Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 03.12.2015 з нього на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його доходів до досягнення сином повноліття, та на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів до досягнення дитиною трирічного віку. 25 листопада 2016 він зареєстрував шлюб із [PERSON]. Від даного шлюбу у нього [INFO] народився син [PERSON]. У зв'язку зі зміною сімейного стану у нього з'явився обов'язок щодо утримання його малолітнього сина, у зв'язку з чим змінилося і його матеріальне становище. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, суду надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково повідомив, що відповідач влаштувалася на роботу, отримує заробітну плату та соціальну допомогу на дитину. Відповідач з позовом не погодилася, просила суд не змінювати розмір сплачуваних позивачем аліментів. Пояснила, що дитина часто хворіє, тому на ліки потрібні додаткові кошти. Також повідомила, що її заробітна плата менша ніж встановлена законом мінімальна заробітна плата. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Пирятинського районного суду від 03 грудня 2015 року, копія якого додана до матеріалів справи (а.с.4-5), з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів до досягнення дитиною трирічного віку, щомісяця, починаючи з 16.11.2015. Рішення набрало законної сили та є чинним. Ухвалюючи рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина та дружини судом було враховано, що останній інших утриманців не має, працює, стабільно отримує заробітну плату, а [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною та потребує утримання з боку чоловіка. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Установлено, що з 25.11.2016 [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від спільного проживання з нею позивач має малолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача (а.с.9) Крім того відповідач влаштувалася на роботу в ТОВ «Нью Файненс Сервіс» на посаду спеціаліста та отримує заробітну плату (а.с.19). Відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивач має право на зміну розміру стягуваних аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: у позивача змінився матеріальний стан, що полягає в тому, що в нього з'явилася ще одна дитина, яка потребує матеріального забезпечення, та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому не має можливості працювати. Тому такі вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також суд враховує і зміну матеріального становища відповідача, а саме те, що вона працює та щомісяця отримує стабільну заробітну плату. Доводи відповідача про те, що їй також потрібна допомога, так як вона є студентом Полтавської державної аграрної академії факультету обліку фінансів заочної форми навчання, терміном з 04.08.2016 по 14.06.2018, на контрактній основі (а.с.20), не заслуговують на увагу, оскільки право на освіту - це її особисте право, й позивач не наділений обов'язком здійснювати оплату за навчання колишньої дружини. Крім того посилання відповідача на ту обставину, що її мати, з якою вона проживає, не працює, доходів не отримує, у зв'язку з чим вона (відповідач) здійснює оплату комунальних послуг за будинок, що належить матері, є безпідставними з огляду на те, що позивач не зобов'язаний утримувати членів сім'ї відповідача. Отже з урахуванням встановлених вище обставин суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], з 1/4 частини всіх видів його доходів на 1/6 частину всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до виповнення дитиною повноліття та на утримання [PERSON] з 1/6 частини всіх видів його доходів на 1/10 частину всіх видів його доходів до досягнення дитиною трирічного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітньої дитини, обов'язок по утриманню якої покладений на позивача. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial