Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] , в якій просить стягнути з неї на його користь суму неустойки (пені ) за прострочення сплати за період з 19.09.2018 по 28.12.2020 аліментів на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 68258,05 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 07.07.2006 р. з відповідачем [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.10.2019 р. Від шлюбу сторони мають двох синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.10.2019 стягнуто з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. на кожного, починаючи з 19.09.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. 11.12.2019 р. постановою Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області за заявою позивача відкрито виконавче провадження №60840733. Відповідачці було відомо про рішення суду та про відкриття виконавчого провадження, однак вона аліменти не сплачує, матеріально дітям не допомагає, їх життям не цікавиться, розмір доходів приховує. З урахуванням зазначеного, позивач просить стягнути з відповідача за неналежне виконання батьківського обов`язку з матеріального утримання дитини, неустойку (пеню), передбачену законом, станом на 28.12.2020 у розмірі 68258,05грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась завчасно, належним чином, про причини неявки суд не сповістила, правом надання відзиву на позов не скористалась. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.07.2006 р., мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.10.2019 р.шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.10.2019 стягнуто з [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. на кожного, починаючи з 19.09.2018 року і до досягнення дітьми повнолітнього віку. З розрахунку заборгованості за виконавчим листом № 639/6553/19 від 19.11.2019 про примусове стягнення з [PERSON] аліментів на неповнолітніх дітей, складеного ст. державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.12.2020 вбачається заборгованість по аліментам станом на 28.12.2020 в сумі 68 258,5 грн.( з розрахунку розміру аліментів 2500 грн. на двох дітей, замість 2500 грн. на кожного). Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини 3 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Згідно частини 1 статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. За правовою позицією Великої Палата Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц та від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц, зазначено, що розмір неустойки (пені) за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Позивачем надано до позовної заяви розрахунок суми пені за прострочення сплати аліментів, який відповідає вимогам закону і складено правильно . Загальна сума пені за період з 19.09.2018 по 28.12.2020 складає 274 041,80 грн. Однак, частиною 1 статті 196 СК України безальтернативно встановлено обмеження розміру стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами. Заборгованість за аліментами за цей період, як вбачається з розрахунку державного виконавця, становить 68 258,05 грн.Оскільки неустойка не може перевищувати розмір заборгованості, з відповідача підлягає стягненню сума пені за зазначений позивачем період у розмірі 68 258,05 грн. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Тобто, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає в усіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які маютьзначення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано доказів про добровільну сплату аліментів. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»). Відсутність гарантії виконання судового рішення є порушенням у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії, надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. За аналогією із цивільним законодавством слід виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного, однак відповідач не спростувала належним чином обставин позову, передбачених статтею 196 СК України, які є підставою для покладення відповідальності зі сплати відповідної неустойки. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батьки несуть не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. За приписами ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь держави витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved