Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про визнання батьківства, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивач, який є громадянином Туреччини, у 2011 році приїхав у м. Вінниця у гості до товариша, який під час приїзду познайомив позивача з відповідачем. Під час знайомства сторін останні один одному сподобались, між ними виникли почуття, вони почали зустрічатись та підтримувати інтимні відносини. На протязі 2011-2015 років позивач періодично приїздив до відповідача. Через деякий час позивач дізнався, що відповідач вагітна. [INFO] у м. Вінниці відповідач народила хлопчика [PERSON]. Оскільки, сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому в актовому записі про народження дитини відомості про батька вказано за вказівкою матері згідно ч.1 ст.135 СК України. Позивач вважає хлопчика своїм сином, однак не може в повній мірі піклуватись про дитину, так як в свідоцтві про народження не вказаний батьком. Таким чином, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області до судового засідання не з'явилась, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у розгляді справи, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно актового запису про народження [PERSON], [INFO], №4607 від 25.11.2015 року, вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, у відомостях про матір значиться [PERSON], [INFO], громадянка України, місце проживання: [ADDRESS]; у відомостях про батька значиться [PERSON], громадянин України; підставою запису відомостей про батька стала заява матері згідно ч.1 ст.135 СК України №737-06.01-23 від 25.11.2015 року (а.с.23). Так, згідно ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Як вбачається з пояснень сторін в судовому засіданні народженню дитини [PERSON] передувало знайомство сторін у 2011 році, дружні відносини на протязі досить тривало часу, які переросли в більш близькі, інтимні відносини. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2016 року у даній справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої було доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України (а.с.72). Так, відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі висновків експертів (ч.2 ст.57 ЦПК України). Згідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України від 18.11.2016 року №713 [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком малолітнього [PERSON], [INFO], ймовірність даної події складає 99,99995251% (а.с.78-89). Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011року, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно ст.134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід визнати [PERSON], [INFO], громадянина Туреччини, батьком [PERSON], [INFO], народженого [PERSON]. Зобов'язати Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області внести зміни до актового запису про народження [PERSON], [INFO], №4607 від 25.11.2015 року, вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, зазначивши інформацію про батька: [PERSON], [INFO], громадянин Туреччини. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved