Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 43818,31 грн., з яких 24130,00 грн. сума основного боргу, 1209,81 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості та 18478,50 грн. сума інфляційних втрат. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що надав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 24130 грн. Даний факт підтверджується договором позики від 30.01.2013р. та згідно якого кінцевий термін повернення коштів 25 листопада 2013 року. Однак, після спливу цього терміну відповідач коштів не повернув. На його неодноразові прохання повернути борг відповідач не реагує. На підставі наведеного просить позов задоволити. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача подав до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 30.01.2013 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений договір позики, згідно якого остання отримала у власність грошові кошти у розмірі 24130,00 грн. Взяті на себе зобов'язання за договором [PERSON] не виконала, чим порушила умови такого, зокрема, не повернула отримані кошти до 25.11.2013 р. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що сума боргу за договором позики становить 24130 грн., розмір трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості за період з 25.11.2013р. по 27.07.2015р. становить 1209,81 грн.; розмір інфляційних втрат за період з 01.12.2013р. по 30.06.2015р. - 18478,50 грн. Враховуючи вимоги ст.1046 ЦК України та відсутність належних доказів виконання відповідачем свого зобов'язання, з відповідача на користь позивача слід стягнути 43818,31 грн. заборгованості за договором позики, з яких 24130,00 грн. сума основного боргу, 1209,81 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості та 18478,50 грн. сума інфляційних втрат. Крім цього, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 438,19 грн. на користь позивача, сплачений останнім при подачі позову до суду у відповідності до Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст. 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України та

Outcome: approved