Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Національного аерокосмічного університету імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» в якій просить стягнути з Національного аерокосмічного університету імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» кошти в сумі 180\~244,20 грн та понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 01.12.2015 Національний аерокосмічний університет імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» та [PERSON] уклали контракт, відповідно до якого позивач був призначений на посаду проректора з науково-педагогічної роботи строком на 5 років з 01.12.2015 по 30.11.2020. Згідно з п. 1.1 контракту позивав виконує покладені на нього обов`язки відповідно до законодавства України про працю, про освіту, рішення Уряду України, нормативних документів Міністерства освіти і науки України, положень Статуту університету та цього контракту. Пунктом 4.10 контракту визначено, що у випадку припинення дії контракту (з поважних причин) крім порушень з боку проректора, поряд з випадками, передбаченими чинним законодавством, йому сплачується одноразова допомога в розмірі п`яти середньомісячних зарплат. Відповідно до пункту 4.11 контракту виплати згідно з пунктами 4.1, 4.2, надання пільг та компенсацій, що передбачені пунктами 4.8, 4.10 контракту, здійснюється за рахунок Університету відповідно до статей обліку. Пунктом 6.2 контракту передбачено, що контракт припиняє дію з підстав, передбачених законодавством та умовами цього контракту, зокрема, за угодою сторін, з ініціативи Університету до закінчення строку дії контракту на умовах, передбачених законодавством. Окрім того, відповідно до пункту 6.4 контракту у будь-якому разі розірвання контракту, крім порушень законодавства з боку проректора, університет виплачує [PERSON] одноразову допомогу згідно п. 4.10 контракту. Наказом ректора Національного аерокосмічного університету імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» від 28.05.2019 №268 «Про скорочення штату Університету» у зв`язку з необхідністю вжиття заходів щодо зменшення фінансових витрат по коштах спеціального фонду університету, уникнення дублювання функції за посадами (відділами), приведення штату університету у відповідність до вимог чинних нормативно-правових актів вирішено скоротити 2 (дві) штатні одиниці посади проректора. Пунктом 2 Переліку працівників Національного аерокосмічного університету імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», які повинні бути повідомлені про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників, затвердженого додатком 1 до наказу від 28.05.2019 №268, передбачено вивільнення [PERSON] проректора з науково-педагогічної роботи. Попередження про заплановане вивільнення від 19.08.2019 № ВН-41 було вручено позивачу 19.08.2019. 20.08.2019 позивач подав на ім`я ректора Національного аерокосмічного університету імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» заяву про звільнення із займаної посади за угодою сторін 30.08.2019. Наказом ректора Національного аерокосмічного університету імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» від 27.08.2019 №1875-ВК «Про припинення трудового договору» позивача 30.08.2019 звільнено з посади проректора з науково-педагогічної роботи за угодою сторін. Позивач зазначає, що на порушення умов контракту від 01.12.2015 відповідач виплату одноразової допомоги в розмірі п`яти середньомісячних зарплат (відповідно до пункту 4.10 контракту) не здійснив, чим допустив порушення як контракту, так і законодавства України про працю. За наведених обставин позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення коштів в розмірі 180\~244,20 грн. Ухвалою Київського районного суду від 25.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30.10.2019 від представника відповідача [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву про стягнення коштів, в якому він просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] до Національного аерокосмічного університету імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» про стягнення коштів в повному обсязі. У своєму відзиві представник відповідача вказує, що при заявлені позовних вимог про стягнення з відповідача суми одноразової допомоги при розірванні контракту, позивач не вірно трактує положення власного контракту. Так, позивач, внаслідок подання відповідачеві заяви про звільнення від 20.08.2019, сам проявив ініціативу достроково розірвати контракт, як сторона такого контракту. Зазначає, що порядок розірвання контракту врегульовано в розділі 6. «Зміни та розірвання контракту». Відповідно до пункту 6.4 контракту у будь-якому разі розірвання контракту, крім порушень законодавства з боку проректора, університет виплачує [PERSON] одноразову допомогу згідно пункту 4.10. З аналізу пункту 6.4 контракту вбачається, що цей пункт містить загальну норму, що регулює загальний порядок виплати одноразової допомоги. При цьому норма пункту 6.4 контракту прямо відсилає до пункту 4.10 контракту, який регулює порядок виплати одноразової допомоги при розірванні контракту. Так, пункт 4.10 міститься в розділі 4. «Оплата праці та соціально-побутове забезпечення» та є спеціальною по відношенню до пункту 6.4. контракту. Тому представник відповідача вважає, що саме вказаною нормою контракту необхідно керуватися сторонам під час вирішення питання про виплату одноразової допомоги при розірванні контракту. Відповідно до пункту 4.10 контракту у випадку припинення дії контракту (з поважних причин) крім порушень з боку проректора, поряд з випадками, передбаченими чинним законодавством, йому сплачується одноразова допомога в розмірі п`яти середньомісячних зарплат. Отже, п. 4.10 контракту чітко вказує на те, що одноразова допомога позивачу виплачується тільки при припиненні дії контракту з поважних причин. Представник відповідача зазначає, що чинне законодавство не містить переліку поважних причин дострокового припинення контракту. Разом з тим, ст. 38 КЗпП України вказує, що поважні причини розірвання трудового договору, коли працівник виявив ініціативу розірвання, є: переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інші поважні причини. Однак, позивач виступивши з ініціативою припинення контракту, не мав будь-яких поважних причин, що вбачається зі змісту його заяви. Більш того, подання зави про звільнення позивачем пов`язане з тим, що він знайшов собі іншу роботу. Це вбачається, зокрема, з його офіційної сторінки в соціальній мережі фейсбук, на якій день подання заяви про звільнення 20.08.2019 він зробив допис наступного змісту: « [PERSON] ! [PERSON] решил, что пора заняться делом. С 1 сентября, как и мои дети, я начинаю очередной этап своей жизни. Я ухожу на новую работу.». А вже 01.09.2019 позивач зазначив, що з 31.08.2019 від розпочав роботу в Харківському національному університеті міського господарства імені О. М. Бекетова. Отже, представник відповідача вважає, що припинення контракту позивачем пов`язано з його переходом на іншу роботу, що не може вважатися поважною причиною в розумінні положень пункту 4.10 контракту та законодавства про працю. А тому позивач не мав права на отримання одноразової допомоги. Також представник відповідача зазначає, що посилання в позовній заяві на якесь скорочення штату в університеті не має жодного відношення до спірних правовідносин. Адже позивача звільнено не за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників. Трудовий договір з позивачем припинено на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Представник відповідача також зазначає, що відповідач має статус бюджетної установи, яка фінансується за рахунок Державного бюджету України. Будь-які виплати відповідач може здійснювати виключно на підставі статей свого кошторису. Разом з тим, будь-які видатки для виплат одноразової допомоги за припинення контракту, в кошторисі відповідача не передбачено. У своєму відзиві представник відповідача також зазначив, що право на отримання одноразової допомоги передбачено виключно в контракті позивача, що може бути виплачена лише при звільненні з посади проректора та яка має розраховуватися виходячи із середньої заробітної плати, отриманої позивачем на цій посаді. Звільнення з посад професора кафедри 104 чи 105 не покладає на відповідача обов`язку виплати одноразової допомоги позивачу. Тому вважає необґрунтоване включення позивачем до своєї середньої заробітної плати для розрахунку одноразової допомоги, доходу, отриманого за сумісництвом. Так само представник відповідача вважає необґрунтованим включення позивачем до своєї середньої заробітної плати з цією метою сум, отриманих за виконання договору підряду. Також представник відповідача вважає, що позивач не вірно розраховав суму одноразової допомоги та навів у відзиві свій розрахунок, яку міг би отримати позивач «на руки», за наявності для цього підстав. Крім того, представник відповідача вказує на безпідставність вимог позивача про стягнення судових витрат, оскільки з позову вбачається, що [PERSON] не сплачував судовий збір за його подання, а також не вказав про орієнтовний розмір будь-яких інших витрат, пов`язаних зі зверненням до суду. 27.11.2019 через канцелярію суду від представника позивача [PERSON] . надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він заперечував проти доводів представника відповідача, що ініціатором розірвання контракту виступив позивач. Представник позивач зазначив, що наказом від 28.05.2019 №268 «Про скорочення штату Університету», зокрема додатком до нього, відповідач розпочав процедуру розірвання укладеного з позивачем контракту за власною ініціативою. Також у відповіді на відзив представник позивача заначив, що у зв`язку з тим, що позивач вирішив скористатися своїм конституційним правом на професійну правничу допомогу вже після відкриття провадження у справі, орієнтовний розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, подається ним разом із відповіддю на відзив на позовну заяву. Представником позивача додано до відповіді на відзив орієнтовний розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а саме 10\~000 грн представництво інтересів позивача в суді та 100,00 грн поштових витрат. 02.12.2019 через канцелярію суду від представника відповідача надійшли заперечення в яких він вказував на пропуск представником позивача строку подання відповіді на відзив, та, оскільки, представником позивача подано відповідь без відповідного клопотання про поновлення строку, суд не має брати до уваги відповідь на відзив зі всіма доказами під час розгляду справи. Також у свої запереченнях представник відповідача зазначив, що у відповіді на відзив представник позивача необґрунтовано стверджує, що прийнявши наказ про скорочення штату відповідач розпочав процедуру розірвання контракту позивача за власною ініціативою, оскільки чинний КЗпП України взагалі не містить положень, які б містили норми, що регулюють процедуру початку звільнення, зокрема у зв`язку зі скороченням штату. Тоді як після видання наказу №268 від 28.05.2019 «Про скорочення штату Університету» позивача не було звільнено, а навпаки в попередженні, яке позивач отримав 19.08.2019, йому було запропоновано іншу роботу в університеті (переведення на іншу посаду) відповідно до списку з більш як 10 вакансій. При цьому позивач не відмовчався від запропонованих вакансій, що могло б бути наслідком його звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Отже, жодної процедури звільнення відповідач щодо позивача не розпочинав. Тоді як, вже на наступний день, після отримання попередження, позивач вказав у соціальній мережі «фейсбук», що він має нову роботу. Крім того, представник відповідача зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат позивач мав зазначити саме в позовній заяві (уточненій тощо), а не у відповіді на відзив. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали до суду заяву, в якій просять слухати справу без їх участі. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи провести без його участі. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, заперечення викладені у відзиві та запереченнях представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначаються Кодексом законів про працю України. Законодавство України про освіту ґрунтується на Конституції України та складається із Закону України «Про освіту», спеціальних законів, інших актів законодавства у сфері освіти і науки та міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку. Судовим розглядом встановлено, що 01.12.2015 між [PERSON] та Національним аерокосмічним університетом імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», в особі ректора Кривцова В.С., було укладено контракт. Преамбулою контракту визначено, що [PERSON] , 1972 р.н., професор, доктор технічних наук призначається на посаду проректора з науково-педагогічної роботи Національного аерокосмічного університету імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» на строк 5 років з 01.12.2015р. по 30.11.2020р. Відповідно до пункту 1.1 контракту [PERSON] виконує покладені на нього обов`язки відповідно до законодавства України про працю, про освіту, рішення Уряду України, нормативних документів Міністерства освіти і науки України, положень Статуту Університету та цього контракту. Пунктом 1.2 контракту встановлено, що цей контракт є особливою формою трудового договору. На підставі контракту виникають трудові відносини між проректором з науково-педагогічної роботи та університетом в особі ректора. Умовами контракту встановлено загальні положення (розділ 1), права проректора (розділ 2), обов`язки проректора з науково-педагогічної роботи (розділ 3), оплата праці та соціально-побутове забезпечення (розділ 4), обов`язки університету (розділ 5), зміни та розірвання контракту (розділ 6), відповідальність сторін і вирішення спорів (розділ 7), адреси сторін, інші відомості (розділ 8). Пунктом 6.2 встановлено, що контракт припиняє свою дію з підстав, передбачених чинним законодавством та умовами цього контракту: - після закінчення строку дії контракту; - за угодою сторін; - з ініціативи університету до закінчення строку дії контракту на умовах, передбачених законодавством; - з ініціативи працівника до закінчення терміну дії контракту, у зв`язку з порушенням університетом законодавства про працю, невиконання умов, передбачених контрактом. Підставою для дострокового контракту з ініціативи працівника є також хвороба або інвалідність, що перешкоджають виконанню роботи за контрактом, а також невиконання університетом умов, визначених п.п. 5.1-5.7 цього контракту; - з ініціативи університету дострокове розірвання контракту може бути тільки за обставин, передбачених чинним трудовим законодавством, а також невиконання умов, викладених у п.п. 3.1-3.17 цього контракту. Відповідно до пункту 6.3 контракту при розірванні контракту з підстав, не передбачених чинним законодавством, звільнення проводиться за пунктом 8 статті 36 Кодексу законів про працю України. Пунктом 6.4 контракту позивача встановлено, що у будь-якому разі розірвання контракту, крім порушень законодавства з боку проректора, університет виплачує [PERSON] одноразову допомогу згідно пункту 4.10 контракту. Пункт 4.10 контракту передбачає, що у випадку припинення дії контракту (з поважних причин) крім порушень з боку проректора, поряд з випадками, передбаченими чинним законодавством, йому сплачується одноразова допомога в розмірі п`яти середньомісячних зарплат. Суд приходить до висновку, що предметом спору є одноразова допомога у розмірі п`яти середньомісячних зарплат, яка, відповідно до пунктів 6.4 та 4.10 контракту, виплачується у випадку припинення дії контракту (з поважних причин) крім порушень з боку проректора. У вказаній справі необхідно з`ясувати чи підпадає дострокове припинення контракту позивача, у зв`язку з поданням заяви позивачем про звільнення, під дію пунктів 6.4 та 4.10 контракту. Відповідно до наказу від 27.08.2019 №1875-ВК «Про припинення трудового договору» звільнено [PERSON] 30.08.2019 за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України. Отже, у зв`язку з виданням керівником відповідача наказу від 27.08.2019 №1875-ВК «Про припинення трудового договору», припинено дію контракту від 01.12.2015, укладеного між [PERSON] та Національним аерокосмічним університетом імені М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», в особі ректора Кривцова В.С. Судом також встановлено, що підставою для видання наказу від 27.08.2019 №1875-ВК, припинення дії контракту та звільнення позивача з посади проректора з науково-педагогічної роботи стала саме заява [PERSON] від 20.08.2019. Позивач не оскаржував вказаний наказ, а також не оскаржував підстави звільнення, доказів протилежного стороною позивача в судовому засіданні не представлено. З довідки про доходи №582 від 29.09.2019 та розрахункового листа за серпень 2019, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що відповідач провів з позивачем розрахунок при звільненні. Статтею 43\~Конституції України гарантовано кожному громадянинові право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до статті 5-1\~КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, як постійно проживають на території України, вільний вибір виду діяльності. За приписами статті 21 КЗпП України,\~трудовий договір\~є угода\~між працівником\~і власником\~підприємства,\~установи,\~організації або\~уповноваженим ним\~органом чи\~фізичною особою,\~за якою\~працівник зобов`язується\~виконувати роботу,\~визначену цією\~угодою,\~з підляганням\~внутрішньому трудовому\~розпорядкові,\~а власник\~підприємства,\~установи,\~організації або\~уповноважений ним\~орган чи\~фізична особа\~зобов`язується\~виплачувати працівникові\~заробітну плату\~і забезпечувати\~умови праці,\~необхідні для\~виконання роботи,\~передбачені законодавством\~про працю,\~колективним договором\~і угодою\~сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно статті 23\~КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 36\~КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Згідно ч. 3 ст. 54 Закону України від 23.05.1991 № 1060-ХІІ «Про освіту», чинного на час укладення контракту від 01.12.2015, педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору. Відповідно до ч. 2 ст.\~32\~Закону України\~«Про вищу\~освіту» заклади вищої освіти мають рівні права, що становить зміст їх автономії та самоврядування, у тому числі: приймати на роботу педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про вищу\~освіту» автономія закладу вищої освіти - самостійність, незалежність і відповідальність закладу вищої освіти у прийнятті рішень стосовно розвитку академічних свобод, організації освітнього процесу, наукових досліджень, внутрішнього управління, економічної та іншої діяльності, самостійного добору і розстановки кадрів у межах, встановлених цим Законом. Як вбачається з контракту позивача, порядок його розірвання врегульовано в розділі 6. «Зміни та розірвання Контракту». Відповідно до п. 6.4 контракту у будь-якому разі розірвання контракту, крім порушень законодавства з боку проректора, університет виплачує [PERSON] одноразову допомогу згідно п. 4.10 контракту. Тоді як з пункту 6.4 контракту вбачається, що в ньому викладено загальну норму, якою врегульовано порядок виплати одноразової допомоги. При цьому норма пункту 6.4 контракту прямо відсилає до іншого пункту контракту 4.10, який визначає підстави для виплати працівнику одноразової допомоги при розірванні контракту. Так, судом встановлено, що пункт 4.10 контракту, на який посилається позивач, міститься в розділі 4. «Оплата праці та соціально-побутове забезпечення». При цьому пункт 4.10 контракту є спеціальним по відношенню до пункту 6.4 контракту. Тому, при встановленні права позивача на отримання одноразової допомоги, необхідно керуватися саме нормою, яка міститься в пункті 4.10 контракту. Відповідно до пункту 4.10 контракту у випадку припинення дії контракту (з поважних причин) крім порушень з боку проректора, поряд з випадками, передбаченими чинним законодавством, йому сплачується одноразова допомога в розмірі п`яти середньомісячних зарплат. З системного аналізу пункту 4.10 контракту, судом встановлено, що одноразова допомога працівнику виплачується у разі припиненні дії контракту з поважних причин. Законодавством не визначено перелік поважних причин розірвання трудового договору (дострокового припинення контракту) як зі сторони працівника так і зі сторони власника або уповноваженого ним органу. Разом з тим, в статті 38 КЗпП України міститься посилання на поважні причини розірвання трудового договору, а саме коли працівник виявив ініціативу розірвання, є: переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інші поважні причини. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що розірвання контракту від 01.12.2015 відбулося з ініціативи [PERSON] внаслідок написання та подання ним заяви від 20.08.2019 про звільнення. При цьому, суд звертає увагу на той факт, що у своїй заяві про звільнення від 20.08.2019 [PERSON] зазначив, що він вважає за доцільне достроково припинити дію укладеного з ним контракту 30 серпня 3019р. Суд наголошує, що в даному випадку дострокове розірвання контракту від 01.12.2015, яке відбулося 30.08.2019 шляхом видання відповідачем наказу від 27.08.2019 №1875-ВК «Про припинення трудового договору», відбулося на підставі волевиявлення (ініціативи) [PERSON] подати заяву про звільнення. Тоді як відповідач лише погодився з пропозицією позивача достроково припини дію (розірвати) його трудового договору контракту. В даному випадку законодавча підстава припинення трудового договору угода сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України), зазначена в наказі від 27.08.2019 №1875-ВК про звільнення позивача, вказує на прийняття відповідачем пропозиції [PERSON] достроково припини дію (розірвати) його трудового договору, укладеного в формі контракту. Суд вважає доведеними та обґрунтованими твердження позивача, що [PERSON] , виступивши з ініціативою дострокового припинення дії контракту з відповідачем, не мав будь-яких поважних причин, що також вбачається зі змісту його заяви про звільнення від 20.08.2019. Суд також, дослідивши зміст відповіді на відзив представника позивача, погоджується з твердженнями відповідача, що ініціатива [PERSON] подати заяву про звільнення спричинена намаганням позивача працевлаштуватися до іншого роботодавця. За таких обставин суд зазначає, що дострокове припинення дії контракту від 01.12.2015 пов`язано з волевиявленням позивача перейти на іншу роботу. Вказане не може вважатися поважною причиною припинення контракту відповідно до положень пункту 4.10 контракту. Аналізуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що, оскільки, дострокове припинення дії контракту від 01.12.2015, відбулося саме з ініціативи [PERSON] за відсутності у нього поважних причин, які б обґрунтовували необхідність подання заяви про звільнення, відповідач правомірно відмовив [PERSON] у виплаті одноразової допомоги. Суд не приймає до уваги твердження представника позивача, що наказом від 28.05.2019 №268 «Про скорочення штату Університету», зокрема додатком до нього, відповідач розпочав процедуру розірвання укладеного з позивачем контракту за власною ініціативою, оскільки звільнення позивача відбулося за заявою останнього. Як вбачається з наказу від 27.08.2019 №1875-ВК «Про припинення трудового договору», позивача звільнено за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України, а не за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників. Відповідно до ч 5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Відповідно до статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Таким чином, з огляду на вище викладене, позивачем не доведено обґрунтованість позовних вимог та наявність порушень з боку відповідача трудових прав позивача під час його звільнення з посади проректора з науково-педагогічної роботи в частині не виплати позивачеві одноразової допомоги в розмірі п`яти середньомісячних зарплат. За таких обставин, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, та зважаючи на те, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, відсутність в матеріалах справи відповідних письмових доказів, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим в задоволенні позовної заяви [PERSON] слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. Відповідно до приписів ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму\~ВСУ №\~2\~від 12.06.2009\~р.\~«Про застосування\~норм цивільного\~процесуального законодавства\~при розгляді\~справ у\~суді першої\~інстанції» - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. На підставі вищезазначеного,

Outcome: dismissed