Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову зазначив, що 13.02.2017 між ним та [PERSON] був укладений договір позики на суму 4000 доларів США, за умовами якого позивач передав вказані кошти відповідачу у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] , на підтвердження чого ним власноручно була написана відповідна розписка. Відповідно до умов укладеного договору позики та написаної розписки відповідач [PERSON] зобов?язувався повернути кошти в сумі 4000 доларів США до 13.05.2017 з 10% від суми позики за кожен місяць. У визначений строк кошти повернуті позивачу не були, у зв?язку з чим він неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути кошти, однак відповідач на його звернення не реагував, а з травня 2017 року взагалі почав уникати зустрічі з позивачем, тому з даним позовом він звернувся до суду і ставить питання про стягнення коштів, які він надавав відповідачу в борг, а також пені, нарахованої відповідно до умов Договору позики. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав подану ним позовну заяву та просив її задовольнити, стягнувши з відповідача на його користь кошти в розмірі 647754 грн. 39 коп., з яких: 99400 грн. - основного боргу, 127167,39 грн. - інфляційних витрат, 347900 грн. 10% від суми позики за кожен місяць встановлених договором та 73287 грн. пені. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пред?явлені до нього позовні вимоги визнав частково, а саме на суму 3500 доларів США, оскільки 500 доларів США вже повернуті позивачу. Зазначає, що він дійсно брав кошти в борг у позивача і зобов?язується повертати їх по мірі можливості. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору позики від 13.02.2017, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , останній отримав в борг кошти в розмірі 4000 доларів США. Отримання коштів підтверджується власноруч написаною [PERSON] розпискою від 13.02.2017 у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до умов укладеного договору позики та написаної розписки відповідач [PERSON] зобов?язувався повернути кошти в сумі 4000 доларів США до 13.05.2017 з 10% від суми позики в місяць. У визначений строк кошти повернуті позивачу не були, у зв?язку з чим позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути кошти, однак відповідач на його звернення не реагував. На час розгляду справи в суді борг позивачу\~відповідачем не\~повернутий,\~про що\~свідчитьненадання відповідачем документів, які б підтверджували повернення боргу позивачу. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до частин 1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтями 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позивачем визначений розмір боргу за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют на дату 05.02.2020, тобто при підготовці документів для звернення з позовом до суду. Крім того, позивачем наданий суду Розрахунок інфляційних збитків та Розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов?язання, які не оспорюються відповідачем. Оскільки відповідачем не були виконані умови договору позики, з нього підлягають стягненню кошти в розмірі 647754 грн. 39 коп., з яких: 99400 грн. - основного боргу, 127167,39 грн. - інфляційних витрат, 347900 грн. 10% від суми позики за кожен місяць встановлених договором та 73287 грн. пені. Частиною 1 ст. 1050 України передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, на підставі встановлених в судовому засіданні фактичних обставин справи, суд приходить до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню повністю, оскільки між сторонами був укладений договір позики, умови якого щодо своєчасного повернення грошових коштів відповідачем на час розгляду справи в суді не виконані. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст. 526,527,530,610,612,625,1046,1049,1047,1050 ЦК України,

Outcome: approved