Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] «Про стягнення боргу». В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, 01.02.2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 22 000 (двадцять дві тисячі) доларів США 00 центів, які відповідач зобов'язувався повернути до 31.12.2017 року, що підтверджується розпискою. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Таким чином, вищевказана розписка між Позивачем та Відповідачем від 01.02.2014 року, є письмовим доказом, що обгрунтовує вищевикладені обставини. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст. 610 ЦК України, несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. У цьому разі, відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України: «Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу». Тобто, Відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ч. З ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до умов наданої Відповідачем мені розписки валютою зобов'язання є еквівалент доларів США, а отже зобов'язання повинно бути виконано саме у гривневому еквіваленті. Відповідач до моменту подачі позову, а саме до 18.07.2018 року добровільно борг не повернув, тому позивач змушений в такому випадку звернутись до суду для захисту своїх порушених прав. Позивач в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив суд розглядати справу у його відсутність , на задоволенні позову наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив суд розглядати справу у його відсутність не заперечував проти задоволення позвоних вимог. Суд розглядає справу відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом було встановлено, що 01.02.2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 22 000 (двадцять дві тисячі) доларів США 00 центів, які відповідач зобов'язувався повернути до 31.12.2017 року, що підтверджується його власноручною розпискою. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Таким чином, вищевказана розписка між Позивачем та Відповідачем від 01.02.2014 року, є письмовим доказом, що обгрунтовує вищевикладені обставини. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст. 610 ЦК України, несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. У цьому разі, відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України: «якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу», тобто відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ч. З ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до умов наданої відповідачем розписки валютою зобов'язання є еквівалент доларів США, а отже зобов'язання повинно бути виконано саме у гривневому еквіваленті. Відповідач до моменту подачі позову, а саме до 18.07.2018 року добровільно борг не повернув. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ч. 2 ЦК України ..на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності з неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином , беручи до уваги вищевказане , той факт що відповідач до цього часу не повернув суму боргу за розписками , а також , що відповідач не заперечує проти задоволення позову , таким чином розов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved