Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] з такими технічними характеристиками: будинок 1952 року забудови, загальною площею - 47,70 кв.м., житловою площею - 24,70 кв.м., допоміжною (підсобною площею) - 23,00 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: погріб під частиною будівлі, бурякову яму, сарай-літню кухню, сарай-прибудову, сарай, гараж, убиральню, ворота з хвірткою, огорожу та колодязь питний. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] у віці 77 років померла його мати [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 24.11.2015 року. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, в тому числі і на вищевказаний житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами, на земельні ділянки, що розташовані на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області та відповідні грошові кошти, що розміщені на вкладах в державному Ощадному банку України. У зв'язку з тим, що за життя спадкодавцем не було складено заповідального розпорядження стосовно спадкового майна, то спадкоємцями за законом є позивач по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Інших спадкоємці у спадкодавця на момент її смерті не було та не має на даний час, що підтверджується відповіддю нотаріуса від 13.11.2018 року та матеріалами спадкової справи № 152/2016. Як спадкоємець першої черги за законом позивач в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Постановою державного нотаріуса Богуславської державної районної нотаріальної контори Київської області від 18.03.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. Інші спадкоємці за законом, а саме: [PERSON] та [PERSON], звернулись до державного нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини щодо спадкового майна [PERSON]. Оскільки позивач не може отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадковий будинок, це змусило з метою захисту його прав та законних інтересів звернутись з даним позовом безпосередньо до суду. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач, Медвинська сільська рада Богуславського району Київської області, свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника, а також зазначила, що не заперечує проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] відповідно до ст. ст. 1231 ч. 2, 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги на спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця [NUMBER] від 24.11.2015 року, копією паспорта позивача [NUMBER] виданий Богуславським РВ ГУ МВС України в Київській області 11.06.2000 року. У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги на майно померлого являється [PERSON], оскільки він подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Інші спадкоємці, а саме [PERSON] та [PERSON], звернулись до державного нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини щодо спадкового майна [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Богуславської державної районної нотаріальної контори Київської області від 18.03.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок, в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю з дня смерті спадкодавця, належить спадкове майно, що залишилось після її смерті. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За даними технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] у господарстві спадкодавця є житловий будинок, 1952 року забудови, загальною площею - 47,70 кв.м., житловою площею - 24,70 кв.м., допоміжною (підсобною площею) - 23,00 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: погріб під частиною будівлі, бурякову яму, сарай-літню кухню, сарай-прибудову, сарай, гараж, убиральню, ворота з хвірткою, огорожу та колодязь питний. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов'язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості. Також слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року. Таким чином, спадкодавець після реєстрації житлового будинку в погосподарській книзі сільської ради набув право власності на даний будинок. Відповідно до висновку № 42 від 16.11.18 року, складеного спеціалістом з технічного нагляду за будівництвом будівель і споруд [PERSON] вбачається, що житловий будинок [ADDRESS], з відповідними господарськими будівлями та спорудами, зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Вказаний будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено висновком експерта з оцінки протипожежного стану об'єктів [PERSON] № 80 від 20.11.2018 року. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачем права власності на спадковий будинок, що залишився після смерті спадкодавця під час підготовчого судового засідання не встановлено. Визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1038,97грн. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved