overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Вугледарського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.03.2006 року сторони уклали шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №39. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося в звязку з тим, що між ними постійно виникали конфліктні ситуації, стосунки напружені, що негативно впливає на виховання дитини. Шлюбні стосунки вони не підтримують, спільне господарство не ведуть з травня 2015 року. Майновий спір між сторонами відсутній. Позивач вважає, що подальше спільне життя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, письмово позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявилася, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, позовні вимоги визнала повністю, просила розглянути справу без її участі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 15.03.2006 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №39. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Згідно ст. ст. 105, 109 СК України шлюб розривається в судовому порядку, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливим, а також після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені та їх подальше спільне життя неможливе, сторони наполягають на розірванні шлюбу. При цьому суд також приймає до уваги, що сторони не мають спору відносно спільно нажитого майна. Згідно ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наданні докази, їх допустимість та належність, приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного ст. ст. 105, 109, 113, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Вугледарського міського суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.05.1982 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований в Відділі РАЦС Кіровського району м. Донецька, актовий запис за №411. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалося, через не схожість характерів та поглядів на життя, втрати взаємоповаги та почуття любові, виникнення конфліктів, напруження стосунків. Спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, тому просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, письмово позовні вимоги підтримав та просив розірвати шлюб розглянувши справу без його участі, судові витрати покласти на нього. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заперечення на позов в яких просила розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу не погодившись в стягненні ? частини судових витрат вважаючи позивача винним в розпаді сім`ї. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 08.05.1982 року в Відділі РАЦС Кіровського району м. Донецька, актовий запис за №411 (а.с.5). Вони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, втрачено почуття поваги. Шлюбні стосунки вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, вважають, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Згідно ст.ст.105, 109 СК України шлюб розривається в судовому порядку, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, а також після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. В судовому засіданні встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені та їх подальше спільне життя неможливе, сторони наполягають на розірванні шлюбу. Згідно ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного ст.ст.105, 109, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] про виділення 23/50 нерухомого майна в натурі. З таким же позовом звернувся [PERSON] до [PERSON] про виділення 27/50 нерухомого майна в натурі. Позов мотивовано тим, що на підставі Договору купівлі-продажу від 12.04.2014 року позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 23/50 частки виробничого будинку забійного цеха по вул.Автомобілістів, 4-Б (4-К) в м. Гайворон загальною площею 377,8 кв.м., який складається з забійного цеху «А», прибудови «а1», прибудови «а2». На початку 2015 року позивач вирішив здійснити добудову та зробити капітальний ремонт тому виникла необхідність його поділу в натурі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав повністю та підтвердив обставини справи, викладені в позовній заяві. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідач заявлений позов повністю визнав. Крім того, сторони визнають позовні вимоги, бажають виділення майна в натурі відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки воно не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] про втрату права на користування житлом. Заява мотивована тим, що заявник являється власником ? частини житлового будинку, що знаходиться по пров.Морозова, 4[ADDRESS] на підставі свідоцтва № 3574 від 10.09.1992 року про право особистої власності на житловий будинок. За вищевказаною адресою були зареєстровані відповідачі, що підтверджується записами в домовій книзі, який з 2008 року залишив місце проживання не повідомивши його про свій відїзд. В даний час, заявник бажає розпорядитись вищезазначеним будинком, відповідачі ніяких реальних дій щодо виписки не здійснюють. В зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований, як проживаючий в належному заявнику будинку, він не може вільно ним розпоряджатися. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просить суд визнати, що відповідач втратив право на користування житлом. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений в установленому Законом порядку, направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Оскільки в судовому засіданні знайшли свого ствердження наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Заявник являється власником ? частини житлового будинку, що знаходиться по пров.Морозова, 4[ADDRESS] на підставі свідоцтва № 3574 від 10.09.1992 року про право особистої власності на житловий будинок. За вищевказаною адресою був зареєстрований відповідач, що підтверджується записами в домовій книзі, який в 2008 році залишив місце проживання не повідомивши заявника про свій відїзд. Судом встановлено, що відповідач фактично в зазначену будинку не проживає більше восьми років, що підтверджується показаннями свідків. В даний час, заявник бажає розпорядитись вищезазначеним будинком, відповідач не приймає дій щодо вимог позивача. В зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований, як проживаючий в належному заявнику будинку, він не може вільно ним розпоряджатися. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач в будинку заявника не проживає більш ніж 1 рік, тому втратив право на користування вказаним будинком. Даючи оцінку доказам по матеріалам справи, суд вважає встановленим в судовому засіданні, що зазначений житловий будинок є власністю позивача згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок. Відповідач вибув з спірної житлової площі на інше постійне місце проживання і з цього дня втратив право користування жилим приміщенням. Тому позов позивача підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги обґрунтовані, а позов доказаний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] про втрату права на користування житлом. Заява мотивована тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину заявнику та його брату [PERSON] належить 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS]. 05.11.1999 року, в належному заявнику будинку, була зареєстрована [PERSON], яка на той час була його дружиною. Згідно рішення Гайворонського районного суду від 03.05.2012 року шлюб між сторонами розірвано. 08.04.2014 року відповідачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та вибула в інше місце проживання. В даний час, заявник бажає вільно розпорядитись належною йому часткою будинку, на всі прохання виписатись відповідачка відмовляється. В судове засіданні позивач позов підтримав, просить суд його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена в установленому Законом порядку. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений в установленому Законом порядку. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Оскільки в судовому засіданні знайшли свого ствердження наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину заявнику та його брату [PERSON] належить 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS]. 05.11.1999 року, в належному заявнику будинку, була зареєстрована [PERSON], яка на той час була дружиною заявника. Згідно рішення Гайворонського районного суду від 03.05.2012 року шлюб між сторонами розірвано і 08.04.2014 року відповідачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та вибула в інше місце проживання. В даний час, заявник бажає вільно розпорядитись його часткою будинку, однак відповідачка добровільно виписатись з будинку не бажає. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачка в будинку заявника не проживає більш ніж шість місяців, тому втратила право на користування вказаним будинком. Ті обставини, що [PERSON] дійсно не проживає в належному заявнику на праві спільної сумісної власності будинку більше 6 місяців, підтвердили свідки: [PERSON], [PERSON] Даючи оцінку поясненням сторін, свідків, письмовим матеріалам справи, суд вважає встановленим в судовому засіданні, що зазначений житловий будинок є спільною власністю позивача та його брата [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину. Відповідачка вибула з спірної житлової площі на інше постійне місце проживання і з цього дня втратила право користування жилим приміщенням. Тому позов позивача підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги обґрунтовані, а позов доказаний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про втрату права на користування житлом. Заява мотивована тим, що заявник являється власником будинку № 10, що знаходиться по вул.Жовтневій у с.Солгутове Гайворонського району Кіровоградської області на підставі договору дарування від 04.07.2000 року. За вищевказаною адресою були зареєстровані відповідачі, що підтверджується записами в домовій книзі, які в липні 2007 року залишили місце проживання не повідомивши його про свій відїзд. В даний час, заявник бажає розпорядитись вищезазначеним будинком, відповідачі ніяких реальних дій щодо виписки не здійснюють. В зв'язку з тим, що відповідачі зареєстровані, як проживаючі в належному заявнику будинку, він не може вільно ним розпоряджатися. В судове засідання позивач не зявився, направив до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просить суд визнати, що відповідачі втратили право на користування житлом. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені в установленому Законом порядку, шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Оскільки в судовому засіданні знайшли свого ствердження наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Заявник являється власником житлового будинку № 10, по вул.Жовтневій у с.Солгутове Гайворонського району Кіровоградської області на підставі договору дарування від 04.07.2000 року. За вищевказаною адресою були зареєстровані відповідачі, що підтверджується записами в домовій книзі, які в липні 2007 року залишили місце проживання не повідомивши заявника про свій відїзд. Судом встановлено, що відповідачі фактично в зазначену будинку не проживають більше девяти років, що підтверджується довідками сільської ради. В даний час, заявник бажає розпорядитись вищезазначеним будинком, відповідачі не приймають дій щодо вимог позивача. В зв'язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, як проживаючі в належному заявнику будинку, він не може вільно ним розпоряджатися. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачі в будинку заявника не проживають більш ніж 1 рік, тому втратили право на користування вказаним будинком. Даючи оцінку письмовим матеріалам справи, суд вважає встановленим в судовому засіданні, що зазначений житловий будинок є власністю позивача згідно договору дарування. Відповідачі вибули з спірної житлової площі на інше постійне місце проживання і з цього дня втратили право користування жилим приміщенням. Тому позов позивача підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги обґрунтовані, а позов доказаний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Гайворонської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. Позов мотивовано тим, що відповідач являється батьком дитини - [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя з відповідачкою не склалося і після розірвання шлюбу він переїхав проживати до своєї матері в селище Завалля. Відповідачка повністю не займається вихованням дитини, кошти які він надсилає на утримання сина використовуються у власних інтересах. В помешканні антисанітарні умови для проживання, тому вважає, що сину краще бути проживати з ним, так як відповідачка своєю аморальною поведінкою негативно впливає на процес його виховання. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідачка проти позову позивача заперечувала, пояснила що створила умови при яких дитина повноцінно розвивається має всі належні умови для проживання. Представник органу опіки і піклування позов підтримала, пояснила, що орган опіки і піклування Гайворонської райдержадміністрації вважає за доцільним визначити місце проживання дитини біля свого батька. Прокурор в судовому засіданні заявив, що підстав для зміну місця проживання дитини біля його батька в інтересах дитини не має. Даючи оцінку доказам по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Суд приходить до висновку, що оскільки зміна місця дитини не буде сприяти позитивному впливу на долю дитини, є недоцільним і таким, що не відповідає інтересам дитини, а також те, що відповідачка має бажання і можливість піклуватись про дитину. Відмовляючи в задоволенні позову, суд в обґрунтування свого рішення не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини біля батька, оскільки даний висновок є суперечливим та необґрунтованим. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що дитина проживає біля матері з самого народження, має гарний фізичний та духовний розвиток, дитина пішла до школи та почала встановлювати соціальні зв'язки, дитиною також опікується його бабуся яка має 30 років педагогічного стажу та не може бути покладено як підстава неналежного виховання дитини з боку відповідачки. Статтею 161 СК України визначено, що якщо мати батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місяця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суду не надано позивачем достатніх та переконливих доказів про те, що відповідач своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню малолітньої дитини не виконує, злісно ухиляється від надання допомоги та являється таким, що своєю поведінкою негативно впливає на розвиток дитини. З огляду на викладена суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтований, а позов не доказаний.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Глухівського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що йому належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. За цією адресою зареєстрована тільки [PERSON], але тривалий час, більше півтора року вона не проживає за місцем реєстрації. він запропонував [PERSON] добровільно знятися з реєстрації, але вона категорично відмовилася. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні змінив позовні вимоги та підтримав позов лише в частині стягнення правової допомоги в сумі 1250 (одна тисяча двісті п'ятдесят) гривень: за складання позовної заяви - 350,00 грн.; участь в судових засіданнях - 900,00 грн. а також судовий збір в сумі 243,60 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що позов в частині стягнення правової допомоги та судових витрат на користь позивача підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердила, що дійсно позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], яку вона продала йому 01 серпня 2012 року. З реєстрації в цієї квартири вона знялася лише після звернення [PERSON] до суду. Згодна сплатити витрати позивача на правову допомогу та повернути йому судовий збір. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов [PERSON] в частині стягнення правової допомоги та судових витрат на користь позивача підлягає задоволенню.

Outcome: approved