Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Крюківського районного суду м Кременчука з позовною заявою та прохав суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на1/2 частку квартири №[ADDRESS], після померлої [INFO] [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог позивач пояснив, що 28 січня 1993 року батьки позивача [PERSON] та [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] та отримали свідоцтво про право власності на житло, та зареєстрували йог у Кременчуцькому МБТІ за № м-2/384. Ще за життя, 02 лютого 1993 року батько позивача [PERSON] заповідав належну йому Ѕ частину даної квартири своєму внуку та сину позивача [PERSON] В свою чергу мати позивача, [PERSON] свою Ѕ частину квартири нікому не заповідала. Після смерті [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO], після відкриття спадщини їхній внук та син позивача [PERSON]. відповідно до названого заповіту 05.06.1996 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом та став власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] (спадкова справа № 437/95, № в реєстрі 3-932) В свою чергу позивач [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном а саме Ѕ частиною вказаної квартири, яка належала її матері [PERSON], тобто, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину. При цьому позивач [PERSON] вступила в управління спадковим майном із березня місяця 1996 року та разом із сином стала періодично проживати у даній квартирі без реєстрації, а також разом із іншим співвласником - її сином [PERSON]. оплачувала комунальні послуги, а також проводила ремонт даної квартири. 11 жовтня 2017 року позивач [PERSON], вважаючи себе спадкоємцем, яка прийняла спадщину в установленому законом порядку, звернулася в Першу Кременчуцьку державну нотаріальну контору із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену Ѕ частину квартири [ADDRESS], але 11.10.2017 року за вих. № 2514/02-31 отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріально дії у зв'язку з тим, що, на думку нотаріуса, вона (позивач [PERSON]В.) пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її адвокат підтримали позовні вимоги, прохали суд задовольнити позов. Відповідач представник Кременчуцької міської ради в судове засіданні не з*явився, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, направили клопотання про розгляд справи без їх участі, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Третя особа [PERSON]. в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши та проаналізувавши надані суду письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії. Судом встановлено, що 28 січня 1993 року батьки позивача [PERSON] та [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] та отримали свідоцтво про право власності на житло, та зареєстрували йог у Кременчуцькому МБТІ за № м-2/384. Ще за життя, 02 лютого 1993 року батько позивача [PERSON] заповідав належну йому Ѕ частину даної квартири своєму внуку та сину позивача [PERSON] В свою чергу мати позивача [PERSON] свою Ѕ частину квартири нікому не заповідала. Після смерті [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO], після відкриття спадщини їхній внук та син позивача [PERSON]. відповідно до названого заповіту 05.06.1996 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом та став власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] (спадкова справа № 437/95, № в реєстрі 3-932) В свою чергу позивач [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном а саме 1 /2 частиною вказаної квартири, яка належала її матері [PERSON], тобто, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину. При цьому позивач [PERSON] вступила в управління спадковим майном із березня місяця 1996 року та разом із сином стала періодично проживати у даній квартирі без реєстрації, а також разом із іншим співвласником - її сином [PERSON]. оплачувала комунальні послуги, а також проводила ремонт даної квартири. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Згідно листа міністерства юстиції України від 21.02.2005року №19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватися у судовому порядку. Першою Кременчуцькою Державною нотаріальною конторою м.Кременчука було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на його ім.*я на квартиру, оскільки пропущений шестимісячний строк. Положеннями ст.ст. 548-549 ЦК УССР від 01.01.1964 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями . Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину у разі, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Згідно книги шостої Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.ст. 1216-1217). Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ст. 1226). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст. 1258). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261). Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними ( ст. 1267). Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1296). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації. Державна реєстрація прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили (п. 5 ч. 1 ст. 19 цього Закону) Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У зв*язку з неможливістю у нотаріальному порядку видати свідоцтво про право на спадщину по причині пропуску строку, виник цивільно-правовий спір. Згідно з частиною дев*ятою статті 15 Закону України від 01.07 2004року №1952-1V «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії проводиться одночасно з вчиненням такої дії. Відповідно до вимог п.6 частини першої статті 19 Закону України від 01.07.2004року №1952-1V«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Згідно з підпунктом 3 пункту 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013року №868, документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення прав на нерухоме майно, є зокрема, свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом. Відповідно до ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема правочинів. Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов*язків/ спадщини/від фізичної особи, яка померла/спадкодавця/ , до інших осіб. Відповідно до ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов*язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, визнавши за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на1/2 частку квартири №[ADDRESS], після померлої [INFO] [PERSON].

Outcome: approved