Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом, на тих підставах, що 28 січня 2014 року померла його бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 17 по вул. Дружби, с. Лісне, Тарутинського району, Одеської області та у вигляді земельних ділянок. При зверненні до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом, позивачу було відмовлено у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. У звязку з цим позивач просить в судовому порядку визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання представник позивача не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач також у судове засідання не зявилася. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Позов визнала повністю. В звязку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. Судом достовірно встановлено, що спадок відкрився в день смерті спадкодавця [PERSON], а саме з 28.01.2014 року (а.с.12). Згідно особистого рахунку № 0498 Погосподарській книзі № 5 с. Лісне Тарутинського району Одеської області житловий будинок, розташований по вул. Дружби, 17, с. Лісне, Тарутинського району Одеської області зареєстрований за [PERSON], померлою 28.01.2014 року (а.с.20). Як, вбачається з довідки Лісненської сільської ради Тарутинського району Одеської області № 170/02-07 від 10.06.2014 року спадкодавець [PERSON] на день смерті одна проживала в вищевказаному спадковому будинку (а.с.26). За таких обставин, суд, вважає встановленим факт належності бабусі позивача житлового будинку № 17, розташованого по вул. Дружби, с. Лісне, Тарутинського району Одеської області. Крім житлового будинку, спадкове майно після смерті [PERSON] складається з земельних ділянок, а саме: 1) земельної ділянки площею 0,2499 га, розташованої в с. Лісне, по вул. Дружби, 17, Тарутинського району Одеської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК № 511503 для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5124784600:02:001:0160; 2) земельної ділянки площею 0,84 га, розташованої на території Лісненської сільської ради Тарутинського району Одеської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 058821 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5124784600:01:001:0033; 3) земельної ділянки площею 1,68 га, розташованої на території Лісненської сільської ради Тарутинського району Одеської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 058821 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5124784600:01:001:0016. При зверненні до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом, позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно. З письмових доказів, наданих позивачем видно, що вищезазначені Державні акти втрачені, але той факт, що спадкодавець [PERSON] є їх власником підтверджується довідкою з Відділу Держземагенства у Тарутинському районі від 10.06.2015 року (а.с.18). Також достовірно встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є онуками [PERSON], померлої 28.01.2015 року (а.с.5, 9,10, 25), які відносяться до пятої черги спадкоємців, відповідно до ст. 1265 ЦК України. Окрім сторін у справі інших спадкоємців за законом не має, оскільки батько позивача [PERSON] помер 24.12.2006 року (а.с.11). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 29.09.2015 року, надої державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], померлої 28.01.2014 року звернувся лише позивач [PERSON] (а.с. 40) Відповідач відмовились від прийняття спадщини після смерті бабусі на користь позивача, що підтверджується її заявою (а.с.28). При зазначених обставинах, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно за законом у вигляді житлового будинку № 17, розташованого по вул. Дружби, с. Лісне, Тарутинського району Одеської області. На підставі ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Таким чином, суд доходить до висновку, що право позивача на отримання в спадщину за законом спадкового майна підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно - земельні ділянки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved