Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON], уточнивши який остаточно просить суд стягнути з останнього на свою користь суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 5 768,40 гривень та змінити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000,00 гривень збільшивши їх до 1500,00 гривень щомісячно, який підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням сили до досягнення дитиною повноліття, а також просив з цього часу припинити стягнення аліментів на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 13.04.2017 року по цивільній справі № 372/760/17. Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17.10.2010 року. Від шлюбу мають сина - Кіріла, [INFO]. 10.03.2017 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. На підставі рішення Обухівського районного суду Житомирської області від 24.02.2010 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень, щомісячно до повноліття дитини та на утримання дружини в розмірі 500,00 гривень до досягнення дитиною трьох років. Однак цей розмір аліментів, призначений за рішенням суду на утримання дитини не відповідає витратам, яких вимагає утримання сина, оскільки в зв'язку з швидкими темпами зростання цін та тим що збільшився розмір прожиткового мінімуму, значно зросли витрати на харчування, придбання товарів для фізичного та духовного розвитку дитини та розмір аліментів є недостатнім, а тому виникла необхідність в їх збільшенні. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині стягнення пені (неустойки) позивач також посилався на те, що в Обухівському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на примусовому виконанні знаходяться два виконавчі листи № 372/760/17, видані Обухівським районним судом на виконання рішення Обухівського районного суду про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина та дружини. Відповідач аліменти не сплачує і зазначене рішення щодо стягнення аліментів на утримання сина та дружини ігнорує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за несплату аліментів в загальній сумі 19 456,00 гривень. З огляду на викладене, позивач зазначає, що він має право на стягнення неустойки (пені) за період з 16.03.2017 року по 30.06.2018 року включно, що складає 5 768,40 гривень. Ухвалою судді від 22.10.2018 року відкрито скорочене провадження у справі та призначено справу до розгляду в відкритому судовому засіданні та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити з урахуванням уточнень зроблених в частині позовних вимог щодо розміру стягнення неустойки. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд вислухавши сторони, представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], про зроблено відповідний актовий запис № 40 від 04.08.2017 року Виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області та видано Свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10.03.2017 року розірвано шлюб між сторонами, а за рішенням Обухівського районного суду Київської області від 13.04.2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 16.03.2017 року до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини в розмірі 500,00 гривень, щомісячно, починаючи з 16.03.2017 року до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З довідки-розрахунку від 17.07.2018 року виданої Обухівським міськрайонним ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] по виконавчому листу № 372/760/17 від 27.04.2017 року про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 500,00 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку, з а період з 16.03.2017 року по [INFO] становить 5543,84 гривень. З довідки-розрахунку виданої Обухівським міськрайонним ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] по виконавчому листу № 372/760/17 від 27.04.2017 року про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 16.03.2017 року до досягнення дитиною повноліття, станом на 30.06.2018 року становить 13912,16 гривень. Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Верховним Судом України в постанові від 1 червня 2016 року у справі N 6-535цс16 висловлена наступна правова позиція. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Враховуючи те, що дії державного виконавця з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів не визнані протиправними, довідки-розрахунки заборгованості по аліментам не скасовані у судовому порядку та сума заборгованості по сплаті аліментів в судовому засіданні не оспорювалась відповідачем, суд приходить висновку про можливість здійснити розрахунок розміру пені на підставі нарахованого державним виконавцем розміру аліментів, який підлягає сплаті відповідачем. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином загальна сума неустойки (пені) за несплату аліментів в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення станом на 30.06.2018 року складає 5 768 (п'ять тисяч сімсот шістдесят вісім гривень) грн. 40 коп. та стягненню з відповідача підлягає саме в такій сумі, оскільки позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, доведені належними і допустимими доказами та не були спростовані відповідачем, а натомість він позовні вимоги визнав, а отже позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно пред'явлено вимоги до відповідача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення сином трирічного віку, які присуджено за рішенням суду, при проведенні розрахунку пені за прострочення сплати аліментів по виконавчих листах суд бере за основу надані позивачем розрахунки пені за період з 16.03.2017 року по 30.06.2018 року щодо заборгованості по аліментах на утримання дитини та розрахунки пені за період з 16.03.2017 року по [INFO] щодо заборгованості по аліментах на утримання дружини, протягом яких відповідачем не сплачувались аліменти. Виходячи з предмету позову, позивачем окремо заявлено вимоги до відповідача про збільшення розміру аліментів, що стягуються на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 13.04.2017 року по справі 372/760/17, з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 16.03.2017 року до досягнення дитиною повноліття та стягувати з [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1500,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд оцінивши надані докази в сукупності вважає, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів що стягуються з відповідача на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 13.04.2017 року по справі 372/760/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 16.03.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Після винесення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1000,00 грн. пройшов значний період часу та за цей час змінились обставини які впливають на розмір аліментів що стягнені з відповідача в твердій грошовій сумі. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» з 01.01.2018 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років в розмірі 1492 грн., з 1 липня - 1559 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі - 1860 грн., з 1 липня - 1944 гривні. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» з 01.01.2019 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; Доказів відсутності можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі відповідачем не надано. Відповідач працездатний, доказів на підтвердження поганого матеріального стану ним не надано. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Істотних обставин, які б могли унеможливити виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків належним чином суд, не вбачає оскільки відповідач є працездатним, матеріально забезпеченим. Суд вважає, що відповідач має можливість в повній мірі та належним чином виконувати покладені на нього законодавством зобов'язання, а саме сплачувати аліменти на утримання сина, до досягнення ним повноліття у грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а позовна вимога про збільшення розміру аліментів підлягає задоволенню. Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то такий розмір аліментів забезпечить дитині позивача збереження певного матеріального рівня утримання та буде відповідати його наявним сімейним обставинам. Разом з тим, вирiшуючи питання про позовну вимогу, щодо припинення стягнення аліментів з [PERSON], що стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 13.04.2017 року по справі 372/760/17 про стягнення аліментів на утримання дитини слід зазначити наступне. З огляду на положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну розміру їх присудження і відсутня імперативна заборона на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження за наявності обставин, що мають істотне значення. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, отримувач аліментів не витрачає отримувані ним аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів на утримання дитини. При цьому обов'язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до відповідача в частині припинення стягнення аліментів з [PERSON], що стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 13.04.2017 року по справі 372/760/17 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та аліменти продовжують стягуватись на підставі вказаного рішення, але в розмірі 1500,00 гривень, визначеному даним рішенням. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судові витрати у відшкодування судового збору у розмірі 1409, 60 гривень.

Outcome: partial