Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 01 липня 2006 року між його матір`ю [PERSON] та дідом [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір довічного утримання, відповідно до п.3.14 якого право власності на будинок [ADDRESS] виникає у набувача [PERSON] з моменту державної реєстрації договору. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші майнові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державній реєстрації. Проте, [PERSON] після укладення договору довічного утримання право власності на зазначений будинок не зареєструвала, отже не набула його, у зв`язку з чим спірний будинок залишився у власності [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] ; [PERSON] помер [INFO] . Постановою нотаріуса від 03 квітня 2019 року № 800/02-31 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого діда [PERSON] . Позивач просить визнати за ним право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Шамардін В.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав заявлені позовні вимоги. Представник відповідача - Костянтинівської міської ради Донецької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності; ухвалення рішення залишив на розсуд суду. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та онуком [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] , свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8,9, 10, 49, 50). 01 липня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання відповідно до п.п.1.1, 1.5 якого остання отримала у власність жилий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] та зобов`язалась пожиттєво повністю утримувати [PERSON] , забезпечувати його харчуванням, одягом, доглядом та необхідною допомогою, зберегти в його безплатному пожиттєвому користуванні кімнату площею 16,3 м.кв (а.с.4-5). Пунктом 3.14 договору довічного утримання від 01 липня 2005 року передбачено, що право власності на жилий будинок [ADDRESS] у набувача [PERSON] виникає з моменту державної реєстрації договору. Момент виникнення прав та обов`язків між сторонами, передбачених договором утримання (догляду), настає з нотаріального посвідчення договору. У цей момент також виникає i право власності у набувача щодо майна, яке йому передасться за договором, окрім нерухомого майна, виникнення права власності щодо якого чинне законодавство пов`язує з державною реєстрацією правочину (ст. 334 ЦК). Право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, повинно бути зареєстровано у відповідних державних органах, про що у договорі здійснюється відповідний запис. Згідно листа КП «Костянтинівське міське бюро технічної інвентаризації Костянтинівської міської ради» від 07 травня 2021 року № 463 право приватної власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 16 квітня 1957 року, посвідченого Костянтинівською ДНК 19 квітня 1957 року р/№4467 (а.с.44). Отже, [PERSON] договір у встановленому законом порядку не зареєструвала, відповідно і право власності на будинок [ADDRESS] не набула. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Згідно листа Костянтинівської державної нотаріальної контори від 02 квітня 2021 року № 752/01-09 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру інформація щодо спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] відсутня (а.с.37-38). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Згідно листа Костянтинівської державної нотаріальної контори від 02 квітня 2021 року № 583/01-09 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру інформація щодо спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] відсутня (а.с.28-29). Згідно зі\~статтею 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов*язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов*язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частиною 1 ст. 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Як вбачається з довідки КП «Служба єдиного замовника» від 11 лютого 2021 року № 164, позивач по справі [PERSON] з 19 липня 2002 року зареєстрований в будинку [ADDRESS] ; окрім нього в зазначеному будинку з 09 червня 1969 року до 17 жовтня 2016 року був зареєстрований [PERSON] (а.с.17). Отже, позивач по справі, постійно проживаючи разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Постановою від 03 квітня 2019 року № 800/02-31 державний нотаріус Костянтинівської державної нотаріальної контори Волобуєв О.В. відмовив позивачу по справі у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті діда [PERSON] у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності на будинок [ADDRESS] . 0 1 липня 2005 року державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання накладено заборону на відчуження будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка була припинена 07 червня 2019 року, що підтверджується Витягом з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (а.с.14). Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З досліджених доказів вбачається, що інших спадкоємців, окрім позивача по справі, у [PERSON] немає. Приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] , який є рідним онуком [PERSON] , позбавлений можливості реалізувати спадкові права після смерті діда, його порушене право в даному випадку не може бути захищене в іншій спосіб, окрім як в судовому порядку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті діда [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved