Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні дитини, посилаючись на те, що з 29.12.2003 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі подружжя має сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося, оскільки у подружжя різні характери, відсутнє взаєморозуміння, довіра, повага. Кожен з них має діаметрально-протилежні погляди на шлюб та сім`ю. З січня 2015 року він з дружиною спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Кожен з них веде самостійний спосіб життя, незалежно один від одного. Сім`я існує формально. В результаті чого рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.12.2016 року по справі № 369/6327/16-ц, яке набрало законної сили 04.01.2017 року, шлюб між сторонами розірвано. Починаючи з січня 2015 року та по даний час син [PERSON] проживає разом з Відповідачем, а Позивач проживає окремо від дитини. 05.04.2017 року позивач звернувся до третьої особи із заявою про встановлення графіку спілкування та побачень позивача з дитиною. 21.04.2017 року третьої особою було прийнято Розпорядження № 269 «Про встановлення участі батька - гр. [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною», яким встановлено такі дні та години участі позивача, - у вихідні дні: перша, третя субота та друга, четверта неділя - з 10 години до 19 години та 50% літнього періоду. Вважаючи встановлений графік таким, що суперечить законодавству, створює суперечки між сторонами, порушує рівність прав між батьками, позивач на підставі вимог ст. ст. 19, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив зобов`язати [PERSON] та третіх осіб не чинити [PERSON] перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , визначити [PERSON] наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , та встановити визначений позивачем графік побачень та спілкування з дитиною. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення позовних вимог. У судове засідання представник третьої особи не з`явився, повідомлявся належним чином, надавав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, які виступили з вступним словом, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Судом встановлено, що з 29.12.2003 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане 03.09.2016 року Києво-Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 65. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . 23.12.2016 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/6327/16-ц, яке набрало законної сили 04.01.2017 року, шлюб між сторонами розірвано. Згідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено судом, починаючи з січня 2015 року та по даний час син [PERSON] проживає разом з відповідачем, а позивач проживає окремо від дитини. Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 28.03.2017 року на підставі заяви [PERSON] з метою усунення перешкод у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , проведено обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] , згідно якого зазначено, що для виховання та розвитку дитини створено умови для перебування, виховання та розвитку дитини. 05.04.2017 року позивач звернувся до Служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області із заявою про встановлення графіку спілкування та побачень позивача з дитиною та просив встановити такий графік спілкування і побачень з дитиною: 1) з понеділка по п`ятницю без обмежень у спілкуванні та побаченнях з урахуванням часу відвідування дитиною школи, гуртків, інших закладів; 2) кожні перші та треті вихідні кожного місяця (субота та неділя), починаючи з 10:00 год. суботи та по 19:00 год. неділі з відвідуванням дитиною місця проживання позивача. Позивач забирає дитину о 10:00 год. суботи за адресою місця проживання (реєстрації) дитини та о 19:00 год. неділі повертає дитину матері за адресою місця проживання (реєстрації) дитини; 3) половину щорічних шкільних літніх канікул дитини, починаючи з 16 липня по 30 серпня з відвідуванням дитиною місця проживання позивача, проведенням спільного відпочинку в м. Києві, в селі у бабусі, дідуся, в санаторії, на морі тощо. Позивач забирає дитину о 10:00 год. 16 липня за адресою місця проживання (реєстрації) дитини та о 19:00 год. 30 серпня позивач повертає дитину матері за адресою місця проживання (реєстрації) дитини; 4) щорічні весняні шкільні канікули дитини з відвідуванням дитиною місця проживання позивача, проведенням спільного відпочинку в м. Києві, в селі у бабусі, дідуся, в санаторії, на морі тощо. Позивач забирає дитину о 10:00 год. першого дня початку щорічних весняних канікул за адресою місця проживання (реєстрації) дитини та о 19:00 год. останнього дня закінчення щорічних весняних канікул повертає дитину матері за адресою місця проживання (реєстрації) дитини; 5) другу половину щорічних зимових канікул дитини з відвідуванням дитиною місця проживання позивача, проведенням спільного відпочинку в м. Києві, в селі у бабусі, дідуся тощо. Позивач забирає дитину о 10:00 год. першого дня початку другої половини щорічних зимових канікул за адресою місця проживання (реєстрації) дитини та о 19:00 год. останнього дня закінчення другої половини щорічних зимових канікул повертає дитину матері за адресою місця проживання (реєстрації) дитини. 21.04.2017 року третьої особою було прийнято Розпорядження № 269 «Про встановлення участі батька гр. [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною», яким встановлено такі дні та години участі позивача, - у вихідні дні: перша, третя субота та друга, четверта неділя - з 10 години до 19 години та 50% літнього періоду. Позивач [PERSON] зазначав, що такий графік створює суперечки між сторонами, порушує рівність прав сторін на участь у вихованні та спілкуванні з сином, а саме: - не зазначено про місце зустрічей позивача з дитиною (місце проживання дитини та/або місце проживання позивача та/або місця загального відвідування тощо), що викликає суперечності між позивачем та відповідачем; - не зазначено можливість позивача на особисте спілкування з дитиною протягом тижня (з понеділка по п`ятницю), що суперечить ч. 2 ст. 157 СК України та ставить відповідача в більш переважне становище, ніж позивач; - не визначено, які 50% літнього періоду встановлені для спілкування позивача з дитиною (чи то весь червень місяць та половина липня місяця, чи то половина липня місяця та весь серпень місяць), що знову-таки викликає суперечності між позивачем та відповідачем; - встановлення одного вихідного дня для спілкування з 10 години до 19 години позивача з дитиною на тиждень буде навантажувати дитину морально, та позивач не зможе повноцінно за половину дня брати участь у вихованні дитини; - не забезпечено можливості дитини відвідувати місце проживання позивача, яке повністю відповідає та має всі належні умови для знаходження та проживання дитини; - не визначено де позивач повинен забрати дитину і куди повернути дитину (чи то за місцем проживання дитини, чи то в будь-якому іншому місці), що унеможливлює взагалі виконання прийнятого розпорядження; - не визначено можливості позивача проводити спільний відпочинок з дитиною у період весняних, осінніх та зимових канікул, що ставить відповідача в більш переважне становище порівняно з позивачем щодо можливості спілкування та побачень з дитиною. Враховуючи викладене, позивач просив суд зобов`язати [PERSON] та третіх осіб не чинити [PERSON] перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , та встановити графік побачень та спілкування, що вказано в позовній заяві. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно вимог ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до вимог ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно вимог ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно Принципу 6 Декларації прав дитини визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до вимог ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позивачем [PERSON] і його представником не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обставин вчинення відповідачем чи іншими особами перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною [PERSON] [INFO] , а тому в цій частині суд відмовляє в задоволенні позову. Іншу частину позовних вимог щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] та встановлення графіку побачень та спілкування, суд задовольняє частково, і слід визначити [PERSON] способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , а саме встановити такий графік побачень та спілкування: з понеділка по п`ятницю без обмежень у спілкуванні та побаченнях з урахуванням часу відвідування дитиною [PERSON] школи, гуртків, інших закладів; кожні перші та треті вихідні кожного місяця (субота та неділя), починаючи з 10:00 год. суботи та по 19:00 год. неділі з відвідуванням дитиною [PERSON] місця проживання [PERSON] , проведенням спільного відпочинку в м. Києві та поза межами м. Києва . [PERSON] забирає дитину [PERSON] о 10:00 год. суботи за адресою місця проживання (реєстрації) дитини [PERSON] та о 19:00 год. неділі повертає дитину [PERSON] матері [PERSON] за адресою місця проживання (реєстрації) дитини [PERSON] ; половину щорічних шкільних літніх канікул дитини [PERSON] , починаючи з 16 липня по 30 серпня з відвідуванням дитиною [PERSON] місця проживання [PERSON] , проведенням спільного відпочинку в м. Києві та поза межами м. Києва . [PERSON] забирає дитину [PERSON] о 10:00 год. 16 липня за адресою місця проживання (реєстрації) дитини [PERSON] та о 19:00 год. 30 серпня [PERSON] повертає дитину [PERSON] матері [PERSON] за адресою місця проживання (реєстрації) дитини [PERSON] ; щорічні весняні шкільні канікули дитини [PERSON] з відвідуванням дитиною [PERSON] місця проживання [PERSON] , проведенням спільного відпочинку в м. Києві та поза межами м. Києва. [PERSON] забирає дитину о 10:00 год. першого дня початку щорічних весняних канікул за адресою місця проживання (реєстрації) дитини [PERSON] та о 19:00 год. останнього дня закінчення щорічних весняних канікул повертає дитину [PERSON] матері [PERSON] за адресою місця проживання (реєстрації) дитини [PERSON] ; другу половину щорічних зимових канікул дитини [PERSON] з відвідуванням дитиною місця проживання [PERSON] , проведенням спільного відпочинку в м. Києві та поза межами м. Києва . [PERSON] забирає дитину [PERSON] о 10:00 год. першого дня початку другої половини щорічних зимових канікул за адресою місця проживання (реєстрації) дитини [PERSON] та о 19:00 год. останнього дня закінчення другої половини щорічних зимових канікул повертає дитину [PERSON] матері [PERSON] за адресою місця проживання (реєстрації) дитини [PERSON] . Суд виходить з того, що запропонований позивачем графік спілкування та побачень позивача з дитиною жодним чином не порушить нормальний режим дня дитини, вподобання дитини щодо відвідування школи, гуртків, закладів, іншого роду занять, буде максимально ефективним для розвитку та виховання дитини як матір`ю, так і батьком, надасть реальну і фактичну реалізацію кожним із батьків своїх обов`язків по вихованню дитини, спілкуванню з дитиною, а з висновком третьої особи від 21.04.2017 року в силу ст. 19 Сімейного кодексу України суд за вищезазначених обставин не погоджується. В решті вимог позивача, зокрема, щодо проведення спільного відпочинку в селі у бабусі, дідуся, то суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки позивач не зазначив конкретно вказаних осіб (діда і баби), вони не є учасниками даного судового процесу, та не вказано яким чином порушені права позивача у зв`язку із зверненням до суду з даними вимогами. Разом з тим суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial