Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про виділення в натурі нерухомого майна, що знаходиться у спільній частковій власності. В позовній заяві зазначив, що [INFO] померла його мати, [PERSON] . Після її смерті він прийняв спадщину на підставі заповіту посвідченого Немирівською державною нотаріальною конторою Вінницької області 18 липня 2002 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 3205 та отримав свідоцтво про право на спадщину на 51/100 (п`ятдесят однієї сотої) частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] . До складу 51/100 частки житлового будинку входить: сіни 1-1, кухня 1-2, кімнати 1-3, 1-4, 1-7, 1-11, 1-13,1-14, коридори 1-5, 1-6, 1-12, ванна 1-8, туалет 1-9, шлюз 1-10, Ѕ частина сараю літ. «Б», сарай-прибудова літ. «б1», погріб літ.»Б1/під», гараж літ. «а2». Інша частка житлового будинку з господарськими будівлями у розмірі 49/100 знаходиться у власності [PERSON] згідно свідоцтва на право власності виданого виконавчим комітетом Немирівської міської ради 27.04.1990 року № 718 зареєстрованого Тульчинським бюро технічної інвентаризації 27.04.1990 року в реєстровій книзі № 13 Р№1656. У зв`язку з тим, що у нього із відповідачем відсутня згода на добровільний виділ їхніх часток він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно висновку Комунального підприємства Немирівського бюро технічної інвентаризації № 124 від 16 червня 2020 року щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна встановлено, що за технічними показниками, 51/100 частка житлового будинку може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна. Склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси: житловий будинок літ. «А» з прибудовою літ. «а» загальною площею - 151,4 кв. м., в тому числі житловою 86,7 кв. м., до якого входить 1-1 - коридор, 1-2 - кухня, 1-3 - кімната, 1-4 - кімната, 1-5 - коридор, 1-6 - коридор, 1-7 - кімната, 1-8 - ванна, 1-9 - туалет, 1-10 - шлюз, 1-11 - кімната, 1-12 - коридор, 1-13 - кімната, 1-14 - кімната та господарські будівлі та споруди, гараж літ. «а2», Ѕ частина сараю літ. «Б», погреб літ. «Б1/під», сарай -прибудова літ. «б1», Ѕ частина огорожі «№ 1-3». Отже, покладаючись на висновок Комунального підприємства Немирівського бюро технічної інвентаризації № 124 від 16 червня 2020 року вважає можливим виділення йому в натурі нерухомого майна, а саме 51/100 частки житлового будинку [ADDRESS] , що знаходиться у спільній частковій власності. Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як передбачено ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно ч.3, 4 ст. 88 Земельного кодексу України, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Виділ його частки із спільної часткової власності йому необхідний, зокрема для того, щоб мати можливість оформити своє право на земельну ділянку, яка необхідна для обслуговування його частини будинку. В судовому засіданні позивач [PERSON] , позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.23). Після смерті [PERSON] , він [PERSON] прийняв спадщину на підставі заповіту посвідченого Немирівською державною нотаріальною конторою Вінницької області 18 липня 2002 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 3205 та отримав свідоцтво про право на спадщину на 51/100 (п`ятдесят однієї сотої) частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.21). Згідно висновку Комунального підприємства Немирівського бюро технічної інвентаризації № 124 від 16 червня 2020 року [PERSON] можливе виділення в натурі нерухоме майно, а саме 51/100 частка житлового будинку [ADDRESS] , що знаходиться у спільній частковій власності. Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частинами 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статтею355 Цивільного кодексу України майно,що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до частини 1 статті 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності до частини 1 статті 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників, в порядку частини 3 статті 358 Цивільного кодексу України, має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Право співвласника самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності передбачено статтею 361 Цивільного кодексу України. В силу положень частини 1 статті 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до частини 3 статті 364 Цивільного кодексу України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Частиною 4 статті 364 Цивільного кодексу України передбачено, що виділ такої частки здійснюється на підставі договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, який укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу в натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду (лист Верховного Суду України від 01 липня 2013 року «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ»). Враховуючи вищевказане та

Outcome: approved