Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг за договором позики в сумі 84110,00 грн. та 842,00 грн. сплаченого судового збору. На обґрунтування позову зазначив, що відповідачка [PERSON] з серпня 2018 року по квітень 2019 року проживала в орендованій квартирі по [ADDRESS] . Він, позивач, разом з матір`ю [PERSON] постійно мешкають у сусідній квартирі [ADDRESS] . Одразу після заселення до квартири [ADDRESS] , відповідачка почала заходити до них у гості, як до сусідів, увійшла у довіру до його матері, спілкувалася з нею, багато розповідала про свого сина, який, нібито, плаває на великому судні, має гідну заробітну плату, є забезпеченою та впливовою людиною. У свою чергу його мати розповідала, що він, позивач, шукає роботу, бо отримує незначну заробітну плату. Відповідачка пообіцяла допомогти у його працевлаштуванні через свого вина, але попередила, що для цього потрібні кошти. Відповідачка настільки увійшла у довіру та запевнила в успіху по працевлаштуванню, що вони з матір`ю, порадившись, вирішили віддати гроші для оформлення на роботу. Відповідачка запевняла їх, що вона є порядною та чесною людиною, тому під час передачі їй коштів напише боргову розписку. 17 жовтня 2018 року [PERSON] особисто отримала від нього в присутності його матері 3000 доларів США та 3500 грн., начебто, за його працевлаштування на морське судно, і власноручно написала розписку, зазначивши в ній строк повернення грошових коштів 16 березня 2019 року, пояснивши, що якщо до цього часу він не буде працевлаштований, вона одразу поверне гроші. Відповідачка також взяла його особисті документи та фотографії для особової справи, що, начебто, були необхідні для оформлення на роботу, і він став чекати повідомлення, коли необхідно буде з`явитися за місцем працевлаштування. В січні 2019 року він випадково зустрівся та поспілкувався із сином відповідачки [PERSON] , який повідомив, що він не має відношення до роботи на морських суднах, не плаває сам і йому нічого невідомо про обіцянки матері. Тоді вони з матір`ю зрозуміли, що [PERSON] ввела їх в оману та шахрайським шляхом заволоділа їх коштами, не маючи наміру їх повертати. При зустрічі [PERSON] пообіцяла повернути грошові кошти, але під різними вигадками не віддавала їх. В березні 2019 року він звернувся до Дніпровського ВП із заявою про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України. Проте, у висновку за матеріалом ЖЄОЗПВПП № 3002 від 28 березня 2019 року було вказано, що між ним та відповідачкою склалися цивільно-правові відносини, у зв`язку з чим йому рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою. В квітні 2019 року [PERSON] виїхала з орендованої нею квартири [ADDRESS] , і в теперішній час мешкає за адресою: [ADDRESS] . Під час телефонних розмов [PERSON] обіцяє повернути гроші, але не виконує своїх обіцянок. В травні 2019 року він знову звернувся до Дніпровського ВП із заявою про вчинене [PERSON] кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 КК України, але йому знову було відмовлено в порушенні кримінального провадження, бо, як вказано у матеріалі ЖЄОЗПКВП № 5341 від 16 червня 2019 року, між ним та [PERSON] існують цивільно-правові правовідносини. Від працівників поліції йому також стало відомо, що відповідачка неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за шахрайство. Тому захистити свої права він має можливість тільки в судовому порядку шляхом стягнення з відповідачки на його користь суми боргу за договором позики, оскільки гроші відповідачкою були отримані за борговою розпискою. На момент звернення до суду, за курсом НБУ, 100 доларів США еквівалентно 2687,00 грн., і відповідно 3000 доларів США еквівалентно 80610, 00 грн., отже загальна сума боргу становить 84111,00 грн. (80610 + 3500 = 84111). Посилаючись на статті 1046, 1047, 1049 ЦК України просить стягнути з відповідачки на його користь вказану суму боргу за договором позики та сплачений судовий збір. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, йому зрозумілий порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив на позовну заяву та не заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності позивача та відповідачки на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, 17 жовтня 2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримала в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 3000 доларів США та 3500 грн., які зобов`язалася повернути до 16 березня 2019 року. На підтвердження укладення договору позики [PERSON] власноручно написала розписку, в якій зазначила, що вона, [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 25 лютого 2010 року, РНОКПП [NUMBER] , отримала в борг від [PERSON] , [INFO] , гроші в сумі 3000 доларів США та 3500 грн. та зобов`язується повернути борг до 16 березня 2019 року, гроші отримала в повному обсязі при підписанні розписки, розписка написана нею власноручно, зобов`язується повернути суму у доларах США. В цей час мешкає в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . У позовній заяві позивач стверджував, що грошові кошти в сумі 3000 доларів США та 3500 грн. були передані ним [PERSON] для сприяння його працевлаштування на морське судно, але факт передачі відповідачці грошей було оформлено борговою розпискою, оскільки у випадку відсутності позитивного результату з працевлаштування, відповідачка пообіцяла повернути отриманні кошти, як борг, до 16 березня 2019 року, але до теперішнього часу [PERSON] борг не повернула, ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань. Згідно наданих позивачем висновків за матеріалами ЖЄОЗПВКП № 3002 від 28 березня 2019 року та № 5341 від 16 червня 2019 року (а.с. 19, 20), позивач двічі звертався до Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявами про прийняття мір до [PERSON] , яка взяла в нього у борг грошові кошти в сумі 3000 доларів США та 3500 грн. та не повернула борг у визначеній у розписці строк. Вказані заяви позивача вважаються розглянутими Дніпровським ВП та списані до справи, оскільки відносини, які склалися між сторонами у справі, працівниками Дніпровського ВП віднесені до цивільно-правових, які розглядаються в суді. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж вартості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Суд вважає доведеним, що [PERSON] не виконала умови договору позики і не повернула позивачу [PERSON] у визначеній у розписці строк грошові кошти в розмірі 3000 доларів США та 3500 грн., які згідно розписки вона отримала саме у борг від [PERSON] . Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник вчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму у відповідності зі ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого рівня інфляції за увесь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути з відповідачки на його користь борг в розмірі 3000 доларів США, в національній валюті Україні - гривні, виходячи із курсу НБУ станом на момент його звернення до суду з цим позовом, та 3500 грн. Позов підписаний позивачем 02 червня 2019 року, і станом на цю дату офіційний курс гривні щодо долару США, встановлений Національним банком України, становив 26,87 грн. за 1 долар США. Отже, 3000 доларів США еквівалентні 80610,00 грн. Виходячи з\~принципу диспозитивності\~цивільно-процесуального\~судочинства,\~та розглядаючи\~справу в\~межах заявлених\~позовних вимог,\~суд вважає,\~щоз відповідача на користь позивача за договором позики від 17 жовтня 2018 року має бути стягнуто 84111,00 грн. (80610,00 грн. + 3500,00 грн. = 84111,00 грн.). Відповідно до 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 842,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved