overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачкою вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2013 року, актовий запис № 347, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачкою не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння, що стало причиною постійних сварок. Фактично шлюбні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства сторонами припинено з листопада 2015 р. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивач просив розірвати шлюб з відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] не з*явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача просив задовольнити позовні вимоги (а.с. 18). Відповідачка у судове засідання не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, визнає позовні вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, після розірвання шлюбу просила залишити за нею право іменуватись шлюбним прізвищем (а.с.11). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 16 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб (а.с. 6), від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.7). З листопада 2015 року шлюбно-сімейні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства між сторонами припинено в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різні погляди на життя. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, думку сторін про неможливість досягнення примирення, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам дитини що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачкою вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2013 року, актовий запис № 2524, від спільного проживання дітей не мають. Після укладення шлюбу сторони проживали разом однак після певного періоду часу почали проживати окремо. Шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, почуття любові, різні погляди на життя та сім*ю. Спору про спільне майно між сторонами немає. Спільне господарство сторонами на даний час разом не ведеться. Позивач вважає неможливим примирення і подальше збереження сім'ї, тому просив розірвати їх шлюб з відповідачкою. У судове засідання позивач не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі, підтримує позовні вимоги (а.с. 5). Відповідач в судове засідання не з*явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України (а.с. 37, 41).З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З*ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 16 листопада 2013 року зареєстрували шлюб (а.с. 6), від спільного проживання дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено через відсутність взаєморозуміння, почуття любові, різні погляди на життя, тощо. Спору про спільне майно між сторонами не встановлено. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї [PERSON] суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачкою вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2009 року, актовий запис № 263, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Спільне життя з відповідачкою не склалося у звязку з несумісністю характерів, що стало причиною постійних сварок. Фактично шлюбні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства сторонами припинено з квітня 2017 р. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивач просив розірвати шлюб з відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] не з*явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача просив задовольнити позовні вимоги (а.с. 21). Відповідачка у судове засідання не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, визнає позовні вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, після розірвання шлюбу просила залишити за нею право іменуватись шлюбним прізвищем (а.с.22). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 19 серпня 2009 року зареєстрували шлюб (а.с. 8), від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.9), який проживає з відповідачкою. З квітня 2017 року шлюбно-сімейні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства між сторонами припинено в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різні погляди на життя. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, думку сторін про неможливість досягнення примирення, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам дитини що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачкою вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 травня 2014 року, актовий запис № 67, від спільного проживання дітей не мають. Сторони зареєстрували шлюб, під час відбування позивачем покарання в Торецькій виправній колонії № 2. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинились з 01 січня 2016 року та з цього часу між сторонами припинені подружні стосунки, через те, що відповідач перестала відвідувати позивача за місцем його відбуття покарання, не надає позивачу матеріальної допомоги, не цікавиться його справами. Кожен зі сторін живе окремим життям та не цікавиться проблемами один одного. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивач просив розірвати шлюб з відповідачкою. У судове засідання представник позивача [PERSON], не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача [PERSON] в якій просила задовольнити позовні вимоги (а.с. 26). Відповідачка у судове засідання не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, визнає позовні вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, після розірвання шлюбу просила залишити за нею право іменуватись шлюбним прізвищем (а.с.24). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 27 травня 2014 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від спільного проживання дітей не мають. З 01 січня 2016 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різні погляди на життя. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, думку сторін про неможливість досягнення примирення, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї [PERSON] суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що шлюб між ним та відповідачем було зареєстровано 08 травня 2010року у Мальчицькій сільській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис №2. Від спільного подружнього життя з відповідачем у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними постійно виникали конфлікти і непорозуміння, вони не могли прийти до спільної думки. Тривалий час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Просить розірвати шлюб, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить справу слухати у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 08 травня 2010року у Мальчицькій сільській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.05.2010року, виданим Мальчицькою сільською радою Яворівського району Львівської області. Від спільного подружнього життя у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.09.2010року, виданого Суховільською сільською радою Городоцького району Львівської області. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач повністю втратив почуття любові до відповідача, а тому спільне подружнє життя та примирення між ними є неможливим, суд приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому його слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що шлюб між ним та відповідачем було зареєстровано 14 вересня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Яворівського районного управління юстиції, актовий запис №88. Від спільного подружнього життя з відповідачем у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними постійно виникали конфлікти і непорозуміння, вони не могли прийти до спільної думки. Тривалий час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Просить розірвати шлюб, оскільки такий носить формальний характер і примирення між ними є неможливим. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, заявлені позовні вимоги визнала, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач повністю втратив почуття любові до відповідача, а тому спільне подружнє життя та примирення між ними є неможливим. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому його слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування вимог вказав, що з відповідачкою [PERSON] він знаходиться в юридичному шлюбі з 02.10.2004 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбно-сімейні відносини з відповідачкою припинили в липні 2010 року. Шлюб розпався внаслідок повної протилежності характерів, різних поглядів на сімейні відносини, внаслідок чого між ними постійно виникали різномовності та сварки. З відповідачкою спільного господарства не ведуть, у кожного з них своє життя. Вважаючи, що відновлення та збереження шлюбу неможливе, просить суд їх шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач до судового засідання не з'явився, про час і день розгляду справи повідомлений належним чином, та надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, на своїх позовних вимогах наполягає. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, пред'явлені вимоги позивача визнає. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 жовтня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 240 (арк.спр. ). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] народження, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (арк.спр. 3). Спору майнового характеру між сторонами не існує. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, доводи сторін про те, що їх сімейні стосунки відновленню не підлягають, а також небажання сторін жити однією сім'єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки досліджені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дитини, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно. Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Про відновлення свого дошлюбного прізвища відповідачка не заявила, що є виключно її правом і не потребує згоди позивача чи будь-якої іншої особи, тому їй слід залишити прізвище «[PERSON]». На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування вимог вказав, що з відповідачкою [PERSON] він знаходиться в юридичному шлюбі з 04.10.2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбно-сімейні відносини з відповідачкою припинили восени 2013 року. Шлюб розпався внаслідок повної протилежності характерів, різних поглядів на сімейні відносини, внаслідок чого між ними постійно виникали різномовності та сварки. З відповідачкою спільного господарства не ведуть, у кожного з них своє життя. Вважаючи, що відновлення та збереження шлюбу неможливе, просить суд їх шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач до судового засідання не з'явився, про час і день розгляду справи повідомлений належним чином, та надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, на своїх позовних вимогах наполягає. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, пред'явлені вимоги позивача визнає. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 жовтня 2003 року у виконавчому комітеті Удачненської селищної ради Красноарміського району Донецької області, актовий запис № 7 (арк.спр. 3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (арк.спр.4). Спору майнового характеру між сторонами не існує. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, доводи сторін про те, що їх сімейні стосунки відновленню не підлягають, а також небажання сторін жити однією сім'єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки досліджені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дитини, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно. Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Про відновлення свого дошлюбного прізвища відповідачка не заявила, що є виключно її правом і не потребує згоди позивача чи будь-якої іншої особи, тому їй слід залишити прізвище «[PERSON]». На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування вимог вказав, що з відповідачкою [PERSON] він знаходиться в юридичному шлюбі з 06.11.1997 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбно-сімейні відносини з відповідачкою припинили 14 лютого 2013 року. Шлюб розпався внаслідок повної протилежності характерів, різних поглядів на сімейні відносини, внаслідок чого між ними постійно виникали різномовності та сварки. З відповідачкою спільного господарства не ведуть, у кожного з них своє життя. Вважаючи, що відновлення та збереження шлюбу неможливе, просить суд їх шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач до судового засідання не з'явився, про час і день розгляду справи повідомлений належним чином, та надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, на своїх позовних вимогах наполягає. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, пред'явлені вимоги позивача визнає. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 квітня 1978 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 355 (арк.спр. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (арк.спр. 3). Спору майнового характеру між сторонами не існує. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, доводи сторін про те, що їх сімейні стосунки відновленню не підлягають, а також небажання сторін жити однією сім'єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки досліджені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дитини, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно. Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Про відновлення свого дошлюбного прізвища відповідачка не заявила, що є виключно її правом і не потребує згоди позивача чи будь-якої іншої особи, тому їй слід залишити прізвище «[PERSON]». На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved