Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення розміру частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , який приходиться мені батьком. Я як спадкоємець першої черги звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак у зв`язку із тим, що спадкове майно, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований за покійним [PERSON] та відповідачем [PERSON] на праві спільної сумісної власності нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно та рекомендовано звернуться до суду для визначення частки майна померлого. На підставі зазначеного просить, визначити що спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] належала на праві власності Ѕ частка на житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та іншому співвласнику - [PERSON] , також належить Ѕ частка на даний житловий будинок; Також просить припини право спільної сумісної власності на дане спірне майно. Сторони в підготовче судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, разом з тим, до початку підготовчого судового розгляду від представника позивача надійшла заява про розгляд даної справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, а від представника відповідача до початку підготовчого судового засідання надійшла заява відповідно до якої позовні вимоги визнають, не заперечують щодо задоволення позову та просять провести розгляд справи у їх відсутності. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] на праві спільної сумісної власності на рівні з іншим співвласником [PERSON] належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності від 06 жовтня 2020 року (а.с. 13-16). Також встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, що належало спадкодавцю в тому числі на вище вказаний житловий будинок. Також встановлено, що позивачу як спадкоємцю майна [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на частку житлового будинку, що йому належала, оскільки відповідно до правовстановлюючих документів спірний будинок належав спадкодавцю та відповідачу на праві спільної сумісної власності без визначення часток кожного.(а.с. 11). Однак, оскільки у свідоцтві про право власності на нерухоме майно не були визначенні частки власників, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що вказане нерухоме майно належало [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, то кожен з них мав рівні частки у вказаному майні. За змістом ст.ст. 370, 372 ЦПК України у разі виділу або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на спірне домоволодіння становила Ѕ частина. Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до пункту 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 4.18. глави 10 цього ж Порядку вчинення нотаріальних дій якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Враховуючи, що позивач позбавлений можливості прийняти спадщину на частку майна спадкодавця, як співвласника [PERSON] , то Позивач має право захистити своє право на прийняття спадщини через суд в обраний ним спосіб шляхом пред`явлення позову, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 16, 368, 370, 372, 1226, 1268 ЦК України,

Outcome: approved