overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 30.01.2009 року він зареєстрував з відповідачем шлюб, у якому народився син [PERSON], [INFO], який мешкає разом з відповідачем. Через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю з травня 2015 року сумісне проживання з відповідачем припинено, з цього часу вони не ведуть спільного господарства. За його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки з відповідачем немає, тому позивач просить суд розірвати з нею шлюб. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність; при цьому позивач зазначив, що він наполягає на позові, а позивач що визнає позов у повному обсязі. Також сторони у своїх письмових заявах вказали, що на теперішній час кожен з них підтримує сімені стосунки з іншими жінкою та чоловіком. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 30 січня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 26, у якому народився син [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з травня 2015 року. Дані обставини встановлено на підставі свідоцтв про шлюб, про народження дитини, письмових заяв сторін. Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався понад півроку тому, примирення та збереження сімї сторони вважають неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, місце проживання дитини узгоджено, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сімї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Відповідач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 30.04.2010 року він зареєстрував з відповідачем шлюб, в якому народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачем. Подружні стосунки з відповідачем не склалися через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого між ними постійно виникали сварки, свідками яких була їх дитина, що мало тяжкі наслідки для її психіки. З червня 2016 року шлюбні відносини з відповідачем були припинені, вони перестали вести спільне господарство і з того часу стосунки не поновлювали. З цих обставин позивач вважає примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам та інтересам дитини, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Сторони у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, письмово сповістили суд про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач [PERSON] вказав, що він наполягає на позові, а відповідач [PERSON] що вона проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 30 квітня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 103, у якому народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з червня 2016 року. Вказані обставини встановлені на підставі свідоцтв про шлюб сторін, про народження дитини, письмових заяв сторін (а.с. 9, 10). Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався півроку тому, примирення та збереження сімї сторони вважають неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, місце проживання дитини узгоджено, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сімї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Відповідач не заявила про відновлення її дівочого прізвища. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 30 листопада 2006 року він зареєстрував з відповідачем шлюб. Для обох це другий шлюб. Від даного шлюбу в них спільних дітей немає. З серпня 2008 року шлюбні відносини з відповідачем припинені, сумісне господарство між ними не ведеться. Припиненню сімейних стосунків послужило те, що вони мали різні погляди на життя, наслідками чого були постійні сварки з дружиною. З цих обставин позивач вважає, що відновлення сім'ї та збереження шлюбу з відповідачем неможливе та суперечить його інтересам, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Сторони до судового засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач вказав, що він наполягає на позові, а відповідач - що вона визнає позов у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 30 листопада 2006 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 405, від шлюбу дітей не мають, шлюбно-сімейні відносини припинили з серпня 2008 року, що встановлено на підставі свідоцтва про шлюб, письмових заяв сторін. Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався шість років тому, примирення та збереження сім'ї сторони вважають неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сім'ї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 31.08.2001 року він зареєстрував з відповідачем шлюб, в якому народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем та на утримання якої він за рішенням суду сплачує аліменти. З 2009 року сімейні відносини між ним та відповідачем були фактично припинені, з того часу вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що в них різні характери та вони мають різні погляди на сімейне життя. З цих обставин між ними виникали сварки, які негативно впливали на його психічний стан та їх взаємовідносини. Він та відповідач неодноразово намагалися примиритися, однак минав деякий час, і вони знову починали сваритися. На теперішній час в нього склалися фактичні сімейні стосунки з іншою жінкою, яка від нього вагітна, та з якою він бажає укласти шлюб. З цих обставин позивач вважає, що збереження шлюбу з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам, тому просить суд розірвати з нею шлюб. Сторони до судового засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач вказав, що він наполягає на позові, а відповідач - що вона визнає позов у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 31 серпня 2001 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 221, у якому народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з 2009 року. Дані обставини встановлені на підставі свідоцтв про шлюб, про народження дитини, довідки виконавчого комітету Димитровської міської ради від 03.03.2016 року, письмових заяв сторін. Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично понад шість років тому, примирення та збереження сім'ї сторони вважають неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, місце проживання дитини узгоджено, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сім'ї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 04 жовтня 2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, у якому народився син [PERSON], [INFO]. З жовтня 2013 року шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, він пішов із сім,ї та почав жити окремо, з цього часу спільне господарство з відповідачем не ведеться, на утримання дитини він у добровільному порядку надає допомогу. Припиненню сімейних стосунків послужило те, що на протязі останніх років сумісного проживання в них було відсутнє взаємне порозуміння, постійно виникали суперечки, які закінчувалися особистими образами, свідками яких була дитина. З цих обставин позивач вважає, що відновлення сім'ї та примирення з відповідачем неможливе та суперечить його інтересам та інтересам дитини, тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Сторони до судового засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач вказав, що він наполягає на позові, а відповідач - що вона визнає позов у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 04 жовтня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 296, у якому [INFO] року народився син [PERSON], який мешкає разом з позивачем. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з жовтня 2013 року. Зазначені факти встановлено на підставі свідоцтв про шлюб, про народження дитини, письмових пояснень сторін (а.с.7, 8). Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався понад півроку тому, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає примирення з відповідачем неможливим, відповідач не заперечує проти цього, місце проживання дитини між сторонами узгоджено, спір про майно відсутній, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сім'ї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не висловила своє бажання на відновлення дошлюбного прізвища. На підставі ст.ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбу з 04.10.2014 року, який було зареєстровано у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 2068. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач, як вказано у позовній заяві, відмовляється від розірвання шлюбу у позасудовому порядку. У своєму позові позивач вказує на те, що він з відповідачем прожили у шлюбі близько п'яти місяців, однак проживати разом, як сім'я, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, у зв'язку з чим між сторонами постійно виникали конфлікти з приводу вирішення життєвих ситуацій. На теперішній час проживають окремо один від одного, шлюбних стосунків не підтримують. Вважає, що сім'я розпалась та зберегти її неможливо. Просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] До судового засідання позивач не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. (а.с. 21) Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлялася належним чином (а.с. 16), надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, після розірвання шлюбу виявила бажання залишитися на прізвищі чоловіка - [PERSON]. (а.с. 17) Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 04 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за актовим записом № 2068. (а.с. 6) Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони спільного господарства не ведуть, фактичних шлюбних відносин не підтримують. Враховуючи той факт, що сторони, спільного господарства не ведуть, фактичних шлюбних відносин не підтримують, суд вважає можливим задовольнити позов і розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 105,110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбу з 26.07.2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. У своєму позові позивач вказує на те, що фактичні шлюбні стосунки з відповідачем були припинені через різні погляди на виховання дитини та виникнення постійних сварок, що призвело до втрати почуття любові та поваги. З січня 2013 року спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Проживають окремо один від одного. Спору відносно спільно нажитого майна не має. Питання щодо місця проживання та питання про матеріальне утримання дитини вирішено сторонами у добровільному порядку. Вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] До судового засідання позивач не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. (а.с. 16) Відповідач у судове засідання не зявилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Після розірвання шлюбу виявила бажання залишитися на прізвищі чоловіка [PERSON]. (а.с. 17) Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 26 липня 2008 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси за актовим записом № 259. (а.с. 4) Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5), який на теперішній час проживає разом з матірю [PERSON] та після розірвання шлюбу за домовленістю сторін, залишиться проживати з нею. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони спільного господарства не ведуть, фактичних шлюбних відносин не підтримують. Враховуючи той факт, що сторони, спільного господарства не ведуть, фактичних шлюбних відносин не підтримують, суд вважає можливим задовольнити позов і розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 105,110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду заяві посилався на те, що 22.01.2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу в них народилась дочка [PERSON], [INFO]. В зв'язку з тим, що між ними відсутнє взаємопорозуміння, через несумісність характерів, різних поглядів на життя вони втратили один до одного почуття поваги та кохання, просив шлюб між ними розірвати В судове засідання позивач не з»явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заяву про відкладання судового розгляду не подавала.. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 22.01.2000 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що між сторонами спільне господарвство не ведеться, шлюбні відносини припинили 9 років тому. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд бере до уваги, що звернувшись до суду з позовом про розірвання шлюбу, позивач протягом всього часу провадження у справі свого ставлення до предмету розгляду справи не змінив. Таким чином протягом тривалого часу намір позивача розірвати шлюб є незмінним. З цього суд робить висновок про впевненість позивача в своєму бажанні шлюб розірвати. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу. Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Позивач зазначив, що збереження сім'ї та спільне проживання з відповідачем є неможливим. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сім'я сторін по справі розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Тому, збереження шлюбу суперечили б інтересам обох з подружжя. Враховуючи вищевикладене, позов необхідно задовольнити, шлюб - розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду заяві посилався на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося, у звязку з чим між ними постійно виникають сварки, які призводять до ще більшого погіршення стосунків. Вважає, що збереження сімї та подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Тому просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав в повному обсязі. Зазначив, що примирення з відповідачем вважає неможливим. Категорично не бажає миритися з відповідачем. Наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила. Зазначила, що примирення з відповідачем та подальше спільне з ним життя є неможливими, миритися з позивачем вона не бажає. Але не згодна на розірвання шлюбу до вирішення сторонами питань щодо забезпечення житлом дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 20 листопада 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З квітня 2017 року сторони проживають окремо. Дану обставину визнали всі особи, які беруть участь у справі, тому в силу ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню вона не підлягає. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як пояснили суду і позивач, і відповідач, примирення вони вважають неможливим, миритися не бажають. Тому суд вважає, що надання терміну на примирення мало б формальний характер та лише призвело до затягування розгляду справи. Тому, суд не вважає за доцільне надавати подружжю термін на примирення. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, категорично не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач також не бажає миритися з позивачем, не вважає за можливе збереження сімї. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Тому, збереження шлюбу суперечило б інтересам обох з подружжя. Наявність між подружжям іншого спору, зокрема щодо забезпечення житлом дитини, згідно чинного законодавства не є підставою для збереження шлюбу. Тому позов необхідно задовольнити, шлюб - розірвати.

Outcome: approved