Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] він знаходиться в юридичному шлюбі з 11 липня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що з відповідачем подружні відносини не склались, фактичні шлюбні відносин між ними припинені з вересня 2021 року. Він з відповідачем стали один для одного чужими людьми, не спілкуються, внаслідок чого в них відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага і спільне життя стало нестерпним. Подальше спільне життя, примирення та збереження шлюбу є неможливим, тому позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти розгляду справи у порядку заочного провадження. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи двічі сповіщена належним чином, відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства, клопотання про відкладення розгляду справи, будь-які письмові заяви від неї до суду не надходили. Враховуючи позицію позивача, та що відповідач двічі відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства повідомлялась про час та місце розгляду справи за її участі, суд вважає необхідним дану справу розглянути заочно та за відсутності сторін. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 липня 2008 року. Їх шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 143 (а.с.4). Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сім`єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Судом встановлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати за доцільне збереження шлюбу між сторонами. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає, що відповідачу необхідно залишити прізвище « [PERSON] », оскільки вона не заявляла про відновлення дошлюбного прізвища. На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved