Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності. Посилався на те, що 21.08.1986 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [PERSON]. 09.04.2003 року шлюб між ними було розірвано. Під час шлюбу 04.12.1995 року дружиною [PERSON] за їх спільні кошти було придбано у власність двохкімнатну квартиру №3, що по вул. Сагайдачного, 39 м.Чернівці, загальною площею 58 кв.м. Купівля житла була здійснена на підставі договору купівлі-продажу від 04.12.1995 року, який оформлено на імя відповідача. У подальшому, 27.12.2005 року [PERSON], перебуваючи в Іспанії, померла Починаючи з 1995 року і по даний час, він разом з їх спільною донькою [PERSON] проживає у вказаній квартирі. [PERSON] проживає за кордоном. Також зазначив, що відповідачі після смерті [PERSON] є її єдиними спадкоємцями. У звязку з відкриттям спадщини просив визнати за собою право власності на Ѕ частку квартири №3, що по вул. Сагайдачного, 39 м.Чернівці як спільної сумісної власності подружжя. Відповідачами відзиву на позов подано не було. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не зявилась. Подала до суду позовну заяву, в якій позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази цивільної справи, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21.08.1986 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 09.04.2003 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.7). Згідно з ч.\~3\~ст.\~368\~ЦК Українита ч.\~1\~ст.\~60\~СК Українимайно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута піч час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. Як було встановлено судом, у період шлюбу 04.12.1995 року [PERSON] набула у власність квартиру №3, що по вул. Сагайдачного, 39 м. Чернівці, що підтверджується копією нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу від 04.12.1995 року (а.с.8-9). Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Таким чином, з урахуванням положень ст.60 СК України суд вважає, що зазначене вище майно, набуте [PERSON] в період шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними. На підставі наведених норм Закону, суд визнає квартиру №3, що по вул.Сагайдачного, 39 м. Чернівці спільною сумісною власністю подружжя. Судом також встановлено, що 27.12.2005 року [PERSON] померла. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є донькою та сином померлої та її спадкоємцями за законом. Після смерті матері відкрилась спадщина на майно померлої, а саме на квартиру №3, що по вул. Сагайдачного, 39 м. Чернівці. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або законом( ст.1217 ЦК України). З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у даному випадку наявні два спадкоємця майна спадкодавця, які мають право на отримання спадщини. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Із заявою про застосування позовної давності у спорі відповідачі до суду не зверталися. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про поділ майна подружжя підлягає задоволенню.

Outcome: approved