Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути заборгованості з відповідача у розмірі 80000 грн. за договором позики та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в 19 вересня 2017 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за яким він передав відповідачу 80000 грн. Зазначену суму відповідач повинен був повернути позивачу до 19 вересня 2018 року. Однак, всупереч умовам такого договору відповідач позику не повернув. Таким чином, відповідач порушив взяті на себе зобовязання та права позивача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився. 28.12.2018 подав суду відзив на позовну заяву, яким фактично визнав позовні вимоги, додатково пояснив, що повернути борг вчасно не зміг через відсутність коштів. Згідно з ч.4 ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступних підстав. Згідно з вимогами статті 264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.. Згідно з ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.\~11\~ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Судом встановлено, що 19 вересня 2017 року [PERSON] позичив [PERSON] кошти в розмірі 80000 гривень, що підтверджується договором позики, наявним в матеріалах справи від 19.09.2018, згідно якого останній зобов'язався повернути [PERSON] суму позики у строк до 19 вересня 2018 року (а.с.4). 19 вересня 2018 року закінчився строк повернення боргу, проте відповідач умови договору не виконав та кошти у встановлений строк у повному обсязі не повернув. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства у строк, зазначений в договорі, у випадку порушення зобовязання, згідно ст.611 ЦК України, боржник повинен відшкодувати завдані збитки, відповідно до умов укладеного договору. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,\~\~- незалежно від суми. За змістом\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи наведене суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 704,80 грн. судового збору в користь позивача.

Outcome: approved