overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що він з 28 квітня 2001 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось, так як у них різні погляди на питання подружнього життя, це все привело до того, що вони втратили почуття взаємного кохання та поваги один до одного. Тому прохає суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилався на обставини вказані в позові, прохав суду розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала розірвати шлюб. Вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі з 28 квітня 2001 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 218. Окрім цього сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 123. Судом встановлено, що сторони по справі разом не проживають та не ведуть спільного господарства чотири роки. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи те, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 грн., що документально підтверджено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що він з 29 серпня 1992 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від подружнього життя у них народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось, так як у них різні погляди на питання подружнього життя, це все привело до того, що вони втратили почуття взаємного кохання та поваги один до одного. З жовтня 2012 року вони разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Тому прохає суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилався на обставини вказані в позові, прохав суду розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала розірвати шлюб. Вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі з 29 серпня 1992 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб, виданого Дніпровським відділом ЗАГС м. Дніпродзержинська, актовий запис № 664. Згідно до свідоцтва про народження дитина [PERSON], [INFO], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис №193, батьками зазначено - [PERSON] та [PERSON]. Згідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис №862, батьками зазначено - [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що сторони по справі разом не проживають та не ведуть спільного господарства з жовтня 2012 року. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи те, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 229,40 грн., що документально підтверджено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що він зареєстрував шлюб з відповідачем 27 листопада 2004 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинились, тому він вважає, що збереження шлюбу неможливо. Тому позивач прохає суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, посилався на обставини вказані в позовній заяві та те, що він з відповідачем не проживають разом три роки, тому прохав розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідач [PERSON] заперечувала щодо розірвання шлюбу, просила відмовити в задоволенні позову. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі з 27 листопада 2004 року знаходяться у зареєстрованому шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 339. Сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно до ухвали суду від 29 листопада 2013 року, суд надав сторонам строк для примирення чотири місяці, але сторони не примирились. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Таким чином суд приходить до висновку, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім цього, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 114,70 грн. з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 15 вересня 2007 року. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у нього не склалось, так як з'явились розбіжності по різним питанням обов'язків подружжя. З квітня 2010 року проживають окремо один від одного. Тому позивач прохає суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилався на обставини викладені в позові, не заперечував розглядати справу в порядку заочного розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча була повідомлена належним чином, причини не явки до суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі з 15 вересня 2007 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 597. Судом встановлено, що сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження, дитина проживає та знаходиться на утриманні відповідача. Судом встановлено, що з квітня 2010 року сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім'ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. Окрім цього, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 229,40 грн. з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 06 листопада 2004 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу має дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2014 року він разом з відповідачем не проживає, так як у них різні погляди на подружнє життя. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повному обсязі, посилався на обставини зазначені в позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечувала в задоволенні позовних вимог. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі з 06 листопада 2004 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане 21.01.2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 315. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Судом встановлено, що сторони по справі разом не проживають та не ведуть спільного господарства з грудня 2014 року. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи те, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У звязку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 грн., що документально підтверджено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON]. [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з по господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS] Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за законом, однак не може в нотаріальній конторі оформити спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і просить їх задовольнити. Представник відповідача Літинської селищної ради в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позовні вимоги визнають повністю та не заперечують проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Із копії свідоцтв про смерть (а.с.5,6) судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], а [PERSON] померла [INFO]. Із копії свідоцтва про народження позивача (а.с.7) видно, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] Із копії свідоцтв про право власності від 22.09.1990 року (а.с.8-9) свідчать, що [PERSON] є спадкоємцем ? частки житлового будинку в [ADDRESS] Вінницької області після смерті [PERSON] Із копії технічного паспорту на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] Вінницької області (а.с.10-14) судом встановлено, що стоїть відмітка про відсутність правовстановлюючих документів. Із копії листа з Літинської державної нотаріальної контори №293/02-17 від 24.02.2015 року (а.с.15) видно, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Із копії рішення виконавчого комітету Літинської селищної ради від 17.08.2011 року (а.с.16) видно, що затверджено уточнений перелік назв вулиць та провулків на території смт. Літин Вінницької області, назву [ADDRESS] і [ADDRESS] вважати назвою однієї і тієї ж вулиці. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавецм на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що так як через відсутність необхідних документів в нотаріальному порядку не можливо позивачу оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок. На підставі ст.ст. 328, 392, 1222, 1225, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з по господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, однак не може в нотаріальній конторі оформити спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Представник відповідача Івчанської сільської ради в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позовні вимоги визнають повністю та не заперечують проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Із копії заповіту (а.с.3) судом встановлено, що [PERSON] заповіла все своє майно синові [PERSON] Із копії свідоцтва про смерть (а.с.4) судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO]. Із копії технічного паспорту на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] (а.с.7-12) видно, що стоїть відмітка про відсутність правовстановлюючих документів. Довідка Івчанської сільської ради за № 391 від 07.05.2015 року (а.с.13) свідчить, що [PERSON], яка померла [INFO] є власником житлового будинку в [ADDRESS]. Копія листа приватного нотаріуса Літинського районного нотаріального округу від 19.08.2015 року за №148/01-16 (а.с.14) свідчить, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину так як відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що так як через відсутність необхідних документів в нотаріальному порядку, позивачу не можливо оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок. На підставі ст.ст. 328, 392, 1222, 1225, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що [INFO] року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок із по господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, однак оформити спадщину в нотаріальній конторі не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій справу просить розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про те, що відповідач позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просить розглянути справу у відсутність представника відповідача. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Із копії свідоцтва про смерть (а.с.8) судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року. Із копії свідоцтва про народження позивача (а.с.9) судом встановлено, що батьком позивача є [PERSON] Із копії листа з Літинської державної нотаріальної контори від 29.01.2015 року (а.с.10) видно, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Довідка Селищенської сільської ради за №30 від 13.01.2015 року (а.с.11) свідчить, що головою домогосподарства в [ADDRESS] рахувався [PERSON], який помер [INFO] року. Із копії технічного паспорту на житловий будинок в [ADDRESS] (а.с.12-17) судом встановлено, що стоїть відмітка про відсутність правовстановлюючих документів. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Відповідно до ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269 ч.1 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що так як через відсутність необхідних документів в нотаріальному порядку не можливо позивачу оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок. На підставі ст.ст. 328, 392, 1222, 1225, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved