Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до відповідача про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, відшкодування моральної шкоди. В поданій до суду заяві посилався на те, що з 19.06.2017 року по 01.02.2018 року року працював в ТОВ«УПС Діамент» на посаді помічника бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ четвертого розряду, звільнений за угодою сторін. В день звільнення відповідачем не здійснено повний розрахунок, не виплачено заробітну плату та компенсацію за невикористані відпустки. Тому просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 12 712 грн. 96 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 3 993 грн. 60 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а також 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою від 02 квітня 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Витребувано у відповідача довідку про розмір середньої заробітної плати відповідача, нарахованих, але не сплачених при звільненні сум. Відповідач ТОВ«УПС Діамент» відзив на позовну заяву не подав та не виконав вимоги ухвали про витребування доказів.. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], перебував з відповідачем в трудових відносинах, згідно з наказом №01/02-К-2 від 01.02.2018 року звільнений з посади помічника бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ четвертого розряду 01.02.2018 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною 2,4 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних обов»язків. Відповідачем до суду відзив на позовну заяву, докази чи будь-які письмові пояснення не подавалися. Враховуючи вищевикладене та враховуючи, що відповідачем заперечень щодо наданих позивачем розрахунків та інших розрахунків до матеріалів справи не подано, суд приймає відповідні розрахунки до уваги. Як встановлено судом, відповідачем в день звільнення розрахунок з позивачем проведено не було. Заборгованість з нарахованої, але не виплаченої на користь позивача заробітної плати за грудень 2017 року складає 3 993, 60 грн., за січень 2018 року - 3 993, 60 грн. та за лютий 2018 року - 4 725,76 грн., а всього 12 712 грн. 96 коп. Компенсація щодо невикористаної відпустки становить 3 993 грн. 60 коп. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок заборгованості по заробітній платі 12 712 грн. 96 коп., а також компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 3 993 грн. 60 коп. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у встановлені законодавством строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки з позивачем повного розрахунку відповідачем проведено не було, періодом затримки розрахунку при звільненні є період з 01 лютого 2018 року (день звільнення) по день розгляду справи судом 15 червня 2018 року, тобто 4 місяців 15 днів. Розмір середнього заробітку судом вираховується за наступним розрахунком. Як вбачається з довідки ТОВ«УПС Діамент», заробітна плата позивача за два місяці складає -7 987,20 грн. Відповідно, середньомісячний заробіток складає: 7 987,20 грн. /2= 3993,60 грн. Середньоденний заробіток складає 181,52 грн. Таким чином, середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні становить: 3993,60 грн. х 4 міс . = 15 974,40 грн. + 181,52 грн. х 15= 2 722, 80 грн., а всього 18 697,20 грн. Тому з відповідача ТОВ «УПСК Діамент» на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 18 697,20 грн. позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власником або уповноваженим ним органом моральна шкода відшкодовується працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки під час розгляду справи встановлено порушення відповідачем законних прав позивача [PERSON], що призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та необхідності стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі у розмірі 12 712, 96., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 3 993 грн. 60 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 18 697,20 грн., на відшкодування моральної шкоди 5000 грн., всього - 40 403 грн. 76 коп. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. З відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 409,60 грн відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved