Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до Обухівського міськрайоного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області, в якій просив суд зняти арешт, накладений на підставі постанови Державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції від 27.01.2004 (лист № 731 від 27.01.2004) та зареєстрований 05.10.2004 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №1352812 реєстратором Обухівської районної державної нотаріальної контори, додаткові дані: архівний номер: 6693888КІЕV478, Архівна дата: 27.01.2004, дата виникнення: 27.01.2004, № реєстра: 1680, внутр. ЗD01063С22F544313А31, коментарій: Обухів ДНК, на усе нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON], та [PERSON]. Позовні вимоги мотивує тим, що Обухівським районним судом розглянуто цивільну справу №2-757-03 за позовом Обухівського водопровідно-каналізаційного підприємства до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 163 гри. 42 коп. та ухвалено рішення про задоволення позовних вимог. За виданим виконавчим листом відділом ДВС Обухівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження та в процесі примусового виконання рішення суду постановою державного виконавця відділу ДВС Обухівського РУЮ від 27.01.2004 накладено арешт на все майно, що належало [PERSON]. У подальшому, 05.10.2004 реєстратором Обухівської районної державної нотаріальної контори внесені відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про арешт всього майна за адресою: [ADDRESS], співвласниками якої є [PERSON], та [PERSON]. Позивач звертався до відповідача з проханням про зняття арешту з майна в зв'язку з погашенням заборгованості в повному обсязі, йому було рекомендовано звернутись для вирішення даного питання до суду, оскільки виконавче провадження в межах якого і було накладено арешт, на даний час знищене. З огляду на викладені обставини просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 06.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено відкрите судове засідання за загальними правилами позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 02.07. 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити і розглядати справу без його участі. Відповідач, Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області, в судове засіданння свого представника не направив, відзиву на позовну заяву не надав, але надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив розглядати справу у відсутності представника відповідача, повідомив, що на даний час у відділі ДВС будь-які документи відсутні, виконавче провадження знищено. Представник третьої особи, Обухівське водопровідно-каналізаційне підприємство «Обухівводоканал», в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, про розгляд справ без участі представника третьої особи та просив припинити обтяження у виді накладення арешту на підставі постанови від 27.01.2004 року, винесеної ДВС Обухівського районного управління юстиції від 27.01.2004 року в Київській області на нерухоме майно для подальшої можливості вільно користуватися, володіти та розпоряджатися ним. В судовое засідання треті особи, [PERSON] та [PERSON], не з'явились, заяв, клопотань та пояснень до суду не подали, про причини неявки суд не повідомили, хоч про розгляд справи повідомлялялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах кожному, що підтверджується, свідоцтвом про право власності на житло. Згідно довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на все нерухоме майно [PERSON], в тому числі на квартиру [ADDRESS], накладено обтяження, тип обтяження: арешт, реєстраційний номер обтяження :1352812, зареєстровано: 05.10.2004 року Обухівською районною державною нотаріальною конторою на підставі листа № 731 від 27.01.2004 року Державної виконавчої служби Обухівського РУЮ. Відповідно до довідки виданої КП «Обухівводоканал» від 14.05.2018 року у [PERSON] станом на 01.05.2018 року заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення немає. Обухівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відмовлено у знятті арешту з всього майна позивача [PERSON] у зв'язку з тим, що станом на 28.05.2018 року відомості про накладення арешту на майно [PERSON] у відділі відсутні, оскільки матеріали виконавчих проваджень зберігаються не більше трьох років після чого знищуються та рекомендовано звернутись для вирішення питання про звільнення майна з-під арешту до суду. Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свободє попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. В рішенні по справі «Onerylidiz проти Туреччини» Європейський суд висловився наступним чином: «Справжнє, ефективне здійснення права, що охороняється цією нормою, не залежить від одного обовязку держави не втручатися і може вимагати забезпечення позитивних заходів щодо захисту, особливо, якщо існує позитивний звязок між заходами, здійснення яких заявник вправі очікувати від державних органів, і ефективним користуванням його майном…» В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. В порушення вказаних вимог закону, при закінченні виконавчого провадження, арешт і заборона відчуження, накладений на майно боржника [PERSON] державним виконавцем не знято. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, арешт накладений квартиру [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], порушує можливості реалізації позивачем своїх прав власності на вищезазначене нерухоме майно та унеможливлює як власнику майна вільно володіти ним, користуватися та розпоряджатися, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту, так як у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не можє, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

Outcome: approved