Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON], померлий [INFO], був наймачем квартири [ADDRESS]. Перебуваючи у дружніх стосунках з [PERSON], він , на його запрошення, весною 2005 р. приїхав до [PERSON] на постійне місце проживання у вищевказану квартиру. 23.06.2005 р., за згодою [PERSON], він був зареєстрований у вищевказаній спірній квартирі, де проживає по теперішній час. Так, з 2005 р. він з [PERSON] став проживати однією сім'єю, в результаті чого вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а саме: спільно сплачували комунальні послуги, купували продукти харчування, робили ремонт квартири, для спільного користування купували предмети побутової техніки (телевізор, холодильник, пральну машину, тощо). Після того, як [PERSON] захворів, він на спільні кошти купував йому ліки та медикаменти, а після його смерті брав участь в організації поховання та поминок. Продовжуючи проживати у спірній квартирі, він звернувся до житлового органу з заявою про внесення змін до договору найму житлового приміщення та просив визнати його наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення, замість вибулого, у зв'язку зі смертю, попереднього наймача [PERSON], однак йому було відмовлено, тому він був змушений звернутися до суду з даним позовом. 13.01.2014 року представник Виконавчого комітету Маріупольської міської ради звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа: ККП «КК «Західна», в якому просила суд виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що основним наймачем вищевказаної квартири був [PERSON], померлий [INFO]. Після смерті основного наймача спірною квартирою користувався [PERSON], однак, останній до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради з заявою про надання йому житлового приміщення не звертався, рішення про виділення [PERSON] вищевказаної квартири Виконавчий комітет Маріупольської міської ради не приймав, ордер на квартиру [PERSON] не видавався та договір найму житлового приміщення з ним не укладався. [PERSON] був вселений до спірної квартири та зареєстрований у ній за згодою основного наймача квартири [PERSON], але відповідний договір піднайму квартири з ним не укладався. Таким чином, [PERSON] була самовільно зайнята спірна квартира, що порушує права Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, як власника даної квартири. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримав, з підстав, викладених у позові, просив задовольнити їх у повному обсязі, вимоги зустрічної позовної заяви не визнав та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, з підстав, викладених у письмових запереченнях. Представник позивача - адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги первісного позову також підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позові, наполягала на їх задоволенні, вимоги зустрічної позовної заяви не визнала та просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях. У судовому засіданні представник відповідача Затворницька О.М. позовні вимоги первісного позову не визнала та просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, про що надала письмові заперечення, вимоги зустрічного позову підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у зустрічному позові. Представник третьої особи ККП «КК «Західна»у судове засідання не з'явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що з [PERSON] та померлим [PERSON] перебували у дружніх стосунках, часто бували у них в гостях, за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] та померлий [PERSON] з 2005 р. проживали разом, як друзі, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, за спільні кошти сплачували комунальні послуги, купували продукти харчування, разом робили ремонт у квартирі, клеїли шпалери, клали плитку на кухні, фарбували батареї, купували предмети побутової техніки для спільного використання (телевізор, холодильник тощо). Коли [PERSON] захворів, [PERSON] навідував його у лікарні, купував ліки та медикаменти, після смерті [PERSON] займався організацією поховання. [PERSON] продовжує проживати у спірній квартирі, іншого житла не має. Суд, з'ясувавши думку сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши представлені по справі докази, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов Виконавчого комітету Маріупольської міської ради задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON], померлий [INFO], проживали однією сім'єю з 23.06.2005 р., вели спільне господарство. Ці фактичні обставини також підтверджуються наданими у судовому засіданні поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та матеріалами справи (актом від 21.05.2012 р. /а.с. 11/, особовим рахунком [NUMBER] від 21.05.2012 р. /а.с. 10/. Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України,сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ч. 5 ст. 7 СК України, учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Таким чином, враховуючи що факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з 23.06.2005 р. був доведений у судовому засіданні, позов у цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. З пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, вбачається що він познайомився з [PERSON] в м'ясцях позбавлення волі, тривалий час вони підтримували дружні стосунки, а з 25.06.2005 р. став проживати в його квартирі, при цьому вони мали спільний бюджет, разом сплачували комунальні послуги, вели спільне господарство, а тому вважає себе членом його сім'ї. Однак, відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, належних і допустимих доказів про те, що позивач вселився і був зареєстрований у спірній квартирі, як член сім'ї та набув права користування житловим приміщенням, останнім не надано, а тому позовні вимоги в частині визнання позивача членом сім'ї [PERSON], наймача житлового приміщення у квартирі [ADDRESS], не підлягають задоволенню. Згідно ч.1,2 ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем, на ім'я якого видано ордер. Як вбачається з матеріалів справи, основний наймач квартири [ADDRESS] [PERSON] помер [INFO]. З 23.06.2005 року в зазначеній квартирі був зареєстрований позивач [PERSON], що підтверджується особовим рахунком [NUMBER] від 21.05.2012 р. /а.с. 10/. Згідно з положеннями ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення дружину, дітей батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Посилання позивача на те, що після смерті [PERSON] він залишився проживати в спірній квартирі та сплачувати комунальні послуги, як наймач квартири, як і те, що був зареєстрований в зазначеній квартирі, не свідчить про набуття ним права користування жилою площею. За життя основного наймача квартири [PERSON] особистий рахунок на квартиру не переоформлювався, договір піднайму квартири не укладався, а тому вважати позивача зареєстрованим у спірній квартирі на праві наймача не можна. Так, договір найму житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS], укладеного з ККП «УК «Західна», до якого позивач просить внести зміни, суду не було надано, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості оцінити доцільність внесення до нього будь-яких змін, а тому не вбачає підстав для зміни вищевказаного договору. Частиною 3 ст. 116 ЖК України визначено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, доказів того, що позивач [PERSON] самоправно вселився у спірну квартиру суду не було надано, крім того, у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у спірній квартирі проживав та був зареєстрований зі згоди основного наймача [PERSON], а тому вимоги зустрічного позову про виселення позивача зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення не підлягають задоволенню.

Outcome: partial