Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «МЕХАНОБРЧОРМЕТ» на його користь заробітну плату в сумі 610,00,15 грн., середній заробіток за весь час затримки її виплати по день фактичного розрахунку в сумі 30443,47 грн., моральну шкоду у сумі 5000,00 грн., судові витрати по оплаті професійної правничої допомоги в сумі 5000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.07.2017 року протоколом засідання наглядової Ради Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «МЕХАНОБРЧОРМЕТ» № 5 його було обрано особою, яка тимчасово виконує обов`язки генерального директора АТ НДПІ «МЕХАНОБРЧОРМЕТ». Контрактом № 737 від 14.07.2017 року укладеним з ним, передбачено, що цей контракт діє з моменту підписання до моменту визначення переможця конкурсного відбору керівника АТ НДПІ «МЕХАНОБРЧОРМЕТ» та його призначення на посаду у порядку встановленому законодавством України та установлюючи ми документами товариства, припинено повноваження. Протоколом засідання наглядової Ради Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «МЕХАНОБРЧОРМЕТ» № 11 від 27.08.2018 року переможцем конкурсного відбору на заміщення вакантної посади генерального директора даного підприємства визнано [PERSON] 19.09.2018 року його повноваження як виконуючого обов`язки генерального директора АТ НДПІ «МЕХАНОБРЧОРМЕТ» припинено. Разом з тим, в період з 05.09.2018 року по 04.10.2018 року він перебував у щорічній відпустці, в межах якої перебував на лікарняному з 17.09.2018 року по 22.09.2018 року. Отже, наразі якщо саме 19.09.2018 року було днем його звільнення та останнім днем, коли він, як працівник перебував у трудових відносинах з роботодавцем, то саме в цей день його мали ознайомити з наказом про звільнення. Проте вищезазначених дій вчинено не було. Лише наступний день 20.19.2018 року, ще в період його тимчасової непрацездатності, яка тривала з 17.09.2018 року по 22.08.2018 року. Позивач також зазначає, що у зв`язку з порушенням його трудових прав він звернувся до Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області зі скаргою стосовно прорушення законодавства про працю адміністрацією АТ НДПІ «МЕХАНОБРЧОРМЕТ». З метою розгляду вказаного звернення по суті Управлінням Держпраці було проведено інспекційне відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань повноти, своєчасності нарахування та виплати заробітної плати, розрахункових коштів, своєчасності видачі трудових книжок. Листом Управління Держпраці від 14.12.2018 року його було повідомлено, що при перевірці розрахункових листків за серпень та вересень 2018 року, йому був нарахований в повному обсязі остаточний розрахунок та встановлений борг підприємства в сумі 610300,015 грн., але в зв`язку з арештом розрахункових коштів Товариства, державною виконавчою службою виплата заборгованої заробітної плати йому буде нарахована на підставі судових наказів про примусове стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати після звернення до суду. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з`явися, надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи в порядку заочного провадження за наявними матеріалами справи. Крім того, просив суд позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримання розрахунку залишити без розгляду. Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог). Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Таким чином, суд вважає за можливим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки її виплати по день фактичного розрахунку, компенсації втрат частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати в сумі 30443,47 грнивень не розглядати, так як позивач скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 49 ЦПК України, та залишив дані позовні вимоги без розгляду. Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи до зали судового засідання не з`явися, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову за таких підстав. Відповідно до Наказу № 240а-к від 14.07.2017 року на підставі Протоколу № 5 засідання наглядової ради ПАТ НДПІ «МЕХАНОБРЧОРМЕТ» від 14.07.2017 року припинено повноваження генерального директора ПАТ НДПІ «МЕХАНОБРЧОРМЕТ» [PERSON] та розірвано з ним контракт № 728 від 10.02.2017 року. [PERSON] обрано особою, яка тимчасово здійснюватиме повноваження генерального директора ПАТ НДПІ «МЕХАНОБРЧОРМЕТ» до моменту визначення переможця конкурсного відбору керівника ПАТ НДПІ «МЕХАНОБРЧОРМЕТ» та його призначення на посаду у порядку встановленому законодавством України та установчими документами ( а.с.10) Згідно Наказу № 137-К віл 05.09.2018 року [PERSON] перебував у щорічній основній відпустці з 05.09.2018 року по 04.10.2018 року ( а.с.19). Відповідно до листка непрацездатності серії АДО № 937129 [PERSON]. в період з 17.09.2018 року по 22.09.2018 року перебував на стаціонаром лікуванні в КЗ «Кривоірзька міська лікарня № 4 » ДОР ( а.с.20). Згідно протоколу № 4 засідання наглядової ради АТ НДПІ «МЕХАНОБРЧОРМЕТ» з 19.09.2018 року обрано генеральним директором АТ НДПІ «МЕХАНОБРЧОРМЕТ», переможця конкурсу відбору на заміщення вакантної посади керівника товариства [PERSON] ( а.с. 24-25). 22.10.2018 року [PERSON] звернувся зі скаргою до начальника Криворізького гірничопромислового управління Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області та Криворізького міського центру зайнятості зі скаргою, в якій просив, провести позапланову перевірку за його зверненням про порушення АТ НДПІ «МЕХАНОБРЧОРМЕТ» вимог законодавства про працю ( а.с.26-27). Листом Управління Держпраці № Ф-1438-11/04 від 14.12.2018 року було повідомлено [PERSON] , що при перевірці розрахункових листків за серпень та вересень 2018 року, йому був нарахований в повному обсязі остаточний розрахунок та встановлений борг підприємства в сумі 610300,015 грн., але в зв`язку з арештом розрахункових коштів Товариства, державною виконавчою службою виплата заборгованої заробітної плати йому буде нарахована на підставі судових наказів про примусове стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати після звернення до суду ( а.с.28-29). Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату праці», оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю. Згідно приписів ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч.1 ст. 115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, в судовому засіданні встановлено та відповідачем не спростовано, що 14.07.2017 року [PERSON] було обрано особою, яка тимчасово виконує обов`язки генерального директора АТ НДПІ «МЕХАНОБРЧОРМЕТ» та укладено Контракт № 737 від 14.07.2017 року. 19.09.2018 року його повноваження як виконуючого обов`язки генерального директора АТ НДПІ «МЕХАНОБРЧОРМЕТ» припинено. Судом, з метою визначення розміру заборгованості з заробітної плати, клопотання позивача про витребування доказів було задоволено, та витребувано у відповідача, в тому числі, довідку про заборгованість з заробітної плати та інших платежів, належних [PERSON] на момент звернення, станом на дату надання відповіді на запит, з врахування сум виплат в погашення заборгованості через органи ДВС та належним чином засвідчені копії розрахункових листів за серпень та вересень 2018 року. Ухвала суду від 01 березня 2019 року в частині витребування доказів станом на день розгляду справи не виконана, відзив на позовну заяву не подано. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 4) ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні в них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Як вбачається з листа Управління Держпраці № Ф-1438-11/04 від 14.12.2018 року при перевірці розрахункових листків за серпень та вересень 2018 року, [PERSON] було нараховано в повному обсязі остаточний розрахунок та встановлений борг підприємства в сумі 610300,015 грн., але в зв`язку з арештом розрахункових коштів Товариства, державною виконавчою службою виплата заборгованої заробітної плати йому буде нарахована на підставі судових наказів про примусове стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати після звернення до суду. В свою чергу, відповідачем не надано доказів на спростування обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог не надано доказів на спростування факту не проведення повного розрахунку з позивачем в день звільнення та не встановлено відсутність вини відповідача. Надані позивачем відомості з пенсійного фонду України з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування судом не приймаються, оскільки подані з порушенням строків зазначених в положеннях ст. 83 ЦПК України. Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає за можливе позовні вимоги про стягнення с відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 610300,155 грн. задовольнити в повному обсязі. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», від 25.05.2001 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня та характеру перенесених позивачем моральних страждань, що були викликані порушенням його гарантованого Конституцією України права на своєчасне одержання винагороди за працю, характеру та способу заподіяння моральної шкоди, тривалість порушення права позивача, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача спричинену моральну шкоду у розмірі 2000, 00 грн., що буде достатнім у дані спірній ситуації. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Згідно п) 1 ч. 2 та п. 2 ч. 6 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Під час звернення до суду позивач на підставі п. 1 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати . Враховуючи положення ст.141 ЦПК України , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного, 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274, 276, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial