Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] територіальної громади, треті особи : [PERSON], приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В своїй позовній заяві посилався на те, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 9 в с. Дучинці Гадяцького району відносився до типу колгоспного двору і станом на 01.07.1990 року членами колгоспного двору були [PERSON] голова двору, [PERSON]. 27.12.2016 року [PERSON] померла, що посвідчується свідоцтвом про смерть І-КЕ №338584. За своє життя [PERSON] склала заповіт відповідно до якого, все її майно де б воно не було, та з чого б воно не складалося, заповідала [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Його сестра, [PERSON] відмовилася від своєї частки свого спадкового майна на користь [PERSON] У встановлений законом термін позивач звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та дізнався, що на спадкове майно у вигляді домоволодіння за адресою вул. Шевченка,9 в с. Дучинці Гадяцького району відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Тому, він звернувся до КП «Контур» для виготовлення технічної документації на вказане домоволодіння, яка й була виготовлена. Вартість житлового будинку згідно технічного паспорту становить 57237 грн. Земельна ділянка, що знаходиться за адресою вул. Шевченка,9 в с. Дучинці Гадяцького району, яка надана для обслуговування вказаного домоволодіння приватизована. Тому, позивач просив визнати за ним право власності на 1/6 частину спадкового майна після померлої 27.12.2016 року [PERSON], що в цілому складається з житлового будинку загальною площею 54,1 кв.м., позначеного на технічному паспорті літерою « А-1,а» та господарських споруд: гараж з погребом «Б», літня кухня під літерою «В», сараю під літерою «Г», сараю під літерою «Д», сараю під літерою «Е», огорожі під №1, хвіртки під №2, воріт під №3, огороді №4, колодязя під №5 та на 1/2 частину вищезазначеного будинку з господарськими будівлями, яка належала йому фактично, але на яку була відсутня технічна документація, тобто право власності в цілому на 2/3 частини вищезазначеного будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою с. Дучинці, вулиця Шевченка, буд.9 Гадяцького району Полтавської області . Третя особа [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом в якому зазначив, що він як спадкоємець за заповітом матері, також має право на відповідну частку у спадковому майні, що складається з вищезгаданого будинковолодіння та бажає оформити на нього право власності. Разом з тим, він не згідний із позовними вимогами [PERSON] щодо визначення ним часток у спадковому майні та майні, що належить йому фактично, як колишньому члену колгоспного двору. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до довідки виконкому [PERSON] сільської ради від 15.09.2017 року №02-20/836 згідно запису в погосподарській книзі №8 стор. 144, особовий рахунок №607 за 1986-1990 року по с. Дучинці, житловий будинок по вул. Шевченка, 9 побудований у 1954 році (а не в 1963 році, як про це зазначено в технічному паспорті, виготовленому на замовлення [PERSON]І.). Згідно характеристик будинку, господарських будівель та споруд, зазначеної в технічному паспорті на садибний житловий будинок, виготовленому КП «Контур», до господарських споруд відносяться, серед інших, огорожа №1, хвіртка під №2, ворота під №3, огорожа піж №4, колодязь під №5. Рік побудови згаданих споруд в технічному паспорті не зазначено. Позивач стверджує, що ці споруди збудовані ним особисто за рахунок власних коштів, тому вони не повинні входити до спадкової маси, на частку якої претендує [PERSON] Також, [PERSON]І не погоджується з тим, що будинковолодіння належало до суспільної групи господарств колгоспний двір, оскільки мати [PERSON] працювала в [PERSON] середній школі на посадах гардеробниці та няні школи-інтернату з 16.10.1982 року до виходу на пенсію 13.01.1986 року, не працювала на час виникнення спірних правовідносин в колгоспі і не являлась його членом. Тому, він просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на 2/3 частини спадкового майна домоволодіння, що складається з житлового будинку загальною площею 54,1 кв.м., визначеного в технічному паспорті літерою «А-1,а», а також господарських будівель та споруд: гаража з погребом під літерою «Б», літньої кухні під літерою «В», сараю під літерою «Г», сараю під літерою «Д», сараю під літерою «Е», огорожі під №1, хвіртки під №2, воріт під №3, огорожі під №4, колодязя під №5 домоволодіння, що розташоване по вул. Шевченка, 9 в с. Дучинці Гадяцького району. В судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримав, зустрічний позов [PERSON] не визнав та пояснив про обставини, зазначені в його позовній заяві. В судовому засіданні [PERSON] свій зустрічний позов підтримав, позов [PERSON] не визнав та пояснив про обставини, зазначені в його позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що згідно запису в погосподарській книзі №8 стор. 144, особовий рахунок №607 за 1986-1990 року по с.Дучинці, житловий будинок по вул.Шевченка, 9 дійсно відноситься до типу колгоспного двору, головою якого зазначено [PERSON] Також, представник підтвердила, що [PERSON] вийшла на пенсію як колгоспник. Третя особа приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а зустрічний позов до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.12.2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 338584 від 17.01.2017 року. Згідно копії довідки від 02.01.1986 року №2 [PERSON] перебувала членом колгоспу «Червона Україна» [PERSON] сільської ради з січня 1945 року по 01.06.1983 року. Відповідно до копії виписки з протоколу №5 засідання правління колгоспу «Червона Україна» від 19.04.1984 року [PERSON] рахувати направленою з 01.06.1983 року для роботи в [PERSON] середню школу нянею для обслуговування дітей колгоспників колгоспу «Червона Україна». Згідно довідки, виданої СТОВ «Калина» від 11.12.2017 року [PERSON] була занесена до основного загального списку на отримання земельної частки (паю) під №194, згідно протоколу від 12.07.1995№2 засідання загальних зборів членів КСП «Червона Україна» с. Книшівка. [PERSON] на підставі рішення 14 сесії 23 скликання [PERSON] сільської [PERSON] народних депутатів від 10.10.2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,770 гектарів, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №6662347 від 12.01.2002 року, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до довідки виконкому [PERSON] сільської ради будинковолодіння в с. Дучинці по вул. Шевченка, 9 Гадяцького району Полтавської області згідно погосподарської книги № 8 особовий рахунок № 607 станом на 01.07.1990 року відносилося до типу колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 01.07.1990 року були: [PERSON] голова двору, [PERSON] член двору в рівних долях. Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку 0,27 га приватизована. Визначення суспільної групи господарства було урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26. За змістом п. 20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником [PERSON] комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що домоволодіння по вул. Шевченка, 9 в с. Дучинці станом на 01.07.1990 року належало [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, тобто по 1/2 кожному і не приймає до уваги пояснення позивача за зустрічним позовом [PERSON], стосовно визначення суспільної групи, до якого належить домоволодіння в с. Дучинці по вул. Шевченка, 9 Гадяцького району Полтавської області. Згідно довідки виконкому [PERSON] сільської ради від 18.07.2017 року №02-20/714 померла [PERSON] була зареєстрована та проживала на дату смерті 27.12.20169 року за адресою: с. Дучинці, вул. Шевченка,9 Гадяцького району. На день смерті [PERSON] проживала одна. На випадок своє смерті [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, все те, що буде їй належати на час його смерті заповіла [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях. Відповідно до листа приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] від 28.09.2017 року №258 не 26.01.2017 року заведена спадкова справа щодо померлої [PERSON], яка померла 27.12.2016 року. З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 27.12.2016 року звернулися [PERSON] та [PERSON] Із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася [PERSON], яка відмовилася від належної їй частини спадщини на користь [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Статтею 346 ч.1 п.11 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно зі\~ст. 1218 цього Кодексу, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Інвентаризаційна оцінка домоволодіння в цілому була проведена 07.07.2017 року, про що свідчить копія Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 9 по вул. Шевченка в с. Дучинці, проведеної КП «Контур». Відповідно до п. 4.15 ст.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, а зустрічний позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial