Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, треті особи: Міськрайонне управління у Кременчуцькому районні та мм. Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, [PERSON] , про визначення розміру часток співвласників земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначає, що разом з [PERSON] звернувся з заявою до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5310436100:08:002:0164. Однак рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Гарник С.Ю. відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки виявлені розбіжності в державному акті та відомостях у Державному земельному кадастрі, а саме: у реєстрі ДЗК вказано, що земельна ділянка належить [PERSON] із зазначенням частки у спільній власності 1 та [PERSON] із зазначенням частки у спільній власності теж 1. А у державному акті зазначено, що [PERSON] є власником 820 кв.м. Просить визначити, що частка [PERSON] у праві спільної власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5310436100:08:002:0164, загальною площею 0,1 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , складає 9/50 частин, а частка [PERSON] 41/50. Позивач [PERSON] просить розглянути справу без його участі. На задоволенні позову наполягає, про що надав письмову заяву. Представник відповідача виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не з`явився, просять розглянути справу без їх участі. Третя особа [PERSON] просить розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи Міськрайонного управління у Кременчуцькому районні та мм. Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у судове засідання не з`явився. Керівництво про дату розгляду справи повідомлялось належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 16.10.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Харитоновою А.В., [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар 9/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №038662 [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS] . [PERSON] належить 820 кв.м., а [PERSON] 180 кв.м. вказаної земельної ділянки. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Гарник С.Ю. відмовлено [PERSON] , [PERSON] у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки виявлені розбіжності в державному акті та відомостях у Державному земельному кадастрі, а саме: у реєстрі ДЗК вказано, що земельна ділянка належить [PERSON] із зазначенням частки у спільній власності 1 та [PERSON] із зазначенням частки у спільній власності теж 1. А у державному акті зазначено, що [PERSON] є власником 820 кв.м. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною 1 ст. 357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2 ст. 370 цього Кодексу у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласника у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Частиною 4 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі або споруди. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що позивач на підставі договору дарування набув право власності на 9/50 частин домоволодіння, відповідно до положень чинного законодавства до нього перейшло й право власності на земельну ділянку, на якій розташована вказана частка домоволодіння. Отже, суд вважає, що частки [PERSON] та [PERSON] у праві власності на земельну ділянку відповідають їх частці у спільній частковій власності на житловий будинок, через що заявлені вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому, суд враховує, що порушення законних прав та інтересів сторін не відбудеться. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved