Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 23.08.1986 року він перебуває з відповідачкою у шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Одруження позивача з відповідачем виявилося невдалим, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені п»ять років тому, тобто в 2012 році, спільне господарство не ведеться з тієї причини, що між ними не було порозуміння, несумісність характеру, вони не виконують сімейні обов»язки та не спілкуються, в теперішній час стосунки не підтримують. Примирення між ними неможливе. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою суду від 27.12.2017 року сторонам був наданий двомісячний строк для примирення за клопотанням відповідача [PERSON] В судове засідання позивач не зявився, про день та час слухання повідомлений належним чином, надав суду заяву, де повідомляє, що за час, наданий судом, вони не примирилися, він наполягає на позові, просить розглядати справу без його участі (а.с.25). В судове засідання відповідач не зявилася, про день та час слухання повідомлена належним чином, надала суду заяву, де не визнає позов, просить надати ще один строк для примирення, просить розглядати справу без її участі.(а.с.19). Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що з 23.08.1986 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.08.1986 року виконкомом Родинської міської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис №105 (а.с.28). Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені з 2012 року, спільне господарство не ведеться. Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами не було порозуміння, наявність постійних сварок у зв»язку з несумісністю характерів, відсутнє почуття взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення не бажає. За час, наданий судом, сторони примирення не досягли. Примирення позивача з відповідачем неможливе. Спору про розподіл майна між сторонами немає. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, що за час, наданий судом, вони не досягли примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає примирення між сторонами неможливим. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved