Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказав, що 09 травня 1992 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від спільного проживання дітей не мають. Позивач просить суд шлюб розірвати, посилаючись на те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами, через що в сім'ї часто виникали суперечки та непорозуміння, спільно не проживають багато років. Позивач вважає, що сім'я їхня розпалася остаточно і збережена бути не може. Сімейні стосунки припинені. Тому позивач вимушений звернутися до суду і просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 09 травня 1992 року. Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву вх.№1975 від 15.03.2019, в якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена у порядку, встановленому ст.ст.128, 130 ЦПК України - судовою повісткою, надісланою рекомендованим поштовим повідомленням. Про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. Заяви, клопотання: заява позивача про розгляд справи без його участі. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, про що постановлено ухвали окремими документами. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER], виданого 13 лютого 2019 року Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, встановлено, що 09 травня 1992 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від спільного проживання не мають. Із доводів позивача встановлено, що сторони сімейних стосунків не підтримують. Мір до примирення ніхто із сторін не приймав, разом не проживають. Не бажають подальшого спільного життя. Відповідно до ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що поновлення сімейних відносин та збереження сім'ї стали неможливими, подальше спільне життя подружжя суперечить їхнім інтересам, сторони разом не проживають і не мають наміру підтримувати сімейні стосунки, що має істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати, задовольнивши позовні вимоги. Оскільки позовні вимоги відповідача [PERSON] задоволені повністю, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.141 ч.1 ЦПК України покладаються на відповідача у розмірі, встановленому п.п.3 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок. З урахуванням наведених мотивів суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.ст.4,110,112,113 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved