Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Бучацької міської ради, у якому просить визнати за ним, як за спадкоємцем за законом, право власності на земельну частку (пай) площею 1,61 умовно кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала [PERSON] , померлій [INFO] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0233249, виданого згідно розпорядження Бучацької РДА № 309 від 24 липня 1997 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 05 серпня 1997 року за № 249. Посилається на те, що після смерті матері право на земельну частку (пай) успадкував її син [PERSON] , який проживав разом із спадкодавцем та вступив в управління спадковим майном. [INFO] його брат [PERSON] помер. Після смерті брата позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 04 березня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Бучацької міської ради про визнання права на спадкове майно. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Представник позивача, адвокат Пасічник А.З. в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримує повністю. Представник відповідача - Бучацької міської ради Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подав відзив на позов, в якому вказав, що не заперечує проти позову та покладається на розсуд суду при прийнятті рішення у даній справі. Просить суд справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання за відсутності учасників справи. З підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 06 серпня 2019 року Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, матір`ю [PERSON] є [PERSON] . Як слідує із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, виданого 06 серпня 2019 року Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 31 липня 2019 року Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] померла [INFO] . З інформаційної довідки Відділу у Бучацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 19 червня 2020 року № 0-19-0.23-57/103-20 вбачається, що [PERSON] , на підставі розпорядження голови Бучацької райдержадміністрації № 309 від 24 липня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) селянської спілки «Жнибороди» зареєстрований 05 серпня 1997 року за № 249 сертифікат на право на земельну частку пай (пай) серії ТР № 0233249, площею 1,61 умовних кадастрових гектарів. Сертифікат на право на земельну частку (пай) ТР № 0233249, виданий на підставі розпорядження голови Бучацької райдержадміністрації № 309 від 24 липня 1997 року (зареєстрований 05 серпня 1997 року за № 249) на прізвище [PERSON] , втрачений, про що свідчить оголошення, розміщене в незалежній громадсько-політичній газеті Бучаччини «Нова доба» № 32 (8863) від 09 серпня 2019 року. Відповідно до довідки приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л.І. № 501/01-24 від 22 листопада 2019 року, через відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] , видати свідоцтво про право на спадщину після її смерті на ім`я [PERSON] є неможливим. У судовому засіданні встановлено, що померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0233249 належало право на земельну частку (пай) площею 1,61 в умовних кадастрових гектарах, що знаходилася у колективній власності бувшої селянської спілки «Жнибороди», на території Жниборідської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, однак сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено. З довідки № 36, виданої 03 лютого 2020 року виконкомом Жниборідської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, вбачається, що [PERSON] за життя належала земельна частка (пай) на території Жниборідської сільської ради Бучацького району Тернопільської області. Як слідує із довідки № 4, виданої 21 січня 2021 року виконавчим комітетом Жниборідської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті разом з нею проживали та перебували на реєстраційному обліку син [PERSON] , 1964 року народження та онук [PERSON] , 1979 року народження. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , до набрання чинності 01 січня 2004 року Цивільним Кодексом України, тому застосуванню підлягають ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом статті 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 3 Земельного Кодексу України та п. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94, право на земельну частку (пай) може бути передане в спадщину. Таким чином, [PERSON] , приймаючи спадщину після смерті матері [PERSON] , набув право на земельну частку (пай) розміром 1,61 умовних кадастрових гектара, відповідно до частини 1 статті 549 ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 31 липня 2019 року Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно. Як слідує із матеріалів справи, позивач [PERSON] є рідним братом спадкодавця [PERSON] . Із довідки № 5, виданої 21 січня 2021 року виконавчим комітетом Жниборідської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, вбачається, що померлий [INFO] [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті разом із спадкодавцем проживав та перебував на реєстраційному обліку племінник - [PERSON] , 1979 року народження. Із довідки № 120, виданої 29 січня 2021 року Бучацькою міською радою Тернопільської області вбачається, що згідно запису погосподарської та будинкової книги [PERSON] з домогосподарства [PERSON] вибув 23 березня 2010 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). В силу ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом після смерті брата [PERSON] та прийняв спадкове майно згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємця [PERSON] у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємця з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) площею 1,61 умовних кадастрових гектарах із земель, розташованих на території Жниборідської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, колишньої селянської спілки «Жнибороди» Бучацького району Тернопільської області, що на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0233249, виданого на підставі розпорядження голови Бучацької райдержадміністрації № 309 від 24 липня 1997 року, належала [PERSON] , померлій [INFO] . На підставі наведеного,

Outcome: approved