Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Дочірнього підприємства «санаторій «Дніпровський» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні. В обґрунтування позову вказує, що працював слюсарем-сантехніком в котельні в ДП «Санаторій «Дніпровський» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» з 6 березня 2006 року по 2 грудня 2016 року, звідки був звільнений за ст. 36 п.1 КЗпП України за згодою сторін. В порушення вимог законодавства позивачу не виплачена заробітна плата з листопада 2015 року по червень 2016 року та з жовтня по листопад 2016 року у сумі 14030,54 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за затримку кінцевого розрахунку з 2 грудня 2016 року по 11 липня 2017 року в розмірі 10930,92 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надавав, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно з вимогами ст. 74, 77 ЦПК України, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутні, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України - суд зважаючи на наявність законних підстав приходить до висновку про можливість у відповідності до вимог ст.169 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наданих сторонами доказів, без вислуховування особистих пояснень відповідача по справі. Судом досліджені докази по справі: Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: - копія паспорту позивача /а.с. 6/, згідно якої підтверджується місце проживання позивача; - копія трудової книжки позивача /а.с. 8-11/, згідно якої підтверджується що позивач працюваву відповідача з 6 березня 2006 року по 2 грудня 2016 року, звідки був звільнений за ст. 36 п.1 КЗпП України за згодою сторін; - відомості з інформаційного фонду Держреєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків /а.с. 12/, згідно яких підтверджується відсутність страхових виплат за 2016 рік відповідачем за позивача по справі; - витяг з особового рахунку про рух коштів по банківській картці позивача на яку він отримував заробітну плату в 2016 році /а.с. 13-14/, згідно якої підтверджується не отримання позивачем заробітної плати з листопада 2015 року по червень 2016 року та з жовтня по листопад 2016 року. В судовому засіданні встановлено: Позивач [PERSON] працював слюсарем-сантехніком в котельні в ДП «Санаторій «Дніпровський» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» з 6 березня 2006 року по 2 грудня 2016 року, звідки був звільнений за ст. 36 п.1 КЗпП України за згодою сторін. В порушення вимог законодавства позивачу не виплачена заробітна плата з листопада 2015 року по червень 2016 року та з жовтня по листопад 2016 року у сумі 14030,54 гривень. Заборгованість не виплачена до теперішнього часу. Згідно зі ст. 115 КЗпП України Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі ст. 117 КЗпП України В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 року Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно ст. 43 Конституції України Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів... У відповідності до вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідач, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до вимог ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши об'єктивні дані, що вищевикладені в судовому рішенні, засновані на представлених сторонами й досліджених судом доказах, суд вважає за можливе задовольнити позов частково. Сторонами не заперечувався факт наявності заборгованості по виплаті заробітної плати. Суд вважає, за необхідне стягнути суму заборгованості з листопада 2015 року по червень 2016 року в розмірі 0,5 ставки а саме 973,04 гривень, загальна сума складає 7784,32 гривень, оскільки вона не заперечується відповідачем та підтверджена доказами по справі. Інших доказів суду не надано, заперечень проти цього факту судом не встановлено. Стосовно невиплаченої заробітної плати за жовтень, листопад 2016 року, суд приходить до наступного. Згідно наданих суду доказів, позивач дійсно не отримав заробітну плату за жовтень, листопад 2016 року. Інших доказів суду не надано, заперечень проти цього факту судом не встановлено. Тому суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню заборгованість по заробітній платі за вищезазначений період, для розрахунку розміру середньої заробітної плати суд виходить з положень «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою КМУ №100 від 8 лютого 1995 року, згідно яких працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Таким чином, середня заробітна плата за жовтень листопад 2016 року, становить (1807,56+1315,55)/2=1561,55 гривень. Стягненню підлягає невиплачена заробітна плата в сумі 3123,11 гривень. Також підтверджена невиплата позивачу вищезазначеної суми в день звільнення, тобто наявне порушення вимоги ст. 116 КЗпП України, що також підтверджено письмовими доказами по справі. Враховуючи вимоги ст. 116, 117 КзПП України суд вважає вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач просить стягнути середній заробіток за затримку кінцевого розрахунку з 2 грудня 2016 року по 11 липня 2017 року включно. Середньоденна заробітна плата становить згідно «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою КМУ №100 від 8 лютого 1995 року - 3123,11/42=74,35 гривень. Компенсація повинна становити: 74,35х149=11078,15 гривень середній заробіток за період затримки. Суд не виходячи за межі позовних вимог, вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і підлягає стягненню з відповідача сума в розмірі 10930,92 гривень на користь позивача за невиплачену заробітну плату за жовтень листопад 2016 року. Всього підлягає стягненню сума заборгованості з урахуванням середнього заробітку за період затримки в розмірі 21985 гривень 58 копійок. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України в розмірі 640 гривень. На підставі ст. 115, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved