Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що 24.02.2001 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис за № 193. Вони з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини, у зв`язку з чим позивач просив шлюб розірвати. Ухвалою суду від 25.11.2019 року відкрито провадження у справі. 21.01.2020 року від відповідача [PERSON] надійшов зустрічний позов, про стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування якого відповідачка зазначала, що за час спільного проживання у них народилась донька [PERSON] [INFO] , яка проживає та перебуває на утриманні відповідачки. Позивач коштів на належне матеріальне утримання дитини не надає. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 24 червня 2020 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомленою, про день час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилась, неодноразово надавала заяви з проханням відкласти слухання справи, при цьому свою зустрічну позовну заяву підтримувала та просила задовольнити, в задоволенні первісного позову просила відмовити . Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє первісний та зустрічний позов, вважаючи їх обґрунтованими, і при цьому виходить з наступного. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 24.02.2001 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області , про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис за № 193. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів , суд виходить з наступного. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина , з якою проживає дитина , має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Згідо свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , батьком неповнолітньої дитини є [PERSON] позивач за первісним позовом по справі, а матір`ю є [PERSON] . На даний час, дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані особисто утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторонами не надано суду доказів про досягнення згоди про добровільну сплату аліментів. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18 Конвенції про захист прав дитини). Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст.7СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь відповідача за первісним позовом, суд враховує те, що спільна дітина проживають разом з відповідача за первісним позовом, знаходиться на її повному утриманні, що потребує значних коштів, позивач на утриманні інших осіб не має. 08.07.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 року. Ч. 2 ст.182СК України викладено в новій редакції, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст.430ЦПК України рішення в частині стягнення з позивача за первісним позовом на користь відповідача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з позивача в дохід держави судовий збір. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved