Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про відшкодування шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він реалізуючи своє право в порядку статті 118 Земельного кодексу України в квітні 2013 року звернувсь до Білогородської ради Києво-Святошинського району Київської області з клопотанням та доданими до нього графічними матеріалами, стосовно права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки. У відповідь на своє клопотання він отримав рішення Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 351/27 від 29 травня 2013 року щодо залишення без задоволення клопотання. Постановою районного суду дане рішення скасовано та визнано протиправними дії сільської ради, зобов'язано останню вчинити дії. Таким чином, приймаючи незаконне рішення відповідач, як суб'єкт владних повноважень, заподіяв йому матеріальної шкоди тобто збитки, які він повинен був зробити для відновлення свого порушеного права, сплативши за надання правової допомоги. Просив суд стягнути з Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на його користь матеріальну шкоду в розмірі 20 000 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд задоволити позов в повному обсязі. У судове засідання представник Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В силу ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. При розгляді справи судом встановлено, що у квітні 2013 року [PERSON] звернувсь до Білогородської ради Києво-Святошинського району Київської області з клопотанням та доданими до нього графічними матеріалами, стосовно права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки. У своєму клопотанні позивач просив визначити та виділити йому земельну ділянку без її погодження, орієнтовною площею до 0,25 га в межах с. Білогородка з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням двадцять першої другої сесії шостого скликання № 351/27 від 29 травня 2013 року Білогородська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області розглянувши звернення громадянина України [PERSON] про виділення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в межах села Білогородка,

Outcome: dismissed