Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності, в якому просить суд визнати за ним, [PERSON], право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26 вересня 2001 року в м. Одесі на Одеській Універсальній Біржі «Вітязь» був укладений в письмовій формі договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2001-073М, згідно якого [PERSON] придбав у [PERSON] належну йому квартиру на підставі купівлі-продажу нерухомого майна №173/99 від 02 березня 1999 року, зареєстрованого КП «Одеським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» за № 364, стр. 107, кн. 280 пр. 03 березня 1999 року. Вищезазначена квартира розташована за адресою: [ADDRESS] та складається з: кухні - 1; житлових кімнат - 2,3; санвузла - 4. Загальною площею - 32,4 кв.м., житловою площею - 20,2 кв.м. Після покупки спірної квартири позивач у встановленому в законом порядку зареєстрував договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2001-073М від 26 вересня 2001 року в КП «Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» за №395 пр.-стр. 100, р. №364 від 19 жовтня 2001 році. 14 листопада 2001 року позивач звернувся до ВАТ «ОДЕСАГАЗ» та уклав договір на отримання послуг для населення по газифікації належної мені квартири (копія договору додається). Також 22 листопада 2001 року між позивачем та ЖКУ « 74» був укладений договір власника квартири багатоквартирного будинку про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Також позивач уклав угоду з ОАО «Одесаобленерго» на електропостачання належної йому квартири та 11 січня 2007 року вищезазначений договір був переукладений відповідно до умов про користування електричною енергією. В 2008 році у позивача виникла необхідність повністю реалізувати своє право власності, але оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2001-073М від 26 вересня 2001 року не був нотаріально посвідчений, він звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та 17 березня 2008 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені в повному обсязі, рішення суду набрало законної сили 28 березня 2008 року. Відповідно до наданої довідки №1114 від 03 квітня 2014 року про склад сім'ї позивач є основним наймачем квартири [ADDRESS]. Також позивач в своєму позові посилається на те, що його квартира розташована на першому поверсі та під нею розташовані підвальні приміщення, які можливо було придбати та використовувати як складські приміщення, а також взяти в оренду прилеглу земельну ділянку для обслуговування нежитлових приміщень, та 15 травня 2007 року між [PERSON] та Територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради був укладений договір купівлі-продажу № 107 посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу [PERSON] на придбання індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежитлових підвальних приміщень № 501, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та в цілому складаються з нежилих приміщень підвалу, загальною площею - 43,4 кв.м. та знаходиться безпосередньо під квартирою позивача. Крім того 16 жовтня 2007 року між позивачем та Одеською міською радою в особі начальника Одеського міського управління земельних ресурсів було укладено договір № 4715 на дольову участь у землекористувачів загальною площею 28,13 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], для експлуатації та обслуговування складських приміщень. З моменту укладення договорів позивач повністю сплачую всі комунальні послуги та несе всі витрати по утриманню квартири, складського приміщення та виділеної земельної ділянки. На теперішній час у позивач виникла необхідність розпорядитись належною йому на підставі договору купівлі-продажу квартири, та він звернувся до нотаріуса для підготовки правочину купівлі-продажу, та отримав перелік документів для вчинення нотаріальних дій. При збиранні документів позивачем було виявлено, що договір купівлі-продажу від 26 вересня 2001 року посвідчений на Одеській універсальній біржі «Вітязь» № 2001-073М, згідно якого позивач є власником зазначеної квартири та технічний паспорт та вказану квартиру при неодноразовому переїзді загубились та все спроби відшукати загублені документи не призвели до позитивного результату. В березні 2014 року позивач звернувся до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради з запитом, та отримав відповідь від 31 березня 2014 року № 438009.67, з якої вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року право власності на квартиру під [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2001-073М, зареєстрованого в філії Малиновського районна Одеської Універсальної Біржі «Вітязь» 26 вересня 2001 року. Дата реєстрацій в КП «МБТІ та РОН» від 19 жовтня 2001 року (книга 395 пр, стр. 100, р. №364). Оскільки відсутність оригіналів зазначених документів, які необхідні для вчинення угоди купівлі-продажу в наступний час унеможливлюють здійснити правочин з відчуження належного позивачу нерухомого майна, тому він вимушений звернутись до суду з наведеним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи Реєстраційної служби ОМУЮ - Морозова О.С. в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій зазначила, що оскільки з тексту позовної заяви вбачається, що позивач не заявляє окремих вимог до реєстраційної служби ОМУЮ, тому правових підстав для заперечення в задоволені позовної заяви у реєстраційної служби ОМУЮ не має. Крім того, представнику третьої особи в своїй заяві просила розглянути справу за її відсутності. Згідно п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу № 2001-073М від 26 вересня 2001 року який був укладений на Одеській Універсальній Біржі «Вітязь» [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS], який зареєстрований в КП «Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» за від 19 жовтня 2001році за №395 пр, стр. 100, р. №364. Згідно технічного паспорту від 07 квітня 2014 року вищезазначена квартира розташована за адресою: [ADDRESS] та складається з: 1 - кухня площею7,3 кв.м.; 2- житлова площею - 12,1 кв.м., 3- житлова площею - 8,1 кв.м., 4 - санвузол - площею 4,9 кв.м. Загальною площею - 32,4 кв.м., житловою площею - 20,2 кв.м. 14 листопада 2001 року між [PERSON] та ВАТ «ОДЕСАГАЗ» був укладений договір на отримання послуг для населення по газифікації належної йому квартири (копія договору додається). 22 листопада 2001 року між позивачем та ЖКУ « 74» був укладений договір власника квартири багатоквартирного будинку про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Також позивач уклав угоду з ОАО «Одесаобленерго» на електропостачання належної йому квартири та 11 січня 2007 року вищезазначений договір був переукладений відповідно до умов про користування електричною енергією. В 2008 році у позивача виникла необхідність повністю реалізувати своє право власності, але оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2001-073М від 26 вересня 2001 року не був нотаріально посвідчений, він звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом про визнання договору купівлі продажу дійсним та 17 березня 2008 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені в повному обсязі, рішення суду набрало законної сили 28 березня 2008 року. Відповідно до довідки №1114 від 03 квітня 2014 року про склад сім*ї, виданої КП «ЖКС «Хмельницький», дільниця № 3 [PERSON] є основним наймачем квартири [ADDRESS]. 15 травня 2007 року між [PERSON] та Територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради був укладений договір купівлі-продажу № 107 посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу [PERSON] на придбання індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежитлових підвальних приміщень № 501, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та які в цілому складаються з нежилих приміщень підвалу, загальною площею - 43,4 кв.м. та знаходиться безпосередньо під квартирою [PERSON] 16 жовтня 2007 року між [PERSON] та Одеською міською радою в особі начальника Одеського міського управління земельних ресурсів було укладено договір № 4715 на дольову участь у землекористувачів загальною площею 28,13 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], для експлуатації та обслуговування складських приміщень. Судом встановлено, що з моменту укладення договорів позивач повністю сплачує всі комунальні послуги та несе всі витрати по утриманню квартири, складського приміщення та виділеної земельної ділянки. В березні 2014 року позивач звернувся до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради з запитом, та отримав відповідь від 31 березня 2014 року № 438009.67, з якої вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року право власності на квартиру під [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2001-073М, зареєстрованого в філії Малиновського районна Одеської Універсальної Біржі «Вітязь» 26 вересня 2001 року. Дата реєстрацій в КП «МБТІ та РОН» 19 жовтня 2001 року (книга 395 пр, стр. 100, р. №364). У відповідності до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. На думку суду визнання права - спосіб захисту, який застосовується у випадку наявності спору між суб'єктами цивільного права з приводу наявності чи відсутності правовідносин між ними, і відповідно наявності чи відсутності цивільного права та цивільного обов'язку. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як встановлено матеріалами справи позивач довів суду факт невизнання чи оспорювання його права на нерухоме майно, що знаходиться у його власності, а саме неможливість розпорядитись належним йому нерухомим майном через відсутність оригіналу купівлі-продажу від 26 березня 2001 року, що унеможливлює подальшу реєстрацію відчуження нерухомого майна. Відповідно до частини 1 статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь і справі, не підлягають доказуванню. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа який засвідчує його право власності. Згідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року № 20/5 для відчуження об'єктів нерухомого майна, власниками майна повинно бути надано нотаріусу оригінал документу, який посвідчує право власності на нерухоме майно. Відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно унеможливлює вчення правочину щодо відчуження об'єкту нерухомого майна. Судом встановлено, що з 2001 року по наступний час позивач на законних підставах володіє та користується належним йому нерухомим майном (саме спірною квартирою), тому суд приходить до висновку що позов є законним та обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року № 20/5 для відсудження об'єктів нерухомого майна, власниками майна повинно бути надано нотаріусу оригінал документу, який посвідчує право власності на нерухоме майно. Відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно унеможливлює вчення правочину щодо відчуження об'єкту нерухомого майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved