Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, з першого відповідача - заборгованості у розмірі 23300,00 грн. за договором, 6990,00 грн. штрафу та 33710,00 пені, з другого відповідача 200, 00 грн. відповідно до п.2 договору поруки. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання першим відповідачем обов'язку передбаченого договором про надання інформаційно-консультативного обслуговування № 1 п.3.1 та другим відповідачем п.2 договору поруки від 13.08.2015 року щодо сплати грошової суми у розмірі 200 грн. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, а також зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] 13.08.2015 року укладений договір про надання інформаційно-консультативного обслуговування № 1 відповідно до умов якого позивач надає інформаційно-консультативні послуги [PERSON] щодо нерухомого майна, а саме відповідно до договору про намір [ADDRESS]. Відповідно до п.3.1 договору про надання послуг вартість послуг складає 23300, 00 грн., яка відповідно до п.2.2.1 [PERSON] повинен сплатити. Відповідно до п.4.3 у разі невиконання зобов'язання щодо сплати за надані послуги боржник повинен сплатити штраф у розмірі 30 % від вартості послуг та пеню у розмірі 1% за кожен день прострочки. Договір підписаний обома сторонами. Позивачем надано доказі щодо виконання умов договору, а саме договір про намір від 13.08.2015 року щодо відчуження нерухомого майна, [ADDRESS] та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 18.08.2015 року. Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать. Положення статті 626 Цивільного кодексу України передбачають, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. З приписів статті 3 Цивільного кодексу України вбачається, що однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України). Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (стаття 6 Цивільного кодексу України). Правові позиції втілені у статті 638 Цивільного кодексу України визначають, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Оцінивши зміст договору, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов до висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом і правовою природою є договором про надання послуг. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання виконав, а відповідач [PERSON] свої зобов'язання щодо своєчасної оплати не виконав, доказів виконання суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку що нарахування відповідачу [PERSON] заборгованості у розмірі щодо сплати останнім заборгованості відповідно до п.2.2.1 , п.7 договору у розмірі 23300,00 грн., штрафу відповідно до п.4.3 у розмірі 6990,00 грн. та пені відповідно до п.4.3 за у сумі 33710,00 грн. відповідає нормам чинного законодавства та умовам договору. Заяв, клопотань відповідно до ст.267 ЦК України (застосування строків позовної давності) відповідачем до суду не надано. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та другим відповідачем був укладений договір поруки за виконання зобов'язання за договором про надання інформаційно-консультативного обслуговування № 1 . Відповідно до умов договору розмір відповідальності за невиконання договору поруки складає 200,00 грн. Враховуючи те, що [PERSON] не виконала свої зобов'язання передбачені п.2 договору поруки та повним її визнанням позову, суд приходить до висновку про стягнення з останній заборгованості у розмірі 200,00 грн. За таких обставин, враховуючи вище визначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. по 320,00 грн. з кожного. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved