Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON], [INFO], є рідним сином [PERSON], [INFO]. 15 червня 2017 року шлюб між матірю позивача [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON]. стягнуто аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. На даний час, Позивач навчається на другому курсі денного відділення Державного вищого навчального закладу «Запорізький будівельний коледж». Матеріальну допомогу відповідач добровільно надавати відмовляється, хоча офіційно працевлаштований та має можливість надавати матеріальну допомогу, тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, до закінчення ним навчання. В судове засідання позивач не зявився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причини неявки не повідомив, відзив не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідним сином відповідача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-НО № 503519, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області 21.02.2013 року (а.с.4). Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2015 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку,сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (ст.199 СК України, п.20постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, однією із обов'язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання дітям матеріальної допомоги, якої вони потребують саме у зв'язку з навчанням. Згідно з ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. 10 січня 2018 року [PERSON] виповнилося 18 років, однак він продовжує навчання, є студентом другого курсу денного відділення бюджетної форми навчання Державного вищого навчального закладу «Запорізький будівельний коледж», термін закінчення навчання 30 червня 2019 року, що підтверджується довідкою навчального закладу № 467 від 15.09.2016 року (а.с. 8). Оскільки судом встановлено, що повнолітній [PERSON] навчається у навчальному й потребує матеріальної допомоги, проживає разом з матірю, суд вважає за необхідне стягнути з батька аліменти на утримання сина на період навчання, тобто до 30 червня 2019 року. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що стягненню з відповідача підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку) на період навчання сина у навчальному закладі до 30 червня 2019 року. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Беручи до уваги, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, враховуючи, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved