Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. В обґрунтування вимог вказує, що йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори Гоменюк О.О. від 20 серпня 2004 року, належить житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] . У цьому ж будинку зареєстровані його дружина [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] та внучка [PERSON] , однак його колишня дружина та син більше п`яти років там не проживають, оскільки виїхали в м. Київ, де і проживають до даного часу та донька разом із внучкою більше року проживають в м. Житомир. Вони не сплачують комунальні платежі, в утримані житла участі не беруть, особистих речей в будинку немає. На підставі наведеного, просить відповідачів визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді Старосинявського районного суду від 19 березня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання, залучено до участі у справі Старосинявську районну державну адміністрацію, як орган опіки та піклування, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Ухвалою Старосинявського районного суду від 22 травня 2020 року позовну заяву [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] , [INFO] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Старосинявська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом - залишено без розгляду, а в іншій частині вимог до[PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом призначено розгляд справи по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов не подавали. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача та свідків, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Позивач [PERSON] є власником будинку, який розташований по [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 20 серпня 2004 року державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори Гоменюк О.О. Згідно довідки про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданої Хмельницьким БТІ від 02 жовтня 2004 року, право приватної власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до будинкової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою [ADDRESS] у вказаному житлі зареєстровані: [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки про склад сім`ї зареєстрованих та проживаючих у житловому приміщенні/будинку осіб №37 від 06 червня 2018 року до складу сім`ї зареєстрованих за адресою [ADDRESS] осіб входять [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані, однак не проживають. Згідно акту обстеження місця проживання, складеного 20.10.2019 року комісією за участі депутата селищної ради та сусідів, встановлено, що дійсно за адресою [ADDRESS] зареєстровані, однак не проживають [PERSON] , [PERSON] . Аналогіна інформація встановлена і з акту про не проживання осіб за місцем реєстрації, складеного за участі сусідів та депутата селищної ради від 18.02.2020 року. Заочним рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 26.05.2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Факт непроживання та відсутності відповідачів в будинку [ADDRESS] більше одного року підтверджено поясненнями свідків, допитаних в судовому засіданні. Зокрема, свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача підтвердила факт непроживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] у вищевказаному житлі біля 10 років та вказала, що вони проживають у Києві, останній раз в [PERSON] вона бачила [PERSON] 6-7 років тому. Син позивача - [PERSON] не проживає за даною адресою з закінчення школи, проживає в Києві та має там сім`ю. Свідок [PERSON] , яка є сестрою позивача, також підтвердила факт не проживання відповідачів більше п`яти років за адресою їх місця реєстрації, вказала, що [PERSON] в будинку не проживає 11 років, та близько 10 років не приїжджає в [PERSON] , син позивача не проживає в будинку з 2015 року, а також те, що вони виїхали з будинку добровільно і перешкод у користуванні житлом їм ніхто не чинив. Отже, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] будучи зареєстрованими в спірному будинку, не проживають у ньому без поважних на те причин більше одного року, як і встановлено, що відповідачі залишили спірне помешкання добровільно та перешкод у користуванні житлом за місцем реєстрації їм ніхто не чинив. Відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved