Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 404950 гривень (чотириста чотири тисячі девятсот пятдесят гривень), відсотки за користування коштами у розмірі 6865 грн. 29 коп., а також сплачений судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 26 листопада 2014 року [PERSON] отримала у нього грошові кошти в еквіваленті 11000 доларів США, які зобовязалася повернути до 02.12.2014 року, також 25.07.2014 року відповідач отримала у нього належні йому на праві особистої власності грошові кошти у розмірі еквівалент 6500 доларів США, у відповідності до умов прийнятого зобовязання від 25.07.2014 року відповідачка зобовязалася повертати позивачу щомісячно отримані грошові кошти з наведенним зобовязанням щомісячно від 500 до 1000 доларів США, протягом максимум одного року, тобто 25.07.2015 року, однак, свої зобовязання не виконала. Станом на 24.03.2014 року курс НБУ у співвідношенні 1 грн. до 1 долару США становить 23 грн. 14 коп., у звязку з чим загальна сума боргу відповідача складає 404950 грн., проценти, за користування грошима складають 6865 грн. 29 коп. Позивач [PERSON] надав суду заяву з проханням провести судове засідання у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задвольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, була повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився у судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.11.2014 року [PERSON], яка проживає за адресою: м.Харків, вул.танкопія, 17/2, кв.15, паспорт серія МК 390435, виданий 06.02.1997 року Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, взяла у борг у [PERSON] суму у розмірі еквівалент 11000 доларів США на строк до 02.12.2014 року., 25.07.2014 року [PERSON] отримала у позивача належні йому на праві особистої власності грошові кошти у розмірі еквівалент 6500 доларів США, у відповідності до умов прийнятого зобовязання від 25.07.2014 року відповідачка зобовязалася повертати позивачу щомісячно отримані грошові кошти з наведеним зобовязанням щомісячно від 500 до 1000 доларів США, протягом максимум одного року, тобто 25.07.2015 року, однак, відповідач свої зобовязання не виконує, до теперішнього часу не повернула позивачу зазначену суму, не надала суду належних та допустимих доказів про виконання грошового зобовязання. Станом на 24.03.2015 року курс НБУ у співвідношенні 1 грн. до 1 долару США становить 23 грн. 14 коп., таким чином, загальна сума боргу у національній валюті складає 404 950 гривень, що є еквівалентом 17500 доларів США. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогам договору, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 1047 ЦК, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позивальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором, тобто відповідачка мала повернути суму позики у строк, обумовлений у договорі. Позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідачки відсотків за користування позикою задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості за правилом ст. 1046 ЦК України. Відповідно до ч.2 п.2 ст. 1048 ЦК України договір позики вважається безпроцентним, якщо позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Грошовою одиницею України згідно до ст. 32 Закону України „Про національний банку України є гривня. Обіг на території України та платіжним засобом інших грошових одиниць законом забороняється. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] при отриманні коштів за договором позики були отримані речі, які визначені родовими ознаками та відсотки, що передбачені ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин не можуть бути нараховані та стягнуті судом, оскільки у відповідача відсутні за нормами законодавства України про банки, банківську діяльність, цінні папери і фондову біржу грошові зобовязання, враховуючи, що євро на території України не є платіжним засобом. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки [PERSON] 404 950 гривень, за договором позики, оскільки на вимогу позивача повернути кошти, відповідачка ухиляється від виконання зобовязання, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки відсотків за користування позикою у розмірі 6865 гривень 29 копійок є безпідставними. Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 3654 гривні, що підтверджується відповідними квитанціями. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Судовий збір в справі визначаються судом виходячи з положень ст. 88 ЦПК України із Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року із змінами, а саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1% від розміру задоволених вимог Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 3654 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: partial