Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить: визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, \~що втратили право користування квартирою за адресою: м. Кривий Ріг, м-н Гірницький, 10/25. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він позивач є власником квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, м-н Гірницький, 10/25. Право власності на квартиру підтверджується свідоцтвом серія НВТ 418944 від 07.06.2016 року. Відповідачі по справі зареєстровані в квартирі, але фактично не проживають у вказаній квартирі з 2014 року і по теперішній час. Звертався до відповідачів з проханням, щоб вони добровільно виписалися з належної йому квартири. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням - є однією із форм захисту власником своїх прав. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, підтвердивши зміст позовної заяви. При цьому, пояснив, що відповідачів ніколи не бачив, з квартири не виганяв. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про причини неявки у судове засідання або про слухання справи за їх відсутності не подавали, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, судом проведено заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання, з яких вбачається, що з квітня 2003 року проживає за адресою: [INFO]. Знає відповідача [PERSON], тому їй відомо, що вона в спірній квартирі не проживає близько 5 років. Вона поїхала працювати у м. Київ, а потім забрала і сина [PERSON] Відповідачі виїхали з квартири добровільно. Щоб відповідачі намагалися вселитися в квартиру, не бачила. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: довідка (а.с.5), свідоцтво (а.с.6). Суд оцінюючи, відповідно до ст. 212 ЦПК України всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], власником якої є позивач. У спірній квартирі відповідачі не проживають, залишили квартиру добровільно. Вказані обставини встановлені на підставі пояснень позивача, свідка, які узгоджуються з довідкою (а.с.5), свідоцтвом (а.с.6). Суд вважає, що відносини між сторонами регулюються нормами ЖК України. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. У судовому засіданні встановлено, що на підставі акта про проведення електронних торгів, затвердженого начальником Саксаганського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 29 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], позивач є власником квартири № 25 будинку № 10 на м-ні Гірницькому у м. Кривому Розі, яка раніше належала [PERSON]. Таким чином, [PERSON] не має у власності спірну квартиру, а тому відповідачі [PERSON] та [PERSON] не можуть користуватися нею для особистого проживання, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: м. Кривий Ріг, м-н Гірницький, 10/25. Вислухавши позивача, свідка, та дослідивши матеріали справи, суд на підставі ст. 10 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним, стягнути з відповідачів на користь позивача в рівних частках витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved