Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON], про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину і витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відшкодування витрат, стягнення судових витрат та витрат пов'язаних з наданням правової допомоги. Мотивує заявлені вимоги тим, що [INFO] помер його брат [PERSON], який постійно проживав за адресою: [ADDRESS]. Інших братів чи сестер в нього не має. Вказує, що відповідачем по справі є син померлого брата, який постійно проживає за кордоном України. Його батько [PERSON] помер [INFO], мати [PERSON] померла [INFO]. На момент смерті батьків у нього та брата у їх сумісній власності перебувала квартира [ADDRESS] та земельна ділянка. Зазначає, що після смерті батька [PERSON] [INFO], ні мати [PERSON] ні він із братом не зверталися до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Після смерті матері [PERSON] [INFO], він також не звертався до нотаріальної контори для прийняття спадщини. [INFO] помер його брат [PERSON] і він звернувся 09.02.2015 року із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса після домовленості із відповідачем, який мав намір успадкувати тільки земельну ділянку, однак, всупереч усних домовленості відповідач успадкував усе майно, незважаючи на те, що саме він після смерті батька [PERSON], доглядав маму та брата, займався їх, відповідно похованням. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому витрати по утриманню, догляду, лікуванню, та похованню спадкодавців. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, просить позовні вимоги задовольнити. В порядку вимог ст. 31 ЦПК України позивачем було збільшено позовні вимоги, залучено до участі в справі відповідача [PERSON] та заявлено до останнього позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування від 04.12.2015 року та Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, які також просить задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному їх обсязі з врахуванням збільшених вимог, в наданих суду поясненнях посилався на обставини аналогічно викладеним в позові, вважаючи, що згідно закону, право на спадщину дійсно має відповідач [PERSON], однак по людських стосунках саме він як ще один спадкоємиць після смерті брата мав би мати частку його спадщини. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні також позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечуючи проти доводів його довірителя. Відповідач [PERSON] в судове засідання будучи повідомленим в порядку вимог ч.4 ст. 74 ЦПК України про день, час і місце розгляду справи не з»явився, захист своїх інтересів доручив представляти представнику, адвокату [PERSON], який в судовому засіданні проти заявлених позивачем позовних вимог заперечував, в наданих суду поясненнях посилався на обставини аналогічно викладеним в письмових запереченнях наданих суду; просив в позові [PERSON] відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заявлені до нього не визнав, проти них заперечував, в наданих суду поясненнях зазначив, що згідно договору дарування квартири від 04.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Гандабурою Г.П., [PERSON] передав йому у власність безоплатно (подарував), а він прийняв в дар спірну квартиру [ADDRESS] та 3/5 частки земельної ділянки, площею 0,065 га по [ADDRESS]; він є добросовісним набувачем вказаного майна, вважає позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування від 04.12.2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності не обгрунтовними; просить в їх задоволенні, а також і інших заявлених до нього вимог - відмовити. Вивчивши і розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача [PERSON], в його інтересах доводи представника [PERSON], пояснення в інтересах відповідача [PERSON] - [PERSON] та пояснення відповідача [PERSON], всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, відповідно заперечення; об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності при системному аналізі в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] є братами, їх батьками є - [PERSON], [INFO] (т.1 а.с. 14) та [PERSON] у відповідності до свідоцтва про народження (том 1 а.с.13). [INFO] помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1651 (том 1 а.с.11). З довідки міського відділу реєстрації актів цивільного стану №262 від 19.03.2004 року вбачається реєстрація шлюбу між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) та [PERSON] (том.1 а.с.9). Згідно довідки сімейного лікаря [PERSON], мати позивача - [PERSON] знаходилася під наглядом лікаря з 1999 року, з діагнозом ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, миготлива аритмія, постійна форма, з 28.06.2010 року лежача, потребувала постійної сторонньої допомоги (том 1 а.с.16). [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №2295 (том 1 а.с.10). Даними свідоцтва про розірвання шлюбу, актовий запис №50, вбачається, що шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 05.07.1995 року було розірвано (а.с.15). [INFO] помер брат позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №2632 (а.с.12). Випискою з медичної карти стаціонарного хворого №2335 [PERSON] стверджується, що останній перебував на лікуванні в період з 04.06.2014 року по 18.06.2014 року, з діагнозом - кардіосклероз дифузний, гіпертонічна хвороба, цукровий діабет (том 1 а.с.17). У відповідності до акту КЖРЕП №6 від 06.02.2015 року, [PERSON], який помер [INFO] проживав до дня смерті за адресою в квартирі [ADDRESS] (том 1 а.с.18). Позивач [PERSON] фактично проживав та був зареєстрований з 1962 року за адресою в квартирі [ADDRESS] по день виписки 05.01.1996 року, власником вказаної квартири була мати позивача і [PERSON] - [PERSON], зміни власника в паспортному столі не значиться згідно даних довідки КЖРЕП №6 №3978 від 14.11.2015 року (том 1 а.с.19). Довідкою Міського комунального підприємства «Спецкомбінат» №319 від 23.11.2015 року, підтверджено, що [PERSON] звертався в МКП «Спецкомбінат» за дозволом для встановлення пам'ятника на могилі своїх батьків [PERSON], який помер [INFO] та матері [PERSON], яка померла [INFO]. Пам'ятник був побудований та установлений власними силами (том 1 а.с.20). Отже, судом установлено, що за життя спірна квартира належала матері позивача [PERSON], батьку [PERSON] та брату [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на житло на праві спільної власності, реєстрова книга №21964 (том.1 а.с.6). Відповідно після смерті [PERSON], 09.02.2015 року із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балкового М.М. звернувся позивач [PERSON], в якій зазначив, що він є спадкоємцем за законом другої черги, а спадкоємцем першої черги є син померлого [PERSON] - [PERSON], який проживає за межами країни. Інших спадкоємців не має. (том 1 а.с.8). Згідно довідки приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балкового М.М. №134/02-14/2/2015 від 05.12.2015 року, 20.01.2015 року за №2/2015 було заведено спадкову справу щодо майна померлого [INFO] [PERSON], який постійно до дня смерті проживав в [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги, що прийняв спадщину за законом є син [PERSON], [INFO]; спадкоємцем другої черги, що прийняв спадщину за законом, є брат [PERSON], [INFO]. Відповідно до матеріалів спадкової справи, до складу спадщини входять частка земельної ділянки та квартира №1, що знаходяться в [ADDRESS], на які видано свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю першої черги (том 1 а.с.7). Крім наведеного, згідно повідомлення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балкового М.М., даних досліджених спадкової справи щодо майна [PERSON], який помер [INFO] у нього не має, у матеріалах справи 2/2015 щодо майна [PERSON] є витребувана копія спадкової справи щодо майна [PERSON], яка померла [INFO], оригінал якої зберігається в Державному нотаріальному архіві в Чернівецькій області (том.1 а.с.42). Відповідно до витребуваної спадкової справи №2/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON], було відкрито спадкову справу 20.01.2015 року (том 1 а.с.43-46). З довідки КЖРЕП №6 №157 від 19.01.2015 року виданої [PERSON], який значився зареєстрованим за місцем проживання - [ADDRESS] вбачається, що його батько [PERSON] постійно проживав і перебував на реєстраційному обліку за місцем проживання у [ADDRESS] з 2004 року по [INFO], тобто по день смерті, знятий за місцем проживання у зв'язку з його смертю. На день смерті [PERSON], разом із ним в одній квартирі проживав його син [PERSON], [INFO] (том 1 а.с.47), що спростовує доводи позивача. З копії паспорта [PERSON] вбачається, що він зареєстрований за адресою [ADDRESS] - 22.06.2004 року (том.1 а.с.48). Відповідно до паспорта [NUMBER] позивача [PERSON], його зареєстрованим місцем проживання є квартира [ADDRESS] (том 1 а.с.49). З довідки приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балкового М.М. №80/02-14/2/2015 від 28.07.2015 року вбачається, що відповідно до матеріалів спадкової справи спадкоємцем першої черги, що прийняв спадщину за законом є син [PERSON], [INFO] (том 1 а.с.50). Повним (розширеним) витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб стверджується, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №131 від 11.02.1962 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після державної реєстрації шлюбу нареченої - [PERSON] (том 1 а.с.55-56). Із записів дослідженого акту про одруження №131 від 11.02.1962 року Бюро ЗАГС м. Чернівці, вбачається, що [PERSON], [INFO] вступає в шлюб вдруге, дітей немає, [PERSON], [INFO] вступає в шлюб вперше, дітей не має. У відповідності до повідомлення Державного нотаріального архіву у Чернівецькій області №128/02-14/2/2015 від 12.11.2015 року, до складу спадщини входить частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON], матері [PERSON], яка померла 03.12.2010 року, спадщину після якої [PERSON] прийняв своєчасно, але не оформив свої спадкові права на частку квартири (том 1 а.с.57). Відповідно до спадкової справи №88/2011 до майна померлої [INFO] [PERSON], було відкрито спадкову справу №52123063 09.12.2011 року згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, заповідач [PERSON] (том 1 а.с.64). Відповідно до заповіту (том 1 а.с.67), [PERSON] за життя заповідала усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, на день її смерті - сину [PERSON], 1965 року народження. Відповідно до заповіту (том 1 а.с.68), [PERSON] за життя, заповів усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, на день його смерті - сину [PERSON], 1965 року народження. Державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,0865 га було видано [PERSON], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, спільна сумісна власність з [PERSON], [PERSON] (том 1 а.с.70), реєстраційний номер 4797245 (том 1 а.с.83). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] перебуває в приватній спільній частковій власності: 3/5 - [PERSON], 1/5 - [PERSON], [PERSON] - 1/5, [PERSON] - 1/1 (том 1 а.с.85-88). 29.09.2015 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балковий М.М. із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON] та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцю видано свідоцтво на спадщину: 3/5 часток земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с.101). Таким чином судом установлено, що після смерті [PERSON], 1965 року народження, який постійно проживав у [ADDRESS] залишилася спадщина яка складається у тому числі із квартири, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], яка належала: в 1/3 (одній третій) частці [PERSON]; в 1/3 (одній третій) частці належала [PERSON], матері [PERSON], яка померла [INFO], спадкоємцем якої за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Каленюк B.C. 24 червня 2008 року, зареєстрованого у реєстрі за №2909, був син, [PERSON], який прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав; в 5/18 (п'яти вісімнадцятих) частках належала [PERSON], батькові [PERSON], який помер [INFO], спадкоємцем якого за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Каленюк B.C. 24.06.2008 року, зареєстрованого у реєстрі за №2910, був син, [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав; в 1/18 (одній вісімнадцятій) частці належала [PERSON], чоловікові [PERSON], який помер [INFO], спадкоємцем якого на обов'язкову частку у спадщині була дружина, [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав і померла [INFO], спадкоємцем якої за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Каленюк B.C. 24.06.2008 року, зареєстрованого у реєстрі за №2909, був син, [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (том 1 а.с.135). Згідно договору дарування квартири від 04.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Гандабурою Г.П. - відповідач [PERSON] передав у власність безоплатно (подарував), а відповідач [PERSON] прийняв в дарунок квартиру [ADDRESS] та 3/5 частки земельної ділянки, площею 0,065 га по [ADDRESS] (том 1 а.с.149-150). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником квартири [ADDRESS] та 3/5 частки земельної ділянки, площею 0,065 га по [ADDRESS] є відповідач [PERSON] (том 1 а.с.151, 158-159). Судом крім наведеного, установлено, що [PERSON] був єдиним спадкоємцем першої черги, який після смерті батька [PERSON] прийняв спадщину, звернувшись 20.01.2015 р. до приватного нотаріуса міського нотаріального округу Балкового М.М. з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом термін. Згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зазначається в ст. 1222 ч.1 ЦК України, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Визначено ст.1261 ЦК України, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст.1269 ч.1 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини та одержати свідоцтво про прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну квартиру [ADDRESS] 25.112015 р. приватним нотаріусом Балковим М.М. було посвідчено і видано відповідачу [PERSON] Як зазначено в ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Таким чином, єдиною підставою визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним є відсутність у особи права на спадкування. Однак, виходячи з вищенаведених доказів такого не встановлено, проти того, що єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батька є відповідач [PERSON] не заперечував і сам позивач [PERSON] Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] та не відмовлявся від неї та в силу розуміння значення своїх дій і спроможності керувати своїми діями, добровільно без примусу, як це було установлено в засіданні передав у власність безоплатно (тобто подарував) відповідачу [PERSON] (том 1 а.с.149, 150) спірну квартиру та земельну ділянку цільовим призначенням для обслуговування житла і господарських споруд, що не суперечить і вимогам закону, зокрема відповідно до ст. 717 ч.1 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним, згідно ст. 234 ЦК України. Отже, будь - яки доказів відносно фіктивності укладення спірного договору дарування вищенаведеного, позивачем суду не надано, не зазначено і в позовній заяві посилання на ці обставини. Згідно ст. 203 ЦК України, передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Законодавець чітко визначив, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені законом у відповідності до ст. 215 ЦК України. При цьому для визнання правочину фіктивним необхідною умовою є наявність відповідного умислу усіх сторін такого правочину на момент його вчинення. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Таким чином, суд виходячи з сукупності досліджених доказів, з»ясованих в залі суду фактичних обставин в сторін по справі, не вбачає підстав для визнання недійсними окрім спірного договору дарування том 1 а.с.149, 150) і свідоцтва про право на спадщину по спадковій справі від 20.01.2015 року № 2/2015 з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстру прав власності). Що стосується позовної вимоги про відшкодування витрат понесених на утримання догляду, лікування та поховання спадкодавців [PERSON] та [PERSON] в сумі 16669 грн., то і дані вимоги за визначеними позивачем сумами не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються поясненнями самого позивача, який зазначив в показах, що йому, як особі, що здійснював поховання померлого брата - [PERSON] було надано допомогу на проведення поховання. Статтею 16 ч.2 п.1 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] реалізував своє право на прийняття спадщини за законом після померлого батька [PERSON], який помер [INFO] та не здійснював відмову від прийняття спадщини та мав право розпорядитися своєю власністю на власний розсуд, уклавши договір дарування із відповідачем [PERSON] Крім наведеного, позивач [PERSON] заявляючи позовні вимоги (збільшені за заявою від 15.03. 2016р.) про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь витрат по»язаних з оплатою правової допомоги правової допомоги, не зазначив жодного доказу того, що ним дійсно було сплачено представнику [PERSON] за гонораром чи відповідно до укладеного договору про надання правової допомоги за визначеною сумою - 7300 грн. Отже, суд за аналізом сукупності досліджених доказів в справі, приходить до висновку про відмову і в задоволенні означеної вище заявленої позовної вимоги. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, а тому в задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed