Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та припинення стягування аліментів. В обґрунтування свої позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем вони перебували в шлюбі з 12 грудня 2011 року по 03 листопада 2015 року. [INFO] року народилась дитина - [PERSON], батьком якої, згідно діючого законодавства, був вказаний позивач. Згідно рішення Іванківського районного суду Київської області від 07 листопада 2016 року позивачу присуджено сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання дитини, [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини. Не вважаючи себе рідним (біологічним) батьком дитини, позивач 29 травня 2017 року звернувся до суду з позовом про оспорювання свого батьківства відносно цієї дитини та виключення даних про батька з актового запису про народження дитини. Рішення суду від 14 листопада 2017 року позов було задоволено. Вказане рішення відповідачем оскаржено не було і воно набрало законної сили - 25.11.2017 року. Станом на 01 квітня 2018 року за позивачем рахується заборгованість по несплаті аліментів на користь відповідача на утримання не його дитини - [PERSON] в розмірі 14 339,53 грн. (чотирнадцять тисяч триста тридцять дев'ять гривень п'ятдесят три копійки). Позивач вважає, що він не зобов'язаний сплачувати аліменти на користь чужої для нього людини (відповідача) на утримання не рідної для нього дитини, тому просить суд припинити стягувати аліменти з нього, [PERSON] та користь [PERSON] на утримання її дитини - дочки [PERSON], [INFO], що проводиться згідно рішення Іванківського районного суду Київської області від 07.11.2016 року по справі 366/2617/15-ц та звільнити його віл сплати заборгованості за аліментами згідно вищезазначеного рішення суду в розмірі 14 339 грн. 53 коп. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач звернувся до суду із заявою про підтримання позовних вимог в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про судове засідання була повідомлена вчасно, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву заяв та клопотань від [PERSON] до суду не надходило. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області та повідомлення Мар»янівської сільської ради Поліського району Київської області, [PERSON] [INFO], зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що відповідно до рішення Іванківського району Київської області від 03.11.2015 року шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено на вихованні матері - [PERSON] (а.с.3). Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Комплексний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що аліменти на утримання дитини підлягають сплаті тим з батьків, який проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як слідує з виконавчого листа № 366/2617/15-ц від 07.11.2016 року, виданого Іванківським районним судом Київської області в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] у справі про стягнення аліментів, - з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання їх дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, до її повноліття з моменту подання позовної заяви - 25.09.2015 року (а.с.4). Заборгованість по аліментам за період з 25.09.2015 року по квітень 2018 року становить 14339,53 грн. (чотирнадцять тисяч триста тридцять дев'ять гривень п'ятдесят три копійки) (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Як слідує з рішення Іванківського районного суду Київської області від 14.11.2017 року, яке набрало законної сили 25.11.2017 року, - виключено з актового запису № 07 про народження [PERSON] внесеного виконкомом Мар»янівської сілської ради Поліського району Київської області 23 грудня 2011 року, відомості про [PERSON], [INFO], як батька, стосовно доньки [PERSON] [INFO] (а.с.6-7). Крім того, відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред»явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Вирішуючи вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, яка виникла в період з 25 вересня 2015 року по квітень 2018 року, суд враховуючи вимоги ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України, приходить до висновку про часткове звільнення його від сплати аліментів, а саме: після набрання законної сили рішенням суду про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька, тобто з 25 листопада 2017 року. Враховуючи те, що на підставі рішення суду було виключено відомості про батька, тому існують підстави про припинення стягнення аліментів за виконавчим листом № 366/2617/15-ц від 07.11.2016 року, виданим Іванківським районним судом Київської області та який знаходиться на виконанні в Іванкіському МР ВДВС ГТУЮ в Київській області. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: з квитанції (а.с.13) позивач при подачі позову було сплачено судовий збір в сумі 1154,80 грн. (одна тисяча сто п'ятдесят чотири гривні вісімдесят копійок). Враховуючи вимоги п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розмірі задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено 1154,80 грн. (704,80 грн. - за вимогу майнового характеру та 450 грн. - за вимогу немайного характеру), тому враховуючи те, що позов задоволено частково, а позивач просить в своїх позовних вимогах судові витрати покласти на відповідача, - суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача 704,80 грн. за вимогу майнового характеру та 450 грн. - за вимогу немайнового характеру, а різницю суми, 254,80 грн. (704,80 грн. (судовий збір за вимогу немайногово характеру) - 450 грн. (сплачена сума позивачем) - компенсувати за рахунок держави. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 450 грн. Як вбачається з квитанції № 11 від 24.04.2018 року (а.с.10) [PERSON] поніс витрати за позов до суду та консультацію в розмірі 450 грн. (чотириста п'ятдесят гривень). Згідно з п.4 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Враховуючи вимоги ст.133 ЦПК України, суд вважає задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення судових витрат повністю. На підставі викладеного та

Outcome: partial