Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», в якій просить визнати недійсною угоду № 376035 та додатки до неї № 1, № 2 укладені 27.10.2011року між ним та ТОВ «Авто Просто»; застосувати наслідки недійсності угоди № 376035 та додатків до неї № 1, № 2 укладені 27.10.2011року між [PERSON] та ТОВ «Авто Просто»; стягнути з ТОВ «Авто Просто» на користь [PERSON] завдані збитки в подвійному розмірі - 44 864, 84 грн., моральну шкоду в сумі 15 000 грн., а також понесені судові витрати. Заяву обґрунтовує тим, що хотів придбати автомобіль ЗАЗ «Сенс», уклав угоду з ТОВ «Авто Просто» з двома додатками до неї, предметом якої є надання учаснику послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля, зазначаючи про незаконність вищезазначеної Угоди з додатками з підстав порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вважає, що відповідач навмисно ввів його в оману щодо обставин, які мають істотне значення щодо отримання ним автомобіля, зокрема термінів та послуг з отримання автомобіля, порядку розрахунків, що на його думку в свою чергу є підставою для визнання даної угоди недійсної. Під час судового засідання позивач [PERSON], змінив розмір позовних вимоги уточнивши їх, надав суду відповідну письмову заяву (а.с. 153), в якій просить стягти з відповідача 21842 гривні 11 копійок різницю між сплаченою та повернутою сумою, моральної шкоди в розмірі 10000 гривень та судових витрат на правову допомогу в суму 2500 гривень. У відкритому судовому засіданні просить суд задовольнити змінені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Представник позивача, адвокат [PERSON], який діє на підставі ордеру ПТ № 008679 від 07.11.2013 року, витягу з угоди від 07.11.2013 року про надання правової допомоги та представництва інтересів (а.с. 128, 129) у відкритому судовому засіданні зазначив, що змінені позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення, оскільки відповідач ТОВ «Авто Просто» при укладанні угоди взагалі не мало права здійснювати діяльність в сфері надання фінансових послуг, так-як не мали відповідної ліцензії. Тому необхідно застосувати правові наслідки щодо недійсності угод, при цьому надав до суду письмові пояснення (а.с. 121-126). Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» в зал судових засідань не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку, суд зобов'язував з'явитися представника для дачі особистих пояснень (а.с. 62, 78, 117, 118, 136). Представник відповідача ТОВ «Авто Просто», який діє на підставі довіреності від 15.02.2012 року (а.с. 65, 101, 108), в листі до суду від 17.12.2013 року просить суд розглянути дану справу за відсутності представника ТОВ «Авто Просто», про результати розгляду справи по суті просить повідомити, в прядку визначеному законодавством України (а.с. 107). В судове засідання представник відповідача в черговий раз не з'явився, не повідомивши суду про причину своєї неявки, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів. При цьому представник відповідача надав до суду свої пояснення та заперечення проти позовної заяви, в якій виклав свою правову позицію та просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с. 79-91). Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи (а.с. 1-153), заслухавши пояснення позивача його представника, приходить до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27 жовтня 2011 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» було укладено угоду № 376035, предметом якої є надання учаснику послуг програми «Авто Так» через систему придбання автомобілів в групах ( а.с. 12). Згідно додатку № 1 до вказаної Угоди [PERSON] отримав право на придбання автомобіля марки «ЗАЗ», модель «Сенс» за ціною 61120 гривень ( а.с.13). Відповідно до пояснень позивача [PERSON], розрахунків (а.с. 2,9) та доданих до позову квитанцій (а.с. 29-32), позивачем за вище вказаною угодою № 376035 та додатки до неї № 1, № 2 від 27.10.2011року, всього було сплачено на користь ТОВ «Авто Просто» 45854 гривні 73 копійки. Відповідно до змісту листа від 03.03.2012 року, угоду № 376035 між [PERSON] та ТОВ «Авто Просто» розірвано згідно статті 4 Угоди та статті 13 , п. 13.1 додатку № 2 до угоди (а.с. 35). При цьому, ТОВ «Авто Просто» повернуло [PERSON] кошти в сумі 24012 гривень 62 копійки. Вище зазначені обставини не заперечується сторонами по справі, зокрема позивачем [PERSON], який в своїх поясненнях суду підтвердив розірвання угоди і отримання коштів в сумі 24012 гривень 62 копійки та представником ТОВ «Авто Просто», який в своєму письмовому запереченні наданому суду підтвердив повернення [PERSON] коштів в сумі 24012 гривень 62 копійки (а.с. 84). Згідно з вимогами ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Різниця коштів, які залишилися від сплаченої позивачем суми (45854 гривні 73 копійки) і повернутої відповідачем суми (24012 гривень 62 копійки), становить 21842 гривні 11 копійок. При розгляді та винесенні рішення по даній цивільній справі суд, керувався правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року № 6-40 цс 13. Відповідно до змісту вище зазначеної постанови Верховного Суду України діяльність ТОВ «Авто Просто» з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття «фінансова послуга». Відповідно до вимог ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Відповідно до змісту вимог ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов'язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. Відповідно до змісту вимог ч. 1, ч. 2 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами. Здійснення діяльності, зазначеної у частині першій цієї статті, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Особи, винні у здійсненні діяльності без ліцензії, несуть відповідальність згідно із законами України. Як встановлено в судовому засіданні на час укладання спірної угоди між [PERSON] та ТОВ «Авто Просто» № 376035 від 27 жовтня 2011 року та на час розірвання вище зазначеної угоди ТОВ «Авто Просто» не мало відповідної ліцензії щодо надання фінансових послуг, що підтверджується листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 194/16-9 від 13 січня 2014 року, відповідно до змісту якої ліцензія на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах серія АЕ № 198421 від 15.01.2013 року, строк дії з 15.01.2013 року по 15.01.2018 року (а.с. 152), інформацією про юридичну особу відповідно до якої ліцензію видано 28.02.2013 року, з початком дії з 15.01.2013 року до 15.01.2018 року (а.с. 131-133). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Виходячи із змісту вимог ч.1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Аналізуючи вище зазначені обставини, пояснення позивача, заперечення відповідача норми цивільного права, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» суд вважає, що вище вказана позовна вимога щодо визнання недійсною Угоду № 376035 від 27 жовтня 2011 року, додатків до неї № 1, № 2 підлягають до повного задоволення, оскільки дійсно на час укладання вище вказаної угоди, ліцензії на надання фінансових послуг в «Авто Просто» не було, а також підлягає стягненню з «Авто Просто» різниця коштів, які залишилися від сплаченої позивачем суми і повернутої відповідачем суми в розмірі 21842 гривні 11 копійок, а тому є всі законні підстави у суду для задоволення даної позовної вимоги. Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходить з того, що моральна шкода відшкодовується у випадках, передбачених Законом, і особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Нанесення позивачу - [PERSON], моральної шкоди взагалі нічим не підтверджено і не обґрунтовано, а посилання позивача на те, що він та його родина заощаджувала кошти на придбання автомобіля, економив відмовляючи собі в простих життєвих благах, не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди так-як дані підстави не передбачені ст. 23 ЦК України та вище вказаною угодою. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», про захист прав споживача шляхом визнання угоди недійсною та стягнення завданої шкоди частково, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до змісту вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми та з математичних розрахунків при частковому задоволенні позовних вимог з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на користь позивача - [PERSON] необхідно стягти судові витрати, а саме половину суми сплаченої позивачем за правову допомогу (а.с. 130), судові витрати по сплаті судового збору також слід віднести на рахунок відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial