Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, в обґрунтування якого вказав, що 02.04.2012 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління (далі АТ «Ощадбанк») та відповідачем було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної картки № 11100/02. У подальшому між АТ «Ощадбанк» та відповідачем було укладено додатковий договір № 2 до вказаного договору, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 20000 грн. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 07.10.2015 заборгованість останнього склала 20405 грн 86 коп. Майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов'язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного повернення позичальниками кредитів та/або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених договорами, були застраховані у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») згідно договору страхування кредитів № 055/14 від 01.08.2014. За зверненням АТ «Ощадбанк» ПрАТ «УПСК» визнало факт неповного погашення відповідачем грошового зобов'язання за умовами договору перед АТ «Ощадбанк» страховим випадком та провело виплату страхового відшкодування в розмірі 20405 грн 86 коп. Після направлення вимоги про відшкодування збитків в порядку регресу відповідач сплатив ПрАТ «УПСК» 2300 грн: 31.05.2018 - 1000 грн, 18.05.2018 - 500 грн, 31.07.2018 - 500 грн та 25.09.2018 - 300 грн. Таким чином, станом на 01.10.2018 залишок заборгованості склав 18105 грн 86 коп. 01.10.2018 між ним та ПрАТ «УПСК» було укладено договір № 01/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого він отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, у тому числі право вимоги за договором № 11100/02. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь завдані збитки у порядку регресу у розмірі 18105 грн 86 коп. та понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704 грн 80 коп. У заявах про уточнення позовних вимог позивач зазначив, що після відкриття провадження у справі відповідачем було відшкодовано частину завданих збитків, а саме 29.12.2018 в сумі 1000 грн та 28.01.2018 в сумі 1000 грн. Таким чином, станом на 04.02.2019 залишок заборгованості становить 16105 грн 86 коп., які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь. За ухвалою судді від 27.11.2018 позовна заява залишена без руху для усунення недоліків, які усунені 06.12.2018. За ухвалою судді від 11.12.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження та задоволено клопотання про витребування доказу. 17.01.2019 та 05.02.2019 від позивача отримана заява про уточнення позовних вимог. До суду позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, будучи повідомленими належним чином про час та місце судового розгляду справи. Від представника надійшло клопотання про проведення розгляду без їхньої участі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився без повідомлення причин, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, відзиву на позов та клопотання про відкладення розгляду справи суду не надав. Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 02.04.2012 між АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки № 11100/02. В подальшому між АТ «Ощадбанк» та відповідачем було укладено додатковий договір № 2 до вказаного договору, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 20000 грн під 24% річних із щомісячною сплатою (а.с.17). Внаслідок невиконання зобов'язань за кредитом станом на 01.08.2015 [PERSON] мав заборгованість перед банком у розмірі 20405,86 грн, що підтверджується випискою за картковим рахунком № [NUMBER], відкритим на ім'я відповідача (а.с.18-20). 01.08.2014 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та АТ «Ощадбанк» укладено договір № 055/14 добровільного страхування кредитів. В межах цього договору страховиком складений страховий акт № 055/04/037/15, яким факт неповного повернення [PERSON] кредиту у сумі 20405 грн 86 коп. визнано страховим випадком (а.с.12-15, 23). Вказану суму страхового відшкодування 06.11.2015 ПрАТ «УПСК» сплатило на рахунок АТ «Ощадбанк», що підтверджуєьбся випискою по картковому рахунку (а.с.25). 21.02.2018 ПрАТ «УПСК» надіслало на адресу [PERSON] вимогу про відшкодування завданого збитку в сумі 20405 грн 86 коп. (а.с.25). Згідно з випискою з ЄДРЮО та ФОП ААВ № 455307 від 05.02.2013 [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, здійснює економічну діяльність у сфері права (69.10) (а.с.4). 01.10.2018 між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено договір № 01/10/2018 про відступлення права вимоги, згідно з яким страхова компанія передала позивачеві, як новому кредитору, свої права вимоги відшкодування у порядку регресу збитків. завданих первісному кредиторові за договором страхування щодо, визначеного кола боржників, в тому числі відповідача [PERSON] із сумою боргу 19405 грн 86 коп. (а.с.5-9). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно за ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно за ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Невиконання грошового зобов'язання за відсутністю коштів у боржника в силу ст.625 ЦК України не звільняє його від відповідальності. Неповерненням отриманого кредиту в обумовлений строк відповідач порушив в односторонньому порядку зобов'язання, що випливають з умов кредитного договору. Відповідно до ст.ст.612, 625, 1054 ЦК України боржник на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням інших платежів, розмір яких встановлено договором. Отже, внаслідок прострочення виконання зобов'язання та визнання цього факту страховим випадком на підставі договору страхування ПрАТ «УПСК» сплатила банку страхове відшкодування щодо кредитного договору, укладеного з [PERSON], таким чином задовольнивши фінансовий інтерес АТ «Ощадбанк». Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч.1ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно приписів ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток. Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. ПрАТ «УПСК», виконуючи свої зобов'язання за договором страхування, провівши виплату страхового відшкодування в розмірі 20405 грн 86 коп., не отримав повного фактичного відшкодування цієї суми від [PERSON] та у подальшому відступив право вимоги на суму 19405 грн 86 коп. ФОП [PERSON] на підставі укладеного договору, що обумовило в останнього виникнення права вимоги від [PERSON] суми страхового відшкодування. Відтак, до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 19405 грн 86 коп. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача завданих збитків у порядку регресу в сумі 16105 грн 86 коп. (з урахуванням сплачених відповідачем сум) підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 704 грн 80 коп., позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути зазначену суму судового збору. На підставі ст.ст.512, 514, 993, 1166, 1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved