Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що йому на праві приватної власності належить жилий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В належному йому будинку зареєстровані - позивач, його мати [PERSON] та відповідач [PERSON] . Відповідач [PERSON] зареєстрований за даною адресою з 28 травня 2008 року, з дня реєстрації та по даний час у зазначеному будинку відповідач не проживає. Його речей у належному будинку немає, він не цікавиться його станом, не сплачує комунальні платежі та не бере участь у його ремонті та утриманні. Врегулювати питання зняття з реєстрації у добровільному порядку він не має можливості, так як не знає, де він фактично проживає, з травня 2008 року він жодного дня не проживав за цією адресою та його теперішнє місце перебування не відоме. Відповідач не приймає участі в утриманні будинку, не є наймачем. Позивач самостійно, за власні кошти проводить утримання будинку. Реєстрація у належному йому будинку сторонніх осіб порушує його права, як власника, на розпорядження, володіння та користування належним на праві приватної власності майном, користуватися пільгами та житловою субсидією на оплату комунальних послуг, що порушує право приватної власності. Позивач вважає, що його права як власника вказаного нерухомого майна є порушеним відповідачем, а тому підлягають захисту. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України. Крім того, всі поштові відправлення, які були направлені на його зареєстровану адресу місця проживання повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній». Уповноважений представник третьої особи: Мілуватська сільська рада Сватівського району Луганської областіу судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач [PERSON] надав згоду на заочний розгляд справи. Враховуючи повторну неявку у судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив причини неявки; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи, та з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, беручи до уваги заяву позивача, представника третьої особи, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на власності 16.02.2004 року та витягом про реєстрації права власності на нерухоме майно від 18.02.2004.(а.с.4, 5) З довідки Мілуватської сільської ради Сватівського району Луганської області №1336 від 16.12.2019 року вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 28.05.2008 по теперішній час (а.с.7). З довідки Мілуватської сільської ради Сватівського району Луганської області №1337 від 16.12.2019 року вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] не проживає за даною адресою з 2008 року. (а.с.8). Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації, складеного 26.12.2019, відповідач [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , не проживає у зазначеному будинку з червня 2008 року.(а.с.9) Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Ст. 167 ч.2 ЖК України вказує, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім» я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У правовій позиції ВСУ у справі № 6-709цс16 зазначено, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. На підставі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи, що відповідач, який не є членом сім`ї позивача, по цей час зареєстрований у будинку останнього, який належить йому на праві власності, добровільно не знявся з реєстраційного обліку, чим самим перешкоджає позивачу користуватись та розпоряджатись своїм майном, то суд вважає, що є всі підстави для усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпорядження житлом, належним йому на праві власності, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки перебування відповідача на реєстрації за вищевказаною адресою перешкоджає здійсненню позивачем своїх законних прав щодо користування та розпорядження належним йому на праві власності майном. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є належним способом захисту порушеного права позивача. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Згідно з оригіналами квитанцій, при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 840, 80 грн. та 840, 80 грн. (а.с.1, 18) Так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1681, 60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved