Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Солом`янського суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру аліментів. На обгрунтування позову послався на те, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23.06.2014 по справі № 466/3591 /14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30 % з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30.05.2014. Крім того відповідно до судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 04.12.2017 по справі № 753/21168/17 за заявою [PERSON] з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14.11.2017. Посилаючись на те, що він є військовослужбовцем Збройних сил України, отримує постійний дохід, просив зменшити розмір аліментів на утримання обох дітей до 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11.04.2018 вказану справу передано на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 31.07.2018 було відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 05.02.2019 позивачем [PERSON] було подано зустрічний позов до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені за несплату аліментів. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 14.05.2019 вказану справу передано на розгляд судді Мицик Ю.С. 16.05.2019 ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С. прийнято вказану справу до провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 05.09.2019 роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру аліментів; виділено позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів в самостійне провадження. Цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, передано на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Львова. В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак його представник надала заяву про уточнення позовних вимог, з урахуванням заяви про роз`єднання позовних вимог та просила зменшити розмір аліментів, які стягуються відповідно до судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 04.12.2017 по справі № 753/21168/17 за заявою [PERSON] з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 частки до 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не подала, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства, причини неявки суду не повідомила. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного порядку розгляду справи. Вислухавши виступ представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.06.2015, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва 24.11.2017 /а.с. 16/. У період шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] . 04.12.2017 Дарницьким районним судом м. Києва винесено судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з моменту подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23.06.2014 по справі № 466/3591/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30 % з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30.05.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Статтею 182 визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.192 СК, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже за змістом цієї правової норми умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. Звертаючись до суду з даним позовом, фактично позивач просить зменшити розмір аліментів, посилаючись на те, що з нього стягується на утримання двох дітей 54 % від його доходу щомісячно. Водночас не посилається на обставини, що зазначені в ст. 192 СК України та не надає належних та допустимих доказів зміни майнового, сімейного стану, змін у стані здоров`я з моменту набрання чинності судового наказу про стягнення аліментів, що вказує на відсутність підстав для зменшення аліментів, визначених судом відповідно до судового наказу. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 201 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А в даному випадку зменшення розміру аліментів до 1/6 частки буде суперечити інтересам дитини [PERSON] , враховуючи, що на другу дитину відповідача - [PERSON] за рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23.06.2014 стягуються аліменти в розмірі 30 % з усіх видів його заробітку (доходу) та порушить принцип співмірності інтересів обох дітей відповідача. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed