Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить виключити відомості про батьківство [PERSON], [INFO], уродженця м. Хуст Закарпатської області з актового запису № 189 від 22 травня 2010 року, складеного Хустським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про народження [PERSON], [INFO]. У позові посилається на те, що 17 квітня 2010 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі РАЦСу Хустського РУЮ за актовим записом № 43. У шлюбі у них народилася одна дитина - донька [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачкою [PERSON] був укладений шляхом обману його з боку відповідачки, яка стверджувала, що дитина, якою вона була вагітна на час укладення шлюбу зачата від нього. У зв'язку з цим він уклав шлюб з відповідачкою та був записаний батьком народженої дитини [PERSON] при реєстрації народження дитини. 26 грудня 2017 року рішенням Хустського районного суду шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] розірваний. 22 лютого 2018 року після розірвання шлюбу, він вирішив перевірити своє батьківство і уклав договір з ТзОВ «Медикал Геномикс», якими було проведено молекулярно-біологічне дослідження щодо підтвердження його біологічного батьківства дитини [PERSON] Згідно експертного висновку про біологічне батьківство №МС18-42442/С1Н від 22.02.2018 року, проведеного ТзОВ «Медикал Геномикс», біологічне батьківство батька [PERSON] відносно дитини [PERSON] виключається і вірогідність біологічного батьківства рівняється 0%. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. До суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник відповідачки [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його з відповідачкою відсутності, не заперечують стосовно задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 211, 247 ЦПК України, з урахуванням заяв учасників процесу про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилося. Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідачка визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. У зв'язку з визнанням відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 грн. ( 704,80 грн. х 50%).

Outcome: approved