Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Барського районного суду Вінницької області з даним позовом обґрунтовуючи тим, що 04 липня 2014 року між ним та відповідачем був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання у власність позичальника грошових коштів у розмірі 50000 гривень. 04 липня 2014 року відповідач отримав грошові кошти у розмірі 50000 гривень, що підтверджується борговою розпискою. Відповідно до п.5.1 договору позики позичальник зобовязаний повернути суму позики протягом 7 календарних днів з моменту предявлення першої вимоги позикодавцем, а у випадку не предявлення таких вимог - не пізніше терміну, встановленого у п.4.1 даного договору, тобто 31 січня 2014 року. 24 вересня 2014 року позивач надіслав відповідачу вимогу про погашення боргу. За таких підстав вимога повинна була бути виконана відповідачем у семиденний строк від предявлення, тобто до 21 жовтня 2014 року. Оскільки відповідач взяте на себе боргове зобов`язання не виконав, тому він вимушений звертатись до суду. Просить стягнути на його користь суму основного боргу у розмірі 50000 гривень, 3% річних - 423 гривень 29 коп., втрати від інфляції - 5403 гривні 86 гривень, а всього кошти в сумі 55827 гривень 15 коп. та судові витрати у розмірі 558 гривень 27 коп. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення повістки про виклик у суд на 10 липня 2015 року (а.с.37). Представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 08 липня 2015 року (а.с.39), у судовому\~ засіданні позов підтримує, просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Згідно довідки адресного довідкового бюро державної міграційної служби України у Вінницькій області відповідач [PERSON] зареєстрований [INFO] (а.с.16). За вказаною адресою [PERSON] направлено судові повістки, однак до суду повернулися конверти з рекомендованими поштовими повідомленнями з відмітками поштового відділення про те, що адресат за вказаною адресою не проживає\~та адресат відсутній (а.с.24,25,31,32,34,35). Відповідно до п.п.2,3 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання\~ особами, які беруть участь у\~ справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають\~статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. З урахування вищевказаного [PERSON] вважається належно повідомлений про час і місце судового розгляду. За таких обставин відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України та ст.224 ЦПК України суд постановив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів і ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що 04 липня 2014 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики (а.с.5), згідно п.п.1.1,5.1 якого позивач надає позичальнику безвідсоткову поворотну позику в розмірі 50000 гривень, а позичальник зобовязаний повернути позику у повному обсязі позикодавцю в обумовлений строк. Згідно п.4.1 вказаного договору датою повернення позики є 31 січня 2015 року (а.с.5,6). 04 липня 2015 року відповідач надав позивачу розписку про передачу йому останнім коштів у розмірі 50000 гривень, яка є додатком до договору позики від 04 липня 2014 року. Це підтверджується копією боргової розписки (а.с.7). Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян належить вчиняти у письмовій формі. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ч.1 ст.1047 ЦК України зазначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Оскільки правочини сторонами вчинено із додержанням встановлених вимог, суд вважає вищевказаний договір позики від 04 липня 2014 року та розписку від 04 липня 2014 року належними доказами укладення договору позики. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.5.1 договору позики позичальник зобовязаний повернути суму позики протягом 7 календарних днів з моменту предявлення першої вимоги позикодавцем, а у випадку не предявлення таких вимог - не пізніше терміну, встановленого у п.4.1 даного договору. Згідно з вимогами п.7.4 договору позики, усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані цінним листом з описом вкладення, або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або у випадку відмови від отримання - дата поштового штемпеля відділу звязку одержувача. Позивач предявив відповідачеві вимогу про повернення грошових коштів у розмірі 50000 гривень шляхом надсилання відповідної вимоги на адресу відповідача, яку було надіслано 24 вересня 2014 року. Це підтверджується описом вкладення цінного листа та фіскальним чеком (а.с.11-13). Частиною першою ст.1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього ж Кодексу, а саме на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що строк платежу за договором наступив 21 жовтня 2014 року, а позивач у позовній заяві наполягає на проведенні розрахунків станом на 31 січня 2015 року, період прострочення платежу, на який слід проводити відповідні нарахування становить 103 дні. За таких обставин, зазначених вище 3% річних складає 423 гривні 29 коп. (50000 гривень х 3% х 103 дні : 365 днів = 423 гривні 29 коп.). Сума боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення з 21 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року розраховується за формулою: витрати від інфляції = сума боргу х індекс інфляції : 100% - сума боргу. Сума заборгованості - 50000 гривень, індекси інфляції за період прострочення: за жовтень 2014 року - 102 гривні 40 коп., за листопад 2014 року 101 гривню 90 коп., за грудень 2014 року - 103 гривні, за січень 2015 року - 103 гривні 01 коп. За таких обставин втрати від інфляції складають: 50000 х (102,4 х 101,9 х 103 х 103,1) :100% - 50000 = 5403 гривні 86 коп. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 50000 гривень, 3% річних у розмірі 423 гривні 29 коп., втрати від інфляції у розмірі 5403 гривні 86 коп., а всього 55827 гривень 15 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у розмірі 558 гривень 27 коп. (а.с.1). На підставі ч.1 ст.207, п.3 ч.1 ст.208, ст.625, ч.1 ст.1046, ст.ст.1047,1049,1050 ЦК України,

Outcome: approved