Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 09 червня 2007 року він з відповідачкою уклав шлюб. У період шлюбу у них народилася спільна дитина син: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося у зв*язку з постійними сварками та різними поглядами на сімейні цінності. На даний час остаточно припинили сімено-шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Просить суд, розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Позивач надав суду заяву по слухання справи без його присутності. У наданій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до суду не з*явивилася, причину неявки суду не повідомила про час та місце розгляду справи завчасно повідомлялася у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який на-лежним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.З урахуванням думки позивача, яка в наданій заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозапи-сувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне життя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання не будуть порушені їх права, а також права дітей. 09 червня 2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 92, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1-КИ № 073174. У сторін є спільний син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-КИ № 594467, видане повторно ВДРАЦС Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 20 травня 2016 року, актовий запис № 426. Спільне життя у сторін не склалося, оскільки мають різні погляди на спільне життя та сімейні цінності. Сім*я розпалася, існує формально. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому сімейний засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово союз , підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред*явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого підлягає задоволенню. Спору з приводу спільного майна подружжя у сторін немає. Спору з приводу місця проживання дитини у сторін немає.

Outcome: approved