Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою, в обґрунтування якого вказав, що 08.05.2016 року він позичив відповідачу [PERSON] суму у розмірі 263 000,00 грн.(двісті шістдесят три тисячі гривень) за умови повернення до кінця травня 2016 року, про що відповідач написав розписку(а.с. 7). Однак, відповідач до теперішнього часу борг не повернув. У звязку з наведеним позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу у розмірі 263 000,00 грн.(двісті шістдесят три тисячі гривень). Від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про визнання гарантійної розписки безгрошовою та визнання договору позики неукладеним. В обґрунтування якого зазначив, що під тиском [PERSON] написав розписку та не брав зазначеної суми. Просив визнати розписку безгрошовою та відмовити в задоволенні у первісному позові позивача [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON], підтримав заявлений ними первинний позов в повному обсязі, просив суд його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача заперечили проти задоволення первинного позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою, просили суд задовольнити зустрічний позов [PERSON] з підстав викладених у ньому. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правові відносини. Позивач [PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою, в обґрунтування якого вказав, що 08.05.2016 року він позичив відповідачу [PERSON] суму у розмірі 263 000,00 грн.(двісті шістдесят три тисячі гривень) за умови повернення до кінця травня 2016 року, про що відповідач написав розписку(а.с. 7). Однак, відповідач до теперішнього часу борг не повернув. У звязку з наведеним позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу у розмірі 263 000,00 грн.(двісті шістдесят три тисячі гривень). Від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про визнання гарантійної розписки безгрошовою та визнання договору позики неукладеним. В обґрунтування якого зазначив, що під тиском [PERSON] написав розписку та не брав зазначеної суми. Просив визнати розписку безгрошовою та відмовити в задоволенні у первісному позові позивача [PERSON]. В судовому засіданні свідок [PERSON] надав пояснення суду про те, що знає обидві сторони та що у сторін виник спір фінансового характеру. Що [PERSON] просив знайти йому роботу а [PERSON] займався господарською діяльністю перевантаження (завантаження) грузу. В травні-червні 2016 року йому зателефонував [PERSON] та вони з відповідачем втрьох зустрілися та повідомили що між ними виник спір щодо боргу. На скільки зрозумів свідок [PERSON], то [PERSON] взяв у [PERSON] розписку на якусь суму, та [PERSON] запропонував вирішити спір розробкою дорожньої карти(план заходів). Далі розмова зайшла в глухий кут. [PERSON] не погоджувався на запропоновані умови. При написанні боргової розписки свідок присутній не був. При передачі грошових коштів присутній також не був. В судовому засіданні свідок [PERSON] надав пояснення суду про те що працював помічником директора ТОВ «Укрмонтажспецтермінал» та при здійсненні завантаження краном судна весною 2016 року було зупинено на кілька годин завантаження краном у звязку з якоюсь заборгованістю за використання крану. Про комерційні стосунки [PERSON] та [PERSON] свідку[PERSON] не відомо. Наймався кран по договору найму. Щодо боргової розписки [PERSON] та [PERSON] не знав. Про розписку дізнався пізніше. При написанні боргової розписки та при передачі грошових коштів присутній також не був. В судовому засіданні свідок [PERSON] надав пояснення суду про те, що він знайомий з відповідачем [PERSON] та йому відомо лише про те, що на момент завантаження судна автокран зупинив в звязку з тим що виник борг та кран не був заправлений соляркою. Надав відомості, що від зупинення робіт (при простої) несуться різними підприємствами значні грошові витрати. При написанні боргової розписки свідок присутній не був. При передачі грошових коштів присутній також не був присутній. Судом встановлено, що 08.05.2016 року позивач [PERSON] надав у борг відповідачу [PERSON] суму у розмірі 263 000,00 грн.(двісті шістдесят три тисячі гривень) за умови повернення до кінця травня 2016 року, про що відповідач написав розписку(а.с. 7, 73). У підтвердження укладеного договору позики відповідач надав позивачеві розписку. Однак, до теперішнього часу [PERSON] не виконав свої зобовязання. Так, з аналізу ст.ст.\~510,545 ЦК України\~та відповідно до ст.ст.1046,1047 ЦК України\~розписка є борговим документом та може бути надана позикодавцем для підтвердження перед ним невиконаного зобов'язання за договором позики. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, особа, яка пред'явила розписку для виконання і є позикодавцем, тобто розписка, що надана [PERSON] є достовірним і належним доказом, та приймається судом на підтвердження факту укладання договору позики між сторонами та досягнення домовленостей щодо умов цього договору. Відповідно до ст.526 ЦК України (надалі по тексту - ЦК України), зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ч.1 ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України вказано, що за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір займу є укладеним з моменту передачі грошей. За правилами ч.2 ст. 1047 ЦК України у підтвердження договору позики може бути надана розписка позичальника. Згідно з положеннями ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ч.1 ст.1051 ЦК України передбачено право позичальника оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Однак, відповідач не скористався цим правом, а також, правами, передбаченими ст. ст. 27, 30 ЦПК України, не виконав обовязок, встановлений ч.1 ст.60 ЦПК України, хоча був неодноразово повідомлений про розгляд даної справи належним чином, про що у справі є відповідні докази. За таких обставин, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ розписку, надану позивачем, та, вважає за необхідне задовольнити даний позов у межах заявлених вимог в порядку ч.1 ст.11 ЦПК України та стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 263 000,00 грн.(двісті шістдесят три тисячі гривень). У зустрічній позовній заяві про визнання гарантійної розписки безгрошовою та визнання договору позики неукладеним - відмовити за необґрунтованістю. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України).

Outcome: approved