Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільно нажитого майна та визнання права власності. В обґрунтування вимог вказав, що перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбу з 27.10.2012 року по 07.12.2016 року. В період шлюбу до моменту припинення шлюбних відносин ними придбана квартира [ADDRESS] (колишня ХХ Партз'їзду), вартість спірної квартири складає 123 000 грн. Просить поділити між ними спільне нажите майно, яке є спільною сумісною власністю та виділити у власність йому 2/3 частини квартири, так як квартира придбана за його кошти, він позичав гроші на придбання квартири, відповідач не надавала коштів для погашення боргу, також ним витрачені його особисті кошти для ремонту квартири. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі посилаючись на те, що спірна квартира придбана під час шлюбу виключно на його кошти, але оформлена на відповідача і тому він просить суд відступити від засади рівності часток подружжя та визнати за ним 2/3 ідеальної частки квартири. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд розділити квартиру порівну. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і підтверджується наявними у справі доказами, що 27 жовтня 2012 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 841. Від шлюбу сторони дітей не мають. Як встановлено в судовому засіданні за час перебування у шлюбі сторонами було придбане майно, а саме: 2-кімнатну квартиру яка знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, [PERSON] (колишня ХХ Партз'їзду), б.4 кв.15. Дана квартира була зареєстрована на відповідачку [PERSON], у відповідності до договору купівлі-продажу від 15.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], номер запису 2877108. Згідно вимог ст. 22 КпШС України, яка відповідає ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Вищевказана квартира є сумісної власністю сторін. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 грудня 2016 року шлюб між сторонами, розірваний. Однак відповідно до вимог ст. 68 ч. 1 СК України розірвання шлюбу не припинає право спільної сумісної власності на майно, яке придбане за час шлюбу. Згідно до ст. 370 ч. 2 ЦК України у випадку виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Стаття 28 КпШС України, яка відповідає ч. 1 ст. 70 СК України передбачає, що у випадку розділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК ч. 3ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшень, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. Суд не приймає до уваги посилання позивача про те, що спірна квартира набута за його кошти та відсутність участі відповідача в матеріально-побутовому забезпеченню квартири, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в обґрунтування джерела походження грошових коштів, переданих в якості плати за нерухоме майно, розписка позивача від 15.10.2013 року, містить відомості, що кошти позичені ним у [PERSON] та графік їх погашення, були отримані за згодою його дружини, що свідчить на те, що подружжя розраховували на фінансові можливості сім'ї для повернення боргу. Також наявність накладних на ім'я [PERSON] для придбання будівельних матеріалів для ремонту квартири, не свідчить про те, що він особисто вносив свої кошти для ремонту спірної квартири. За таких обставин суд приходить до висновку, що зазначена вище квартира була набута сторонами в період зареєстрованого шлюбу і є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Підстав для відступлення від рівності часток у спільному майні подружжя судом не встановлено. Зважаючи на те, що між сторонами відсутня будь-яка домовленість щодо розподілу спільного майна подружжя, суд вважає, що відповідно до ч.1\~ст. 70 СК України, слід виходити з того, що частки подружжя є рівними, і кожен з них має право на 1/2 частку майна, придбаного в період шлюбу.

Outcome: partial