Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання правочину недійсним, в якій зазначає, що в межах цивільної справи № 372/1020/15-ц стало відомо, що 18.08.2014 року від імені позивача нібито був укладений договір оренди із [PERSON], за умовами якого позивачу передано та надано право проживати в житловому будинку по [ADDRESS], який належить на праві власності відповідачу. Позивач вказує, що ці обставини не відповідають дійсності та внаслідок шахрайських дій з боку відповідача, йому незаконно нараховано орендну плату. В звя'зку з чим просить визнати недійсним договір оренди від 18.08.2014 року житлового будинку по [ADDRESS]. Позивач просив визнати такий договір оренди житлового будинку недійсним, оскільки він його не укладав та нікому не доручав укласти такий договір від свого імені. 03.03.2016 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання договору оренди дійсним, в якій позивач за зустрічним позовом [PERSON] зазначив, що йому на праві власності, на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 26.11.2008 року та договору міни частин житлових будинків від 02.11.2009 року належить житловий будинок загальною площею 727,9 м.кв., розташований в [ADDRESS]. 18.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди об'єкту нерухомості (будинку). У вказаному будинку відповідач проживав з сім'єю до 04.09.2015 року (до моменту виселення за рішенням Обухівського районного суду Київської області). Позивач за зустрічним позовом просить визнати договір оренди належного йому на праві власності житлового будинку загальною площею 727,9 м.кв. розташованого в [ADDRESS], укладеного 18 серпня 2014 року між ним та [PERSON], дійсним. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечила, просила вимоги по первісному позову задовольнити, в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти первісного позову, посилаючись на чинне рішення Обухівського районного суду Київської області від 25.06.2016 року, яким договір оренди житлового будинку розірвано, стягнуто заборгованість по вищевказаному договору, просив в задоволенні позовних вимог позивача за первісним позовом відмовити, зустрічну позовну заяву підтримав, просив її задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв та клопотань до суду не направила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є дільничним інспектором Українського МВМ Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області. До чергової частини Обухівського РВ надійшла письмова заява [PERSON], в якій він повідомляв про те, що [PERSON] не сплачує кошти за оренду будинку. З метою опитування [PERSON] дільничним був здійснений виїзд до будинку за вказаною заявником адресою, але домогосподарка не відчиняючи двері повідомила, що [PERSON] відсутній та коли повернеться їй невідомо. Після цього свідок ще раз перебував у вказаному будинку під час розмови заявника ([PERSON]) та, ймовірно, із [PERSON] Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, свідка, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачу за зустрічним позовом [PERSON] на праві власності належить житловий будинок загальною площею 727,9 кв. м. по [ADDRESS] 18.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди об'єкту нерухомості (будинку), за умовами якого орендодавець [PERSON] зобов'язувався передати орендареві [PERSON] у строкове володіння та користування, а орендар зобов'язується прийняти у строкове володіння, користування житловий будинок загальною площею 727,9 кв.м. по по [ADDRESS] що підтверджується договором оренди. Згідно із рішенням Обухівського районного суду Київської області у цивільній справі № 372/1020/15-ц від 25 червня 2015 року за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору оренди, стягнення коштів, виселення, зобов'язання вчинити певні дії, розірвано договір оренди об'єкту нерухомості (будинку) - житлового будинку загальною площею 727,9 кв. м по [ADDRESS] укладений 18 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по договору оренди об'єкту нерухомості (будинку) від 18 серпня 2014 року у розмірі 1 511 202 гривні. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 11 січня 2016 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 червня 2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору оренди, стягнення коштів, виселення, зобов'язання вчинити певні дії, у частині розподілу судових витрат, скасовано і ухвалено з цього приводу нове рішення. У решті рішення залишено без змін. Тобто, в судовому порядку було встановлено, що цей договір оренди дійсно укладався сторонами (при цьому, під час судового розгляду цивільної справи № 372/1020/15-ц всі сторони приймали участь та давали свої пояснення, мали можливість заявити зустрічну позовну заяву про визнання договору оренди недійсним, але не скористались такою можливістю), а у відповідача виникла заборгованість по орендним платежам. Згодом цей договір судовим рішенням, яке набрало законної сили, був розірваний, а заборгованість визнана такою, що має бути стягнута із [PERSON] Таким чином, з 11 січня 2016 року орендні (договірні) відносини між [PERSON] та [PERSON] були припинені в судовому порядку. Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки укладений між сторонами договір оренди об'єкту нерухомості (будинку) було розірвано судовим рішенням (а цим же судовим рішенням договір був визнаний укладеним між сторонами), суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог за первісним позовом, оскільки вже є законне судове рішення (справа № 372/1020/15-ц), яким договір оренди від 18.04.2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], є розірваний. З цих же підстав суд вважає позовні вимоги за зустрічною позовною заявою також необґрунтованими, оскільки у визнанні такого договору взагалі немає сенсу, а такий позов є лише захисною реакцією відповідача (як зазначив сам представник [PERSON].). Враховуючи викладене, вирішуючи спір в межах заявлених сторонами позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що правові підстави для задоволення первісних та зустрічних позовних вимог відсутні,тому в задоволенні обох позовів слід відмовити.

Outcome: dismissed