Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в уточненій редакції якого від 18 січня 2019 року просив визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті його батька, - [PERSON], який помер [INFO], що розташоване за адресою: [ADDRESS], та фактично належало за життя [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що його батько [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті він, позивач, фактично прийняв спадщину, яка складається з вищезазначеного житлового будинку, право власності на який зареєстровано на ім'я його баби, - [PERSON], після смерті якої [INFO] його батько фактично прийняв спадщину. Для оформлення свідоцтва про право на спадщину, він, позивач, 07 жовтня 2015 року звернувся до нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, оскільки не встановлено факт родинних відносин між бабою та батьком (який вже встановлено рішенням суду), та через самочинне будівництво, тому він звернувся до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав уточнений позов, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав уточнений позов, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача, - Виконавчого комітету Металургійної районної у місті Кривому Розі ради в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причину неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надходило. Представник третьої особи, - Відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причину неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] [INFO] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 29 грудня 1956 року Дзержинським райбюро загс м. Кривого Рогу, актовий запис №3029 (а.с.91 зворот). Батько позивача, - [PERSON] помер [INFO] (а.с.89 зворот). На час смерті він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.90). Житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] належав [PERSON], яка померла [INFO], на підставі свідоцтва про право приватної власності на будову від 02 квітня 1963 року, виданого районним відділом комунального господарства виконавчого комітету Дзержинської районної Ради депутатів трудящих м. Кривого Рогу (на підставі рішення виконкому районної Ради депутатів трудящих від 27 березня 1963 року №105) та зареєстрований в Бюро технічної інвентаризації (а.с.16). [PERSON] є бабою позивача, - матір'ю його батька [PERSON], що підтверджується рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2018 року, яким встановлено факт родинних відносин, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] Рішення не оскаржено, набрало законної сили 27 лютого 2018 року (а.с.14, 15). За життя [PERSON] заповіт не складався, після її смерті спадкова справа не відкривалася, що підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №41734399 та зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №41734404 від 07 жовтня 2015 року (а.с.96 зворот, 97). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS]. Її син [PERSON], був зареєстрований та мешкав в зазначеному будинку, продовжував мешкати у будинку після смерті матері (а.с.90, 91). Відповідно до п.п.4, 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Крім того, листом ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року N24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Отже, після смерті баби позивача, - [PERSON] її син [PERSON] був зареєстрований та мешкав по [ADDRESS] до часу своєї смерті, тобто вступив в управління та володіння спадковим майном, - фактично прийняв спадщину відповідно до положень ст.549 ЦК УССР (в редакції 1963 року). За життя [PERSON] заповіт не складався, що вбачається з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та (заповіти/спадкові договори) №№41734343, 41734347 від 07 жовтня 2015 року (а.с.93 зворот, 94-96). Відповідно до ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим, - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст.526 ЦК УРСР ). Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (ст.527 ЦК УРСР). Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до вимог ст.529 ЦК УРСР, якою встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач, інші особи з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину в установлений законом строк до нотаріальної контори не зверталися, що вбачається зі спадкової справи №356/2015 заведеної після смерті [PERSON] (а.с.87-106). Отже, позивач протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини вчинив дії, які свідчать про фактичне прийняття спадщини, тому фактично прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] Після смерті батька позивач звернувся 07 жовтня 2015 року до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщини, однак постановою державного нотаріусу Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикової Т.В. від 02 жовтня 2015 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки відсутній факт родинних відносин між бабою та батьком [PERSON] та через те, що при обстеженні житлового будинку виявлено самочинне будівництво, у зв'язку з чим неможливо встановити первісний стан та характеристики житлового будинку (а.с.32). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] встановлений рішенням суду. Щодо вирішення питання відносно самочинного будівництва суд виходить з наступного. З технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою [ADDRESS], вбачається, що складається з житлового будинку, загальною площею 44,5кв.м., літньої кухні, тамбуру, уборної, водоколонки (а.с.17-22). КП ДОР «Криворізьке БТІ» при обстеженні житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] виявлено самочинне будівництво, - житловий будинок «А-2» після реконструкції загальна площа приміщень житлового будинку складає 85,6кв.м, житлова площа 56,0кв.м (а.с.29), про що повідомлено Інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області 26 жовтня 2015 року за вих.№238874. З відомостей про технічний стан нерухомого майна №238875 від 26 жовтня 2015 року вбачається, що за рахунок реконструкції загальна площа приміщень житлового будинку «А-1» змінилася з 44,5кв.м на 85,6кв.м, житлова площа приміщень житлового будинку «А-1» змінилася з 21,9кв.м на 56,0кв.м., літня кухня «В», вбиральня «Г» - знесені (а.с.30). На замовлення позивача КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» виготовлено новий технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] станом на 26 жовтня 2015 року (а.с.23-28). Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст.1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до зазначеної постанови, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (ч.1 ст. 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. За змістом зазначених роз'яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із ч.ч.3, 5 ст.376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (ст.ст.1216, 1218 ЦК). Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (ч.ч.3, 5 ст.376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до ч.ч.3, 5 ст.376 ЦК є суб'єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм ст.ст.1216, 1218 ЦК. Відповідно до висновку оцінки технічного стану у технічному звіті №005/11-2018 ОБК, складеному ФОП [PERSON] від 10 листопада 2018 року, - згідно з вимогами нормативних документів, викладених в збірці Держбуду і Держнаглядохоронпраці України «Нормативні документи по питаннях обстеження, паспортизації, безпечній: надійній експлуатації виробничих будівель і споруд» та ВСН 57-88(р) «Положення по технічному обстеженню житлових будівель», обстежені будівельні конструкції житлового будинку [ADDRESS] в цілому, на момент проведення обсте¬ження, відносяться до категорії по технічному стану, - II задовільний, що говорить про можли¬вість надійної та безпечної експлуатації житлового будинку за призначенням (а.с.128-136). Актом встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 27 червня 2018 року встановлено межі земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,0869га, в т.ч. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,0869га, із земель житлової та громадської забудови Криворізької міської ради (а.с.156, 157). Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. При цьому, лише у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач має право на звернення до суду з відповідним позовом про захист прав спадкоємця. З урахуванням викладеного вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що позовні вимоги знайшли підтвердження в судовому засіданні, позивач фактично прийняв спадщину після смерті свого батька, який фактично прийняв спадщину після смерті матері, якій на праві приватної власності належав житловий будинок, можливості отримати свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі позбавлений у зв'язку з відмовою нотаріусу у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому суд задовольняє позов. Враховуючи викладене та

Outcome: approved