Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та просив стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 6778,47 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 22.06.20018 року, еквівалентно 178310,12 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.05.2016 року позивач надав відповідачу кошти в сумі 6400,00 доларів США, відповідно до наданої ним письмової розписки та зобов'язався повернути дані кошти до 01.07.2016 року. Однак, у визначений термін суму грошових коштів відповідач не повернув. Строк прострочення виконання грошового зобов'язання становить 720 календарних днів, тому відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач має право на отримання 3% річних від простроченої суми, яка становить 378,47 доларів США. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання взятого на себе зобовязання щодо повернення боргу, позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, однак надав суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутність, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 10.05.2016 року позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] кошти в сумі 6400,00 доларів США, та останній зобов'язався повернути дані кошти до 01.07.2016 року, про що надав відповідну розписку (а.с. 22). Однак відповідач на вимогу позивача не повернув отримані у позику грошові кошти та ухиляється від виконання свого зобовязання. На неодноразові нагадування з боку позивача, відповідач ніяк не реагує, чим завдає позивачу збитків. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно з яким сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Таким чином, сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору позики щодо його предмету, порядку і строку виконання і даний договір відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України. Згідно зі ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передачу йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановленні договором. Оригінал розписки від 10.05.2016 року знаходиться в матеріалах справи (а.с.22), тому наявність даної розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем [PERSON] умов договору позики та порушення вимог ст. 1049 ЦК України. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. У визначений термін суму грошових коштів відповідач не повернув, строк прострочення виконання грошового зобов'язання становить 720 календарних днів, тому відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач має право на отримання 3% річних від простроченої суми, яка становить 378,47 доларів США. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року та згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за нормативною вартістю на всій території є грошова одиниця України - гривня. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ. Тому, на підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики в розмірі 6400,00 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 22.06.20018 року, еквівалентно 168354,33 грн., та 3% річних 378,47 доларів США, що еквівалентно 9955,79 грн. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі як такі, що знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1783,10 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved