Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд винести рішення про стягнення з відповідача аліменти на його користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він проживав із відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі в період 1993-2009 р.р. Від подружнього життя у них народилося двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. 06 серпня 2009 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу, діти проживають з ним, позивачем та перебувають на його повному утриманні та вихованні. Відповідачка, як зазначено в тексті позовної заяви, не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, не надає жодної матеріальної допомоги. Позивач зазначив, що на даний час розмір його доходів не дозволяє належним чином матеріально забезпечувати двох дітей, оскільки крім забезпечення дітей я змушений щомісячно оплачувати комунальні послуги, які становлять близько тисячі гривень в місяць та інші необхідні послуги. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надавши аналогічні пояснення, які викладені у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково, погодилась сплачувати аліменти у розмірі 400 гривень на місяць про, що подала суду письмові заперечення проти позову та аналогічні до них пояснення. Відповідач зазначила, що надає сину матеріальну допомогу по мірі його необхідності, а через протиправні, на її думку дії позивача вона немає змоги належно опікуватися дітьми. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, показання допитаного у суду неповнолітнього свідка [PERSON], дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наведених нижче підстав та мотивів. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 06 серпня 2009 року серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис №243. (а.с.6) Під час перебування у шлюбі, у сторін народилося двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO], котра на цей час є повнолітньою та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього, серії [NUMBER] від 19.12.1996 р. , актовий запис 6967. ( а.с.7) Діти проживають з позивачем за адресою [ADDRESS], що підтверджується Довідкою форми № 2 від 13.08.2014 року за № 1211 виданою ЛКП «Варшавське-407» (а.с.9) Судом встановлено та визнано сторонами, що неповнолітній син [PERSON] перебувають на утриманні та вихованні позивача. У серпні місяці 2014 року [PERSON] зарахований студентом першого курсу денної форми навчання за державним замовленням Львівського інституту економіки і туризму за напрямком підготовки «Готельно - ресторанна справа» у Львівській інститут економіки і туризму. Термін навчання у вищезазначеному ВУЗІ встановлено з 01.09.2014 року до 30.06.2018 року, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу за № 710 від 11.08.2014р. (а.с.10). Відповідач [PERSON] зареєстрована як фізична особа підприємець та її дохід становить з 01.01.2013 по 31.12.2013 року, згідно Довідки ДПІ у Шевченківському районі м. Львова 708000 гривень У 2013-2014 р. сплачено єдиного податку в розмірі 5215 гривень. (а.с.19). Допитаний у судовому засіданні неповнолітній свідок [PERSON] підтвердив, що батько його повністю утримує та займається його вихованням, а мати [PERSON] востаннє надала йому грошові кошти як подарунок до дня народження. ( а.с. 35-39) Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок не залежить від матеріального становища батьків. Отже, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. На підставі ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній син проживає разом з позивачем та знаходяться повністю на його утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто і відповідач ухиляється від покладеного на неї обов'язку утримувати дитину. Суд покликання відповідачки, що через протиправну поведінку позивача, її побиття останнім, чинення перешкод у вихованні дітей та не можливості проживати разом з дітьми, не приймає до уваги, оскільки стороною відповідача не подано доказів того, що остання з приводу перешкод у вихованні дитини зверталась у відповідні органи опіки та піклування чи судові органи і рішеннями таких її доводи були підтверджені. Крім того доводи відповідачки спростовані також і показаннями вказаного вище свідка - її сина. Суд вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідач зобов'язана сплачувати на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача. Суд вважає, що доводи позивача про стягнення аліментів в заявленому розмірі не підтвердилися належними та допустимими доказами. Позивач не довів необхідності витрачати на матеріальне утримання сина такої суми коштів, що дало б суду можливість половину цих коштів, в розмірі 2500 гривень, стягувати з відповідача. Відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця, що підлягає індексації згідно до закону, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29.08.2014 року - з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позов задовольняється, суд стягує в дохід держави відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача 243, 60 грн. судового збору. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць.

Outcome: partial