Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Приватного підприємства «Дніпромонтаж», третя особа Комунальне підприємство «Дніпровський електротанспорт» Дніпровської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії. В обгрунтування вказаного позову він послався на те, що він проживає на [ADDRESS] . Було відкрито тролейбусну лінію на ж/ [ADDRESS] та вул. Маршала Малиновського, маршрут якої також проходить через вул. Маршала Малиновського і він майже щодня користується цією тролейбусною лінією. В процесі користування тролейбусною лінією він помітив, що вказана лінія була збудована з неякісних матеріалів, без дотримання стандартів, які ставляться до будівництва тролейбусних ліній та за відсутності необхідної кількості стовпів, на яких тримається сама тролейбусна лінія. Він ознайомився з інформацією про публічні закупівлі і дізнався, що між відповідачем та третьою особою було укладено Договір генерального підряду № 25/10 від 25.10.2018 року і він вважає, що за цим договором відповідачем не було повністю виконано взяті зобов`язання, а вартість робіт за договором є значно більшою, ніж вартість фактично виконаних робіт та використаних матеріалів. Вважає, що його права порушені і просив суд зобов`язати приватне підприємство «Дніпромонтаж» повністю виконати роботи згідно з проектно-кошторисною документацією «ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 «Будівництво тролейбусної лінії на ж/м Сонячний по вул. Любарського (вул. Білостоцького) та вул. Маршала Малиновського» та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Третя особа надала суду письмові пояснення по справі в яких просили відмовити в задоволенні позовних вимог виходячи з того, що всі роботи за вказаним позивачем договором є виконаними, а доводи позовної заяви є припущеннями позивача. Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог вказуючи на те, що відповідач, як генеральний підрядник, виконав підрядні роботи з будівництва тролейбусної лінії в повному обсязі та належної якості, про що свідчать акти приймання-передачі виконаних робіт, які були складені в належній формі та підписані обома сторонами. НА сьогоднішній день жодних дефектів/нарікань актів/претензій щодо виконаних робіт, якості матеріалів та безпосередньо роботи тролейбусної лінії від замовника не надходило. Позивач грунтує свої позовні вимоги лише на власному суб`єктивному судженні, не маючи при цьому спеціальних професійних знань в галузі будівництва, монтажних та електротехнічних роботах. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, спираючись на доводи поданої позовної заяви та зазначив, що йому не відомо яким саме номером тролейбусного маршруту користувався позивач, він не може точно сказати що було не так в роботі тролейбусної лінії, доказів тому, що позивач користувався тролейбусом у нього немає. В чому для позивача виразилась неякісна тролейбусна лінія йому не відомо. Однак вважає права позивача порушеними, оскільки він є платником податків і міг зазнати ушкоджень від неякісної тролейбусної лінії. Представник відповідача з позовними вимогами не погодилась, просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки твердження позивача спростовані висновками експертизи та права позивача не є порушеними. Представник третьої особи підтримав думку представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно копії паспорта [PERSON] видно, що він зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] видно, що він є платником податків (а.с. 6). Згідно витягу сайту «Прозоро» видно, що було оголошення про проведення тендеру на будівництво ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 «Будівництво тролейбусної лінії на ж/ [ADDRESS] та вул. Маршала Малиновського» (а.с. 7-9). Згідно копії договору генерального підряду № 25/10 від 25.10.2018 року між КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР та ПП «Дніпромонтаж» було укладено вказаний договір щодо виконання в порядку та на умовах даного Договору робіт за кодом ДК 021-2015-45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь «ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 «Будівництво тролейбусної лінії на ж/ [ADDRESS] та вул. Маршала Малиновського» відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації в строки, встановлені планом-графіком виконання робіт на умовах та в строки, визначені договором, а також за ціну, визначену в договорі із додатками та додатковою угодою від 29.11.2018 року (а.с. 10-24). Суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вивчивши дану справу та заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що в ході розгляду справи стороною позивача не доведено факт порушення його прав під час використання тролейбусної лінії на ж/ [ADDRESS] та вул. Маршала Малиновського та взагалі не доведено факту використання позивачем цієї тролейбусної лінії. До таких висновків суд прийшов, виходячи з того, що позивач не був і не є стороною за договором генерального підряду № 25/10 від 25.10.2018 року, а тому обраний ним спосіб захисту нібито порушених прав не може бути належним, оскільки позивач в своїй заяві просить саме виконати дії відповідача за цим договором. В даному випадку належним способом захисту прав позивача могло б бути звернення до правоохоронних органів, контролюючих органів, іншої сторони за договором. Але, в розумінні Закону, позивач не є особою, яка може вимагати від відповідача виконання робіт за договором, в якій позивач не є стороною. Крім цього, в ході розгляду справи представник позивача не зазначив та не надав доказів тому, що позивач використовує саме цю тролейбусну лінію та не зміг назвати номер маршруту тролейбусу, який використовував позивач. При цьому, в матеріалах справи міститься копія паспорту позивача з якої видно, що він дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Однак, суд не вважає копію паспорту позивача доказом користування позивачем саме тролейбусною лінією на ж/ [ADDRESS] та вул. Маршала Малиновського. РНОКПП позивача не доводить факту виникнення у позивача, як платника податків, права вимоги за договором генерального підряду № 25/10 від 25.10.2018 року та не є доказом порушення прав позивача у будь-який спосіб як самим договором, так і виконаними за ним роботами. Крім цього ні в позові позивач, ні в ході розгляду справи представник позивача не зазначили, які ж саме негативні наслідки для позивача мало використання тролейбусної лінії на ж/ [ADDRESS] та вул. Маршала Малиновського. Таким чином, під час розгляду справи позивачем не було доведено, що його права в будь-який спосіб були порушені в результаті використання вказаної тролейбусної лінії на ж/ [ADDRESS] та вул. Маршала Малиновського і обраний ним спосіб захисту свого права в повній мірі зможе усунути це порушення. Зважаючи на те, що обраний позивачем спосіб захисту його прав не передбачений ні законом, ні договором, то суд не вбачає можливості його захисту та вважає права позивача не порушеними. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд не бере до уваги в якості докази наявний в матеріалах справи висновок експертів № 84/85-20 від 12.03.2020 року та не надає йому оцінки, оскільки суд відмовляє в позові через інші підстави, а тому цей висновок не входить до предмету доказування у цій справі. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за потрібне судові витрати у вигляді судового збору покласти на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed