Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON], про визнання останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням, по вул.М.Каганця №173 смт.Коропець Монастириського району Тернопільської області. Свої вимоги позивач мотивує тим, що житловий будинок з надвірними будівлями по вул.М.Каганця №173 в смт.Коропець Монастириського району Тернопільської області належить йому на праві особистої приватної власності. В даному будинку крім нього зареєстрований [PERSON]. З 2007 року відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні. Крім цього позивач посилається на ст. 405 ЦК України згідно якої член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся за останнім відомим місцем свого проживання (реєстрації), про день, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечення проти позову та клопотання про відкладення справи чи розгляду справи у його відсутності суду не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд, дослідивши матеріали справи не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних в матеріалах справи доказів з винесенням заочного рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступних підстав. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як передбачено приписами ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права\~\~власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод\~\~у здійсненні ним права користування та розпорядження\~\~своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями по вул.М.Каганця (вул.Леніна) №173 смт.Коропець Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок від 26.10.1989 року (а.с.5). Згідно будинкової книги (а.с.6-7), довідки №1222/1007 від 16.07.2015 року, виданої виконкомом Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області, вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований в [INFO], але в даному будинку не проживає з 2007 року і про місце його проживання не відомо. Вищевказаний факт відсутності [PERSON] за місцем реєстрації, вул.М.Каганця №173 Монастириського району Тернопільської області також підтверджується актом опиту свідків №38 від 16.07.2015 року (а.с.8) Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сімї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні. А тому аналізуючи вищевказане суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач протягом останніх восьми років не користується житлом житловим будинком з надвірними будівлями по вул.М.Каганця №173 смт.Коропець Монастириського району Тернопільської області, який належить на праві особистої власності позивачу, обов'язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved