Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 19 січня 2015 року між ним та ТОВ «ПАКОМ» в особі директора [PERSON] укладено договір позики грошових коштів. Згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 500000 грн. для погашення заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк». ТОВ зобовязався повернути зазначені грошові кошти до 01 вересня 2015 року. Однак кошти позивачу не повернуті, тому він просить в судовому порядку стягнути з ТОВ «ПАКОМ» суму боргу 500000 грн. Під час судового розгляду позивач збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача ще і суму боргу за договором позики, укладеного сторонами 20 травня 2015 року в розмірі 1000000 грн. Пояснив що за вказаним договором відповідач мав повернути кошти до 20 листопада 2015 року, однак свої зобовязання не виконав. Позивач в судове засідання не зявився, в поданій заяві просив слухати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Пояснив, що дійсно між сторонами було укладено два договори позики грошей 19 січня 2015 року на суму 500000 гр., та 20 листопада 2015 року на суму 1000000 грн. Позивач зазначені грошові коши передав відповідачу, однак останній в обумовлений строк вказані кошти не повернув. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму грошей. Судом встановлено, що 19 січня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики грошей, згідно якого позивач передав, а відповідач отримав 500000 грн. та взяв на себе зобовязання повернути кошти до 01 вересня 2015 року. Вказаний договір оформлений відповідно до ст.1047 ЦК України в письмовій формі, що підтверджується копією договору. 20 листопада 2015 року між сторонами укладено договір позики грошей, згідно якого позивач передав, а відповідач отримав 1000000 грн. та взяв на себе зобовязання повернути кошти до 20 листопада2015 року. Вказаний договір також оформлений в письмовій формі, що підтверджується копією договору. Із матеріалів справи вбачається та представником відповідача визнається, що відповідач взятих на себе зобовязань за договором позики про повернення коштів не виконав, сума боргу на час розгляду справи позивачу не повернута. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, а ст.1049 ЦК встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищевикладені норми та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що сума боргу, яка за обома договорами позики складає 1500000 (один мільйон пятсот тисяч) грн. повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України с удові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved