Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом вказуючи, що йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДН № 117278 від 24.07.2006 року належить земельна ділянка, площею 10,230 га, яка розташована на території Республіканської сільської ради Володарського району Донецької області. 16.12.2006 року між ним та відповідачем ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім. Ілліча» було укладено договір оренди земельної ділянки. Однак, із змісту договору оренди землі вбачається, що він не містить істотних умов, передбачених ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», а саме: не вказані умови збереження орендованої землі; не визначені умови і строки передачі земельної ділянки орендарю. Вказує, що передачі земельної ділянки не було як в період укладення договору так і після його державної реєстрації, що підтверджується актом приймання-передачі без номеру та дати його складання. Вказівка в акті приймання-передачі про те, що «межі земельної ділянки в натурі здав» не відповідає дійсності, оскільки від нього орендар ДП «Ілліч-Агро Донбас» межові знаки не приймав. Крім того, вказує, що в договорі оренди земельної ділянки відсутні його невідємні частини, як акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Зазначає, що оскільки договір оренди землі не відповідає вимогам ЗУ «Про оренду землі» в частині істотних його умов, такий договір підлягає визнанню недійсним. Просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 119 від 16.12.2006 року, укладений між ним та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім. Ілліча», а також додаткову угоду до договору оренди землі, укладену 01.01.2010 р та скасувати їх державну реєстрацію. В судовому засіданні позовні вимоги позивач підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Суду пояснив, що договір оренди землі № 119 від 16.12.2006 року не містить всіх істотних умов передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а саме в ньому: не вказані якісні характеристики землі за її складу та виду; відсутня нормативна грошова оцінка землі; не визначені умови використання та цільове призначення земельної ділянки; не вказані умови збереження орендованої землі; не визначені умови і строки передачі земельної ділянки орендарю, не визначені умови страхування земельної ділянки та сторона, яке несе ризик випадкового пошкодження або знищення орендованої земельної ділянки. Крім того, в договорі оренди земельної ділянки відсутня його невідємна частина, а саме акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що унеможливлює її ідентифікацію на місцевості. Крім того, зазначили, що в акті прийому-передачі обєкту оренди, в порушення вимог ДСТУ 4163-203 «Національний стандарт України державна уніфікована система документації. Вимоги для оформлення документів», не зазначено дату та місце його складання, в звязку з чим неможливо ідентифікувати термін передачі обєкту оренди від орендодавця орендарю, а також правову підставу такої передачі. Просять визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 119 від 16.12.2006 року, укладений між [PERSON] та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім. Ілліча», а також додаткову угоду до договору оренди землі, укладену 01.01.2010 р., скасувати їх державну реєстрацію. Представник відповідача ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім. Ілліча» - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі та пояснила, що дійсно існує договір оренди земельної ділянки № 119, укладений 16.12.2006 р. між позивачем та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім. Ілліча» та зареєстрований у Володарському районному відділі ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» 21.05.2007 р. за № 007297040715100046. Також 01.01.2010 р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до Договору, яка зареєстрована у Володарському районному відділі ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» 15.10.2010 р. за № 013834041015100655. Зазначає, що спірний договір було укладено у письмовій формі з погодженням всіх наявних істотних умов, позивач на момент укладення договору мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було спрямоване на укладення договору. Договір повністю відповідає вимогам ЦК України та Закону та волі сторін, договір укладено у письмовій формі та органами державної влади, яким надана відповідна компетенція, здійснена його державна реєстрація. Крім того, факт передачі позивачем відповідачу земельної ділянки підтверджується актом приймання-передачі, який був підписаний обома сторонами договору, відсутність дати у акту приймання-передачі не має юридичного значення для справи. Відсутність в договорі акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є підставою для визнання договору недійсним, тому що при передачі земельної ділянка у власність визначається місцезнаходження земельної ділянки в земельному кадастрі із зазначенням суміжних власників. По кадастровому номеру, який зазначено в державному акті на право власності на землю можна ідентифікувати земельну ділянку. Також, пояснила, що у договорі наявні всі істотні умови. Зокрема, умови використання земельної ділянки передбачені п. 2.1 договору - використання земельної ділянки за цільовим призначенням відповідно до договору, п. 3.2 зобовязує орендаря дотримуватись вимог, встановлених п. 2.1 договору; цільове призначення земельної ділянки вказано у п. 1 договору, із зазначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; умови збереження земельної ділянки передбачені п. 2.1 договору-дотримання екологічної безпеки землекористування і збереження родючості ґрунтів, державних стандартів, норм і правил тощо; п. 3.2 договору вказано про обовязок орендаря після закінчення строку договору оренди повернути орендодавцю орендовані землі у стані, придатному для використання за цільовим призначенням. Стосовно відсутності умов щодо страхування та зазначення якісних характеристик землі за її складом та видом угідь, відсутності нормативної грошової оцінки земельної ділянки зазначені позивачем умови не визначено чинним законодавством як істотні. Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, тому просить суд застосувати строк позовної давності при розгляді цивільної справи. В задоволенні позову просила відмовити. Також, просила при розгляді справи, при відмові в задоволенні позовних вимог, які вважає безпідставними, вирішити питання щодо задоволення заяви про поворот виконання попереднього судового рішення , яким позов було задоволено та після набрання ним чинності земельна ділянка по акту прийому-передачі повернута відповідачем позивачу, яку він в 2014-2015 році використовував , вирощуючи зернові. Представник відповідача [PERSON] Держземагенства в Володарському районі Донецької області в судове засідання не з»явились, хоча належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи, залишили заяву про розгляд справи у їх відсутність,що надає суду право розглянути справу без їх участі. Ознайомившись з позовною заявою, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. Статтею 60 ЦК України передбачено, що\~кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як підстави вимог та заперечень. При цьому судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях та домислах. Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 15 Закону України «Про оренду землі» передбачає умови договору оренди землі, згідно якої істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Частиною 2 статті 15 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей\~4-6, 11, 17, 19 цього Закону\~є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до вимог ч.1 ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 117278, виданого Володарською райдержадміністрацією 24.07.2006 р. позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 10,230 га, яка розташована на території Республіканської сільської ради. Згідно договору оренди землі № 119 від 16.12.2006 року [PERSON] та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім. Ілліча» уклали договір про оренду земельної ділянки, який був зареєстрований у Володарському районному відділі ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис від 21.05.2007 року за № 007297040715100046. \~ договір оренди земельної ділянки № 119 від 16.12.2006 року, який зареєстрований у Володарському районному відділі ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» 21.05.2007 року за № 007297040715100046, суд приходить до висновку, що Орендодавець передає Орендарю в оренду земельну ділянку в розмірі 10,230 га , яка розташована на території Республіканської сільскої ради Володарського району Донецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Тобто в договорі оренди зазначено обєкт оренди, місце розташування та розмір земельної ділянки. Пунктом 8.1 Розділу 8 договору передбачено, що він укладається строком на 15 років та починає діяти з дати його державної реєстрації. Розділом 5 договору передбачений розмір орендної плати, із зазначенням, що вона підлягає індексації, що її виплата здійснюється не пізніше 1 грудня поточного року; що її перерахунок відбувається за взаємною згодою сторін один раз у 5 років. Розділом 6 договору передбачені форми розрахунків з орендної плати, а Розділом 7 відповідальність сторін за несвоєчасну сплату орендної плати у вигляді сплати пені в розмірі 0,01% визначеної суми за кожен день прострочки та відповідальність за порушення умов договору. Пунктом 3.1 Розділу 3 договору передбачені умови використання земельної ділянки, а саме: право Орендаря здійснювати товарне сільськогосподарське виробництво, сільськогосподарську науково-дослідницьку діяльність, розміщувати та зводити обєкти виробничої інфраструктури; здійснювати зрошувальні, осушувальні, інші меліоративні роботи; передавати земельну ділянку у суборенду. У пункті 3.2 Розділу 3 договору Орендар узяв на себе зобовязання не допускати погіршення екологічного стану та родючості земельної ділянки. Пунктом 2.2 Розділу 2 договору передбачений обовязок Орендодавця передати земельну ділянку за актом приймання-передачі протягом 10 днів з моменту державної реєстрації договору у стані, придатному для використання за цільовим призначенням. Пунктом 3.2 Розділу 3 договору передбачений обовязок Орендаря повернути Орендодавцеві земельну ділянку після закінчення строку договору оренди у стані, придатному для використання за цільовим призначенням. Пунктом 2.3 Розділу 2 договору Орендодавець гарантував, що обмежень (обтяжень) щодо використання земельної ділянки немає; земельна ділянка у завдатку та під арештом не знаходиться; на земельну ділянку права третіх осіб відсутні. Пунктом 3.2 Розділу 3 договору передбачено, що Орендар несе ризик випадкового пошкодження чи знищення обєкту оренди чи його частини. Відповідно до Акту приймання - передачі земельної ділянки, без номеру та дати, позивач здав, а відповідач прийняв земельну ділянку площею 10,230 га. 01 січня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки № 119 від 16.12.2006 р., за умовами якої були внесені зміни та доповнення у Договір оренди земельної ділянки № 119 від 16.12.2006 р. Згідно відмітки у Додатковій угоді вона зареєстрована у ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено записвід 15.11.2010 року за № 013834041015100655. Відповідно до довідки адміністрації структурного підрозділу відповідача агроцеху № 20 ДП «Ілліч-Агро Донбас», позивачу була нарахована орендна плата за землю за період з 2007 року по 2012 рік, включно, яку він отримував в повному обсязі. Згідно повідомлення [PERSON] Держземагенства у Володарському районі Донецької області від 12.12.2012 року в реєстраційних справах договорів оренди зареєстрованих між громадянами власниками земельних ділянок Республіканської сільської ради та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ВАТ ММК ім. Ілліча акти встановлення меж в натурі відсутні. Пунктом 2.2 Договору оренди землі передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 10-денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її прийому-передачі. У свою чергу акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду не містить дати його підписання. Таким чином, спірний договір оренди земельної ділянки має усі істотні умови, передбачені ст.15 Закону України «Про оренду землі» і підстав для визнання його недійсним немає. Доводи позивача щодо не визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) спростовуються тим, що доданий до договору оренди державний акт на право власності на землю містить план - схему меж земельної ділянки, а акт приймання - передачі земельної ділянки, хоча і не містить номеру та дати його складання, свідчить про фактичне передавання та отримання земельної ділянки. На думку суду при оформленні права власності на земельну ділянку були встановлені межі земельної ділянки, про що зазначено в Державному акту про право власності із зазначенням суміжних співвласників. Ці відомості про земельну ділянку внесені в Державний земельний кадастр про що зазначено в Державному акті і ці відомості надають можливість ідентифікувати належну позивачу земельну ділянку в натурі. Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що державна реєстрація договору оренди була проведена з порушенням вимог законодавства. Рішенням Володарського районного суду від 16.05.2013 року зазначений позов було задоволено та після апеляційного оскарження згідно ухвали Апеляційного суду Донецької області рішення набуло законної сили 15 липня 2013 року ( а.с.62-64, 112-115) 27 листопада 2013 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення судів першої та апеляційної інстанції по цій справі залишено без змін ( а.с.146-153). Відповідно до Акту приймання - передачі земельної ділянки, від 18.12.2014 року позивачу була повернута земельна ділянка площею 10,230 га кадастровий № 1421785500050000426. Постановою Верховного Суду України від 04.02.2015 року при перегляді ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.11.2013 року, зазначена ухвала була скасована та справа направлена на новий касаційний розгляд Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року рішення Володарського районного суду від 16.05.2013 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 15.07.2013 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В основі судових рішень Верховного суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ полягало те, що суди першої та апеляційної інстанції не звернули уваги на те що відповідно до ст..3 ЦПК України та ст.15 ЗК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, та не встановили чи дійсно порушу. Право орендодавця відсутність у договорі оренди умов, передбачених ст..15 Закону України « Про орендну землі», не визначили істотність цих умов, та у чому саме полягає порушення законних прав та інтересів орендодавця. Розглядаючи справу з огляду на правову позицію Верховного суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд прийшов до висновку, що відсутність в договорі оренди умов щодо збереження стану об»єкту оренди, умов повернення земельної ділянки орендодавцеві, акту визначення меж в натурі ( на місцевості) , при наявності інших істотних умов договору не може бути безумовною підставою для визнання зазначеного договору недійсним в розумінні ст..203,215 ЦК України На думку суду,позивач, який є орендодавцем, не довів в ході судового розгляду в чому саме полягає порушення його законних прав та і інтересів не зазначенням в договорі вищевказаних умов. Із матеріалів справи вбачається, що сторони уклади договір оренди земельної ділянки із додержанням вимог ст. 203 ЦК України, тривалий час , з 2007 році по 2012 рік, орендодавець визнавав умови договору та договір виконувався сторонами відповідно до його умов. Орендодавець не заперечував проти договору,отримував орендну плату за користування земельною ділянкою, державний акт на землю від 24.07.2006 року серії ДН №117278 дає можливість ідентифікувати земельну ділянку на місцевості, а тому спірний договір оренди земельної ділянки суд вважає правомірним, а позов таким, що задоволенню не підлягає. Відповідно до частини 2 ст. 380 ЦПК України за загальним правилом якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням, а тому, враховуючи , що відповідно до акту прийому-передачі від 18.12.2014 року в межах виконання рішення Володарського районного суду від 16.05.2013 року про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, яке скасоване, спірна земельна ділянка була повернута позивачу ( орендодавцю), при скасуванні цього рішення і при постановленні нового рішення, яким суд відмовив в задоволенні позовних вимог, підлягає задоволенню заява відповідача щодо повороту виконання первісного судового рішення та повернення земельної ділянки до відповідача.

Outcome: dismissed