Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою у порядку ч.8 ст.141 ЦПК України. Заява мотивована тим, що 20.07.2020 року Бердянським міськрайонним судом ухвалено рішення по справі за позовом [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування, яким не вирішена доля судових витрат по справі. Протягом розгляду справи до закінчення судових дебатів, [PERSON] в особі представника адвоката Стребіжа С.О. було подано заяву про розподіл судових витрат між сторонами. За домовленістю між адвокатом Стребіжем С.О. та [PERSON] розмір гонорару по справі №310/8948/19 становить 16000 грн. та підлягає сплаті [PERSON] протягом 60 днів з дня отримання рахунку, який був отриманий [PERSON] 22.08.2020 року, тобто він має сплатити 16000 грн. на користь адвоката Стребіжа С.О. до 23.10.2020 року. 21.08.2020 року до Бердянського міськрайонного суду надійшло клопотання ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами з тих підстав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. В матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують понесені витрати на надання правової допомоги, фіксована сума гонорару визначена сторонами в день укладання договору від 24.10.2019 року, тобто до надання будь-яких послуг адвокатом. З урахування положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України, присутність сторін не є обов`язковою, у зв`язку з чим суд вважає за можливим вирішити вказане питання за відсутністю сторін. У зв`язку з цим, згідно з ч 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши заяву [PERSON] про подання доказів для розподілу судових витрат між сторонами, клопотання ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, оглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення по справі з огляду на наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано договір про надання правової допомоги від 24 жовтня 2019 року, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 24 жовтня 2019 року, яким встановлена сума правової допомоги у розмірі 16000 грн., акт приймання-передачі наданих послуг від 22 липня 2020 року. Детальний опис робі ( наданих послуг) до Договору від 24 жовтня 2019 року, лист [PERSON] про сплату 16000 грн. за надання правової допомоги протягом 60 днів від 22 липня 2020 року. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 №005 від 04.11.1950 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (п. 268). Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі -Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої Закону « Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.07.2012 року. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. З огляду на викладене суд відзначає, що ЦПК передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) пов`язаність витрат з розглядом справи; 2) їх дійсність; 3) необхідність; 4) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. До таких висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 19.02.2020 року (справа № 755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19). Згідно з п.п. 3-6 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обґрунтовуючи клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, представник відповідача зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. В матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують понесені витрати на надання правової допомоги, фіксована сума гонорару визначена сторонами в день укладання договору від 24.10.2019 року, тобто до надання будь-яких послуг адвокатом. З акту виконаних робіт про надання правової допомоги встановлено, що адвокатом Стребіж С.О. надавалися юридичні послуги [PERSON] , які полягали в тому, що адвокат готував проект позовної заяви [PERSON] про стягнення страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, готував проект відповіді на відзив, готував заперечення проти додаткових пояснень, при цьому затрачений час на вищевказану правову допомогу адвокатом не зазначено. Крім того, в додатковій угоді до договору про надання правової допомоги від 24.10.2019 року вказана «підготовка інших процесуальних документів та документів по суті справи ( в порядку, передбаченому ЦПК України, - за необхідності), однак що мається на увазі «підготовка інших процесуальних документів» не зрозуміло і скільки часу на це витрачено адвокатом, в доданих документах не міститься. З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн., що фактично складає 50% віз суми позову, є завищеними та не є належним чином обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Таким чином, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача, заперечення представника відповідача, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, складність справи, відсутність вказаного часу, затраченого на надання таких послуг, суд дійшов висновку, що обсяг наданих послуг адвокатом в суді не відповідає критерію реальності таких витрат, а тому підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 10000,00 грн.

Outcome: partial