Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 02 листопада 2002 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ківерцівського районного управління юстиції, актовий запис № 105. В шлюбі у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства подружнє життя не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин. Шлюб на даний час існує формально. Переконаний, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам. А тому, просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив шлюб розірвати. Вказував на те, що спільної мови у подружньому житті з відповідачем не знаходять уже протягом тривалого часу, почуття до неї втрачені. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову заперечувала. Бажає зберегти шлюб заради дітей. Вказувала на те, що досі проживають спільно з відповідачем в одній квартирі. Відносини у них не погані. Просила надати повторний строк для примирення. Представник позивача в судовому засіданні зауважив, що позивач має намір виконувати свої батьківські обов`язки щодо дітей. Заслухавши доводи позивача, заперечення відповідача, зауваження представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 листопада 2002 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ківерцівського районного управління юстиції, актовий запис № 105 (а.с. 5). В шлюбі у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження (а.с. 6,7). Статтею 24 СК України установлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що причини розладу шлюбних відносин сторін мають тривалий і глибинний характер. Позивач втратив почуття любові до відповідача. Між сторонами відсутні взаємовідносини, які є правовою основою шлюбу. Судом надавався сторонам строк для примирення, який виявився безрезультатним. Заперечення відповідача та її доводи про можливість примирення і збереження шлюбу не є переконливими, оскільки встановлені судом обставини життя сторін свідчать про формальність вжиття такого заходу. Бажання відповідача зберегти шлюб заради дітей, не може бути підставою для надання строку на примирення чи відмови в задоволенні позову, оскільки, розірвання шлюбу не тягне за собою припинення його батьківських прав і обов`язків щодо дітей. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що мають істотне значення. А тому шлюб слід розірвати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved