Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на гараж, розташований за адресою : м. Ізюм, вул. Покровська (колишня назва вул. Фрунзе) № 12-б після смерті його батька [PERSON], який помер 28 жовтня 2007 року. Після смерті батька відкрилась спадщина на ? частину грошового внеску в Ощадбанку, ? частину квартири за адресою : [ADDRESS] та гараж №12-б, розташований за адресою: м. Ізюм, вул. Покровська (колишня назва вул. Фрунзе) Харківської області. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON], та двоє синів [PERSON] та [PERSON]. Вони своєчасно звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та кожен отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори від 27 червня 2008 року на 1/6 частину квартири та 1/6 частину грошового внеску . Ізюмською державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на гараж. Просить визнати за ним право власності на гараж, який розташований за адресою м. Ізюм, вул. Покровська (колишня назва вул. Фрунзе), 12-б в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON], який помер 28 жовтня 2007 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, пояснив, що вказаний гараж на два бокси був збудований Ізюмським відділом енергозбуту для зберігання службового автотранспорту, а згодом було продано один бокс [PERSON], інший [PERSON] Рішенням виконкому Ізюмської ради № 846 від 21.10.1993 року [PERSON] надано дозвіл продати гараж його батькові [PERSON] З цього часу гараж був у власності його батька а після його смерті гаражем користується він. Рішенням виконкому №0250 від 22.03.2011 року була змінена адреса гаражу на вул. Фрунзе, 12-Б Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали. Вислухавши позивача [PERSON], дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 148874, виданого 29 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області [PERSON] помер 28 жовтня 2007 року, про що складено відповідний актовий запис № 850.(а.с.9) Як вбачається із копії спадкової справи, відкритої Ізюмською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є його дружина [PERSON], та сини [PERSON], [PERSON]. Кожному з вказаних осіб видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/6 частину квартири, розташованої за адресою : [ADDRESS], та 1/6 частини грошового внеску. (а.с. 54,56,57,58,59,60) Відповідно ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. У видачі позивачеві [PERSON] свідоцтва про право власності на гараж Ізюмською державною нотаріальною конторою відмовлено в звязку з відсутністю у позивача правовстановлюючого документу на гараж (а.с.13) Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що рішенням Ізюмської міської ради народних депутатів №830 від 17 вересня 1985 року Ізюмському відділенню енергозбут дозволено будівництво гаражу на два бокси для зберігання службового автотранспорту по вул. Свердлова, 17, м. Ізюм, Харківської області. Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області №0250 від 22.03.2011 року змінена адреса обєкту нерухомості, а саме гаража, розташованого по вул. Соборній (раніше вул. Свердлова), 17 на адресу : м. Ізюм, вул. Фрунзе, 12-б. Відповідно ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 02 березня 2016 року гараж за адресою : м. Ізюм, вул. Фрунзе, 12б визнано самовільним будівництвом, оскільки судом встановлено, що Ізюмським відділенням енергозбуту у 1985 році, без відповідного дозволу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, та з відхиленням від проекту збудовано гараж «Г» з оглядовою ямою, розміром 5,95х10,65 м. Ізюмі в більшому обсязі ніж було дозволено, а отже земельна ділянка, яка з зайнята будівлею не була відведена для будівництва гаражу рішенням органу місцевого самоврядування. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше. Як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось до початку розгляду справи по суті. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради № 846 від 21 жовтня 1993 року [PERSON], який мешкає [ADDRESS] надано дозвіл продати гараж, розташований по вул. Свердлова, 12а [PERSON], який мешкає [ADDRESS] (а.с.12) Відомостей про набуття [PERSON] права власності на гараж за адресою: м. Ізюм, вул. Покровська (колишня назва вул. Фрунзе), 12-б до суду не надано. Визнання відповідачами [PERSON] та [PERSON] позовних вимог [PERSON] суперечить закону, оскільки вони прийняли спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується виданими їм свідоцтвами про право на спадщину за законом від 07 червня 2008 року, та не відмовились від неї у встановлений законом строк. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на гараж за адресою: м. Ізюм, вул. Покровська, 12-б не підлягають задоволенню за їх недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed