Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищеозначеним позовом вказуючи на те, що 1 жовтня 2015 року Комсомольський районний м. Херсона ухвалив вирок, яким той був виправданий в інкримінованому кримінальному правопорушенні. 2 лютого 2016 року позивач звернувся із письмовою заявою до Херсонського міського відділу Головного управління національної поліції в Херсонської області про відшкодування судових витрат та інших витрат, сплачених громадянином у звязку з поданням йому юридичної допомоги, проте відповіді не отримав. Позивач вказує, що бездіяльність відповідача з цього приводу порушує його право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та просить суд зобовязати Херсонський міський відділ Головного управління національної поліції в Херсонській області винести постанову про розмір шкоди, повязаних із витратами на надання йому юридичної допомоги. Представник позивача адвокат [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судові засідання призначені на 04.05.2016 року, 19.05.2016 року та 14.06.2016 року не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, що вбачається з поштових повідомлень. Надав до суду заперечення проти означеного позову, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою представника позивача суд вважає необхідним провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виниклі правові відносини є цивільними і регулюються нормами ст. 56 Конституції України, ст. 1176 ЦК України, Законом України від 01.12.1994 року з наступними змінами Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.\~ У відповідності до ст. ст. 1, 3 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду підлягають відшкодуванню штрафи, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином у зв'язку з наданням йому юридичної допомоги, завданих громадянинові внаслідок незаконного засудження. Згідно ст. 12 Закону розмір відшкодування шкоди, зазначеної в п. 1, 3, 4 ст. 3 означеного Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи попереднього слідства, про що виносять постанову. З матеріалів справи вбачається, що 2 лютого 2016 року позивач звертався із письмовою заявою до відповідача про винесення такої постанови, однак відповіді не отримав. На підставі викладеного, ст. 1176 ЦК України, Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду та

Outcome: approved