власності на земельну ділянку площею 4.6499 га. Спадщину після смерті матері було ним прийнято шляхом подання відповідної заяви до приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу [PERSON] Крім нього заяву про прийняття спадщини було подано його сестрами [PERSON] та [PERSON] 23 листопада 2015 року [PERSON] отримала у приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини земельної ділянки площею 4.6499 га. При цьому постановою приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу [PERSON] від 08 грудня 2017 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обовязкову частку, так як ним не підтверджено родинні стосунки з померлою. Так, в свідоцтві про народження позивача в графі мати зазначено [PERSON], в свідоцтві про одруження його матері з [PERSON] зазначено [PERSON]. Однак про те, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією самою особою, свідчать витяги з погосподарської книги Ставищенської сільської ради будинку по вул. Лузанівська, 85, в с .Ставище Брусилівського району Житомирської області, свідоцтво про народження позивача, а також можуть підтвердити свідки. Позивач [PERSON] вважає, що оскільки померла [PERSON] являється його матірю, ним прийнято спадщину після її смерті та подано заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, то він має право, як спадкоємець 1 черги за законом, який на момент відкриття спадщини був непрацездатним, бо перебував на пенсії, на визнання за ним права власності на обовязкову частку земельної ділянки, яка належала померлій [PERSON] Тому просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме що [PERSON], яка зазначена в свідоцтві про народження [PERSON], 10.03.1949р.н., як мати, та [PERSON], як зазначено в свідоцтві про її одруження з [PERSON], є однією і тією ж самою особою, та визнати за ним право власності на обовязкову частку у спадщині, що залишилась після смерті його матері [PERSON]Д, а саме власності на 1/6 частину (обовязкова частка) земельної ділянки площею 4,6499, кадастровий номер 1820986000:09:000:0164, яка знаходиться на території Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, розгляд справи проводити у його відсутність (а.с. 91). Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання також не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомленою належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала (а.с. 54). Третя особа [PERSON] в підготовчому судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] не заперечувала, просила визнати за [PERSON] право на 1/6 частину земельної ділянки, що належала їх померлій матері [PERSON], встановивши юридичний факт, що [PERSON], яка зазначена в свідоцтві про народження її брата [PERSON], як мати, та [PERSON], як зазначено в свідоцтві про її одруження з [PERSON], є однією і тією ж самою особою. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що позивач [PERSON] дійсно є сином [PERSON], також підтвердили що [PERSON] та [PERSON] це одна і та ж сама особа. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні й обґрунтовані та підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Так, викладені в позовній заяві обставини підтверджуються наступними дослідженими судом доказами: копією свідоцтва про смерть, згідно якого [PERSON] померла 08 травня 2014 року р. у віці 88 років (а.с. 10); копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу [PERSON] з [PERSON] 03.02.1946 року, після реєстрації якого набула прізвище [PERSON] (а.с. 11). копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], матірю якого записана [PERSON] (а.с. 9); копією аркушів погосподарської книги за 1950-1952 роки, господарство № 101 с. Ставище Брусилівського району Житомирської області, згідно якої до складу сімї голови домогосподарства [PERSON], [INFO], входили дочка [PERSON], 1927р.н., [PERSON], [INFO], зять, [PERSON], [INFO], онук, [PERSON], [INFO], онук (а.с. 7а); копією аркушів погосподарської книги за 1958-1960 роки, господарство № 101 с. Ставище Брусилівського району Житомирської області, згідно якої до складу сімї голови домогосподарства [PERSON], [INFO], входили дочка [PERSON], дочка, 1927р.н., [PERSON], 1927р.н., зять, [PERSON], [INFO], онук, [PERSON], [INFO], онук, [PERSON], 29.06.1953р.н., онучка, [PERSON], [INFO], онучка (а.с. 7); копією пенсійного посвідчення [PERSON], виданого 24.01.2014р. (а.с. 77) та довідкою Пенсійного фонду України щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] (а.с. 31); копією спадкової справи № 6/2013 рік, що заводилась після смерті 08.05.2014р. [PERSON] (а.с. 57-90); копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, згідно якого [PERSON] отримала спадщину після смерті матері [PERSON], що складається з 2/3 частин земельної ділянки земельної ділянки площею 4,6499, кадастровий номер 1820986000:09:000:0164, яка знаходиться на території Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При цьому з вказаного свідоцтва вбачається, що свідоцтва про право на спадщину [PERSON], 10.03.1949р.н., та [PERSON], [INFO], на 1/6 частки у спадщині (обовязкова частка) не видавались (а.с. 8); постановою приватного нотаріуса Брусилівського нотаріального округу від 08.12.2017 р. про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті [PERSON], оскільки ним не підтвердженні родинні стосунки з померлою (а.с. 4). Вказаним фактичним обставинам відповідають правовідносини у сфері набуття права власності в порядку спадкування за законом, які врегульовані ст.ст. 328, 377, 1216, 1217, 1225, 1249, 1261, 1268, 1269 ЦК України, згідно з якими позивач як спадкоємець за законом, що прийняв спадщину, має право незалежно від наявності та змісту заповіту на обовязкову частку у спадщині, що залишилась після смерті [PERSON], якій на час смерті належала земельна ділянка розміром 4,6499 га, яка розташована на території Ставищенської сільської ради Брусилівського району Житомирської області. Тобто суд вважає, що наявні всі законні підстави для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON], яка зазначена в свідоцтві про народження позивача як мати, та [PERSON], як зазначено в свідоцтві про її одруження, є однією і тією ж самою особою, та визнання за позивачем права на обовязкову частку у спадщині, що залишилась після смерті [PERSON], в підготовчому судовому засіданні в порядку ч. 3 ст. 200 ЦПК України з врахуванням визнання позову відповідачем та третьою особою. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 377, 1216, 1217, 1225, 1249, 1258, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 120, 152 ЗК України та

Outcome: approved