Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] , та просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь та на своє утримання в сумі 2000,00 грн. до закінчення ним навчання, посилаючись на відсутність добровільної допомоги зі сторони відповідача та обов`язок по його утриманню на період навчання. В обґрунтування позову зазначив, що він є сином відповідача та досяг повноліття, однак продовжує навчання на денному відділенні Криворізького Державного педагогічного університету, строк навчання до 30.12.2020 р. Він проживає окремо від батьків, несе витрати пов`язані з його навчанням та утриманням на період навчання, тому потребує матеріальної підтримки також свого батька. Відповідач в добровільному порядку не виділяє належних коштів на його утримання на період навчання, тому просить суд задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 29 травня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року ухвала суду від 29 травня 2019 року залишена без змін. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги позову та наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином та своєчасно повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи та інші докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зтаких підстав. Як встановлено судом, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 56 копії свідоцтв). Позивач [PERSON] досяг повноліття, однак продовжує навчання та є студентом денної форми навчання Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет», за держзамовленням. Термін навчання по 31.12.2020 р. (а.с. 8, 55 довідки). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина на період його навчання не надає. Частиною другою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, встановлено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. При визначенні\~розміру аліментів суд враховує положення статті 182 СК України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи працездатний вік відповідача, відсутність у нього інших аліментних зобов`язань та доказів неможливості надання ним матеріальної допомоги сину, якої той потребує у зв`язку з продовженням навчання, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає можливим визначити частку аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання позивача на період його навчання, в твердій грошові сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, що буде відповідати інтересам як дитини, так і батька. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, датою подачі позову є 13 листопада 2018 р. Крім того, оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень статті 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial