Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами до відповідача Державного підприємства «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» та просив суд стягнути з нього на свою користь заборгованість по заробітної платі у розмірі 10 574,01 грн та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. У судовому засіданні повідомив, що відповідач 03 травня 2017 року розрахувався з ним у повному обсязі, у зв'язку з чим позивач не підтримав позовну вимогу про стягнення заробітної плати. У обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 29 травня 2005 року він був зарахований на посаду машиніста (кочегара) котельні до Державного підприємства «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна». 01 червня 2016 року діяльність Державного підприємства «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» було припинено шляхом приєднання до Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «Артек». 23 листопада 2016 року позивач був звільнений з роботи у Державному підприємстві України «Міжнародний дитячий центр «Артек» за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Проте грошові розрахунки підприємство «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» з позивачем провело тільки 03 травня 2017 року. Протиправні дії відповідача ДП «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» спричинили позивачу моральні страждання, оскільки останній був змушений звільнитися з роботи, тому що тривалий час не отримував заробітну плату в повному обсязі. Позивачу була завдана моральна шкода, що полягає у стресі, дискомфорті, незручностях, яку позивач оцінює у сумі 5 000,00 грн. У судовому засіданні позивач підтримав виключно позовну вимогу про стягнення моральної шкоди. Представник відповідача ДП «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник ДП України «Міжнародний дитячий центр «Артек» у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 травня 2005 року позивач був зарахований на посаду машиніста (кочегара) котельні ІІІ розряду до Державного підприємства «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна». 01 червня 2016 року діяльність Державного підприємства «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» було припинено шляхом приєднання до Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «Артек». Проте згідно інформації з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» з 07 червня 2016 року знаходиться в стані припинення. На день розгляду справи передавального акту на майнові права та обов'язки ліквідаційною комісією ДП «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» не надавалось на затвердження Державного управління справами та в подальшому не передавалось на баланс ДПУ «МДЦ «Артек». Відтак ДП «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» є належним відповідачем по справі за позовом [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. 23 листопада 2016 року позивач був звільнений з роботи у Державному підприємстві України «Міжнародний дитячий центр «Артек» за угодою сторін за ст. 38 КЗпП України (а.с.5). Відповідно до розрахункового листа ДП «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» заборгованість підприємства по заробітної платі перед позивачем станом на червень 2016 року складає 10 574,01 грн. Згідно ч. 3 ст. 15 ЗУ «Про оплату праці» оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що відповідач протиправно здійснив розрахунок з позивачем тільки 03 травня 2017 року, а не в день звільнення. У зв'язку з чим вирішуючи позовні вимоги стягнення з ДП «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн, суд вважає необхідним задовольнити частково, а саме стягнути з ДП «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн з огляду на таке. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У п. 5 зазначеної постанови роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на те, що внаслідок невчасної невиплати відповідачем позивачу заробітної плати останній зазнав душевних страждань, враховуючи вимоги розумності і справедливості, на думку суду, моральна шкода, яка заподіяна [PERSON],може бути оцінена в розмірі 1 000,00 грн. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судові витрати у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ст. 15 ЗУ «Про оплату праці»,

Outcome: partial