Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом та заяву про зміну предмета позову до Обслуговуючого садово-городнього кооперативу садівницьке товариство «Подолянка», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Тернопільська обласна спілка садівничих товариств про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтував тим, що вінпроживає у [ADDRESS], який належить йому на праві власності. Електропостачання будинку в якому він проживає здійснюється Обслуговуючим садово-городнім кооперативом садівницьким товариством «Подолянка», від точки розмежування балансової належності електромереж (до точки розмежування - ВАТ «Тернопільобленерго»). 09 серпня 2016 року Кооператив без будь-яких правових підстав відключив його будинок від електропостачання. В добровільному порядку Кооператив не відновив електропостачання, а зробив це лише після ухвалення рішення суду від 02.11.2017. Майже два місці він проживав без води та без світла. Для забезпечення свого нормального існування (прання, приготування їжі, тощо) він був вимушений шукати виходу і попросив свого сусіда дозволити йому підключитись до його електромережі. Він дозволив йому, однак, оскільки у нього виявилося лише однофазне електропостачання, то він не мав можливості підключити до нього трьохфазну помпу, щоб отримувати воду, а тому був змушений 21.10.2016 додатково купувати ще й однофазну помпу «Хемз 50» вартістю 3350, 00 грн. та перехідник до неї вартістю 75,00 грн. (разом 3425,00 грн.). Окрім зазначеної вимушеної покупки, після припинення Кооперативом його будинку від електропостачання, холодильник перестав працювати і в ньому зіпсувалось багато продуктів. Для фіксування даної обставини, був складений відповідний акт. Втратами, які він зазначав є повне зіпсуття продуктів у холодильнику. Також для відновлення свого права на нормальне життя він був вимушений здійснити додаткову купівлю водяної електричної помпи. І купівля помпи входить до витрат, які він був вимушений здійснити для відновлення свого порушеного права. Продукти зіпсувались оскільки холодильник не може виконувати свої функції по їх збереженню без електроенергії. Те ж стосується і потреби у купівлі електричної помпи для закачування води. Саме відсутність трьохфазного електропостачання, яке використовується помпою, що була у його користуванні змусило його витратити додаткові кошти для купівлі однофазної водяної помпи, яку він вже мав можливість підключити до тимчасового електропостачання проведеного від сусіда. Отже, між зіпсуттям продуктів, необхідністю купівлі додаткового обладнання та неправомірним відключення є безпосередній зв'язок. Внаслідок вищевказаних дій було заподіяно йому моральну шкоду. У зв'язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 6 010,16 грн. та моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн. Позивач та його представник у судове засідання позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві, та просив позов задовольнити. Представник відповідача Обслуговуючого садово-городнього кооперативу садівницьке товариство «Подолянка» подав відзив на позов та у судовому засіданні позов визнав частково та просить його задовольнити в частині часткового відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Судом до участі у справі залучено третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Тернопільську обласну спілку садівничих товариств. Представник третьої особи Тернопільської обласної спілки садівничих товариств у судовому засіданні надав пояснення в яких просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно довідки Лозівської сільської ради Тернопільського району №309 від 15 травня 2013 року [PERSON] належить садовий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на території Лозівської сільської ради Тернопільського району. Зазначений садовий будинок розташований у садівницькому товаристві «Подолянка» та [PERSON] є членом цього товариства, що в судовому засідання сторони не оспорювали. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (інтернет-ресурсу з відкритим доступом), керівником садівницького товариства «Подолянка» був [PERSON], а з 10 липня 2017 року - [PERSON] Відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.11.2017, справа №607/11214/16-ц, позов [PERSON] задоволено та зобов'язано садівницьке товариство «Подолянка» здійснити за власний рахунок підключення будинку по [ADDRESS] до мережі електропостачання. Також у вказаному рішенні суду встановлено, що відключення садового будинку по [ADDRESS], здійснено без дотримання встановленого законом порядку та без наявних на те правових підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч. 5 ст. 82 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] проживав без води та світла деякий час, після чого його сусід [PERSON] дозволив йому підключитися до його електромережі. Однак враховуючи, що в нього було однофазне електропостачання, [PERSON] не зміг підключити до нього трьохфазну помпу, щоб отримати воду і був змушений придбати однофазну помпу «Хемз 50», вартістю 3350,00 та перехідних до не вартістю 75,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 21 жовтня 2016 року. Дані обставини не заперечуються сторонами. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За правилом передбаченим ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. За таких обставин, суд приходить до висновку, що між винними діями відповідача садівничого товариства «Подолянка» під час відключення садового будинку по [ADDRESS], який належить [PERSON] та придбанням [PERSON] однофазної помпи «Хемз 50», вартістю 3350,00 та перехідних до неї вартістю 75,00 грн., наявний причинний зв'язок. Тому суд вважає, що права та інтереси позивача були порушенні відповідачем, і вказані порушенні права та інтереси підлягають захисту судом шляхом стягнення з Обслуговуючого садово-городнього кооперативу садівницьке товариство «Подолянка» в користь [PERSON] матеріальну шкоду за придбання однофазної помпи «Хемз 50», та перехідних до неї, в розмірі 3 425,00 грн. При цьому суд зазначає, що [PERSON] зобов'язаний повернути Обслуговуючому садово-городньому кооперативу садівницьке товариство «Подолянка» придбану ним однофазну помпу «Хемз 50», та перехідних до неї. Щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2585,16 грн. за зіпсовані м'ясопродукти, суд приходить до наступного висновку. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд не взято до уваги акт, який підписано [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому засвідчено про зіпсування продуктів у холодильниках, а саме: м'ясні продукти - 35 кг.; кури - 2 шт., гуска - 1 шт., оскільки даний акт складений у відсутності представників відповідача, без зазначення дати. Також допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що зважування м'ясних продуктів не було проведено. Згідно із статями 80 і 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи надані сторонами докази, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд вважає, що посилання позивача про те, що відповідач зобов'язаний відшкодувати вартість м'ясних продуктів - 35 кг.; кури - 2 шт., гуски - 1 шт., є необґрунтованим, оскільки позивач не довів суду, та не подав належних та допустимих доказів, на підтвердження позовних вимог, зокрема, про наявність в нього вказаних м'ясних продуктів - 35 кг.; кури - 2 шт., гуски - 1 шт., те що вони зіпсувалися і що ним вживалися заходи для усунення їх зіпсуття. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2585,16 грн. за зіпсовані м'ясопродукти, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім цього, відповідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Судом встановлено, що в результаті відключення садового будинку по [ADDRESS], від електропостачання, яке здійснено відповідачем без дотримання встановленого законом порядку та без наявних на те правових підстав, привело до спричинення позивачу моральної шкоди. Оскільки він змушений звертатися в різні інстанції (слідчі підрозділи, Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області), а також необхідність підключення будинку до електро та водопостачання. Крім цього він був позбавлений нормального харчування та використовувати свій будинок по призначенню. Весь цей час [PERSON] та члени його сім'ї змушені були користуватись обмежено водою та електроенергією, внаслідок чого він змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Оцінюючи розмір компенсації завданої позивачу моральної шкоди суд враховує характер завданої шкоди, їх тривалість та надані докази в обґрунтування посилань позивача на ті наслідки, що виникли після завданої шкоди. Так, з урахуванням встановлених судом порушень законних прав позивача з вини відповідача, що призвели до моральних страждань у вигляді душевного хвилювання з цього приводу, незручностях завданих відключення від електропостачання будинку, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача компенсація за спричинену моральну шкоду, яку суд визначає в розмірі 1 000,00 грн. Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин, суд вважає, що позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору, які підлягають стягненню з відповідачів в користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial