Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що він є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину видане 15.04.1994 року. Позивач зазначає, що крім нього в даному будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту депутата Катеринопільської селищної ради Каратніцького М.Г. складеного 11.09.2019 року [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають у вказаному будинку з березня 2017 року. [PERSON] також фактично не проживає у вказаному будинку з квітня місяця 2018 року, однак, вищезазначені відповідачі на даний час прописані (зареєстровані) за вищевказаною адресою, але не проживають у ньому та навіть не з`являються. Також стверджує, що факт реєстрації відповідачів перешкоджає йому у реалізації прав власника домоволодіння, зокрема зі сплати надмірних комунальних послуг, які не надаються але нараховуються за них, просить суд визнати відповідачів таким, що втратив право користування житлом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд їх задовольнити повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у порядку, визначеному ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», причину неявки не повідомили. Відзив на позов від відповідачів до суду не надходили. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Сівак І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Катеринопільської РДА Ярмоленко І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. З наведеного вбачається, що відповідач вважається таким, що був повідомлений належним чином про суть спору та розгляд справи Катеринопільським районним судом, але не вжив заходів для явки в судове засідання. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 6 ст. 223 ЦПК України наслідки, визначені частинами третьою - п`ятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 15.04.1994 року за № 627 посвідченого Катеринопільською державною нотаріальною конторою Івонік Л.А. вбачається, що спадщина на яку видано це свідоцтво складається з 2/5 частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] та належало померлій [PERSON] , спадкоємцем якого є її син [PERSON] .. Згідно довідки від 12.09.2019 року № 2253 виданою Катеринопільською селищною радою Катеринопільського району, Черкаської області вбачається, що в будинку по [ADDRESS] на даний час зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно акту від 11.09.2019 року складеного депутатом Катеринопільської селищної ради Катеринопільського району, Черкаської області Каратніцьким М .Г . вбачається, що зі слів свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані але не проживають за реєстрованим місцем проживання по [ADDRESS] . Згідно довідки від 16.09.2019 року № 2296 виданою Катеринопільською селищною радою Катеринопільського району, Черкаської області вбачається, що [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації по [ADDRESS] з березня 2017 року. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що їй достовірно відомо про те, що цивільна дружина [PERSON] померла в 2017 році на той час донька [PERSON] вже там не проживала, але проживав [PERSON] також повідомила, що після смерті своєї матері [PERSON] проживав в даному будинку близько трьох місяців і потім поїхав на заробітки. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надаd суду аналогічні зі свідком [PERSON] показання. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх часткового задоволення, оскільки судом встановлено, що відповідачі, які не є власниками будинку, за відсутності домовленості з власником щодо збереження права користування житлом, а також інших, передбачених законом підстав для збереження за відповідачем вказаного права, без поважних причин були відсутній у зареєстрованому місці проживання понад один рік, а отже згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України втратив право на користування житловим приміщенням в якому є зареєстрованими. В той же час, не підлягає задоволенню, вимога позивача про визнання малолітніх дітей відповідачів такою, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки згідно ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» вони мають майнове право користування житловим приміщенням у якому зареєстровані і щодо них органом опіки і піклування було відмовлено у видачі, передбаченого ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» дозволу.

Outcome: partial