Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом (а.с.2-8) до Рівненської обласної організації [PERSON] сприяння обороні України (надалі РОО ТСО України), у якому зазначив, що на Другому Пленумі обласного комітету Рівненської обласної організації [PERSON] сприяння обороні України 18 травня 2010 року (а.с.9-16) було прийнято рішення про обрання його заступником голови РОО ТСО України. Відповідно до наказу №29 від 18.05.2010 року (а.с.17) він приступив до виконання своїх обовязків. У звязку з проведенням 25.12.2014 року звітно-виборної конференції Рівненської обласної організації ТСО України та першого організаційного пленуму новообраного комітету, наказом №106 від 26.12.2014року «Про скорочення штату» (а.с.19) були оформлені рішення: про скорочення однієї посади заступника голови обласної організації та звільнено позивача із займаної посади заступника голови РОО ТСО України 26.02.2015року згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України у звязку з скороченням штату працівників. На виконання зазначеного наказу, відповідач листом від 26.12.2014року (вих.07/199) повідомив позивача про наступне вивільнення посади, яку той обіймав, та вказав, що на день повідомлення про скорочення цієї посади вакантні посади у штатному розписі обласної організації відсутні (а.с.20). Наказом голови Рівненської обласної організації ТСО України від 13березня 2015року за №3 позивача звільнено з посади на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням чисельності працівників 16 березня 2015року (а.с.21). Даний наказ позивач вважає незаконним, а своє звільнення таким, що проведене з грубим порушенням норм трудового законодавства та умов передбачених внутрішніми локальними актами [PERSON] сприяння оборони України. Так, жодного доказу того, що у Рівненської обласної організації ТСО України відбулися зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідації, реорганізації або перепрофілювання організації немає. Під час звільнення позивача з роботи не були враховані положення ст. 42 КЗпП України щодо переваги на залишення на роботі працівників з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці. В порушення вимог ст.ст. 9-1, 49-2, 118 КЗпП України відповідач не запропонував йому іншу роботу на тому ж підприємстві. Окрім того, пунктом 3.4 Розділу ІІІ Статуту Рівненської обласної організації ТСО України передбачено, що особам, яким присвоєно звання «Ветеран товариства сприяння обороні України» надається право при скороченні посади, користуватися правом надання йому можливості працевлаштуватися на іншій посаді за його згодою та станом здоровя. Позивач вважає, що відповідач грубо порушив гарантоване його право обовязкового працевлаштування як ветерана [PERSON]. В порушення вимог ст. 118 КЗпП України відповідач не перевів позивача на посаду помічника голови [PERSON], яку він обіймав до обрання на посаду заступника голови Рівненської обласної організації ТСО України. При цьому, звільнення позивача з посади відбулося без рішення органу, який його обрав, що суперечить ч.3 ст. 147-1 КЗпП України та відповідним положенням Статуту Рівненської обласної організації ТСО України. Незаконним звільненням позивачу спричинена моральна шкода, яка виразилась у тому, що йому постійно необхідно докладати додаткові зусилля для організації свого життя та членів сімї. Дружина та син не працюють, не мають самостійних заробітків. На грунті незаконного звільнення в сімї почали виникати суперечки з дружиною, погіршилися відношення з його знайомими та сусідами. Позивач скаржиться на безсоння, погіршення стану здоровя загострилася гіпертонічна хвороба, що підтверджується листком непрацездатності. Завдану незаконним звільненням моральну шкоду позивач оцінює в 5000гривень. За викладених обставин просив суд визнати незаконним наказ Рівненської обласної організації ТСО України від 13 березня 2015року за №3 про звільнення з роботи, поновити на посаді заступника голови Рівненської обласної організації ТСО України з 17.03.2015року, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, стягнути 5000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач і його представник позовні вимоги підтримали повністю, просять позов задоволити в повному об»ємі, з підстав викладених в позовній заяві та в їх судових промовах, оголошених в судових дебатах і викладених в письмовій формі (а.с. 153, 154-157). Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають їх необґрунтованими та безпідставними, надали суду заперечення проти позову (а.с.76-86), у яких зазначають, що чергова звітно-виборна конференція обласної організації, у відповідності до діючого Статуту ТСО України, скликається не рідше одного разу на 5 років. Оскільки попередня ХХ звітно-виборна конференція пройшла 22 січня 2010 року, VІІ позачерговий пленум обласного комітету 04 листопада 2014 року прийняв рішення про проведення чергової ХХІІ звітно-виборної конференції Рівненської обласної організації ТСО України 25 грудня 2014 року. На конференції 25 грудня 2014 року делегати одноголосно проголосували за обрання нового складу обласного комітету в кількості 31 чол. З цього моменту закінчились повноваження попереднього складу обласного комітету, тобто з моменту обрання нового складу склали свої повноваження усі члени попереднього обласного комітету. Без посад, а фактично і без роботи, залишились ті штатні працівники обласного комітету, чиї посади були виборними, а саме: голова обласної організації [PERSON] і два його заступники [PERSON] і [PERSON] Новообраний склад обласного комітету в присутності усіх делегатів конференції провів засідання свого І-го організаційного пленуму, на якому головою обласної організації ТСО України одноголосно обрав [PERSON] В свою чергу, [PERSON], як голова обласної організації, запропонував Пленуму обрати одного заступника голови обласної організації, належним чином обґрунтувавши свою пропозицію. Інших пропозицій не поступило. Не вніс іншої пропозиції і позивач. Пленум одноголосно проголосував за обрання одного заступника голови обласної організації, тобто позивач також погоджувався із такою пропозицією. Більш того, за пропозицію голови обласної організації [PERSON] обрати заступником голови обласної організації [PERSON], також одноголосно проголосували усі члени обласного комітету, в тому числі позивач. У звязку з викладеним, постало питання щодо процедури звільнення заступника голови обласної організації [PERSON], оскільки пленум прийняв рішення про обрання одного заступника голови і не обрав на цю посаду позивача. На виконання рішення І-го організаційного пленуму обласного комітету голова обласної організації ТСО України [PERSON] видав наказ про скорочення посади одного заступника голови обласної організації і внесення змін в штатний розпис обласної організації. На спростування викладених позивачем вимог представники відповідача зазначають, що єдиним органом, який, згідно Статуту ТСО України, уповноважений приймати рішення про кількісний і персональний склад заступників голови обласної організації, є пленум обласного комітету. На думку представника відповідача [PERSON] позивач невірно тлумачить зміст п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, відповідно до якого трудовий договір укладений на невизначений строк може бути розірваний роботодавцем не лише у випадках змін в організації виробництва і праці, а також в разі скорочення чисельності або штату працівників. В даному випадку звільнення позивача відбулось внаслідок обрання І-м організаційним пленумом обласного комітету одного заступника голови, а відтак, посада іншого заступника голови автоматично підлягала скороченню. Щодо процедури звільнення позивача, то вона відбулась з дотриманням усіх вимог законодавства про працю України. Позивач про скорочення посади заступника голови і наступне вивільнення був попереджений за два місяці. Цей факт визнано позивачем у позовній заяві. Звільнення позивача відбулося 16 березня 2015 року за наказом голови Рівненської обласної організації ТСО України від 13 березня 2015 року за №3, оскільки в період з 16.02.2015 до 10.03.2015 він перебував на лікуванні і частина цього періоду припадала на час перебування його у відпустці. На день скорочення посади позивача вакантних посад у штатному розписі обласної організації не було, однак голова обласної організації [PERSON] неодноразово пропонував [PERSON] різні варіанти його подальшого працевлаштування в одній з підпорядкованих організацій. Одна з таких пропозицій по працевлаштуванню в Рівненській автошколі ТСО України була запропонована позивачу, від якої він категорично відмовився, заявивши, що його влаштує посада не нижче директора навчального закладу. Підтвердженням цьому є акт від 26 грудня 2014року. У звязку із зверненням позивача до суду, 26.05.2015 на його адресу надіслано цінним листом повідомлення (вих. №01/88), у якому йому повторно запропоновано зайняти посаду викладача у Рівненській автошколі ТСО України з посадовим окладом 1828 гривень. Щодо штатного розпису апарату обласної організації, то за звітний період, протягом якого працював заступником голови позивач, з метою оптимізації апарату управління в штатний розпис обласної організації вносилися зміни. В даний час у штатному розписі обласної організації значиться 4 помічники голови обласної організації по різних напрямках роботи, а станом на 18.05.2010 була посада лише одного помічника. Усі особи, які обіймають посаду помічника, на день обрання заступником голови [PERSON] 18.05.2010 вже працювали в апараті обласної організації. З метою кращого розподілу службових обовязків, вони були переведені в робочому порядку на посади помічників голови, шляхом зміни назв посад у штатному розписі. Оскільки жодна із посад помічника голови на даний час не є вакантною, звільнення когось із цих працівників для вивільнення посади помічника позивачу було б грубим порушенням законодавства України про працю. Безпідставними представники відповідача вважають твердження позивача про те, що під час його звільнення з роботи порушено вимоги ч.3 ст.147-1 КЗпП України, за якими працівники, які займають виборні посади можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав і лише з підстав, передбачених законодавством. Разом з тим, 25.12.2014 року у позивача закінчилась каденція перебування його на виборній посаді заступника голови обласної організації, а члени новообраного обласного комітету не обрали позивача заступником голови на новий звітний період на І-му організаційному пленумі. За умови, якби голова обласної організації піднімав питання про звільнення позивача з посади заступника голови обласної організації в період між звітно-виборними конференціями (наприклад, внаслідок порушення ним трудової дисципліни тощо), тобто достроково до закінчення виборних повноважень, тоді дійсно таке рішення міг прийняти лише черговий чи позачерговий пленум обласного комітету ТСО України. Щодо дотримання під час звільнення позивача положень ст. 42 КЗпП України, то на думку представників відповідача, в даному випадку має місце закінчення строку повноважень, на який було обрано позивача, а ця норма має загальний характер та застосовується, коли має місце вивільнення працівників. Ситуація із позивачем регулюється спеціальними нормами (стосується вивільнення працівників, які обіймають виборні посади) та пояснюється волевиявленням членів обласного комітету на І-му організаційному пленумі, які діяли відповідно до вимог Статуту ТСО України та Інструкції про порядок проведення виборів керівних колективних органів та голів організацій [PERSON] сприяння обороні України, затвердженій бюро ЦК ТСО України 27.05.2010 року. Щодо пропозицій голови обласної організації [PERSON] про обрання заступника голови на І-му організаційному пленумі обласного комітету, то він скористався наданим йому правом, чітко висловився при обговоренні другого питання порядку денного пленуму щодо персональної кандидатури на посаду свого заступника, беручи до уваги ділові якості своїх попередніх заступників. Їх активність протягом звітного періоду за основними напрямками діяльності характеризується показниками, викладеними в додатку до заперечень. Як вбачається з наведеного аналізу роботи за 2010-2014роки, продуктивність праці заступника голови [PERSON] є набагато більшою аніж продуктивність праці позивача, а відтак голова обласної організації мав усі підстави пропонувати членам новообраного обласного комітету кандидатуру [PERSON]О для обрання його заступником голови обласної організації на наступний звітний період. У звязку із позовними вимогами [PERSON], 26.05.2015 (вих. №01/89) голова Рівненської обласної організації ТСО України [PERSON] звернувся до голови ТСО України [PERSON] з проханням доручити управлінню організаційної та кадрової роботи ЦК ТСО України проаналізувати протоколи ХХІІ звітно-виборної конференції та І-го організаційного пленуму обласного комітету на предмет дотримання вимог нормативних документів при їх проведенні та надати висновки. [PERSON] сприяння обороні України від 29.05.2015 за №02/93 відповідача повідомлено про те, що аналіз протоколів ХХІІ звітно-виборної конференції та І-го організаційного пленуму обласного комітету, які пройшли 25 грудня 2014 року, показав, що ці заходи проведено у повній відповідності з вимогами Статуту ТСО України та Інструкції про порядок проведення виборів керівних колективних органів та голів організацій [PERSON] сприяння обороні України, затвердженій бюро ЦК ТСО України 27.05.2010 року. Порушень положень вказаних документів не встановлено. Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає до задоволення з тих підстав, що не підлягають до задоволення інші позовні вимоги, а позовна вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від інших позовних вимог і може підлягати задоволенню лише у випадку задоволення хоча б однієї із заявлених позивачем позовних вимог. За вищезазначених обставин представники відповідача просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Заслухавши доводи сторін та їх представників, оцінивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення з наступних підстав. Встановлено дослідженням доказів, що відповідно до пункту 4.3. Статуту Рівненської обласної організації [PERSON] сприяння обороні України, затвердженого із змінами і доповненнями Бюро ЦК ТСО України 17 лютого 2010 року, протокол №9 (а.с.41-47), вищими органами для обласних організацій є конференції. За вимогами пункту 6.1. Статуту конференції районних, міжрайонних, міської, обласної організації скликаються не рідше одного разу на пять років. Рішення про їх скликання, норми представництва і порядок обрання делегатів приймаються відповідними комітетами. Районні, міжрайонні, міські, обласні комітети є керівними органами в період між конференціями (пункт 6.6. Статуту). Відповідно до ХІІ розділу Статуту голова Рівненської обласної організації очолює організацію та керує її роботою. Затверджує структуру і штати апарату комітету обласної організації товариства (п.12.6.). Приймає та звільняє з роботи працівників штатного апарату обласного комітету та штатних керівників організацій обласного підпорядкування. Попередня ХХ звітно-виборна конференція пройшла 22 січня 2010 року й на виконання її рішень було видано наказ №29 від 18.05.2010 року (а.с.17), на підставі якого позивач приступив до виконання своїх обовязків, та здійснено запис у його трудовій книжці. 25 грудня 2014 року відбулась чергова ХХІІ звітно-виборна конференція обласної організації (а.с.22-37), на якій делегати одноголосно проголосували за обрання нового складу обласного комітету в кількості 31 чол. З моменту обрання нового складу обласного комітету закінчились повноваження його попереднього складу. У звязку з цим закінчилися повноваження у штатних працівників обласного комітету, чиї посади є виборними, та які були у свій час обрані на ці посади попереднім складом обласного комітету. В даному випадку склали свої повноваження голова [PERSON] [PERSON] та два його заступники [PERSON] і [PERSON] Згідно пункту 4.7. Статуту Рівненської обласної організації [PERSON] сприяння обороні України вибори і звільнення голів організацій та їх заступників проводяться із членів відповідних комітетів на Пленумах цих комітетів. Рішення вважається прийнятим, якщо за кандидатуру проголосувало понад половину членів відповідного комітету, присутніх на Пленумі. За вимогами пункту 4.8. Статуту, якщо член комітету не виправдав довіря, не виконує своїх обовязків, втратив зв'язок з [PERSON], то він за ініціативою самого органу або за представленням вищестоящого органу може бути виведений з його складу рішенням даного органу відкритим або таємним голосуванням, якщо за це проголосувало не менше половини присутніх. Відповідно до Розділу 4 підпункту «а» Інструкції про порядок проведення виборів керівних колективних органів та голів організацій [PERSON] сприяння обороні України (ТСО України), затвердженого постановою Бюро ЦК ТСО України 27.05.2010 року, розглянуті та затверджені кандидатури голів (голови) на бюро вищестоящого комітету, головуючим на пленумі пропонуються для їх обрання головою організації. Дослідженням протоколу І-го Пленуму Рівненського обласного комітету ТСО України від 25 грудня 2014року встановлено, що головою обласної організації ТСО України Пленум одноголосно обрав [PERSON] Відповідно до пункту 4 підпункту «б» вищезазначеної Інструкції кількісний і персональний склад заступників визначається відповідним комітетом за пропозицією голови організації ТСО України. Новообраний голова Рівненської обласної організації ТСО України [PERSON], на підставі викладеного, запропонував Пленуму обрати одного заступника голови обласної організації, обґрунтувавши свою пропозицію. Як вбачається зі змісту протоколу І-го організаційного пленуму, інших пропозицій не поступило. За даними протоколу Пленум одноголосно проголосував за обрання одного заступника голови обласної організації. Окрім того, за пропозицію голови обласної організації [PERSON] обрати заступником голови обласної організації [PERSON], також одноголосно проголосували усі члени обласного комітету, в тому числі і позивач. Провівши аналіз вищезазначених норм, суд прийшов до висновку, що єдиним органом, який, згідно Статуту ТСО України, уповноважений приймати рішення про кількісний і персональний склад заступників голови обласної організації, є пленум обласного комітету, а відтак лише члени обласного комітету на засіданні Пленуму 25.12.2014року мали право приймати відповідні кадрові рішення, зокрема: обрати одного заступника голови обласної організації і персонально на цю посаду обрати саме [PERSON] Судом прийнято до уваги інформацію, зазначену в листі [PERSON] сприяння оборони Україні від 05.05.2015 за № 02/82, згідно якою штатними розписами 27 обласних організацій ТСО України передбачений один заступник голови обласної організації, тобто двох заступників немає в жодній із 27 обласних організацій ТСО України. Суд також враховує висновки [PERSON] сприяння обороні України від 29.05.2015 за №02/93 з питань дотримання вимог нормативних документів при проведенні 25.12.2014року ХХІІ звітно-виборної конференції та І-го організаційного пленуму Рівненського обласного комітету, за якими ці заходи проведено у повній відповідності з вимогами Статуту ТСО України та Інструкції, порушень положень вказаних документів не встановлено. Щодо заступників голови обласної організації, то в даному випадку у них закінчилася каденція перебування на виборних посадах, а тому внесення в порядок денний пленуму питання про їх звільнення вищевказаними документами не передбачено. Правом на висунення пропозиції щодо обрання одного заступника голови обласної організації й персонально [PERSON] голова скористався без порушень. Що стосується посади другого заступника голови, яку до цього обіймав [PERSON], то його посада автоматично підлягає скороченню шляхом внесення відповідних змін до штатного розпису апарату обласної організації. Суд критично ставиться до твердження позивача та його представника про те, що звільнення позивача мало відбуватися на засіданні Пленуму, оскільки в даному випадку закінчилися повноваження перебування позивача на виборній посаді, а відповідно до пункту 4 Інструкції про порядок проведення виборів керівних колективних органів та голів організацій [PERSON] сприяння обороні України звільнення заступників голови організації проводиться за ініціативою пленуму відповідного комітету відповідної організації, за яке проголосувала більшість членів комітету, які брали участь у пленумі. При цьому, беручи до уваги рішення, прийняті 25.12.2014року ХХІІ обласною звітно-виборною конференцією та І-м пленумом обласного комітету, суд вважає, що прийняттям одноголосного рішення про обрання одного заступника [PERSON], а не позивача - є згодою пленуму обласного комітету на його подальше звільнення з роботи. Дослідженням у судовому засіданні наказу Рівненської обласної організації ТСО України від 26 грудня 2014року за №106 «Про скорочення штату» (а.с.19) судом встановлено, що цей наказ видано відповідачем на виконання вищезазначеного рішення І-го організаційного пленуму новообраного обласного комітету. Суд критично відноситься до твердження позивача про те, що у [PERSON] не відбулося змін в організації виробництва і праці, оскільки за змістом п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір укладений на невизначений строк може бути розірваний роботодавцем не лише у випадках змін в організації виробництва і праці, а також в разі скорочення чисельності або штату працівників. Тобто, скорочення чисельності або штату працівників є самостійною підставою для розірвання трудового договору із працівником за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. При цьому, в даному випадку звільнення позивача відбулось внаслідок обрання І-м організаційним пленумом обласного комітету одного заступника голови, а відтак, посада іншого заступника голови підлягала скороченню. Дослідженням письмових доказів, судом встановлено, що процедура звільнення позивача за ч.1 п.1 ст.40 КЗпП України відбулась з дотриманням вимог законодавства про працю України. Позивач про скорочення посади заступника голови і наступне вивільнення був попереджений за два місяці. Підтвердженням є лист відповідача від 26.12.2014року за №07/199 (а.с.20), у якому також повідомлено позивача, що у штатному розписі обласної організації відсутні вакантні посади. Даний факт також визнано самим позивачем у позовній заяві. Відповідач пропонував позивачу посаду викладача в Рівненській автошколі ТСО України, яка є іншою юридичною особою ( в цій системі), від якої позивач відмовився і , як вбачається з акту про відмову від 26 грудня 2014року, свою відмову позивач мотивував тим, що на посаду нижче директора навчального закладу в системі ТСО України він не погодиться. 26.05.2015 року на адресу позивача надіслано цінним листом повідомлення (вих. №01/88), у якому йому відповідачем повторно запропоновано зайняти посаду викладача у Рівненській автошколі ТСО України з посадовим окладом 1828 гривень, однак цей лист позивач відмовився отримувати, а тому він був повернутий поштовим відділенням за закінченням терміну зберігання (а.