Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з останнього 3153,26 грн. матеріальної шкоди, 16000 грн. моральної шкоди та 7000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову вказав, що 03.01.2021 у селі Гончарівка на вул. Грушевського, Золочівського району Львівської області [PERSON] його побив, у зв`язку з чим в період з 03.01.2021 по 19.01.2021 він перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Золочівська центральна районна лікарня». Вироком Золочівського районного суду Львівської області від 05.02.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Зазначає, що внаслідок вчинення кримінального проступку йому було заподіяно матеріальну шкоду (витрати на лікування) в сумі 3153,34 грн. та моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 16000 грн. Відповідач подав відзив, у якому вказав, що позов частково визнає. Погоджується відшкодувати позивачеві витрати на лікування в розмірі 1652,26 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Заперечує проти відшкодування моральної шкоди, зазначаючи, що конфлікт стався через позивача, який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння постійно знущався над своєю дружиною (тіткою відповідача). В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та його представник заявили, що визнають позов в частині витрат на лікування в розмірі 3153,26 грн. та витрат на правову допомогу. В іншій частині позовних вимог просили відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Вироком Золочівського районного суду Львівської області від 05.02.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме у тому, що він 03.01.2021 року, близько 19 год. 30 хв. перебуваючи на [ADDRESS] , вступив із [PERSON] у словесний конфлікт, в ході якого діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій та їх негативні наслідки, реалізуючи свій умисел, спрямований на завдання тілесних ушкоджень [PERSON] , наніс йому декілька ударів руками по обличчі та голові, внаслідок чого [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Вказаний вирок набрав законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувався. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт заподіяння відповідачем легких тілесних ушкоджень позивачу, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, суд визнає доведеним. Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Як вбачається із листка непрацездатності від 19.01.2021 та виписки із медичної карти позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Золочівська ЦРЛ» із 03.01.21 до 19.01.21. Відповідачем в судовому засіданні визнано позов в частині витрат на лікування в розмірі 3153,26 грн., проте з долучених до матеріалів справи фіскальних чеків, судом встановлено, що позивачем понесено витрати на придбання ліків та проведення медичного обстеження (томографія) в розмірі 3053,23 грн., а тому в цій частині позов підлягає до часткового задоволення. Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до роз`яснень наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.95 моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Таким чином, враховуючи характер та тривалість фізичних страждань, яких зазнав позивач, час та зусилля затрачені ним на відновлення здоров`я, враховуючи, що період новорічно-різдвяних свят позивач провів у лікарні і був позбавлений можливості провести час з близькими та родиною, водночас беручи до уваги, що позивач на момент заподіяння йому тілесних ушкоджень перебував у стані алкогольного, престиж та ділова репутація позивача не зазнали значних змін, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинен становити 7000 грн. Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивач заявив, що ним понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Зокрема 2000 грн. було оплачено адвокату згідно квитанції від 27.03.21 за представництво його інтересів на стадії досудового розслідування кримінального провадження. Крім того, 1990 грн., згідно квитанції від 30.03.21, та 3000 грн., згідно квитанції від 07.06.21, за підготовку та представництво інтересів у цивільній справі про стягнення шкоди. Щодо витрат понесених на правову допомогу у кримінальному провадженні, суд зазначає, що згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові 17.06.2020 у справі №598/1781/17, процесуальні витрати, понесені у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати повинні бути розподілені судом у межах розгляду того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли. Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, аналізуючи наданий позивачем розрахунок витрат на правничу допомогу, враховуючи складність справи та ціну позову, а також те, що надана позивачем квитанція від 30.03.21 не підтверджує внесення коштів на банківський рахунок адвоката Колодзінського В.М., а згідно квитанції від 07.06.21 адвокат Колодзінський В.М. особисто поповнив картрахунок готівкою на суму 3000 грн., суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є дещо завищеним. Тому, на думку суду розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, слід зменшити до 4000,00 грн., що буде справедливим та відповідатиме складності справи, обсягу наданих послуг та часом, витраченим адвокатом. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial