Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до Тернопільської міської ради, третя особа -[PERSON], про визнання права власності на спадкове майно, а саме, просить визнати за ним право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті, [INFO]р., його баби [PERSON] відкрилась спадщина на 1/4 частку квартири [ADDRESS]. Рішенням Зборівського районного суду від 03.06.2013року визнано за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,66га., в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON]. При зверненні в нотаріальну контору державним нотаріусом Зборівської державної нотаріальної контори позивачу запропоновано звернутись до суду. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] не з'явились, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять позов задовольнити. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з'явились, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] за життя, 16.12.2009року, склала заповіт зареєстрований в реєстрі за №97, посвідчений секретарем Млиновецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області Стецко О.В., яким заповіла [PERSON] все належне їй майно, яке буде належати її на день смерті і на яке за законом вона буде мати право. [INFO]р. [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 17.04.2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Зборівського районного управління юстиції у Тернопільській області). Рішенням Зборівського районного суду від 03.06.2013року визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,66га., в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина також на належну [PERSON] 1/4 частку квартири [ADDRESS], яка до 13.05.2005р. належала її чоловіку [PERSON] (помер [INFO]р. - свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 17.04.2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Зборівського районного управління юстиції у Тернопільській області). Оскільки спадкове майно складається із 1/4 частки квартири [ADDRESS], суд вважає, що право на спадкування за заповітом виникає у [PERSON], зокрема, на 1/4 частку квартири. Із свідоцтва про право власності житло від 30.11.1996року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008року, у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ст.1268 ЦК України). За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Відповідно до вимог ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання за позивачем права власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS].

Outcome: approved