Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 2400 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 72 грн., 2000 грн. моральної шкоди та витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн., зазначивши, що у грудні 2012 року відповідачка [PERSON] позичила у нього в борг 2400 грн. З нею він був знайомий та отримавши пенсію, віддав їй цю суму. Передаючі їй в борг вказану суму, він не потребував боргову розписку, повіривши їй. [PERSON] зобов’язалась провернути борг не пізніше травня 2013 року, але до вказаного часу його не повернула. Він неодноразово звертався до неї з проханням повернути боргу, але [PERSON] і не відмовлялась від боргу і не повертала його. У зв’язку з цим, він звертався до Куп'янського МВ ГУМВС України в Харківській області, але постановою від 05 липня 2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013220370001483 від 22.06.2013 року було закрито у зв’язку з відсутністю в діяннях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Крім того, позивач вказує на те, що згідно вимог ч.2 ст.625 ЦК України відповідачка повинна йому сплатити суму заборгованості з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми позики, що складає 72 грн., тобто 2400x3%, а також посилається на те, що негативним відношенням до виконання своїх зобов'язань відповідачка порушила його права, по цій причині він своєчасно не міг сплачувати житлово-комунальні послуги, як інвалід 1-ї групи та хвора людина придбати ліки, що викликало ускладнення стану мого здоров'я, все це негативно впливає на нього, вказаними діями відповідачка нанесла йому моральну шкоду, яку оцінює в сумі 2000 грн. Позивач у судове засідання не з’явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, які просить суд задовольнити. Відповідачка у судове засідання також не з’явилась, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, борг в сумі 2400 грн. визнає у повному обсязі, позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 2000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. не визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У грудні 2012 року відповідачка [PERSON] позичила у позивача грошову суму у розмірі 2400 грн.. Передаючи відповідачці у борг вказану суму, позивач розписку не вимагав. Постановою від 05 липня 2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013220370001483 від 22.06.2013 року було закрито у зв’язку з відсутністю в діяннях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. (а.с. 4) Даною постановою встановлено, що в ході опитування [PERSON] пояснила, що дійсно брала у [PERSON] грошові кошти в сумі 2400 грн. на лікування з його дозволу та зобов’язалась їх повернути до вересня 2013 року у зв’язку з важким матеріальним становищем. Відповідачка [PERSON] у поданій до суду письмовій заяві не заперечувала проти основної суми боргу у розмірі 2400 грн. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідачка [PERSON] до теперішнього часу грошове зобов'язання не виконала, грошові кошти позивачу не повернула, тому слід стягнути з [PERSON] на користь позивача борг в сумі 2400 грн. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідачки на користь позивача 3% річних від простроченої суми, що складає 72 грн. і вважає, що в цій частині позов доведений повністю. Що стосується позовних вимог позивача [PERSON] в частині стягнення з відповідачки на його користь 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне. Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Відповідно до ч.2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а відповідно до ч.2 цієї статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А у відповідності до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що відповідачем [PERSON] відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, не надано будь-яких доказів спричинення моральної шкоди, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві – пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від спати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв`язку із тим, що позов задовольняється частково і позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, оскільки є інвалідом 1-ї групи, суд вважає, що з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229,40 грн.. та на користь відповідача [PERSON] витрати на правовому допомогу в сумі 500 грн.

Outcome: partial