Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до військової частини [NUMBER] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський (далі - КЕВ м. Володимир-Волинський) про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії та зобов`язання поновлення на квартирному обліку. Позов обґрунтував тим, що проходив військову службу у Збройних Силах України. Загальна вислуга років на час його звільнення з військової служби становила 27 років 08 місяців 09 днів. Звільнений із військової служби він був на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] по особовому складу № 261 від 24 червня 2020 року згідно підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту. Крім цього зазначив, що за період служби і після звільнення він постійним чи службовим житлом не забезпечувався. Разом із членами сім`ї в кількості 4 осіб при військовій частині [NUMBER] був зарахований на квартирний облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання. Проте дізнався, що на підставі протоколу № 47 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] 30 листопада 2020 року та наказу командира військової частини № 360 від 18 грудня 2020 року його та членів його сім`ї було знято із вказаного обліку. Вважає дані рішення житлової комісії та командування військової частини незаконними, а тому просить суд їх скасувати та зобов`язати відповідача поновити його та членів його сім`ї: дружину [PERSON] , та дочок [PERSON] і [PERSON] на обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання при військовій частині [NUMBER] за тим же номером у списку станом на 30 листопада 2020 року із збереженням часу перебування на обліку. Ухвалою суду від 23 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до розгляду з викликом сторін. 09 квітня 2021 року від представника третьої особи надійшла заява щодо усунення недоліків позовної заяви з формальних підстав після відкриття провадження у справі. 15 квітня 2021 року через канцелярію суду надійшов відзив відповідача за змістом якого він позов заперечив. Представник відповідача вказав, що за ч.9 ст.12 Закону, військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Разом з тим, позивач звільнений з військової служби у запас згідно п.2 п.п «а» ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р.№2232-ХІІ, у зв`язку із закінченням строку контракту. Оскільки підставою для звільнення в запас позивача було припинення контракту про проходження військової служби, а не вік, стан здоров`я або скорочення штатів чи проведення інших організаційних заходів, - на момент звільнення позивача з військової служби були відсутні підстави для залишення його на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військовій частині, а тому дії відповідача щодо зняття позивача з квартирного обліку відповідно до протоколу житлової комісії військової частини [NUMBER] були правомірними. Ухвалою суду від 06 травня 2021 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху, визначено позивачу строк для усунення недоліків. 17 травня 2021 року позивачем подано до суду позовну заяву з усунутими ним недоліками, провадження у справі було поновлено, призначено судове засідання. 22 липня 2021 року в адресу суду надійшли пояснення третьої особи, за якими КЕВ м. Володимир-Волинський просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, аналогічних викладених у відзиві відповідача. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності на підставі наявних матеріалів справи, наполягав на задоволенні позову. Від представника відповідача та третьої особи через канцелярію також надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] проходив військову службу у Збройних Силах України. Звільнений з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку\~із закінченням\~строку контракту під час особливого періоду) пункту 2 частини 5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Даний факт у справі підтверджено копією витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 141 від 06 липня 2020 року. Цим же наказом підтверджено факти, що календарна вислуга років [PERSON] у Збройних Силах України становить 25 років 11 місяців 05 днів, пільгова - 01 рік 09 місяців 04 дні, загальна - 27 років 08 місяців 09 днів. Постійним або службовим житлом [PERSON] не забезпечувався. Із витягу з протоколу № 47 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] від 30 листопада 2020 року вбачається, що позивача [PERSON] зі складом сім`ї 4 особи, в тому числі: дружину [PERSON] та дві дочки: [PERSON] та [PERSON] , було вирішено зняти з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання при військовій частині [NUMBER] . Витягом з наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини [NUMBER] (по адміністративно-господарській діяльності) № 360 від 18 грудня 2020 року стверджується, що [PERSON] зі складом сім`ї 4 особи, в тому числі: дружину [PERSON] та дві дочки: [PERSON] та [PERSON] , було знято з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання при військовій частині [NUMBER] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Згідно з абзацом 1 частини першої статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом\~10цієї статті. На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Відповідно до пункту 24 цього Порядку, військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка діяла на час зняття позивача з квартирного обліку) було передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Пунктом 30 вищевказаного Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. При цьому, вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 р. (справа №683/2197/18), котрий відповідно до ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин. Більше того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» № 1357-IX від 30 березня 2021 року, який набрав чинності 23 квітня 2021 року, пункт 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» змінено та викладено у новій редакції. За даною нормою, військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла. На підставі ст.5 ЦК України, дана норма підлягає також застосуванню до спірних правовідносин. Пунктом 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК УРСР визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. Оскільки при зарахуванні [PERSON] на квартирний облік на отримання житла та перебування його на квартирному обліку порушень житловою комісією та позивачем допущено не було, під час проходження військової служби та на момент звільнення перебував на обліку для поліпшення житлових умов, календарна вислуга років у Збройних Силах України становить понад 20 років, підстави, визначені законом для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов відсутні, тому суд прийшов до висновку про протиправність дій відповідача про зняття позивача з квартирного обліку та про наявність правових підстав для задоволення позову. Оскільки суд прийшов до висновку про протиправність дій відповідача про зняття позивача з квартирного обліку, тому на думку суду з метою ефективного захисту порушеного права позивача необхідно скасувати протокол засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] № 47 від 30 листопада 2020 року в частині зняття підполковника [PERSON] , зі складом сім`ї 4 особи, з квартирного обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, як незаконного, а також зобов`язати відповідача поновити позивача на вказаному квартирному обліку осіб за тим же номером у списку. Судом встановлено, що позивач заявив дві вимоги немайнового характеру та при поданні позову не сплачував судовий збір, зазначивши, що відповідно до п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Посвідченням серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] є учасник бойових дій, а тому відповідно до наведеної норми звільнений від сплати судового збору під час судового розгляду цієї справи в усіх інстанціях. Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», на 01 січня 2021 року, тобто календарного року в якому подана позовна заява, прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2270 гривні. Таким чином, у 2021 році 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 908,00 гривні. Оскільки у позові заявлено дві вимоги немайнового характеру, котрі судом повністю задоволені, тому розмір судового збору становить (908,00 грн. х 2) 1816,00 гривень. Беручи до уваги, що розмір судового збору становить 1816,00 грн., позов задоволений повністю і позивач звільнений від сплати судових витрат, тому ці витрати слід стягнути із відповідача на користь держави.

Outcome: approved