с. 152). У судовому засіданні 23.06.2015року представник відповідача пропонував зайняти дану посаду позивачу, на що той не погодився. Безпідставними суд вважає вимоги позивача, щодо надання йому посади, яку він обіймав до обрання на посаду заступника голови товариства, а саме помічника голови. Так, стаття 118 КЗпП України передбачає субєктивне право звільнених з роботи працівників внаслідок обрання їх на виборні посади, на одержання після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередньої роботи (посади), однак за умови, якщо вони звільненні з виборної посади після закінчення їх повноважень, а у підприємства ця посада є вакантною чи має стати такою з дотриманням вимог трудового законодавства, або є інша рівноцінна робота. При укладенні з працівником, прийнятим для заміщення вакантної посади, яка утворилася у звязку з обранням на виборну посаду, трудового договору на невизначений строк або на строк, що не закінчився до часу закінчення повноважень виборного працівника, поворотне прийняття на роботу у звязку із закінченням повноважень за виборною посадою за відсутності вакансії законодавством не передбачено. Не прийняття позивачем пропозицій щодо працевлаштування на іншому підприємстві не можуть ставитись відповідачу у вину, тому що не доведено порушення прав позивача. Водночас, невиконання підприємством обовязку надати працівникові, раніше звільненому у звязку з обранням на виборну посаду, попередньої або рівноцінної роботи (посади) не тягне обовязку відшкодувати працівникові неодержаний заробіток, оскільки це не передбачено законодавством. На підставі досліджених судом штатних розписів відповідача станом на 01.06.2014, 01.01.2015 та 17.03.2015 встановлено, що вакантних посад, як на день попередження позивача про майбутнє звільнення з роботи, так і на день самого звільнення у [PERSON] не було. У штатному розписі обласної організації від 17.03.2015 значиться 4 помічники голови обласної організації по різних напрямках роботи, а станом на 18.05.2010 була посада лише одного помічника. Усі особи, які обіймають посаду помічника, на день обрання заступником голови [PERSON] вже працювали в апараті обласної організації, а згодом були переведені в робочому порядку на посади помічників голови, шляхом зміни назв посад у штатному розписі. Суд вважає безпідставними твердження відповідача про обовязкове його працевлаштування як ветерана товариства. Так, пунктом 3.4. Розділу ІІІ Статуту відповідача передбачено, що особам, яким присвоєно звання «Ветеран [PERSON] сприяння обороні Україні», при скороченні посади надається право користуватися наданням йому можливості працевлаштуватися на іншій посаді за його згодою та станом здоровя. Це право є субєктивним правом і може бути реалізованим за наявності вакансій. При цьому, представник позивача щодо запропонованої позивачу посади у підпорядкованій товариству організації повідомив суду, що така пропозиція є неприйнятною, оскільки не враховує бажання і стан здоровя позивача. Суд вважає також безпідставними твердження позивача про те, що під час його звільнення з роботи не було дотримано положень ст. 42 КЗпП України про переважне залишення на роботі, оскільки він пропрацював значно більше іншого заступника голови товариства [PERSON], який на відмінну від позивача є пенсіонером. Разом з тим, ст. 42 КЗпП України застосовується, коли має місце скорочення кількох працівників однакової професії (посад). В даному випадку мають застосовуватися спеціальні норми, оскільки мова йде про вивільнення працівника, який обіймав виборну посаду й закінчився строк його повноважень. Не обрання позивача на посаду заступника голови товариства пояснюється волевиявленням членів обласного комітету на І-му організаційному пленумі, які діяли відповідно до вимог Статуту ТСО України. Аналізуючи вищезазначені норми та отримані у справі докази, суд прийшов до висновку, що голова обласної організації [PERSON] правомірно скористався наданим йому правом, висловився при обговоренні другого питання порядку денного пленуму щодо персональної кандидатури на посаду свого заступника, взяв до уваги ділові якості своїх попередніх заступників, за якими значна перевага була надана продуктивності праці [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У судовому засіданні позивач та представник позивача не надали суду переконливих доказів незаконного звільнення з роботи [PERSON]»я Д.А. За наведеного, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити за безпідставністю. Оскільки судом відмовлено позивачу у задоволені вищезазначених позовних вимог, не підлягає до задоволення позовна вимога про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Outcome: dismissed