Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Петрівської сільської ради Кодимського району Одеської області про встановлення факту родинних відносин з [PERSON], встановлення факту прийняття спадщини та визнання в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку, яка залишилось після смерті його батька [PERSON]. В позовній заяві вказав, що 25 квітня 2003 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилась у вигляді земельної ділянки загальною площею 3.13 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петрівської сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на землю І-ОД №019134, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Позивач є єдиним спадкоємцем спадщини померлого батька за законом, яку у відповідності з вимогами ст.549 ЦК України в ред.1963 року прийняв, оскільки фактично вступив у володіння та користування належним йому майном, однак через відсутність належного документального підтвердження факту родинних відносин між ним та померлим батьком, оскільки у свідоцтві про його народження в графі «Батько» російською мовою вказано «Пантелеев Николай Михайлович», а в свідоцтві про смерть батька «Пантелеєв Микола Михайлович», а також через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно нотаріус відмовила у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом, тому просить позов задовольнити, оскільки він позбавлений можливості захистити своє порушене право в позасудовому порядку. В судове засідання позивач не прибув, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача Петрівської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не зявився, надавши до суду заяву про визнання позовних вимог позивача та розгляд справи без його участі (заява №55\\02-12 від 16 серпня 2017 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану справу без участі сторін. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.197 ЦПК України). Дослідивши позовну заяву позивача та долучені до позову письмові докази, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін і інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 25 квітня 2003 року помер батько позивача [PERSON] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №346636, виданим 25 квітня 2003 року Петрівською сільською радою Кодимського району Одеської області, актовий запис про смерть №10. Місце відкриття спадщини с.Петрівка Кодимського району Одеської області. Позивач [PERSON] народився 13 жовтня 1966 року (свідоцтво про народження серії VIІ-УР №0986486, видане 27 жовтня 1966 року Петрівською сільською радою Кодимського району Одеської області). У зазначеному документі його батьком вказано російською мовою «Пантелеев Николай Михайлович». Факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] підтверджується також довідкою Петрівської сільської ради Кодимського району №933 від 14 серпня 2017 року. Отже, зазначені обставини достовірно доводять факт родинних відносин між позивачем та померлим [PERSON] як між сином та батьком. Підставою для задоволення свого позову позивач [PERSON] у позовній заяві вказав фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном, здійснений одразу після смерті [PERSON] За змістом п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. При цьому, такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця (ч.2 ст.549 ЦК УРСР). Визначаючи якими правовими нормами слід керуватися при вирішенні зазначеного спору (зокрема, нормами ЦК Української РСР в ред.1963 року чи ЦК України в ред.2004 року), суд виходить з наступного. Відповідно до п.п.4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.1 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» розяснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.14 п.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказав, що норми у відповідності з п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги шостої ЦК можуть застосовуватись лише до спадщини, яка відкрилась після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким із спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст.529-531 ЦК України в ред.1963 року. Таким чином, строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 25 жовтня 2003 року, тобто до набуття чинності Цивільним кодексом України в ред.2004 року, спадщина позивачем прийнята у відповідності з вимогами ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, тому застосуванню для вирішення заявленого позову підлягають норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, який з 01 січня 2004 року втратив чинність, але був чинним на момент виникнення та існування спірних правових відносин. Відповідно до ст.ст.525 та 526 ЦК України в ред.1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття останнє постійне місце проживання спадкодавця. Статтею 524 ЦК України в ред.1963 року встановлено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом здійснюється у разі відсутності заповіту. Судом встановлено, що заповіту померлий [PERSON] не склав, тому позивач [PERSON], як син померлого, є спадкоємцем його спадкового майна за законом першої черги. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ч.1 ст.548 ЦК України в ред.1963 року). Так, за змістом п.2 ч.1 ст.549 ЦК України в ред.1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. При цьому, такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця (ч.2 ст.549 ЦК України в ред.1963 року). Судом встановлено, що позивач [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном після смерті [PERSON], оскільки доглядав та утримував батька, хоронив його, доглядає належне покійному майно. Отже, позивач є таким, що у визначеному на день відкриття спадщини порядку прийняв належну померлому батькові спадщину. До складу спадщини померлого [PERSON] ввійшла земельна ділянка загальною площею 3.13 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Петрівської сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на землю І-ОД №019134, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» №4 від 24 червня 1983 року (яка втратила чинність, але розяснювала спірні правові відносини на момент їх виникнення та існування), якщо позивач протягом встановленого строку для прийняття спадщини вступив в управління та володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання за ним права власності на спадкове майно. Отже, встановивши факт родинних відносин між позивачем та померлим [PERSON], а також факт прийняття позивачем спадщини після смерті батька [PERSON], суд вважає можливим позов задовольнити, оскільки відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.549 ЦК України в ред.1963 року позивач є таким, що у передбаченому на час відкриття спадщини порядку прийняв спадщину померлого батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved