Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 12.07.2005 року померла його тітка [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 4,22 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Нікольського району Донецької області. Він є спадкоємцем пятої черги за законом, інших спадкоємців крім нього не має. Проте, в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори він не подав, оскільки з 06.01.2006 року по 16.01.2006 року знаходився на лікуванні в терапевтичному відділенні ЦРЛ Володарського району Донецької області. Більше того, земельна ділянка знаходиться в його фактичному володінні, оскільки, як до смерті спадкодавця, так і після смерті він продовжував її обробляти, сплачував податки. Просить встановити йому додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON]С, яка померла 12.07.2005 року. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримали у повному обсязі та наполягали на його задоволенні. Також представник суду пояснила, що в установлений законом строк позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті заповідача, з причини його хвороби, а також з причини того, що факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем встановлено лише в березні 2017 року, що в свою чергу унеможливлювало позивача претендувати на спадщину до цього часу. В звязку з чим просила суд визнати зазначені причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та поновити його. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Нікольського району Донецької області [PERSON] в судове засідання не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій проти задоволення позову не заперечувала та просила справу розглянути без представника сільської ради. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу у відсутність незявившегося представника відповідача. Вислухавши пояснення позивача та його представника, розглянувши письмову заяву представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-НО № 051229 [PERSON] померла 12.07.2005 року, у віці 91 рік, про що зроблено відповідний актовий запис № 1454. Відповідно до довідки Центральної районної лікарні Нікольського району [PERSON] знаходився на лікуванні в терапевтичному відділенні Володарської ЦРЛ з 06.01.2006 року по 16.01.2006 року. Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 21.03.2017 року, яке набуло законної сили 31.03.2017 року, встановлено факт родинних відносин, а саме встановлено, що [PERSON] є двоюрідним онуком [PERSON], яка померла 12.07.2005 року. Відповідно до повідомлення Нікольської держнотконтори від 23.10.2017 року за № 1462/01-16 після смерті [PERSON], яка померла 12.07.2005 року, до Нікольської держнотконтори із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 23.10.2017 р. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування»\~передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до Листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Як встановлено судом, спадщина після смерті двоюрідної баби позивача відкрилася в день її смерті, а саме 12.07.2005 року. З цього часу почався перебіг шестимісячного строку для прийняття спадщини спадкоємцями за законом або заповітом передбачений ст. 1270 ЦК України. Граничний термін подачі спадкоємцями до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України закінчився 12.01.2006 року. Осіб, які прийняли спадщину за законом або заповітом після смерті останньої судом не встановлено. Позивач в позовній заяві як на підставу задоволення позовних вимог посилається на свою хворобу та в обґрунтування зазначених обставин надає довідку Центральної районної лікарні Нікольського району, щодо знаходження його на лікуванні в період з 06.01.2006 року по 16.01.2006 року. Проте, суд вважає, що тривалість лікування 7 днів протягом шестимісячного періоду на протязі якого позивач мав звернутися до нотконтори із заявою про прийняття спадщини не є поважною причиною пропуску останнім строку для подачі зазначеної заяви. У позивача обєктивно було достатньо часу вчинити дії повязані з прийняттям спадщини, тим паче, що про смерть спадкодавиці він був обізнаний, інші спадкоємці відсутні, а спадкове майно у виді земельної ділянки, як він сам стверджує знаходиться в його фактичному володінні. Таким чином, враховуючи, що у позивача причин повязаних з обєктивними, непереборними, істотними труднощами в прийнятті спадщини не було, суд вважає, що в задоволенні його позову слід відмовити. Щодо посилання сторони позивача як на підставу поважності причин пропуску строку звернення до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, на наявність встановлення юридичного факту, а саме факту родинних відносин між ним та спадкодавицею лише в березні 2017 року, то дана обставина судом не береться до уваги, оскільки саме по собі встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини без встановлення інших обєктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не носить поважного характеру, а тому і з цих підстав позов задоволенню не підлягає. Крім цього слід зазначити, що розглядаючи справу повно, всебічно та обєктивно, даючи оцінку всім обставинам та наданим доказам, суд не приймає до уваги надані стороною позивача копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДН № 103389 від 08.01.2002 року та Викопіювання з індексно кадастрового плану [PERSON] сільської ради, оскільки оригіналів зазначених документів суду не представлено. На підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачу в задоволенні його позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені ним при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 640 грн. відшкодуванню на його користь з боку відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed