Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з вимогою до [PERSON] про стягнення суми ринкової вартості вилученої за рішенням суду квартири [ADDRESS] в розмірі 772 440 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 04.11.2011 року він придбав у відповідача за договором купівлі-продажу квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Також вказує, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.06.2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17.12.2014 вказана квартира була вилучена у нього, а також визнано право власності за [PERSON] та [PERSON]. Позивач вказує, що на момент укладення договору купівлі-продажу з відповідачем йому не було відомо про те, що вказана квартира вибула з володіння власників не з їх волі. Він був впевнений, що відповідач був єдиним власником квартири і, відповідно, він мав право її продавати, крім того [PERSON] при укладенні договору купівлі-продажу засвідчив, що квартира є його приватною власністю, на момент укладання договору прав щодо неї у третіх осіб немає, та внаслідок відчуження квартири не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб. Позивач зазначає, що ринкова вартість вилученої квартири станом на 18.08.215 року (дату проведення оцінки) становить 772440 грн., які відповідач відмовляється в добровільному порядку сплатити йому. Також вказує, що відповідачем була завдана і моральна шкода, оскільки він впродовж трьохрічних судових справ іспитував душевні страждання, внаслідок чого його здоровя значно погіршилось. На теперішній час у нього не має власного житла та немає грошей для його придбання, втрата квартири є тяжким ударом для позивача, завдала йому неймовірних душевних страждань у звязку з чим, посилаючись на положення статей 661, 1192 Цивільного кодексу позивач звернувся до суду за захистом порушених прав та законних інтересів. В судове засіданні позивач [PERSON] не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило, приймаючи до уваги, що під час розгляду позовної заяви приймає участь представник позивача, суд вважає за можливим розглянути справу за його відсутністю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві. В судове засіданні відповідач [PERSON] не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило, приймаючи до уваги, що під час розгляду позовної заяви приймає участь представник відповідача, суд вважає за можливим розглянути справу за його відсутністю. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності заперечувала проти заявлених позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі за недоведеністю та необґрунтованістю. Суд, заслухавши пояснення присутніх сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 04.11.2011 року відповідач [PERSON] передав у власність (продав) [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 52,80 кв.м., житловою 30,00 кв.м. (арк. справи 4). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.07.2014 року витребувано квартиру № 27 за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, буд. № 27 з чужого незаконного володіння у [PERSON], сторони приведено до первісного стану, який існував станом на 21.08.2010 року, анульовано правову реєстрацію вказаної квартири за [PERSON] та [PERSON] (арк. справи 5-9). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17.12.2014 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.07.2014 року залишено без змін (арк. справи 10-14). Судом встановлено, що між сторонами виниклі правовідносин щодо відповідальності продавця у разі відсудження товару у покупця, тобто до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем підлягають застосуванню положення статті 661 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до частини першої статті 661 Цивільного кодексу України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Отже, передумовами для відшкодування збитків на підставі ч. 1 ст. 661 ЦК України є вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, за умови, що покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи Зі змісту висновку про вартість майна квартири № 27, розташованої за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, буд. № 62-В вбачається, що станом на 18.08.2015 року ринкова вартість обєкта оцінки (без ПДВ) становить 772440 грн. (арк. справи 15-26). Так, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.06.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17.12.2014 року встановлено, що 21 грудня 2010 року [PERSON] продала квартиру № 27 за адресою: м. Харків, проспект Перемоги буд.62-В [PERSON], уклавши договір купівлі-продажу зазначеної квартири та посвідчивши його у приватного нотаріуса Харківського міського округу [PERSON]. В договорі купівлі-продажу вказано, що продаж квартири було вчинено нібито за 199077,50 (сто девяносто дев'ять тисяч сімдесят сім) гривень 50 копійок, (що на момент укладання договору складало в еквіваленті 25000,00 доларів США). В ході досудового слідства Київським РВ ХМУ ГУМВС в Харківській області було встановлено що 22 грудня 2010 року [PERSON] отримала гроші в борг у розмірі 25000,00 доларів США у [PERSON] на один рік. На вимогу [PERSON] та на прохання [PERSON] замість договору позики грошей, [PERSON] та [PERSON] оформили договором купівлі-продажу. 04.11.2011 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу зазначеної квартири за 80000 гривень, посвідчивши його у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Вироком Київського районного суду м.Харкова від 05.03.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.09.2013 року, [PERSON] [INFO] була визнана винною та засуджена за ст.ст.190 ч.3, 4, 358 ч.2, 3КК України, та їй було призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією належного їй майна. Вироком суду встановлено, що [PERSON] та її сестра, [PERSON], ніяких дій стосовно відчуження квартири не здійснювали, остання перебувала з 23 березня 2007 року по 2012 рік в місцях позбавлення волі. Їх волевиявлення на укладення договору купівлі-продажу зазначеної квартири не було взагалі. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином обставини, які в подальшому стали підставою для вилучення квартири у позивача виникли задовго до продажу товару (квартири), при цьому покупець [PERSON] придбаваючи квартиру не знав та не міг знати про наявність цих підстав. Відповідно до частини першої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Як зазначено вище, позивач [PERSON] згідно з вищенаведеними обставина був позбавлений житла, яке придбав у відповідача, а тому з метою відновлення свого порушеного права, а саме для придбання рівноцінного житла позивач мусить понести витрати на придбання квартири. Як уже згадувалось, згідно висновку про вартість майна від 20.08.2015 року ринкова вартість квартири № 27, розташованої за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, буд. № 62-В станом на 18.08.2015 року становить 772440 грн. (арк. справи 15-26). Представник відповідача в судовому засіданні не оспорювала визначену вартість квартири, не зверталась до суду з відповідним клопотанням, у звязку з чим суд визначаючи вартість вилученої за рішенням суду квартири виходить з письмових доказів, що є в матеріалах справи. Окрім цього, заперечення представника відповідача в частині того, що обовязковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди є наявність протиправності поведінки відповідача, заподіяння шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та заподіянням шкоди, вини відповідача, суд вважає безпідставними оскільки при відшкодуванні збитків за правилами статті 661 Цивільного кодексу України наявність вказаних складових не вимагається. Як уже зазначалося, позивач був позбавлений житла, а тому продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, які полягають у необхідності придбання рівнозначного житла. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем доведено належними засобами доказування правомірність заявленого позову, а відтак позовна заява в цій частині є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд враховує положення статті 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.06.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17.12.2014 року суду визнаний недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між позивачем та відповідачем, тобто в даному випадку відсутні винні дії \~з боку відповідача у звязку з чим вимоги щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у звязку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачений судовий збір в розмірі 3654 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial