Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідачів усунути перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON], [INFO]; визначити позивачу такі способи участі у спілкуванні та вихованні дитини: кожну неділю місяця з 9 до 18 години за попередньою домовленістю між батьками за місцем проживання батька з обовязковим поверненням дитини до місця постійного проживання, у будній день за місцем проживання дитини, в день народження з 9 до 14 години, у святкові дні з 9 до 14 години, спільний відпочинок у літній період на час щорічної відпустки позивача на 14 календарних днів, у зимовий період на час щорічної відпустки позивача на 14 календарних днів за попередньою домовленістю між батьками; визначити спілкування з донькою на території фактичного проживання позивача або на його розсуд. Позов обґрунтований тим, що позивач та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] Шлюб між сторонами розірвано, вони проживають окремо, дитина проживає разом із матірю. Разом із відповідачем та дитиною проживає [PERSON], який є вітчимом [PERSON] Позивач намагається бачитись із дитиною, навідувати її, однак, відповідачами постійно чиняться перешкоди у спілкування з дитиною. В звязку з викладеним, позивач звертався до органу опіки та піклування виконкому Люботинської міської ради Харківської області, яким спір між сторонами було розглянути та, за результатом розгляду, прийнято рішення про встановлення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Разом із тим, дане рішення не виконується, в звязку з чим позивач звернувся до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні поданий позов підтримали, просили його задовольнити. Позивач в судовому засіданні пояснив, що сторони проживали окремо ще до народження дитини, позивач приходить навідувати дитину, однак його виганяють. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що позивачу ніхто не заважає бачитись із дитиною, однак коли він приходить постійно виникають сварки між [PERSON] та позивачем, в ході яких позивач висловлюється нецензурною лайкою. Після таких сварок [PERSON] може дійсно вигнати позивача з дому. Коли дитина народилась позивач не забрав мати з дитиною з пологового будинку, в якому до цього влаштував скандал. Відповідач зазначає, що не довіряє позивачу та боїться, що якщо йому дозволити забрати дитину, він її може не повернути. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дійсно виганяв позивача з дому, але тільки тому, що він висловлюється нецензурною лайко та може це зробити в присутності дитини. Загалом позивачу ніхто не заважає бачитись з дитиною. Під час судового розгляду судом встановлено наступне. 24 березня 2012 року сторони уклали шлюб та в період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO] Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 28.11.2013р. шлюб між сторонами розірвано. Рішенням виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області від 09.06.2015р. № 122 визначено порядок участі батька [PERSON], у вихованні малолітньої доньки [PERSON], [INFO]: кожну неділю місяця з 9.00 до 18.00 години, за попередньою домовленістю між батьками, за місцем проживання батька, у присутності матері; у будній день за місцем проживання дитини; дні народження, святкові дні відпустки за попередньою домовленістю між батьками. У разі хвороби малолітньої гр. [PERSON] використовувати інші форми участі, які не перешкоджають моральному та фізичному розвитку дитини. Матері дитини, [PERSON], не перешкоджати спілкуванню дитини з батьком та не допускати перешкод під час їх спілкування. Свідок [PERSON], яка є матірю відповідача [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що позивач не бачив дитину два роки, з пологового будинку не забирав. Після того, як дитина підросла, позивач зявився. Аліменти позивач платить у розмірі 300 грн., постійно провокує скандали, з дитиною не спілкується та не грає. Ніхто не заперечує, щоб він приїжджав та бачився з дитиною, але коли він приїжджає та бажає забрати дитину - донька не хоче їхати до батька. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За змістом ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За змістом закону, при встановленні способу спілкування, суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Згідно з ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області від 02.09.2015р. № 03-36/3003 доцільним та таким, що найкраще відповідає інтересам дитини є визначення порядку участі [PERSON] у вихованні дитини згідно п. 1 рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області від 09.06.2015р. № 122. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи пояснення сторін, свідка, беручи до уваги вік та особисту прихильність дитини, суд не може в повному обсязі погодитись із зазначеним вище висновком, та вважає неможливим визначити у рішенні суду обовязкові побачення за місцем проживання батька, зазначивши, що місце побачень визначається за домовленістю між батьками. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial