Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що через оголошення у пресі він дізнався про існування організації, яка надає кредит на будь-які потреби на вигідних для нього умовах, без довідки про доходи. 30.10.2013р. він звернувся до відповідача з метою отримати кредит та від консультанта отримав інформацію про можливість отримання кредиту строком на 240 місяців в сумі, яка була йому необхідна, але для цього потрібно було укласти декілька договорів. Як йому було роз'яснено, суму кредиту він отримає через декілька днів після укладення договорів. З метою отримання кредиту, 30.10.2013р. він уклав з відповідачами наступні договори: № 240-577 з ТОВ «Гарант плюс інформ» про сплату товариству 1750 грн.; № 240-577 з ТОВ «Гарант плюс» про отримання кредиту в сумі 50000 грн.; № 240-578 з ТОВ «Гарант плюс інформ» про сплату 3500 грн.; № 240-578 з ТОВ «Гарант плюс» про отримання кредиту в сумі 100 000 грн.; № 240-579 з ТОВ «Гарант плюс» про отримання кредиту в сумі 100 000 грн. На виконання зазначених договорів, укладених з відповідачем ТОВ «Гарант плюс інформ», в день підписання договорів він сплатив інформаційно-консультативні послуги загалом в розмірі 8750 грн. До теперішнього часу він не отримав будь-яких грошей від відповідача, вважає, що умови договорів є несправедливими, відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є недійсними, тому просив визнати їх нікчемними, застосувати до них наслідки недійсності нікчемних правочинів та стягнути з відповідача ТОВ «Гарант плюс інформ» на його користь сплачену суму в розмірі 8750 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позов по вищевказаним підставам, наполягав на його задоволенні та пояснив, що уклав із відповідачем ТОВ «Гарант плюс інформ» договори щодо надання інформаційно-консультативних послуг, за якими сплатив загалом 8750 грн., за двома договорами по 3500 грн. про надання кредиту по 100 000 грн. та 1750 грн. за надання кредиту в сумі 50 000 грн. Проте квитанції збереглися у нього лише про сплату інформаційно-консультаційних послуг в розмірі 3500 грн. та 1750 грн. Після укладення зазначених договорів, ним було підписані акти прийому-передачі виконаних робіт. Після укладення договорів про надання інформаційно-консультативних послуг ним було укладено договори з ТОВ «Гарант плюс» про надання кредиту в сумі 100 000 грн., ще про надання кредиту в сумі 100 000 гр. та про надання кредиту в сумі 50 000 грн. За умовами зазначених договорів він повинен був сплачувати щомісячно деякі суми, проте їх не платив в зв'язку із тим, що сам кредит він не отримав. Також, у нього немає договору про надання кредиту на суму 100 000 грн. Вважає що діяльність відповідачів є незаконною, тому договори, укладені з ними є нікчемними, а суми, сплачені за ними підлягають поверненню. Наполягав на задоволенні позову. Не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Представники відповідачів ТОВ «Гарант-плюс-інформ» та ТОВ «Гарант-плюс» у судове засідання неодноразово не з'явилися. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, у відповідності до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності нез'явившихся представників відповідачів ТОВ «Гарант-плюс- інформ» та ТОВ «Гарант-плюс» у заочному порядку на підставі наявних доказів. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, у судовому засіданні встановлено, що 30.10.2013р. між позивачем та відповідачем ТОВ «Гарант-плюс-інформ» було укладено договір № 240577. Відповідно до Розділу 1 договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання за обумовлену плату надати інформаційні, консультаційні та роз'яснювальні послуги з питань виконання умов та порядку діяльності «Гарант-плюс»; оформити Договір № 240577 від 30.10.2013р. та Додаток до нього між Замовником та ТОВ «Гарант-плюс». Відповідно до Розділу 2 договору вартість плати за надання послуг становить 3,5% від вартості Товару, зазначеного в Додатку №1 до Договору № 240577 від 30.10.2013р. і складає 1750 грн. Відповідно до п.5.2 Договору він набуває юридичної сили з моменту підписання його Сторонами та діє до підписання сторонами акту прийому-передачі наданих послуг. Згідно квитанції від 30.10.2013р. позивачем було сплачено 1750 грн. за інформаційно-консультативні послуги відповідно до договору № 240577. 31.10.2013р. між позивачем та відповідачем ТОВ «Гарант-плюс-інформ» було підписано акт прийому-передачі наданих послуг до Договору № 240577 від 30.10.2013р. 30.10.2013р. між позивачем та відповідачем ТОВ «Гарант-плюс» було укладено договір № 240577. Відповідно до Розділу 1 Договору його предметом є надання Виконавцем послуг спрямованих на придбання Замовником Товару, зазначеному в даному Договорі і на Умовах та порядку діяльності «Гарант-плюс» - Додаток №1, який є невід'ємною частиною даного Договору. Вартість Товару становить 50000 грн. Назва Товару - нерухомість. Строк виконання зобов'язань - 240 місяців. Відповідно до п.2.1.1. Договору позивач був зобов'язаний своєчасно, з 1 по 20 число кожного місяця виконувати обов'язки по сплаті Щомісячного платежу, в сумі 358,34 грн., який складається з Чистого платежу 208,34 грн., Адміністративних витрат 150 грн. Відповідно до п.3.1 Договору він набуває чинності по закінченню одноденного терміну з моменту його підписання та діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов'язань. 30.10.2013р. між позивачем та відповідачем ТОВ «Гарант-плюс-інформ» було укладено договір № 240-578. Відповідно до Розділу 1 договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання за обумовлену плату надати інформаційні, консультаційні та роз'яснювальні послуги з питань виконання умов та порядку діяльності «Гарант-плюс»; оформити Договір № 120-578 від 30.10.2013р. та Додаток до нього між Замовником та ТОВ «Гарант-плюс». Відповідно до Розділу 2 договору вартість плати за надання послуг становить 3,5% від вартості Товару, зазначеного в Додатку №1 до Договору № 240-578 від 30.10.2013р. і складає 3500 грн. Відповідно до п.5.2 Договору він набуває юридичної сили з моменту підписання його Сторонами та діє до підписання сторонами акту прийому-передачі наданих послуг. Згідно квитанції № 10921137 від 30.10.2013р. позивачем було сплачено 3500 грн. за інформаційно-консультативні послуги відповідно до договору № 240578. 31.10.2013р. між позивачем та відповідачем ТОВ «Гарант-плюс-інформ» було підписано акт прийому-передачі наданих послуг до Договору № 240-578 від 30.10.2013р. 30.10.2013р. між позивачем та відповідачем ТОВ «Гарант-плюс» було укладено договір № 240579. Відповідно до Розділу 1 Договору його предметом є надання Виконавцем послуг спрямованих на придбання Замовником Товару, зазначеному в даному Договорі і на Умовах та порядку діяльності «Гарант-плюс» - Додаток №1, який є невід'ємною частиною даного Договору. Вартість Товару становить 100 000 грн. Назва Товару - нерухомість. Строк виконання зобов'язань - 240 місяців. Відповідно до п.2.1.1. Договору позивач був зобов'язаний своєчасно, з 1 по 20 число кожного місяця виконувати обов'язки по сплаті Щомісячного платежу, в сумі 716,67 грн., який складається з Чистого платежу 416,67 грн., Адміністративних витрат 300 грн. Відповідно до п.3.1 Договору він набуває чинності по закінченню одноденного терміну з моменту його підписання та діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов'язань. 31.10.2013р. між позивачем та відповідачем ТОВ «Гарант-плюс-інформ» було підписано акт прийому-передачі наданих послуг до Договору № 240579 від 30.10.2013р., проте сам договір позивачем не надано, як і квитанції про сплату інформаційно-консультативних послуг за цим договором. Також, 30.10.2013р. позивачем були підписані Додатки №1 до Договору № 240577 та № 240579 - «Умови та порядок діяльності «Гарант-плюс», з яких вбачається, що відповідач ТОВ «Гарант-плюс» узяв на себе зобов'язання щодо надання послуг з організації та адміністрування функціонування об'єднаних замовників Таким чином позивач уклав договори із відповідачами, сплатив обумовлену договором плату за отримані згідно договору послуги, а підписані акти прийому-передачі від 31 жовтня 2013 року фактично засвідчили належне виконання відповідачем всіх умов договорів з ТОВ «Гарант-плюс-інформ». Підписавши договори з ТОВ «Гарант-плюс» позивач засвідчив, що він належним чином ознайомлений з програмою діяльності товариства та не мав заперечень з цього приводу. Згідно з вимогами ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняється як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Отже, Закон України «Про захист прав споживачів» установив недійсність правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введені в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів із метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За правилами ст. 204 ЦК України правочин вважається правомірним не лише тоді, коли не визнаний судом недійсним, але й у тому випадку, коли його недійсність прямо не встановлена законом. Таким чином, зі змісту зазначених норм вбачається, що правочин, недійсність якого прямо встановлена законом, є нікчемним. Визнання нікчемного правочину судом недійсним законом не вимагається, тобто для сторін правочину він не спричиняє правових наслідків, крім наслідків його недійсності. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд дійшов до висновку, що існування в даному випадку фінансової піраміди позивачем не доведено, оскільки за обома договорами їх предметом є надання послуг, в одному випадку інформаційних-консультаційних, в іншому послуг з організації та адміністрування функціонування об'єднаних замовників. За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Крім цього слід зазначити, що судові витрати, від сплати, яких позивача було звільнено при подачі позову, враховуючи, що позивачу у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі на підставі ст. 88 ЦПК України необхідно компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed