Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в обґрунтування якого зазначив, що з 09 грудня 2010 року, перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Виконавчим комітетом Суходільської міської ради Луганської області, актовий запис № 99. Від шлюбу дітей не мають. Позивач в своїй заяві зазначив, що сімейне життя з відповідачем не склалося в звязку з тим, що сімя розпалась із-за постійних сварок та відсутності взаємопорозуміння між ними. На протязі останнього часу вони не мешкають як одна сімя. Шлюб фактично розпався. Шлюбні обовязки з давнього часу не виконуються як позивачем так і відповідачем. Внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу стало суперечить інтересам позивача. Примирення з відповідачем вважає неможливим, просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, а також позивач просить суд стягнути на його користь судові витрати понесені ним при подачі позову до суду у розмірі 704 (сімсот чотири) грн., 80 коп. Сторони у судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, строк для примирення просить не надавати, відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог (а.с.33, 45). Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серії І-ЕД № 242367 від 18 червня 2018 року, між позивачем та відповідачем, Виконавчим комітетом Суходільської міської ради Луганської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 99 (а.с.3). В своєму позові позивач зазначив, що сімейне життя з відповідачем не склалося в звязку з тим, що сімя розпалась із-за постійних сварок та відсутності взаємопорозуміння між ними. На протязі останнього часу вони не мешкають як одна сімя. Шлюб фактично розпався. Шлюбні обовязки з давнього часу не виконуються як позивачем так і відповідачем. Внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу стало суперечить інтересам позивача. Примирення з відповідачем вважає неможливим. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотань про зміну прізвища до суду не надходило. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved