Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Візз Ейр Україна» на його користь 500 євро. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 грудня 2014 року ним був придбаний електронний квиток, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Візз Ейр Україна» зобов'язався 01 червня 2015 року здійснити його авіаперевезення за маршрутом Київ, Україна - Кутаїсі, Грузія (рейс WU 6017) на 14 червня 2015 року за маршрутом Кутаїсі, Грузія - Київ, Україна (рейс WU 6018). Купівля квитка здійснювалася на Інтернет сайті відповідача [ADDRESS] шляхом сплати його платіжною карткою, що підтверджується випискою по його картковому рахунку № [NUMBER], що відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України». У зв'язку з тим, що він сплатив повну вартість квитка відповідач надіслав на його електронну адресу електронний квиток. Але, пізніше вищенаведені авіарейси були скасовані відповідачем. Жодних повідомлень про скасування рейсу відповідач йому не надав. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що оплатив вартість придбаних квитків зі своєї банківської картки. При цьому, про скасування рейсу він дізнався лише за день до передбаченого рейсу. В квітні 2016 року він на свою банківську карту дійсно отримав повернення грошових коштів за придбані квитки. Щодо відправлення відповідачем електронного листа про скасування рейсу на його електронну адресу, зазначив, що у відповідача відсутні будь-які докази отримання ним електронного повідомлення про скасування рейсу. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив суду, що компенсація за скасування рейсу в якості відшкодування можливе лише, якщо клієнта не було повідомлено про скасування рейсу за 14 днів до цього. В той же час, 26 березня 2016 року відповідачем всім клієнтам рейсу було направлено електронне повідомлення про скасування рейсу. Згідно електронного повідомлення, 27 березня 2016 року позивач отримав всі сплачені ним кошти за білети на банківську картку. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 910 Цивільного кодексу України, за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] 16 грудня 2014 року було здійснено замовлення-бронювання авіаквитка за напрямком Київ, Україна - Кутаїсі, Грузія (рейс WU 6017) на 01 червня 2015 року та на 14 червня 2015 року за маршрутом Кутаїсі, Грузія - Київ, Україна (рейс WU 6018) на двох пасажирів ([PERSON] та [PERSON]) загальною вартістю 5179 гривень 00 копійок, що підтверджується електронним квитком бронювання. Вартість квитків позивачем було сплачено 16 грудня 2014 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку, згідно якої 18 грудня 2014 року здійснено розрахунок за операціями в торгово-сервісній мережі Retail [ADDRESS] на суму 5 179,00 гривень. Згідно п.п. 1-7 ч. 1 ст. 911 Цивільного кодексу України, пасажир має право: одержати місце у транспортному засобі згідно з придбаним квитком; отримувати повну та своєчасну інформацію про час та місце відправлення транспортного засобу за вказаним у транспортному документі (квитку) маршрутом. Розділом VII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України 30 листопада 2012 року №735, встановлено загальні правила бронювання перевезення пасажирів, багажу. Так, за п.п. 1-5 Глави 1 Розділу VII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, бронювання місця на повітряному судні та перевізної ємності для перевезення наднормового багажу на визначені рейс і дату є обов'язковою умовою для перевезення пасажира та багажу на повітряному транспорті. Для бронювання використовуються АСБ/ГРС. Забронювати місця і тоннаж можна за допомогою стаціонарного та мобільного зв'язку, Інтернету, спеціалізованих автоматів самообслуговування тощо. Основною умовою застосування таких методів бронювання є відображення здійсненого бронювання у системі бронювання перевізника. Бронювання здійснюється у строки та в порядку, що встановлюються перевізником. Внесення до бронювання паспортних даних здійснюється відповідно до чинного законодавства та міжнародних договорів України. Перевізник або його агент з продажу повинен інформувати пасажира (його представника) про строки сплати та оформлення квитка і про зміни у розкладі. Доки пасажир (його представник) не сплатив повної вартості перевезення, бронювання вважається попереднім і за потреби може бути анульовано з попередженням про це пасажира. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні той факт, що позивачем було проведено оплату вартості квитків в повному обсязі, що свідчить про виконання останнім обов'язку сплати коштів за придбання електронного квитка на авіа переліт. Відповідно до п. 1 Глави 2 Розділу VII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, під час бронювання пасажир повідомляє перевізнику чи його агенту з продажу необхідну інформацію щодо своїх персональних даних та особливих умов перевезення. Крім того, під час бронювання пасажир зобов'язаний надати перевізнику чи його агенту з продажу достовірні відомості щодо свого номера телефону, адреси та іншого можливого резервного контакту для здійснення своєчасного оповіщення та інформування пасажира. У разі відсутності належного зв'язку з пасажиром, що задокументовано перевізником та підприємством зв'язку, пасажир відповідає за наслідки несвоєчасного оповіщення та інформування щодо змін у перевезеннях. Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, сторона відповідача посилається на те, що відповідачем було повідомлено позивача про скасування замовленого рейсу шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну адресу позивача. Будучи допитаною в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що працює менеджером по роботі з клієнтами ТОВ «Контакт-Центр». 26 березня 2015 року по всім бронюванням по компанії відповідача було надіслано повідомлення про скасування всіх рейсів, так як компанія припиняє свою діяльність. 27 березня 2015 року було здійснено списання отриманих від позивача коштів шляхом їх повернення на його банківську картку за сплачені квитки. Жодних звернень від позивача щодо скасування рейсів до них не надходило, по телефону вона з позивачем не спілкувалася. Відправка повідомлення про скасування рейсів здійснюється системою автоматично, при цьому відправник повідомлення має змогу бачити відомості про отримання електронного повідомлення з боку отримувача. Статтею 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб'єктами електронного документообігу. Якщо попередньою домовленістю між суб'єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження. У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом. Так, на підтвердження заявлених заперечень, стороною відповідача суду було надано електронну роздруківку про направлення 26 березня 2015 року на електронну адресу: [ADDRESS] електронного листа. В той же час, вказана роздруківка не може слугувати належним підтверджуючим доказом повідомлення позивача про скасування авіарейсу, оскільки не підтверджує направлення саме повідомлення про скасування рейсу, отримання позивачем даного відправлення, при цьому доданий стороною відповідача переклад повідомлення не містить будь-яких відомостей про те, що вказане повідомлення було направлено відповідачем позивачу. Крім того, відповідачем не надано суду і самого тексту повідомлення, яке надсилалось на електронну адресу позивача: [ADDRESS], у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити як зміст самого повідомлення так і впевнитись в тому. що останнє стосується саме рейсу WU6017, WU6018, за якими позивач мав здійснювати переліт. Згідно ч. 4 ст. 105 Повітряного кодексу України, доведення факту інформування пасажира про правила та умови перевезення, порядок бронювання місць на рейсах, тарифи, такси (збори), про розклад та строки виконання рейсу покладається на авіаперевізника, його агента з продажу, туристичного оператора та інших уповноважених організацій за місцем укладання договору повітряного перевезення. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. п. 1, 4 Глави 3 Розділу XVI Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, у разі скасування рейсу пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до пункту 2 глави 2 цього розділу та компенсацію відповідно до пунктів 5 та 6 глави 2 цього розділу. Пасажир має право на компенсацію, якщо його не поінформовано про скасування рейсу: за два тижні до запланованого часу відправлення; або у період не більше ніж за два тижні і не менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення і запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за дві години до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через чотири години після запланованого часу прибуття; або менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення і запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за годину до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через дві години після запланованого часу прибуття. Доведення фактів інформування пасажира про правила та умови перевезення, порядок бронювання місць на рейсах, тарифи, такси (збори), про розклад та строки виконання рейсу покладається на перевізника, його агента з продажу, туристичного оператора та інших уповноважених організацій тощо за місцем укладання договору повітряного перевезення. Згідно п. 5 Глави 2 Розділу XVI Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів. Під час визначення відстані за основу береться останній пункт, у якому відмова від перевезення або невиконання рейсу, який було раніше заплановано та на який заброньовано принаймні одне місце, створить затримку прибуття пасажирів у запланований час. Таким чином, враховуючи, що стороною відповідача належних та беззаперечних доказів повідомлення позивача про скасування рейсу надано не було, як і не було запропоновано позивачу будь-якої компенсації за скасування рейсу, суд приходить до висновку, враховуючи відстань за напрямком «Київ - Кутаїсі» (1 716 км), про відшкодування на користь позивача компенсації у розмірі 500 євро, що складає компенсацію за два рейси, скасованих відповідачем. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Візз Ейр Україна» про захист прав споживача підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі . Враховуючи наведене та

Outcome: approved