Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] борг у сумі 2632,40 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 13.03.2017 року позичив [PERSON] 2000 грн. про що була складена розписка. [PERSON] зобов`язався повернути борг до 30.05.2017 року. Свої зобов`язання відповідач не виконав, у зв`язку з чим загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 10.03.2020 року складає 2632,40 грн, яка складається з: 2000,00 грн сума заборгованості за договором позики, 476,00 грн сума встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 162,40 грн сума трьох відсотків річних від простроченої суми. Відповідач свої зобов`язання в добровільному порядку не виконує, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник позивача адвокат Горностаєв В.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому пояснив, що дійсно власноруч написав розписку, проте не за тими підставами, на які вказує позивач та його представник, а у зв`язку з існуванням кримінальної справи відносно нього, вказані кошти були передані позивачу з метою залагодження питання закриття кримінальної справи. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно ст.\~12\~ч.\~3\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 13.03.2017 [PERSON] склав розписку, відповідно до якої останній отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 2000,00 грн та зобов`язався повернути їх до 30.05.2017 року. Відповідно до частини першої статті 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1046\~ЦК України договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості. Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Частиною другою статті 1047\~ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував, що надана копія розписки, яка міститься в матеріалах справи була дійсно ним складена. За змістом частини першої статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При укладенні позики сторонами було визначено строк повернення грошового зобов`язання, а саме до 30.05.2017 року (а.с.6). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, суд приходить до висновку про наявність між сторонами відносин, які виникли з договору позики, а відповідною розпискою підтверджується як факт отримання боржником [PERSON] коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти [PERSON] . Зі змісту дослідженої судом розписки про отримання грошових коштів вбачається фактичне отримання грошей у позику та про наявність у ній зобов`язання їх повернення. У зв`язку із простроченням відповідачами виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховані інфляційні витрати та 3% річних за прострочення ними виконання грошового зобов`язання. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 2000,00 грн, інфляційних витрат у розмірі 470 грн 00 коп. та 3% річних у розмірі 162 грн 40 коп., законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною другою статті 137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суду на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано наступні документи: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №848 від 17.09.1998 року; копію договору № 5 про надання правової допомоги від 10.03.2020 року, укладений між адвокатом Горностаєвим В.І. та [PERSON] ; ордер серії ХВ №000147; Акт прийому передачі виконаних робіт з надання правової допомоги від 10.03.2020 року на загальну суму 5040,00 грн. Згідно акту наданих послуг від 10.03.2020 року адвокат (Горностаєв В.І.) передав, а клієнт ( [PERSON] ) прийняв наступні послуги: попереднє опрацювання матеріалів, законодавчої бази, що регулюють спірні відносини (1 година, вартість однієї години 840,00 грн) 840,00 грн; формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи (1 година, вартість однієї години 840,00 грн) 840,00 грн.; підготовка процесуальних документів по справі (позовна заява) (2 години, вартість однієї години 840,00 грн) 1680,00 грн; судове представництво (2 години, вартість однієї години 840,00 грн) 1680,00 грн. При цьому, Акт прийому передачі виконаних робіт з надання правової допомоги не містить особистого підпису виконавця робіт. Окрім того, будь яких квитанції про сплату вказаних коштів позивачем суду не надано. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У зв`язку з викладеним, суд вважає, що витрати [PERSON] пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката у розмірі 5000,00 грн задоволенню не підлягають через їх недоведеність. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial