Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся в суд із позовом про визнання припиненими трудових відносин посилаючись на те, що з 12.05.2014 року виконує повноваження керівника ПП «Аделін Деметріос». Одноособовий засновник ПП «Аделін Деметріос» - [PERSON] фактично не цікавиться своїм підприємством, працівників на ньому немає, підприємство не виконує поставлені економічні завдання, у зв'язку з чим позивач втратив економічну чи будь-яку іншу зацікавленість у перебуванні у трудових відносинах та у зайняті посади директора ПП «Аделін Деметріос». 26.09.2018р. позивач направив на ім'я засновника підприємства заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням з 01.11.2018року. Фактично трудові відносини між сторонами були припинені 01.11.2018р., в момент підписання позивачем наказу про звільнення за власним бажанням, останній повністю припинив трудові відносини з відповідачем з 01.11.2018р., та будь-яких рішень по діяльності підприємства в подальшому не приймав. Проте засновник з моменту направлення заяви про звільнення не вчинив будь-яких дій зі створення нового виконавчого органу підприємства та дій щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, щодо його звільнення. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати трудові відносини між ним та Приватним підприємством «Аделін Деметріос» припиненими з 01.11.2018 року, у зв'язку зі звільненням за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. В судове засідання позивач не з'явився, направив до суду свого представника, який птсьмово просив справу розглядати у його відсутності позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не подав. Представник третьої особи до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів викладений у статті 16 ЦК України. Особа, право якої порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, визначеним статтею 16 ЦК України. Розірвання трудового договору з ініціативи працівника визначено однією з підстав припинення трудового договору (пункт 4 частини першої статті 36 КЗпП України). Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач [PERSON] перебуває з 12.05.2014 року, на посаді керівника ПП «Аделін Деметріос». Відповідно до норм трудового законодавства правом звільнення працівника і внесення відповідних записів до його трудової книжки наділений власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 38 КЗпП України зазначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. За змістом ст.ст. 97, 99 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Статтею 65 Господарського кодексу визначено, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управління трудового колективу. Відповідно до п. 6.3. Статуту підприємства, вищим органом управління є Засновник підприємством, який діє в межах своїх повноважень, визначених Статутом та законодавством України. Відповідно до роз'яснень Міністерства праці та соціальної політики в листі від 12 січня 2011 року № 15/06/186-11 у разі встановлення факту відсутності особи чи органу, уповноваженого на укладення та розірвання трудового договору з керівником підприємства, він, має право реалізувати своє право на звільнення за власним бажанням, передбачене статтею 38 Кодексу законів про працю України шляхом видання наказу про визнання себе таким, що звільнений за власним бажанням, у преамбулі якого має міститися посилання на вищезазначені обставини, що унеможливлюють його звільнення у порядку, визначеному правовим актом підприємства (відсутність роботодавця, підтверджену документами). Слідуючи зазначеним правилам позивач як директор ПП «Аделін Деметріос», видав 01.11.2018 року наказ за №1 яким, на підставі ст.. 38 КЗпП України, звільнив скбе - [PERSON], з посади директора приватного підприємства «Аделін Деметріос», за власним бажанням. Цей наказ не відмінено і не скасовано, а тому позивач є звільненим з посади директора приватного підприємства «Аделін Деметріос» з 01.11.2018 року. В даному випадку суд не уповноважений визнавати трудові відносини припиненими, а тим більше покласти обов'язки керівника підприємства на будь-яку особу в т.ч. і на засновника цього підприємства. Крім того спору між сторонами, з цього приводу не виникало. При необхідності суд міг би встановити певні юридичні факти, однак позивач з такою заявою до суду не звертався. З врахуванням вищезазначеного, підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed