Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить стягувати з неї на свою користь аліменти на утримання їх повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову по 30.06.2022 року чи до досягнення донькою двадцятитрьохрічного віку залежно, яка з цих обставин настане першою, допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць, мотивуючи тим, що повнолітня дочка сторін продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач спроможна надавати. Позивач в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, заперечення проти заочного розгляду справи не висловив. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі не подала. Відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] є батьком, а відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [PERSON] з 01.09.2018 року є студентом факультету Навчально-науковий інститут філології та журналістики Житомирського державного університеті імені Івана Франка, державної денної форми навчання, за формою оплати бюджет безкоштовно, стипендії не отримує, навчання закінчує у червні 2022 року, що підтверджується довідкою Житомирського державного університету імені Івана Франка за № 2371 від 14.09.2018 року та довідкою про доходи Житомирського державного університету імені Івана Франка за № 909 від 03.12.2018 року. Як стверджується копіями паспорту [NUMBER] [PERSON] зареєстрованим місцем проживання позивача з 05.07.1995 року є [ADDRESS] . Як стверджується копіями паспорту [PERSON] № [NUMBER] , довідки про реєстрацію місця проживання особи № 588 від 03.10.2017 року та витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 1827-1118192-2017 від 07.12.2017 року, зареєстрованим місцем проживання дочки сторін [PERSON] з 16.12.2010 року є [ADDRESS] . Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.199 СК України, якщо неповнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1).досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2).продовження ними навчання; 3).потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4).наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Такої ж правової позиції дотримується Верховний суд в постановах від 28.03.2018 року у справі № 640/21562/15-ц та від 28.02.2019 року 466/532/16-ц. Дослідженням доказів судом встановлено, що повнолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] , дійсно потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання денної форми в Житомирському державному університеті імені Івана Франка та не спроможна сама себе утримувати. Однак доказів того, що відповідач матеріально спроможна сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка навчається, в розмірі позовних вимог, матеріали справи не містять. Тобто, за недоведеності обставини спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу лише та обставина, що вона є матір`ю і на неї покладено обов`язок утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Тому

Outcome: dismissed