Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на настання страхового випадку, який став підставою для виплати відповідачем ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» страхового відшкодування згідно укладеного договору добровільного страхування від 27 серпня 2014 року за пошкодження належного йому автомобіля [NUMBER]. В зв'язку з невірною оцінкою розміру завданого автомобілю матеріального збитку, уточнивши 28 березня 2017 року позовні вимоги, просить стягнути: -з ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» суму недоплаченого страхового відшкодування, з урахуванням індексу інфляції, 3% річних від простроченої суми та пеню за несвоєчасну сплату страхового відшкодування за період з 23 жовтня 2015 року по 27 березня 2017 року в загальному розмірі 47 527 грн. 10 коп., -з [PERSON] 1 732 грн. 96 коп. на відшкодування витрат на проведення експертизи та рецензії; -та судові витрати з обох відповідачів. В подальшому, позивач двічі - 11 січня та 12 березня 2018 року, подавав до суду заяви про уточнення позовних вимог. Разом з тим, згідно чинного п. 3 ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви у разі необхідності у підготовчому засіданні. Позивач вправі збільшити розмір позовних вимог тільки до завершення підготовчого засідання. Остаточне визначення предмета спору та характер спірних правовідносин, позовних вимог та статусу учасників судового процесу може відбутися тільки на стадії підготовчого провадження (п. 1 ч. 1 ст. 189, п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України). Оскільки провадження по справі відкрито 08 серпня 2016 року за правилами ЦПК України 2004 року, коли всі підготовчі дії по справі проведено, а відповідачі подали суду свої заперечення проти позову в судовому засіданні від 19 грудня 2016 року, підстав для розгляду уточнених позовних заяв від 11 січня та 12 березня 2018 року, поданих з порушенням вказаних вимог після закінчення підготовчого провадження, судом не встановлено. Відповідно до вимог ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Частиною 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Аналізуючи викладене, суд зазначає, що як за правилами чинного ЦПК України та і за правилами ЦПК України від 2004 року, процесуальні дії, які складають підтовчу стадію в цій справі проведено 19.12.2016 року й у межах визначених позивачем, після чого збільшення позовних вимог не допускається. Прийняття нового ЦПК України не містить положень Закону, які б повернули розгляд справи до початкової стадії підготовчого судового засідання, на якій можна змінити підставу позову, що на думку суду завданням цивільного судочинства не відповідає. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в суді просили про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» [PERSON] до суду не прибув, подав письмові заперечення проти позову, в яких посилався на те, що розмір виплаченого позивачеві страхового відшкодування визначено на підставі звіту про вартість матеріального збитку №249 від 27 вересня 2015 року виконаного ФОП [PERSON], зменшеним на суму податку на додану вартість, а тому порушень законодавства під час визначення розміру грошового відшкодування не вбачав. Крім того, зазначив, що вимога про стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування з посиланням на вимоги п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є безпідставною, оскільки вказана норма Закону регламентує виплату безспірної суми страхового відшкодування, яка визначена страхувальником або доведена рішенням суду. Відповідач [PERSON] до суду не прибув, подав письмові заперечення проти позову, в яких послався на те, що оскільки його цивільно-правова відповідальність в момент дорожньо-транспортної пригоди була за страхована у ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське», а розмір заподіяної шкоди не перевищує ліміту відповідальності за договором, нести цивільну відповідальність по відшкодуванню шкоди позивачу має саме страхова компанія. Також зазначив, що оскільки рецензія оцінки звіту про визначення вартості матеріального збитку №249 від 27 вересня 2015 року виконаного ФОП [PERSON] замовлялася позивачем, то саме він має нести витрати по її проведенню. Заслухавши сторони, пояснення експерта [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивач є власником автомобіля «Мітсубісі Паджеро Вагон» д.н.з. [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 24 січня 2013 року. 15 серпня 2015 року з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль [NUMBER]. [PERSON] на той час керував автомобілем «Мерседес» д.н.з. [NUMBER]. Про ці обставини йдеться в постанові Вишгородського районного суду Київської області від 18 вересня 2015 року, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Дана постанова суду набрала законної сили 29 вересня 2015 року. 27 серпня 2014 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - автомобіля «Мерседес» д.н.з. [NUMBER], оформлений полісом АІВ №3566404. Відповідно до п. 4 вказаного договору страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн. Крім того, 27 серпня 2014 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» додатково укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно п. 6 якого страхова суму становить 150 000 грн. Відтак загальна страхова сума за вказаними договорами становить 200 000 грн. 07 жовтня 2015 року позивач звернувся до відповідача ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» із завою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №249 від 27 вересня 2015 року виконаного ФОП [PERSON], замовником якого є ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське», вартість матеріального збитку завданого автомобілю [NUMBER] внаслідок ДТП становить 16 930 грн. 48 коп. 27 січня 2016 року на підставістрахового акту №ЦО-60101 від 21 січня 2016 року, ПАТ «СТ «Іллічівське» позивачу виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 14 108 грн. 73 коп., що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] в ПАТ «КБ «Преміум». Не погоджуючись зі звітом про визначення вартості матеріального збитку №249 від 27 вересня 2015 року виконаного ФОП [PERSON], позивач звернувся до Української автомобільної корпорації «УкрАвто» для проведення незалежної оцінки розміру шкоди, заподіяної його автомобілю. Відповідно до висновку експертного дослідження Української автомобільної корпорації «УкрАвто» №566 від 15 жовтня 2015 року розмір матеріального збитку завданого автомобілю [NUMBER] складає 34 868 грн. 37 коп. Суд погоджується із згаданим розміром вартості матеріального збитку, завданого автомобілю [NUMBER], виходячи з наступних обставин. Як вбачається з листа №17733-рв від 01 вересня 2015 року ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» звернулося до ФОП [PERSON] із проханням при визначенні розміру матеріального збитку заподіяного власникові транспортного засобу «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER] використати ціни на оригінальні запчастини партнера ПрАТ «СТ «Іллічівське» - ТОВ «Ексідент менеджмент компані». До вказаного листа страховою компанією долучено пропозиції по вартості пошкоджених автомобільних деталей, вузлів та агрегатів, які підлягають заміні при відновлювальному ремонті автомобіля [NUMBER]. Вказані в додатку до листа ціни на пошкоджені деталі автомобіля, запропоновані ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» в подальшому були використані ФОП [PERSON] під час визначення вартості матеріального збитку та в ремонтній калькуляції №249 від 27 вересня 2015 року введені оцінювачем самостійно, а не за базою AUDATEX. В цьому зв'язку, представник позивача [PERSON] 15 листопада 2016 року звернувся до Всеукраїнської громадської організації «Союз експертів України» із клопотанням про проведення рецензування звіту про визначення вартості матеріального збитку №249 від 27 вересня 2015 року виконаного ФОП [PERSON] Як вбачається з рецензії на звіт про визначення вартості матеріального збитку №249 від 27 вересня 2015 року виконаного ФОП [PERSON] від 20 січня 2016 року складеної судовим експертом Барболюк В.С. в акті огляду транспортного засобу від 27 серпня 2015 року, п.5, п. 7, вказано про пошкодження складових, але не вказано ступінь та розмір пошкодження, як це рекомендовано Додатком 7 Методики «Оціночна трудомісткість відновлювального ремонту складових частин кузовів, кабін та рам КТЗ», таким чином невідомо як і з яких міркувань, нормативів або джерел вказані нормогодини на ремонт по п.5, п. 7 в ремонтній калькуляції від 27 вересня 2015 року. В акті огляду транспортного засобу в графі «Пошкодження, що не пов'язані з ДТП» зазначено «Деформ. задн. прав. боковини», але відсутня інформація про об'єм та розмір цієї деформації, що є порушенням підпункту Н) пункту 4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Таким чином на підставі цієї деформації розраховано матеріальний збиток з урахуванням фізичного зносу. По факту технічного стану КТЗ коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю (підпункт 7.38 Методики). В ремонтній калькуляції в розділі «Запасні частини», після кожної складової стоїть знак * (зірочка), що вказує на те, що вартість складових (запасної частини) введена в ручному режимі. В матеріалах доданих до звіту є запит про проведення маркетингового пошуку запасних частин №254 від 21 серпня 2015 року Компанії «Ексідент менеджмент компані», в якому вказані ціни на складові (запасні частини), які повністю співпадають з цінами вказаними в ремонтній калькуляції, але в самому звіті відсутнє посилання на джерело інформації вартості запасних частин. Також в додатках є рахунок [NUMBER] від 28 серпня 2015 року, офіційного дилера «MITSUBISHI MOTORS» в Україні ТОВ «НІКО ЦЕНТР КИЇВ», в якому вказані ціни на ті самі складові, яка майже на 50% вища від ціни зазначеній в ремонтній калькуляції, коли згідно п. 8.5.11 Методики пріоритетними є дані про вартість складових частин, які поставляє виробник КТЗ у мережу своїх офіційних дилерів у регіоні. Відтак вартість відновлювального ремонту і як наслідок матеріального збитку нижча ніж повинна бути. В ремонтній калькуляції в розділі «Вартість лакофарбного матеріалу» нижній рядок «Матеріал збільшено/зменшено» зазначено на 80%, це означає, що при розрахунку вартості лакофарбного матеріалу оцінювач необґрунтовано зменшив вартість лакофарбного матеріалу на 20%. Таким чином за результатами проведеної рецензії судовий експерт Барболюк В.С. дійшов висновку про те, що звіт про визначення вартості матеріального збитку №249 від 27 вересня 2015 року виконаний ФОП [PERSON] кваліфікується за ознакою п'ятого пункту 67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним, непрофесійним і не може бути використаний. В подальшому рецензії вказаного звіту були проведені 24 травня 2016 року заступником начальника відділу оцінки нерухомості, рухомого майна та майнових прав [PERSON] та 14 червня 2016 року членом секретаріату екзаменаційної комісії Фонду державного майна України [PERSON], які дійшли висновку, про те, що звіт кваліфікується за ознакою абзацу 3 і 4 п. 67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», як такий, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків, а саме: у звіті курси гривні до іноземної валюти, відповідно до даних НБУ, встановлено не вірно, що в подальшому вплинуло на розрахунки, у зв'язку з чим ціна КТЗ, який був у користуванні з урахуванням строку його експлуатації, перерахована не вірно, що в подальшому вплинуло на достовірність визначення ринкової вартості та коефіцієнта фізичного зносу. Крім того невірно зазначено дату виготовлення КТЗ, а тому і термін його експлуатації, що в подальшому вплинуло на коефіцієнт коригування вартості КТЗ за величиною пробігу. Також вартість складових частин, які підлягають заміні у ремонтній калькуляції введені оцінювачем самостійно, а не за базою AUDATEX. 26 липня 2016 року ФОП [PERSON] скоригував звіт про визначення вартості матеріального збитку №249 від 27 вересня 2015 року відповідно до зауважень викладених у рецензії заступника начальника відділу оцінки нерухомості, рухомого майна та майнових прав [PERSON] від 24 травня 2016 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] зменшився та становить 16 764 грн. 34 коп. Виходячи з викладеного, звіт про визначення вартості матеріального збитку №249 від 27 вересня 2015 року проведений ФОП [PERSON] суд до уваги не приймає, який є необ'єктивним та не може бути використаним під час визначення розміру матеріального збитку заподіяного «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER]. Таким чином, визначаючи розмір заподіяної позивачу шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд бере до уваги висновок експертного дослідження Української автомобільної корпорації «УкрАвто» №566 від 15 жовтня 2015 року, який є обґрунтованим та вмотивованим та сумнівів у суду не викликає. Достовірність вказаного висновку підтвердив допитаний в суді експерт [PERSON] Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. Згідно вимог ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру коди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином сума виплаченого ПрАТ «СТ «Іллічівське» страхового відшкодування в розмірі 14 108 грн. 73 коп. не відповідає дійсному розміру відновлювального ремонту автомобіля позивача та вимогам ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже недоплачена сума страхового відшкодування в розмірі 20 759 грн. 64 коп. підлягає стягненню з ПрАТ «СТ «Іллічівське» відповідно до вказаних вимог Закону. Що стосується вимог позову про відшкодування пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, то суд зазначає наступне. Так, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страхове відшкодування здійснюється страховиком не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Таку заяву позивачем подано 07 жовтня 2015 року. Отже ПрАТ «СТ «Іллічівське» зобов'язано було вирішити питання щодо виплати страхового відшкодування до 05 січня 2016 року. Проте, виплату страхового відшкодування в розмірі 14 108 грн. 73 коп. ПрАТ «СТ «Іллічівське» здійснило лише 27 січня 2015 року, тобто з простроченням на 22 дні. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховка особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить з безспірної суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 14 108 грн. 73 коп., а не оспорюваного розміру матеріального збитку в сумі 34 868 грн. 37 коп., що відповідатиме вимогам п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Суд вважає, що вимогами п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на старховика покладається відповідальність за несвоєчасну сплату саме безспірної суми страхового відшкодування. Розмір матеріального збитку по справі в сумі 34 868 грн. 37 коп. оспорений, коли обов'язок його виплати на користь позивача встановлений тільки вказаним судовим рішенням. Таким чином, пеня з розрахунку подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, тобто в період з 05 по 21 січня 2016 року, становить 374 грн. 15 коп., 3% річних за прострочення сплати грошових коштів - 26 грн., а інфляційне збільшення боргу становить 126 грн. 97 коп., які слід стягнути на користь позивача з відповідача ПрАТ «СТ «Іллічівське», як страховика. Що стосується вимоги позову про стягнення з відповідача [PERSON] 1 732 грн. 96 коп. на відшкодування витрат на проведення експертизи та рецензії та судових витрат, то підстав для цього судом не встановлено виходячи з наступного. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки ліміт відповідальності за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними між [PERSON] та ПрАТ «СТ «Іллічівське»становить 200 000 грн. та повністю покриває суму шкоди заподіяної застрахованому автомобілю позивача, суд доходить висновку, що цивільну відповідальність по відшкодуванню шкоди та витратах, пов'язаних із вимушеним зверненням позивача до суду за захистом своїх прав має нести саме ПрАТ «СТ «Іллічівське». Разом з тим, суду не представлено належних доказів того, що позивачем понесено витрати на проведення експертного дослідження свого автомобіля та проведення рецензії звіту про визначення вартості матеріального збитку №249 від 27 вересня 2015 року, а відтак підстав для стягнення 1 732 грн. 96 коп., на відшкодування цих витрат, судом не встановлено. Проте, суду представлено документальне підтвердження сплаченого позивачем судового збору, який слід стягнути з відповідача ПрАТ «СТ «Іллічівське». Беручи до уваги викладене, судом виявлено порушене право позивача, яке підлягає захисту, а позов про це частковому задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial