Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті баби, [PERSON], яка померла [INFO] року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] залишила заповіт на його ім'я, який у нього відсутній, його копія зберігається в матеріалах спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] у Другій державній нотаріальній конторі. На момент смерті бабусі він проживав і був зареєстрований з нею за однією адресою: [ADDRESS]. Позивач вважає, що спадщину він прийняв. Відповідач по справі є рідним сином померлої і також вважає себе спадкоємцем після смерті [PERSON]. Спадкова справа після її смерті на підставі заяви відповідача заведена у другій Запорізькій державній нотаріальній конторі. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 5,71 га, що знаходиться на території Томаківської селищної ради, що підтверджується Державним актом про право приватної власності на землю від 10.11.1999 року, оригінал якого знаходиться у відповідача, бо у позивача наявна лише копія. У теперішній час через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що увійшла до складу спадщини, він не може в позасудовому порядку оформити право власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON], що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.03.2014 р. Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явилися, але представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому на позовних вимогах наполягає. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. При цьому позивач надав суду письмові пояснення на заперечення відповідача [PERSON], який посилається на існування «усного» заповіту на його користь, а решта його заперечень зводяться до припущень відповідача щодо невідповідності дій третіх осіб нормам чинного законодавства та викладення особистих життєвих обставин, які не стосуються предмету спору. Пленумом Верховного Суду України в п.7 Постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз?яснено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ коли в них беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя у цивільній справі № 334/8193/13-ц від 06.02.2014 р. встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON]. Вказане рішення набрало законної сили 18.02.2014 року, не оскаржувалось відповідачем, який мав таке процесуальне право, отож з встановленими судом обставинами відповідач погодився. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, при цьому подав до суду письмову заяву від 03.02.2015 року про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв'язку з відкриттям кримінального провадження, що пов'язане з даною позовною заявою. Крім того, до початку судового розгляду справи по суті відповідачем було надано письмові заперечення проти позову, мотивуючи тим, що його мати [PERSON] в усній формі перезаповідала спадкове майно, а саме: спірний земельний пай 5,71 га - йому, а належну [PERSON] частину будинку ([ADDRESS] - онуку [PERSON], який є позивачем у даній справі. Після чого, його племінник [PERSON] погодився на вказану пропозицію своєї баби [PERSON] та віддав йому всі документи на земельний пай. [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю дружиною та повнолітньою дитиною. Тобто зазначає, що він разом з [PERSON] дійшли вказаної згоди. Третя особа - Друга державна нотаріальна контора м.Запоріжжя у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, але на запит суду направлено копію спадкової справи після смерті [PERSON] Суд, ознайомившись з заявою відповідача по справі, про відкладення розгляду справи до вирішення по суті іншої справи дійшов до наступного - оскільки з доданого відповідачем Витягу з кримінального провадження № 12015080050000317 вбачається, що кримінальне провадження внесено до ЄРДР 22.01.2015 року, правова кваліфікація: ч.1 ст. 358 КК України, невстановлені особи підробили договір дарування від 24.04.2007 року на частину квартири за адресою: [ADDRESS], особа, якій повідомлено про підозру не зазначена. Таким чином суд вважає, що вищевказане кримінальне провадження ніяким чином не пов'язане з предметом спору у даній справі. Суд також вважає, що неодноразові неявки відповідача в судове засідання, та заяви про відкладення справи у зв?язку з його зверненнями до прокуратури та міліції, мають за мету затягування розгляду справи по суті. За таких обставин, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини, а саме: свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.09.2007 року, виданим Запорізьким міським відділом РАЦС Головного управління юстиції у Запорізькій області, з якого вбачається, що спадкодавець [PERSON] дійсно померла [INFO] року; копією заповіту спадкодавця [PERSON] від 13.05.1998 року, посвідченого державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори, який не змінено та не скасовано, та зареєстрованим в реєстрі за № 1159, з якого вбачається, що остання заповідала на випадок своєї смерті [PERSON], який є позивачем у справі, нерухоме майно, а саме: земельну частку (пай), що перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» на землях Томаківської селищної ради народних депутатів, в розмірі 6,48 га. Факт належності спірного майна [PERSON] підтверджується матеріалами справи, а саме: завіреною заступником начальника Відділу Держземагенства у Томаківському районі копією Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ДП № 082869, виданого Томаківською селищною радою 10.11.1999 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 370/17781; довідкою № 01/09 про призначення грошової оцінки земельної ділянки від 09.01.2009 року. Позивач, на момент смерті [PERSON], дійсно проживав і був зареєстрований з останньою за однією адресою: [ADDRESS], що підтверджується наступними документами: копією паспорта, виданого на ім'я позивача, де зазначено, що він зареєстрований за даною адресою з 17.09.1996 року; довідкою з місця проживання від 23.07.2013 року за № 2313/783 та копією рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 06.02.2014 року. Після померлої [PERSON] другою державною нотаріальною конторою м.Запоріжжя була відкрита спадкова справа № 231 за 2008 рік, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса від 17.04.2014 р. за вих. № 1073/02-14, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 37190598 від 17.04.2014 р., а також копією заяви [PERSON] про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, справжність підпису якого засвідчено 23.02.2008 року нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу, копією заяви [PERSON] від 02.08.2013 року про прийняття спадкового майна за заповітом, посвідченим Марганецькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 13.05.1998 року та за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області 13.05.1997 року. При цьому, відповідач [PERSON] у вказаній заяві про прийняття спадщини зазначив, що крім нього інших спадкоємців за законом немає, і позивач [PERSON] також у своїй заяві зазначив, що крім нього інших спадкоємців за заповітом та спадкоємців передбачених ст.1241 ЦК України немає. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.03.2014 року суд вбачає, що державним нотаріусом [PERSON] дійсно було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно (посвідченим приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області 13.08.1997 року за реєстром № 2526 на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 5.71 га, що розташована на території Томаківської селищної ради, з причини ненадання правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру на вказану земельну ділянку та оригіналу заповіту. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи положення ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відсутність правовстановлюючого документу на вищевказану земельну ділянку, площею 5,71 га, на ім'я баби позивача, [PERSON], є дійсно перешкодою для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України після смерті спадкодавця, якому на праві приватної власності належала земельна ділянка, до позивача у справі, як спадкоємця за заповітом, переходить право на отримання у спадщину вказаного спадкового майна. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом, і має підстави для задоволення позову в повному обсязі, оскільки відповідач [PERSON] не надав суду жодних обґрунтованих заперечень та доказів на їх підтвердження, інших спадкоємці, які б заявляли свої права на спадкове майно відсутні. Суд також вважає за необхідне відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений останнім при зверненні до суду (589,25 грн. зі сплати судового збору за подання позовної заяви). На підставі викладеного та

Outcome: approved