Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому вказав, що 05 лютого 2013 року він уклав кредитний договір № 0004/2013 з КП «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» на отримання кредиту у розмірі 50 тис. грн. У 2014 році на його ім'я від Фонду надійшла сума 25 тис. грн. 06 червня 2014 року було укладено договір № 170443/196922 на відкриття карткового рахунку [NUMBER] у Публічному акціонерному товаристві «УКРКОМУНБАНК» на загальну суму 25 тис. грн., які були перераховані на пільгових умовах відповідно до кредитного договору № 0004/2013, укладеного з комунальним підприємством «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі». Відповідно до договору він як клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на карт рахунку та вимагати від банку своєчасного здійснення розрахунків за карт рахунком (п.п. 3.2.1, 3.2.2 Договору), банк гарантує повернення залишку по карт рахунку з припиненням дії цього договору (п.4.1 Договору). Згідно заяв на видачу готівки № 3301_39 від 10.06.2014, № 3301_28 від 11.06.2014, № 3301_22 від 12.06.2014, № 3301_28 від 13.06.2014, № 3301_29 від 16.06.2014 ним було отримано кошти на загальну суму 5 тис. грн. Станом на 01.08.2014 року залишок на картковому рахунку [NUMBER] становив 19750,00 грн. Але з 31.07.2014 року Національний банк України заблокував початкові платежі через СЕП на адресу ПАТ «УКРКОМУНБАНК» та від ПАТ «УКРКОМУНБАНК» на адресу інших учасників СЕП. Внаслідок чого на картковому рахунку [NUMBER] на загальну суму 19750,00 грн. були заблоковані, сума коштів повинна бути направлена на 3-й етап будівництва згідно з договором № 0004/2013, укладеного з комунальним підприємством «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі». 05 листопада 2015 року він звертався зі зверненням до банку з виплатою коштів, які зараховані на картрахунок, проте отримав відмову, у зв'язку з чим вимушений звернутись до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув, завчасно надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час судового засідання до суду повторно не прибув, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи, будучи повідомленим належним чином до суду не прибув. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності з ч. 1 ст. 225 ЦПК України суд на місці постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, беручи до уваги заяву позивача, дослідивши в судовому засіданні надані представником відповідача заперечення проти позову, позивачем відзив на заперечення та надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 лютого 2013 року року між позивачем та КП «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» було укладено кредитний договір № 0004/2013 на отримання кредиту у розмірі 50 тис. грн. (а.с. 9-10) та кредитні кошти були відправлені до Сватівського відділення ПАТ «УКРКОМУНБАНК» (а.с.28-30). 06 червня 2014 року було укладено договір № 170443/196922 на відкриття карткового рахунку у Публічному акціонерному товаристві «УКРКОМУНБАНК» на загальну суму 25 тис. грн., які були перераховані на пільгових умовах відповідно до кредитного договору № 0004/2013. Позивачу видавалась готівка, яка ним була отримана загальною сумою 5 тисяч гривень (а.с. 12-14). Відповідно до копії довідки керуючого Сватівським відділенням № 1 ПАТ «Укркомунбанк» Кириченко Н.І. станом на 01.08.2014 року залишок коштів на картковому рахунку позивача становить 19750,00 грн. (а.с. 15). В своєму запереченні відповідач прохав відмовити в задоволенні позову, через те, що банк не відмовляв позивачу у виплаті грошової суми, а роз'яснив про неможливість станом на 11.12.2015 рік провести його ідентифікацію, оскільки працівники ПАТ «УКРКОМУНБАНК» не забезпечили виконання покладених на них законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб обов'язку здійснити передачу бухгалтерської та іншої документації ПАТ «УКРКОМУНБАНК» з головного офісу за адресою: [ADDRESS], що й стало наслідком затягнення процедури ліквідації в ПАТ «УКРКОМУНБАНК», банком не розпочато формування списку вкладників до яких може відноситись позивач (а.с. 33-35, 41-45). У відзиві на заперечення позивач прохав задовольнити позовні вимоги, спираючись на обставини викладені у позовній заяві та вказав про те, що його справа та первинна бухгалтерська документація перебувають у філії банку м. Сватове (а.с. 40). Проте Правлінням Національного банку України № 604 від 14.09.2015 р. прийнято постанову «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 169 від 14.09.2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УКРКОМУНБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «УКРКОМУНБАНК», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», про що повідомлено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРКОМУНБАНК» А.А. Матвієнко письмовою відповіддю на звернення [PERSON], а також те, що після отримання бухгалтерської та іншої документації ПАТ «УКРКОМУНБАНК», серверу із встановленою базою даних Банку та інших документів і технічних засобів, буде розглянуто питання, чи відносяться кошти на картковому рахунку [NUMBER] до категорії таких, які відшкодовується за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ( а.с. 16-17). Спеціальним законом, що регулює виведення неплатоспроможних банків з ринку, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб ». Статтею 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено перелік заходів, які здійснює уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію щодо підготовки задоволення вимог кредиторів. Частиною 6 цієї статті, зокрема, передбачено, що уповноважена особа не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. У п. 6 ст. 2 цього Закону України зазначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Виходячи з викладеного, правовідносин, які виникли між[PERSON] та відповідачем не регулються положеннями ЦК України про договірні зобов'язання, умови їх виконання та наслідки, що настали у зв'язку з їх порушеннями, а тому позовні вимоги про захист прав споживачів та стягнення коштів за договором банківського рахунку суперечать положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у зв'язку з чим позов не може бути задоволений. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed