Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивач являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором міни від 03.10.2008 року, посвідченим державним нотаріусом Третьої Вінницької державної нотаріальної контори Ковальською Л.В. та зареєстрованим в реєстрі за №1-1940. Окрім того, згідно договору дарування частки квартири від 09.04.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Семенковою Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за №4-684, чоловік позивача [PERSON] подарував своїй колишній дружині - відповідачу по справі [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS], де остання за усною домовленістю мала проживати з їхнім спільним сином [PERSON] Однак, в квартирі [ADDRESS] залишається бути зареєстрована відповідач, яка фактично з квітня 2009 року не проживає за вказаною адресою. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою знятись з реєстрації, однак остання відмовляється це зробити в добровільному порядку. У зв'язку із реєстрацією відповідача у квартирі позивача, остання змушена також нести додаткові витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги, які відповідач відмовляється сплачувати. Таким чином, своїми діями відповідач заважає позивачеві належним чином володіти, користуватись та розпоряджатись об'єктом свої власності, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором міни від 03.10.2008 року, посвідченим державним нотаріусом Третьої Вінницької державної нотаріальної контори Ковальською Л.В. та зареєстрованим в реєстрі за №1-1940, відповідно до змісту якого [PERSON] передала у власність позивачу належну їй квартиру [ADDRESS], а позивач [PERSON] взамін передала [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS] (а.с.5). Згідно довідки МКП «ЖЕК №7» від 20.09.2014 року №3397 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] як квартиронаймач, чоловік [PERSON] та [PERSON] - дочка колишнього власника квартири, яка доводиться колишньою дружиною чоловіка позивача (а.с.7). Однак, як вбачається з акта від 27.09.2014 року, складеного сусідами та затвердженого майстром МКП «ЖЕК №7», з квітня 2009 року по теперішній час [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] (а.с.9). Окрім того, згідно договору дарування частки квартири від 09.04.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Семенковою Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за №4-684, чоловік позивача [PERSON] подарував своїй колишній дружині - відповідачу по справі [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS], де остання за усною домовленістю мала проживати з їхнім спільним сином [PERSON] (а.с.8). Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS], понад 6 місяців, однак остання залишається зареєстрованою за даною адресою. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, а такий строк встановлюється ст. 71 ЖК України та складає 6 місяців відсутності в житловому приміщенні без поважних причин, провадиться в судовому порядку. Поважні причини відсутності відповідачки в квартирі, які перелічені в ст.71 ЖК України, відсутні. З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовна вимога про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved