Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Ухвалою Нетішинського міського суду від 24.01.2017 року, частину позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, залишено без розгляду за його заявою. 23.01.2017 року відповідачка [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини, який ухвалою Нетішинського міського суду від 24.01.2017 року об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві та в судовому засіданні позивач - відповідач посилається на те, що на підставі рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.12.2015 року з нього, починаючи з 26.10.2015 року, щомісячно стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON],[INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття, та на утримання самої відповідачки в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи з 26.10.2015 року до досягнення донькою трьохрічного віку, а саме до 11.01.2018 року. Однак, з моменту винесення судом рішення, середньомісячний дохід, який він отримував, підробляючи у місцевих підприємців, поступово зменшувався і станом на серпень 2016 року його розмір з 2000-3000 грн. на місяць зменшився до 1500 грн. Зокрема, це сталося в зв'язку з закриттям кількох лісопильних рам, на яких він підробляв. Через значну кількість непрацюючих, взагалі дуже важко знайти підробіток, як по місцю проживання в с.Масевичі, так і в Рокитнівському районі взагалі. Крім того зазначив, що на час розгляду справи не працює, оскільки є студентом стаціонарної форми навчання, його стипендія в 2016 році складала лише 311 грн. в місяць, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, живе в батьківському будинку разом з мамою, яка допомагає йому матеріально, братом та сестрою, будь-якого майна у власності, крім двох автомобілів, не має. Місячний розмір стягуваних з нього аліментів в червні 2016 року склав 1205 грн., з яких 723 грн. на утримання дитини, тому в зв'язку зі зміною розміру отримуваного ним доходу, він на даний час не в змозі сплачувати визначену судом суму аліментів на дочку, в зв'язку з чим в нього виникла заборгованість, яка постійно збільшується. З огляду на вищевикладене, вважає, що є всі підстави для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів на утримання дитини, оскільки його матеріальний стан змінився і місячний дохід є меншим за суму аліментів, які він має сплачувати за рішенням суду. Сплата аліментів в більшому розмірі позбавить його будь-яких засобів на прожиття, а заборгованість по аліментах постійно збільшуватиметься. На підставі наведеного, позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.12.2015 року у справі №2/679/761/2015 та стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі по 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно зустрічного позову відповідачки-позивачки та її пояснень в судовому засіданні, [PERSON] взагалі не виконує рішення суду про стягнення аліментів та станом на 01.07.2016 року за ним рахується заборгованість в сумі 6039,43 гривень по аліментах на дитину та 4107,76 гривень боргу по аліментах на її утримання. Вважає, що на сьогоднішній день розмір аліментів, які він повинен сплачувати за рішенням суду, є занадто низьким, оскільки щомісячно на доньку приходиться витрачати 2000 - 2500 гривень. На даний час, порівняно з 2015 роком, істотно змінилося її матеріальне становище, а також рівень життя і прожитковий мінімум. Позивач - відповідач не бажає приймати участі в утриманні доньки, всяким чином уникає цього, чим ставить її та доньку у скрутне матеріальне становище. [PERSON] росте, розвивається і весь час потребує додаткових матеріальних витрат, як на одяг, харчування і оздоровлення, так і щоденних витрат на її розвиток. Вона сама купує все необхідне для неї, їй в цьому матеріально допомагають батьки, оскільки вона не працює, навчається, а [PERSON] участі у витратах на доньку взагалі не приймає. Останній офіційно не працює, проте їй відомо, що доходи він має, а тому вважає, що спроможний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень щомісячно. На підставі наведеного відповідачка - позивачка [PERSON] просить змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання доньки за рішенням Нетішинського міського суду № 2/679/761/2015 та стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] , в твердій грошовій сумі 1300 гривень, щомісячно, з індексацією відповідно до закону, до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник вимоги зустрічного позову підтримали, в задоволенні позову [PERSON] просили відмовити. В заперечення первісного позову зазначили, що позивач не надав жодних доказів про погіршення свого матеріального стану або здоровя. На час винесення рішення про стягнення аліментів 04.12.2015 року існували аналогічні обставини, [PERSON] і тоді не працював на офіційних роботах. Проте, [PERSON] відомо, що останній постійно неофіційно працює на лісопильних рамах, має в своєму користуванні автомобілі і отримує високий дохід. Він навмисно не влаштовується на роботу офіційно та не реєструє на себе майно, щоб не сплачувати аліменти. З часу розірвання шлюбу [PERSON] не змінив агресивного ставлення до колишньої дружини з донькою та продовжує телефонувати з образами, звертався в службу у справах дітей аби позбавити її батьківських прав, навмисне зводить наклепи, створює конфлікти і тим самим виражає своє негативне ставлення до них та не бажання матеріально допомагати їм. [PERSON] працездатний молодий чоловік, хронічних захворювань не має, на обліку у центрі зайнятості населення, як безробітний, не перебуває і не позбавлений прав і можливостей влаштовуватися на роботу. [PERSON] вважає, що внаслідок зменшення розміру аліментів вона та дитина, в порівнянні з [PERSON], опиняться у нерівних умовах, оскільки все ж таки дитина постійно проживає з нею і вона не тільки матеріально її утримую, а й займається вихованням, лікуванням і оздоровленням. Крім того, з метою мати в майбутньому офіційну роботу, вона навчається в Рокитнівському медичному училищі і не має змоги працевлаштуватися та самостійно утримувати себе та доньку. У вихованні її доньки їй фізично і матеріально допомагає її сімя. За таких обставин, [PERSON] та її представник вважають, що зменшення розміру стягуваних аліментів порушить її право на утримання доньки. Позивач - відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги зустрічного позову визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 850 гривень в місяць. Вислухавши пояснення сторін, представника відповідачки - позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а вимоги зустрічного позову задоволити частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180, ч.3 ст.181, ч.2 ст.182, ч.1 ст.192 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. У разі зміни розміру аліментів вони будуть стягуватися від дня набрання рішенням суду законної сили, а не від дня пред'явлення позову. Згідно розяснень, викладених в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Виходячи з наведеного, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому звязку з погіршенням матеріального становища платника чи одержувача аліментів, покращенням матеріального становища платника, як платник так і одержувач можуть подати до суду заяву про зміну їх розміру. Згідно правової позиції висловленої Верховним судом України в постанові від 05.02.2014 року у справі № 143-цс 13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON],[INFO], яка проживає разом з матірю. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.12.2015 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.10.2015 року і до досягнення донькою повноліття, та стягнути щомісячно аліменти на користь і на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи з 20.10.2015 року і до досягнення донькою [PERSON] трьохрічного віку, а саме до 11.01.2018 року. Згідно довідок Рокитнівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області № 4923, № 4924 від 01.07.2016 року, по виконавчих листах №2/679/761/2015 від 16.12.2015 року, виданих Нетішинським міським судом про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], та на утримання [PERSON], рахується заборгованість в сумі 6039,34 грн. та 4101,76 грн. відповідно. Шлюб між сторонами у справі розірваний рішенням Нетішинського міського суду від 24.03.2016 року. З довідок Масевицької сісльської ради Рокитнівського району Рівненської області № 3130, № 3131, № 3132 від 20.07.2016 року, довідки Рокитнівського районного центру зайнятості № 900 від 01.11.2016 року, довідки Сарненської ОДПІ від 24.11.2016 року вбачається, що [PERSON] не працює, на обліку як безробітний не перебуває, відомості про його доходи за період з 01.01.2015 року по 30.06.2016 року відсутні, на території сільської ради він нерухомого майна не має. Як пояснив в судовому засіданні [PERSON] на момент винесення рішення про стягнення з нього аліментів він офіційно не працював, мав тимчасові підробітки, заробляючи в місяць приблизно 2000-3000 грн., на даний час він також офіційно не працевлаштований, його дохід літом становив близько 1500 грн., а на даний час він взагалі не працює, у звязку з чим заборгованість по аліментах постійно збільшується. Вимоги про зміну розміру аліментів обґрунтовує в основному тим, що змінився його матеріальний стан. Разом з цим, в ході судового розгляду [PERSON] не надав жодних належних та допустимих доказів того, що його матеріальний стан якимось чином змінився в порівнянні з тим, що був на день винесення рішення суду про стягнення аліментів. Не встановлених таких і судом. При цьому сам по собі факт наявності заборгованості по сплаті аліментів не може розцінюватись судом, як погіршення матеріального становища платника аліментів, так як [PERSON] є працездатним та визнає, що має періодичні заробітки. Крім того, в судовому засіданні позивачем не подано достатніх доказів вжиття ним заходів по працевлаштуванню. За таких обставин, суд приходить до переконання про необґрунтованість первісних позовних вимог, оскільки позивачем - відповідачем не доведено, що він не спроможний сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі та більше того розмір аліментів, який він просить встановити є неприпустимим, так як є меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Про той факт, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі, встановленому рішенням суду від 04.12.2015 року, свідчить також те, що він частково визнав позовні вимоги відповідачки - позивачки та погодився сплачувати аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 850 гривень. Враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволенні первісного позову слід відмовити. Щодо зустрічного позову, то суд вважає, що такий підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з даних студентського квитка, [PERSON] є студенткою Рокитнівського медичного училища, в звязку з чим не має можливості офіційно працевлаштуватися. Позивач - відповідач не виконує рішення суду від 04.12.2015 року про стягнення з нього аліментів, внаслідок чого за ним рахується заборгованість. Вказане свідчить про те, що матеріальний стан позивачки змінився та погіршився. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом об'єктивно встановлено, що після винесення рішення суду про стягнення аліментів, [PERSON] офіційно не працевлаштований, аліменти не сплачує. Водночас, у зв'язку із збільшенням вікових потреб дитини, зростанням цін, витрати, які несе [PERSON] на утримання сина зросли, в зв'язку з чим матеріальне становище отримувача аліментів погіршується. Наведене, є підставою для застосування положень ч.1 ст.192 СК України. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне та сімейне становище сторін, а також те, що [PERSON] не надав доказів про зміну стану його здоровя, перебування на його утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб, хоча останній мав таку можливість. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що обоє батьків зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття, часткове визнання позивачем - відповідачем зустрічних позовних вимог, суд вважає за доцільне змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], та стягнути з позивача - відповідача на користь відповідачки - позивачки аліменти на дочку [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 850 гривень, що підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved