Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на квартиру. В позові посилається на те, що 22.04.2000 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на Запорізькій універсальній товарній біржі «Капітал-Центр» набув у власність кв. [ADDRESS]. Продавцями за біржовим договором були відповідачі [PERSON] та [PERSON], які на той час були зареєстровані у квартирі. Після продажу квартири, відповідачі виписалися з квартири та виїхали закордон. На даний час позивач втратив оригінал біржового договору купівлі-продажу. Листом від 29 червня 2017 року позивачу відмовлено в наданні дублікату втраченого договору, оскільки ЗУТБ «Капітал-Центр» у зв'язку зі зміною законодавства припинала діяльність у 2001 року. Тому просить визнати за ним право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю та задоволення позову в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання двічі не з'явився, причину відсутності суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, повідомлень щодо поважності причин їх відсутності, заяв про слухання справи за їх відсутністю та заперечень проти позову до суду не надходило. Виходячи з наведених обставин, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 квітня 2000 року [PERSON] набув у власність квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. Факт купівлі квартири підтверджується Договором купівлі-продажу укладеним між позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON], [PERSON] на Запорізькій універсальній товарній біржі «Капітал-Центр». Право власності на квартиру зареєстровано у БТІ, про що зроблено запис в реєстровій книзі №250 за реєстровим номером 36975 від 25 квітня 2000 року. (а.с.7). Після продажу квартири відповідачі знялися з реєстрації за вказаною адресою та виїхали закордон. 18 травня 2000 року позивач зареєстрував своє місце проживання у спірній квартирі (а.с.11). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 17 травня 2000 року позивач уклав Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. (а.с.15-16). Крім того позивачем укладено договори на постачання холодної води та утримання будинку, надання послуг з централізованого опалення, газопостачання та електропостачання, що підтверджує володіння та користування позивачем спірною квартирою (а.с.22-36). На даний час позивач втратив оригінал біржового договору купівлі-продажу. Для отримання дублікату втраченого документу позивач звернувся до зберігача архівних документів ЗУТБ «Капитал-Центр» - ТОВ «Капитал сервіс 97». Листом від 29 червня 2017 року позивачу відмовлено в наданні дублікату втраченого договору, оскільки ЗУТБ «Капітал-Центр» у зв'язку зі зміною законодавства припинала діяльність у 2001 року (а.с.8). На дату укладання вказаного договору купівлі-продажу вже діяли Правила державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31, які передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу зареєстрованих біржею. Згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Зокрема, на необхідності застосування до спірних правовідносин вище вказаних Правил державної реєстрації наголошено в ухвалі ВССУ від 06 серпня 2014 року справа №6-9064св14 (номер у реєстрі судових рішень: 40396106). Таким чином, факт укладання біржового договору та його державної реєстрації, після затвердження Правил державної реєстрації вказує на правомірність договору та законність набуття позивачем права власності на спірну квартиру. Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на спірну квартиру. На підставі викладеного та

Outcome: approved