Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, у відповідності до ст. ст. 1225, 1261, 1268 ЦК України, уточнивши свої позовні вимоги остаточно просить суд: встановити факт сумісного проживання померлої [INFO] [PERSON] разом з [PERSON] , [INFO] ; визнати за ним право власності на земельну ділянку [NUMBER] , площею 6,104 га в масиві [NUMBER], [NUMBER] , яка розташована на території Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] , виданого Білгород-Дністровською РДА 07.04.2003 року. Так, свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його матір - спадкодавець [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді: - земельної ділянки [NUMBER] , площею 6,104 га в межах згідно з планом, в масиві [NUMBER], [NUMBER], яка розташована на території Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] , виданого Білгород-Дністровською РДА 07.04.2003 року. За життя 04.04.2001 року в с. Монаші Білгород-Дністровського району Одеської області [PERSON] було складено заповіт, посвідчений в сільській раді за № 21, відповідно до якого усе належне їй майно вона заповідала йому. Проте, після звернення ним до приватного нотаріуса Білгород-Дністровської районного нотаріального округу із заявою про оформлення та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, йому було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Однак, він фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки на момент відкриття спадщини проживав разом з нею, доглядав за мамою, провів її поховання,а на даний час отримує орендну плату за земельну ділянку. На підставі вищевказаних обставин він і звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність позивача, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява, відповідно до якої заперечень проти позову не має, просить рішення суду прийняти без присутності представника сільської ради. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно [INFO] померла спадкодавець - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /л.с. 17/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно у вигляді: - земельної ділянки площею [NUMBER], площею 6,104 га в межах згідно з планом, масиви [NUMBER], [NUMBER], яка розташована на території Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Факт належності вищевказаної земельної ділянки [PERSON] підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] , виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 07.04.2003 року. З матеріалів справи вбачається, що за життя 04.04.2001 року, [PERSON] було складено та посвідчено секретарем Монашіської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області заповіт, яким остання усе належне їй майно заповідала [PERSON] . /л.с. 21/ У відповідності до довідки № 325, виданої 03.12.2018 року Монашівською сільською радою, [PERSON] , яка померла [INFO] , А/З № 11 від 01.07.2009 року на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 05, виданої Монашівською сільською радою від 03.01.2019 року, на день смерті з громадянкою [PERSON] , померлою [INFO] , а/з № 11 від 01.07.2009 року за однією адресою: [ADDRESS] , проживав та проводив поховання її син, [PERSON] , [INFO] . Таким чином, та у відповідності до вищезгаданих довідок сільської ради, судом достовірно встановлено факт сумісного проживання померлої [INFO] [PERSON] разом з [PERSON] , [INFO] . Позивач бажає прийняти спадщину після смерті матері, звернувся через виконавчий комітет Монашівської сільської ради із заявою про прийняття спадщини, проте, листом №30/01-16 від 31.01.2019 року приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском визначеного чинним законодавством строку для прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті /ст. 1233 ЦК України/. У відповідності до ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи усе вищевикладене, а саме те, що позивач є спадкоємцем за заповітом до майна померлої [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт того, що на момент відкриття спадщини позивач проживав разом із спадкодавцем, окрім того звернувся до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовився від її прийняття, проте та обставина, що у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу, тобто державного акту на право власності на земельну ділянку, який був втрачений орендарем заважає йому оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, прийнявши до уваги також те, що інших спадкоємців судом не виявлено, іншого способу, окрім як в судовому порядку, захистити права позивача не надається можливим, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідність їх задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved