Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що ним у 2012 році було надано відповідачці в позиву грошові кошти в сумі 21000 дол. США на строк до 01.06.2018. Вказує, що [PERSON] зобов`язувалася повернути кошти до 01.06.2018, проте до сьогоднішнього часу відповідачка ухиляється від їх повернення, чи порушила взяті на себе зобов`язання. На момент подачі позовної заяви згідно з офіційним курсом НБУ долар США становить 26,86 грн., таким чином, сума боргу за розпискою в розмірі 21000 дол. США становить 564060 грн., яку позивач й просить суд стягнути з відповідачки. Крім цього, просить суд стягнути з [PERSON] . 3% річних за користування коштів в розмірі 471,20 дол. США, що еквівалентно 12656,43 грн. та сплачений судовий збір в сумі 5640,25 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі, з заявами до суду не зверталася. З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з няевкою сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській обл. 30.05.1998, отримала від [PERSON] 21000 дол. США та зобов`язалася повернути кошти до 01.06.2018, що підтверджується оригіналом розписки від 01.06.2012 власноруч підписаною відповідачкою. Відповідно до ст.1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Строк (термін) виконання зобов`язання встановлений ст. 530 ЦК України, а саме, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити, зокрема, суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено судом, грошове зобов`язання має бути виконане відповідачкою в іноземній валюті в доларах США в сумі 21000, 3% річних від простроченої суми, що складає 471,20 дол. США, що еквівалентно 12656,43 грн. ((21000х0,03х273)/365). Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З наведеного положення вказаної норми випливає, що сума, яка підлягає сплаті в іноземній валюті, визначається за офіційним курсом відповідної валюти, зокрема, на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Так, позивачем в позові вказано, що на момент його подачі, офіційний курс НБУ долара США по відношенню до гривні становив 1 долар США=26,86 грн. Отже, гривневий еквівалент за курсом НБУ валютної заборгованості відповідача перед позивачем станом на 04.03.2019 становить: 21000 доларів США=564060 грн. Виходячи з встановлених судом обставин справи, умов Договору позики між сторонами та положень законодавства України, яким регламентовано спірні правовідносини, відповідачка свої зобов`язання за договором позики перед позивачем не виконала, зокрема, у встановлений договором строк до 01.06.2018 суму позики в розмірі 21000 доларів США позивачу не повернула, у зв`язку з чим у відповідачки перед позивачем утворилась заборгованість за договором в загальному розмірі 21000 доларів США, та три відсотки річних в розмірі 471,20 доларів США, які суд вважає за доцільне стягнути з відповідачки. Крім того, до стягнення з відповідачки в силу вимог ст.\~141\~ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 5641 грн., що підтверджено документально (квитанція № 25853361-1 від 04.03.2019).

Outcome: approved