Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ПрАТ «СТ «Іллічівське» про стягнення страхового відшкодування внаслідок ДТП, в якому просив стягнути з Відповідача страхове відшкодування за завдану його автомобілю [NUMBER] в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 08 квітня 2016 року, матеріальну шкоду в розмірі 14 680 грн. 00 коп., а також пеню в розмірі 2 160 грн.03 коп., три процента річних в розмірі 228 грн.94 коп. та втрати від інфляції в розмірі 1 115 грн. 68 коп., а всього 18 184 грн. 62 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 08 квітня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Винним у цьому ДТП постановою Дарницького районного суду в м. Києві від 27 квітня 2016 року було визнано [PERSON]. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське», що підтверджується відповідним полісом № АЕ/3616756, Позивач звернувся до останнього з вимогою про здійснення страхового відшкодування, проте вказана вимога Позивача залишена без реагування. За наведених обставин [PERSON] просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. Представник Позивача подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слуханнясправибувсповіщенийсвоєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив,заперечень на позов не надавав. Згідно зі ст. 224 Цивільно процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, а також враховуючи згоду представника Позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність Відповідача на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 08 квітня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Постановою Дарницького районного суду в м. Києві від 27 квітня 2016 року винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON]. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повномуобсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставинсправи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повномуобсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розглядусправи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власниківназемних транспортних засобів» встановлений обов'язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] була застрахована ПрАТ «СТ «Іллічівське» на підставі полісу № АЕ/3616756. Згідно ч. 2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Разом з цим, у відповідності до ст. 9 Закону України «Про страхування»страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. З матеріалів справи вбачається, що розмір прямого збитку згідно з нарядом-замовленням № РН-0002317 від 08 серпня 2016 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 46 від 08 серпня 2016 року, завданого власнику автомобіля [NUMBER] [PERSON] становить 14 680 грн. 00 коп. Відповідно до вимог пункту 36.2 статті 36Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі визнання страховиком вимог заявника про здійснення страхового відшкодування обґрунтованими, він має прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання відповідної заяви. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Станом на день звернення до суду, страхове відшкодування Позивачу Відповідачем виплачено не було, рішення про відмову уздійсненні страхового відшкодування також Позивачу не було надано, незважаючи на подання ним заяви про здійснення страхового відшкодування в червні місяці 2016 року. Відповіднодо пункту 36.5 статті 36 даного Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки Відповідач не виконав у належний строк та в належному розмірі своїх зобов'язань щодо виплати страхового відшкодування, він повинен сплатити Позивачу пеню за прострочення виплати страхового відшкодування. Звертаючись до суду Позивач просив стягнути з Відповідача пеню за період з 29вересня 2016 року по 06 квітня 2017 року включно в розмірі 2160 грн. 03 коп. Проведений Позивачем розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства і не спростований Відповідачем. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, якііснувалиміж сторонами до ухвалення рішення суду. Як зазначалось судом вище, правовідносини між сторонами у даному спорі виникли з приводу відшкодування шкоди на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземнихт ранспортних засобів» на підставі договору, укладеного між ПрАТ «СТ «Іллічівське» та власником автомобіля [NUMBER] [PERSON] на користь третіх осіб. В даному випадку, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором, адже на його, як третьої особи, користь страховик зобов'язаний здійснити страхове відшкодування. Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов'язань, на них поширюється діячастини другої ст.625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Згідно розрахунку, наданого Позивачем, і не спростованого Відповідачем, сума 3 % річних становить 228 грн. 94 коп., втрат від інфляції -1115 грн. 68 коп. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їхсукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повномуобсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, Відповідачем підлягають відшкодуванню на користь Позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., сплаченого Позивачем згідно квитанції № 60 від 07 квітня 2017 року, та витрат на правову допомогу в розмірі 4500 грн. 00 коп., які підтверджені договором про надання правової допомоги № 06/01 від 06 січня 2017 року, виписками ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» від 11 січня 2017 року та від 23 січня 2017 року, витягом зі звіту про надання правової допомоги від 19 травня 2017 року та розрахунком часу та витрат на надання правової допомоги від 19 травня 2017 року.

Outcome: approved