Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом , посилаючись на те, що він проживає та зареєстрований в належній йому квартирі № 18, по вул. Київській 1, що у м. Вишневе з 1981 року. 09.02.2011, діючи від його імені на підставі довіреності, [PERSON] підписала договір дарування спірної квартири, відповідно до якого, він подарував своєму внучатому племіннику - [PERSON] належну йому квартиру. 15.07.2013 Києво-Святошинським районним судом Київської області визнано недійсною довіреність від 27.01.2011, якою він уповноважив [PERSON] представляти його інтереси та визнано недійсним договір дарування квартири № 18. В січні 2014 він звернувся до органу БТІ Києво-Святошинського району Київської області з метою виготовлення нового технічного паспорту на квартиру, але йому було відмовлено, оскільки згідно матеріалів інвентаризаційної справи, право власності на спірну квартиру залишається за [PERSON]. У Реєстраційній службі Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області також повідомили, що не зможуть зареєструвати його право власності на квартиру, бо в рішенні Києво - Святошинського районного суду від 15.07.2013 не міститься інформації, до кого переходить право власності після скасування правочину. Тому просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], що у м. Вишневе загальною площею 40,0 кв.м. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про день слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач проживає та зареєстрований в належній йому квартирі № 18, по вул. Київській 1, що у м. Вишневе з 1981 року, яка надана йому на підставі ордеру № 015418 від 14.08.1981 виконавчим комітетом Києво - Святошинської районної ради народних депутатів Київської області. 09.02.2011, діючи від імені позивача, на підставі довіреності, [PERSON] підписала договір дарування спірної квартири, відповідно до якого, позивач, в якості дарувальника подарував своєму внучатому племіннику - [PERSON] спірну квартиру. 15.07.2013 Києво - Святошинським районним судом Київської визнано недійсною довіреність від 27.01.2011, що посвідчена нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № [NUMBER], якою [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси та визнано недійсним договір дарування спірної квартири від 09.02.2011 що посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 538. Рішення набуло законної сили. Проте БТІ Києво-Святошинського району Київської області відмовило у виготовленні нового технічного паспорту на спірну квартиру, оскільки як вбачається з їх листа № 61 від 21.01.2014 право власності на квартиру № 18 у будинку № 1 у м. Вишневе залишається за [PERSON]. Також Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області відмовила зареєструвати право власності на квартиру, бо в рішенні Києво - Святошинського районного суду Київської області від 15.07.2013 не міститься інформації, до кого переходить право власності після скасування правочину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 236 ЦК України будь-який недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Застосування правових наслідків після визнання недійсним судом договору дарування квартири від 09.02.2011 засвідчує факт повернення сторін у первісний стан, який мав місце до вчинення недійсного правочину, тому в даному разі мова йде про анулювання майнових наслідків для обдаровуваного [PERSON] та повернення майнових прав до дарувальника [PERSON] Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved