Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу за Договором позики від 30.05.2014 року. В обґрунтування позову зазначив, що 30.05.2014 року між ним та відповідачем був укладений договір позики-застави на суму 15000 грн. строком до 30.08.2014 р. Згідно умов договору позивач передав відповідачу гроші в сумі 15000 грн., зі сплатою процентів за користування в розмірі 10% за кожний місяць використання по день повернення позики при їх несвоєчасної сплати. Відповідач свої зобовязання за договором не виконав, не повернувши позивачу борг. Загальний розмір не виконаних відповідачем зобовязань за договором складає 170880 гривні, яка складає з суми займу у розмірі 15\~000 гривень, процентів у розмірі 58500,00 гривень, інфляційних 13830,00 гривень, три відсотки річних 1350,00 гривень, та пені у розмірі 82200,00 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився в позовній заяві просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про час і дату судового засідання, але до суду не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, тому суд за клопотанням позивача ухвалив по справі заочне рішення. Суд перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що 30 травня 2014 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], було укладено договір позики застави. Предметом даного договору позики є позика грошових коштів у розмірі 15\~000 гривень. Згідно п.1.2 вказаного договору позичальник сплачує позикодавцю відсотки у розмірі 8% від суми займу за кожний місяць користування позикою до дня повернення позики, при несплаті відсотків у встановлений строк, вони підлягають щомісячній сплаті у розмірі 10% від суми боргу, при цьому в даному випадку сума відсотків щомісяця плюсується до суми боргу та відсотки нараховуються на загальну суму боргу. (а.с. 4). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти у такій самій сумі) в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Пунктом 1.1 Договору від 30.05.2014 року строк повернення суми позики встановлений до 30.08.2014 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України - договір є обовязковим для виконання сторонами. Умовами ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Умовами ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник повинен сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом чи іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином заборгованість Відповідача перед Позивачем по договору позики-застави становить 170880 гривень, яка складається з наступного: 15000 гривень - заборгованість за кредитом; 58500 гривень заборгованість по відсоткам; 13830 гривень інфляційні; 1350 гривень - 3% річних; 82200 гривень заборгованість по сплаті пені за прострочення зобовязання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь держави з Відповідача підлягає стягненню 1708,80 гривень у відшкодування судового збору.

Outcome: approved