Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13 грудня 2015 року помер його дядько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по вул.Зерновській, №192 в с.Порошково Перечинського району. На момент смерті [PERSON] у вищевказаному будинку з ним ніхто не проживав, що підтверджується довідкою Порошківської сільської ради №352 від 06лютого 2017 року. Крім цього, ніхто, окрім нього, не подавав і до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у передбачений законом строк. Однак, коли він звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до Перечинської державної нотаріальної контори, то такою йому було відмовлено у видачі даного свідоцтва у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Тому він просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок №192, який знаходиться по вул.Зерновська в с.Порошково Перечинського району, з господарськими будівлями та спорудамив порядку спадкування за законом за [PERSON], який помер 13 грудня 2015 року. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак подав заяву, у якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник Порошківської сільської ради Перечинського району у судове засідання також не зявився, при цьому, подавши заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що 13грудня 2015 року помер дядько позивача [PERSON] [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №200655, виданим 14 грудня 2015 року виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис№53. Також встановлено, що згідно довідок Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області №351 та №352 від 06 лютого 2017 року, головою домогосподарства в с.Порошково, вул.Зерновська, №192 Перечинського району Закарпатської області, являвся померлий -13 грудня 2015 року, [PERSON], де будь-яких зареєстрованих та проживаючих осіб немає. Крім цього встановлено, що позивач [PERSON] своєчасно звернувся був до Перечинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на нерухоме майно. Разом з цим встановлено, що позивачу [PERSON] нотаріусом було відмовлено у оформленні спадщини у звязку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на житловий будинок №192, що розташований по вул.Зерновській в с.Порошково Перечинського району Закарпатської області. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1269 ЦК України Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Разом з цим, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно розяснень, які містяться в абзаці 3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивач фактично прийняв спадщину за законом за спадкодавцем, однак у нього існують певні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб його захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved