Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Аполянської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання за ним, як спадкоємцем за законом, право власності на земельну ділянку (пай), площею 3,9931 га, для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту серії ІІ-ЧР, № 052271, виданого 12 серпня 2002 року, що розташована на території Аполянської сільської ради Уманського району Черкаської області, після смерті його бабки [PERSON], яка померла 28 вересня 2013 року та успадкувала дану земельну ділянку за заповітом після смерті [PERSON], який помер 11.01.2013 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28 вересня 2013 року в м. Умані Черкаської області померла його бабка [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть № 673, зробленим відділом ДРАЦС по м. Умані 01.10.2013 року. Родинні стосунки між ним та бабкою підтверджуються його свідоцтвом про народження, де матірю записана [PERSON]; свідоцтвом про одруження матері, згідно якого матір змінила прізвище з «Бактімірової» на «Сидун»; свідоцтвом про народження його матері [PERSON], в якому її матірю записана [PERSON]. \~ \~ \~ \~Його матір [PERSON], померла 09.09.2000 року, актовий запис № 710, від 11 вересня 2000 року. За життя бабка проживала з 1998 року, вела спільне господарство з [PERSON] по день його смерті, тобто 11.01.2013 р., даний факт підтверджується: довідкою Аполянської сільської ради № 66 від 05.02.2018 року; його поясненнями викладеними в даній позовній заяві та поясненнями свідків: [PERSON], [PERSON]; фактом складення заповіту [PERSON] на [PERSON], № 26 від 15.11.2011 р. [PERSON] 15 листопада 2011 року склав заповіт в Аполянській сільській раді Уманського району Черкаської області, зареєстрований за № 26, яким на випадок своєї смерті здійснив волевиявлення та розпорядився своїм майном, заповівши земельну ділянку (пай) площею 3,9931 га, для ведення особистого селянського господарства на території Аполянської сільської ради, згідно державного акту серії ІІ-ЧР, № 052271 [PERSON], тобто його бабці. 11.01.2013 року [PERSON] помер, актовий запис № 1 від 12.01.2013 року проведений виконавчим комітетом Аполянської сільської ради. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай) площею 3,9931 га, для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту серії ІІ-ЧР № 052271 від 12.08.2002 р. Оскільки його бабка [PERSON] на час відкриття спадщини за заповітом постійно проживала з спадкодавцем [PERSON], тому вона вважається такою, що прийняла спадщину, згідно ч.3 ст.1268 ЦК України. Про відмову від спадщини бабка не заявляла. За життя бабка не вспіла звернутися до нотаріальної контори та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, так як [PERSON] помер 11.01.2013 року, а бабка [PERSON] померла 28.09.2013 р., тобто через 8 місяців після його смерті. Таким чином, після смерті бабки він являється єдиним спадкоємцем її майна, а бабка є єдиною спадкоємницею майна [PERSON] за заповітом, будь-які інші спадкоємці до нотаріуса не зверталися, спадкова справа не відкривалася, але звернувшись до державного нотаріуса Уманської міської державної нотаріальної контори, була заведена спадкова справа після смерті бабки та йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну частку (пай), оскільки бабка начебто пропустила 6 місячний строк на прийняття спадщини, але це не відповідає дійсності, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом, так як іншої можливості успадкувати спадкове майно він не має. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не зявився, подав до суду заяву від 19.07.2018 року № 18984, в якій просить позов задовольнити у повному обсязі та розгляд справи проводити за його відсутності. Представник відповідача Аполянської сільської ради Уманського району Черкаської області у судове засідання не з`явився. До суду надійшов лист за підписом сільського голови [PERSON], від 09.07.2018 р., № 02-38/134, в якому зазначено, що Аполянська сільська рада не заперечує проти задоволення позову, просить справу розглядати без представника сільської ради. Суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені доказами, тому підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України\~визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 30. 05. 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на землю на підставі цивільно-правових угод чи прийняття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.\~5\~ст.\~1268\~ЦК України\~\~незалежно від\~часу прийняття\~спадщини вона\~належить спадкоємцеві\~з часу\~відкриття спадщини. Судом встановлено, що 11.01.2013 року помер [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть № 1 від 12.01.2013 року зробленого виконавчим комітетом Аполянської сільської ради Уманського району (а.с. 10). За життя [PERSON] склав заповіт від 15.11.2011 року, посвідченого секретарем виконкому Аполянської сільської ради Уманського району [PERSON], яким належну йому земельну ділянку розміром 3,9931 га надану для ведення особистого селянського господарства на території Аполянської сільської ради, згідно Державного акту на право власності на землю серія ІІ-ЧР, № 052271, заповів [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧР, № 052271, [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,9931 га, для ведення особистого селянського господарства (а.с. 12). [PERSON], [INFO], фактично прийняла спадщину, у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як фактично на день смерті спадкодавця проживала разом з [PERSON] та вели спільне господарство з 10.11.2012 року по день його смерті, за адресою: вул. Молодіжна (Жовтнева), 107, с. Аполянка Уманського району Черкаської області. Даний факт підтверджується довідкою Аполянської сільської ради № 66 від 25 лютого 2018 року (а.с. 14); заповітом складеним та посвідченим в Аполянській сільській раді № 26 від 15.11.2011 року (а.с.11); Поясненнями свідків [PERSON] від 25.05.2018 року та [PERSON] від 25.05.2018 року про те, що [PERSON] з 20.04.2010 року проживала (безпреривно) з [PERSON] по день його смерті. [PERSON] померла 28 вересня 2013 року, що підтверджується актовим записом про смерть № 673 від 01.10.2013 року, тобто через 8 місяців після смерті [PERSON] та за життя не встигла оформити належне їй спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 13). Позивач у справі [PERSON] являється внуком померлої [PERSON], що підтверджується актовим записом про його народження № 1053 від 22 вересня 1990 року, по матері «Сидун Світлані Анатоліївні» (а.с. 6). Матір позивача померла 09.09.2000 року, що підтверджується актовим записом про смерть № 710 від 11 вересня 2000 року (а.с. 7). За життя [PERSON] одружилася та отримала прізвище «Сидун», даний факт підтверджується актовим записом про одруження № 725 від 21 жовтня 1989 року (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] матері позивача, її матірю записана [PERSON], актовий запис № 2503 від 16.09.1971 року (а.с. 9). Після відкриття спадщини після смерті баби [PERSON], позивач 07.02.2014 року звернувся до державного нотаріуса Уманської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому була відкрита спадкова справа за № 40/2014. За даними спадкового реєстру було перевірено наявність відкритої спадкової справи, спадкового договору чи заповіту, складеного спадкодавцем. На момент заведення спадкової справи, спадкові договори, спадкові справи та заповіти на імя та від імені [PERSON] відсутні. Чоловік спадкодавця [PERSON], помер 24 вересня 2015 року, інших спадкоємців, крім [PERSON] не має (а.с. 15). З огляду на викладене та у відповідності до ст.1265 ЦК України [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна після смерті своєї баби [PERSON], а саме: земельної ділянки розміром 3,9931 га надану для ведення особистого селянського господарства на території Аполянської сільської ради, згідно Державного акту на право власності на землю серія ІІ-ЧР, № 052271. Звернення позивача до суду стало необхідним для доведення факту фактичного прийняття спадщини його бабою, після смерті [PERSON] та як наслідок оформлення спадщини на своє імя. Згідно\~із ч.2 ст. 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно із ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Частина 4\~ст. 206 ЦПК України\~визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.\~ За результатами вивчення позовної заяви та доказів, які були надані позивачем, суд не встановив підстав для відмови у прийнятті визнання позову\~відповідачем. З урахуванням викладеного, позов підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 1216-1218, 1223, 1225, 1265, 1268,

Outcome: approved