Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. До розгляду справи по суті позивач подав до суду позовну заяву про збільшення позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Представник позивача обгрунтовує позовні вимоги тим, що [INFO] року помер батько, позивача по справі, [PERSON], що підтверджуються свідоцтвом про смерть спадкодавця серії [NUMBER], свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до положень діючого законодавства позивач прийняв спадщину вступивши у володіння та управління належним спадкодавцю майном, яке складається з житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та належав [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 13 травня 1963 року зареєстрованого за реєстром № 1809. Державний нотаріус державної нотаріальної контори відмовив йому в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно, так як відсутні відомості про державному реєстрацію зазначеного житлового будинку, а саме відповідно до діючого на час укладення Договору купівлі-продажу - реєстрації майнового права в органах БТІ, про що надав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.04.2016 року. На сьогоднішній день позивач не може отримати відповідні відомості з органів БТІ, так як за часів Радянського Союзу, а саме станом на 13 травня 1963 року, с-ще Томаківка являлась адміністративною одиницею Нікопольського району Дніпропетровської області і відповідні відомості щодо реєстрації права власності в територіальних органах БТІ відсутні. Присадибна земельна ділянка площею 0,18 гектарів, на якій розташований будинок належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 01.12.1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 760. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, отриманої від Державного нотаріуса на запит суду, присадибна ділянка також увійшла до складу спадщини і спадкове право спадкоємців на неї не оформлене по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документа. Представник позивача в судове засідання не з'явився, при цьому подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, але представник відповідача подала до суду також заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності відповідача, при цьому зазначила, що проти позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом РАЦС Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, вбачається, що спадкодавець [PERSON] дійсно помер [INFO] року /актовий запис № 42/. Позивач у справі є сином спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до положень діючого законодавства позивач прийняв спадщину вступивши у володіння та управління належним спадкодавцю майном, яке складається з житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та належав [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 13 травня 1963 року зареєстрованого за реєстром № 1809, копію якого додано до матеріалів справи. Щодо реалізації свого спадкового права та оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса державної нотаріальної контори, який відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно, так як відсутні відомості про державному реєстрацію зазначеного житлового будинку, а саме відповідно до діючого на час укладення Договору купівлі-продажу - реєстрації майнового права в органах БТІ, про що надав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.04.2016 року, копію якої додано до матеріалів справи. Судом встановлено, що на сьогоднішній день позивач не може отримати відповідні відомості з органів БТІ, так як за часів Радянського Союзу, а саме станом на 13 травня 1963 року, с-ще Томаківка являлась адміністративною одиницею Нікопольського району Дніпропетровської області і відповідні відомості щодо реєстрації права власності в територіальних органах БТІ відсутні. Присадибна земельна ділянка площею 0,18 гектарів, на якій розташований будинок належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 01.12.1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 760, копію якого додано позивачем до матеріалів справи разом із заявою про збільшення позовних вимог. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, отриманої від Державного нотаріуса на запит суду, присадибна ділянка також увійшла до складу спадщини і спадкове право спадкоємців на неї не оформлене по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документа. З повідомлення державного нотаріуса Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області від 13.11.2018 р. вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 236/2009, заведеної Томаківською державною нотаріальною конторою 31.07.2009 р., копія якої направлена на адресу суду і знаходиться в матеріалах справи. З копії спадкової справи суд вбачає, що до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], окрім сторін у даній справі ніхто не звертався. Належність спадкодавцю земельної ділянки підтверджується належною ксерокопією зазначеного Державного акта на право приватної власності на землю завіреного печаткою Держгеокадастру Томаківського району Дніпропетровської області щодо підтвердження права власності на земельну ділянку за спадкодавцем. Із рішення Виконавчого комітету Томаківської селищної ради від 18.05.2016 року за № 51, вбачається, що право власності на житловий будинок, згідно облікових даних селищної ради, зареєстровано за [PERSON]. Із технічного паспорту на будинок виготовленого КП «Томаківське БТІ» ДОР» станом на 30.08.2018 року вбачається, що [PERSON] фактично являвся власником житлового будинку загальною площею 47,10 кв. м., житловою площею 21,20 кв. м. Будинок та інші господарські будівлі не є аварійними та придатні до користування. Володіння спадкодавцем, а потім і позивачем зазначеним житловим будинком та присадибною земельною ділянкою не суперечило та не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб. Згідно з висновком ТОВ «Грандторгстрой» дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями станом на 05.09.2018 року складає 54 200,00 гривень; висновком ТОВ «Грандторгстрой» дійсна вартість земельної ділянки станом на 29.11.2018 року складає 10 000,00 гривень. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст.1218 ЦК України до позивача, як до спадкоємця за законом, перейшли усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю - його помрелому батькові, на час відкриття спадщини, тому суд вважає, що позивач має право на спадкове майно, яке належало [PERSON] за його життя. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Виходячи із наведеного, враховуючи ту обставину, що ніхто, крім позивача не претендує на спадщину після смерті спадкодавця, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить судовий збір зарахувати до держави, звільнивши відповідача від сплати на його користь, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved