Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього грошові кошти в розмірі 7000 (сім тисяч) доларів США, що еквівалентно 188328 гривень основної суми боргу; 3% річних від простроченої суми в розмірі 559.8 доларів США, що еквівалентно 15060 гривень; проценти за користування грошовими коштами в розмірі 3620.42 доларів США, що еквівалентно 97404 гривень. Крім того, просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 3008 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 14 липня 2014 року він дав в борг відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 7000 (сім тисяч) доларів США що еквівалентно 188328 гривень, який останній зобовязався повернути в наступні терміни: 3000 (три тисячі) доларів США в строк до 01 серпня 2014 року, 4000 (чотири тисячі) доларів США в строк до 01 січня 2015 року, про що відповідачем була написана розписка від 14 липня 2014 року. Однак, в зазначені вище терміни відповідач кошти не повернув. Оскільки, відповідач [PERSON] належним чином не виконав грошове зобовязання та не повернув взяті ним у борг грошові кошти в розмірі 7000 (сім тисяч) доларів США, він повинен разом із основним грошовим зобовязанням сплатити 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 559.8 доларів США що еквівалентно 15060 гривень та проценти за користування грошовими коштами в розмірі 3620.42 доларів США що еквівалентно 97404 гривень. Тож, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача загальна сума заборгованості в розмірі 300792 гривні. Зазначені обставини й стали підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом. В судовому засідані позивач підтримав доводи викладені в своїй позовній заяві, а саме зазначив, що 14 липня 2014 року відповідач [PERSON] взяв у нього в борг гроші в розмірі 7000 доларів США, які зобовязався повернути в наступні терміни: 3000 (три тисячі) доларів США в строк до 01 серпня 2014 року, 4000 (чотири тисячі) доларів США в строк до 01 січня 2015 року, про що ним була написана розписка. Він неодноразово дзвонив відповідачу з вимогою повернути гроші, однак останній не реагував. Крім того, зазначив, що доводи відповідача, викладені ним в запереченні, щодо того, що він фактично ніяких грошей не брав і розписка була написана ним взамін технічного талону на причеп не відповідають дійсності, так як відповідач переплутав дві різні події. Так, гроші в борг в сумі 7000 доларів США, про що і була складена розписка, відповідач взяв перед тим, як взяв в розстрочку причеп. На теперішній час відповідач не повернув ні грошей, ні причепу. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав доводи позивача викладені ним в позовній заяві. Зазначив, що між сторонами 14 липня 2014 року був укладений договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу в борг кошти в розмірі 7000 доларів США, що підтверджується розпискою. Відповідач не заперечує того, що зазначена розписка була написана ним власноруч. Однак, доводи відповідача, щодо того, що він фактично ніяких грошей не брав і розписка була написана ним взамін технічного талону на причеп не відповідають дійсності та ніякими доказами не підтверджуються. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що він взяв у [PERSON] причеп в розстрочку. Через деякий час, [PERSON] підійшов до водія та забрав у нього технічний талон на причеп. Щоб забрати технічний талон на причеп у [PERSON] він повинен був написати розписку. Так, 14 липня 2014 року він дійсно написав розписку, в якій зазначив, що взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 7000 (сім тисяч) доларів, які зобовязався повернути в наступні терміни: 3000 (три тисячі) доларів США в строк до 01 серпня 2014 року, 4000 (чотири тисячі) доларів США в строк до 01 січня 2015 року. Однак, фактично він ніяких грошей не брав, а розписка була написана взамін на технічний талон від причепу. Зазначені обставини можуть підтвердити свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та матеріали, які містяться в Тарутинському ВП Арцизького ВП ГУНП Одеської області за фактом звернення [PERSON] щодо викрадення його майна. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Висялухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є мешканцем селища Тарутине Тарутинського району Одеської області та працював водієм у [PERSON]. Йому було відомо, що [PERSON] взяв у [PERSON] причеп в розстрочку. Так, одного разу приблизно в весінню пору року 2014 року до нього підійшов [PERSON] та попросив технічний паспорт на причеп, зазначивши що він йому потрібен для податкової інспекції. Він віддав [PERSON] технічний талон на причеп. Після чого, необхідно було їхати на роботу, однак в звязку з тим, що технічний талон на причеп знаходився у [PERSON], він не маг змоги це зробити. Вони з [PERSON] поїхала до [PERSON], [PERSON] зайшов до якогось офісу,де знаходився [PERSON] і через деякий час вийшов вже з технічним талоном на причеп. Коли і за яких обставин [PERSON] писав [PERSON] розписку він не бачив, грошей у [PERSON] він також не бачив. Більше нічого додати не може. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є мешканцем села Перемога Тарутинського району Одеської області. Він одного разу їхав з [PERSON] до Львова та один раз до Луганська як водій. Йому було відомо, що [PERSON] взяв у [PERSON] причеп в розстрочку та, що існує якась розписка. Однак, коли, за яких обставин і с приводу чого [PERSON] писав [PERSON] розписку він не знає та не бачив. На даний час причеп знаходиться в Луганську, оскільки через те, що територія є не підконтрольною його забрати не має змоги. Більше нічого додати не може. Свідок [PERSON] до судового засідання не зявився. З матеріалів справи вбачається, що 14 липня 2014 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 7000 (сім тисяч) доларів що, які зобовязався повернути в наступні терміни: 3000 (три тисячі) доларів США в строк до 01 серпня 2014 року, 4000 (чотири тисячі) доларів США в строк до 01 січня 2015 року, про що [PERSON] власноруч була написана розписка від 14 липня 2014 року (а.с.30). З показів [PERSON] та [PERSON], які містяться в матеріалах єдиного обліку Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП Одеської області вбачається, що дійсно [PERSON] звертався до пліції з приводу того, що [PERSON] взяв у нього причеп у розстрочку, однак не повертає ні сам причеп, ні гроші за нього (а.с.68,69). На час подання позовної заяви відповідач грошові кошти не повернув. Суд погоджується з розрахунком, наданим представником позивача,згідно якого : 7000 доларів США дорівнює 188328 гривень, згідно курсу долара США USD до гривні НБУ станом на 15 березня 2017 року, де 1 долар США USD дорівнює 26.904 гривень; 559.8 доларів США дорівнює 15060 гривень, згідно курсу долара США USD до гривні НБУ станом на 15 березня 2017 року, де 1 долар США USD дорівнює 26.904 гривень; 3620.42 доларів США дорівнює 97404 гривень, згідно курсу долара США USD до гривні НБУ станом на 15 березня 2017 року, де 1 долар США USD дорівнює 26.904 гривень. Відповідно до ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти і друга сторона зобов'язується повернути таку ж суму коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що надана суду розписка, її зміст, а також форма відповідають вказаним нормам закону. Також, враховуючи те, що відповідач дійсно отримав грошові кошти від позивача у розмірі 7000 доларів США, що підтверджується наявністю розписки відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача необхідно стягнути на користь позивача : основну суму боргу в сумі 7000 доларів США, що за курсом долара США USD до гривні НБУ станом на 15 березня 2017 року еквівалентно 188328 (сто вісімдесят вісім тисяч триста двадцять вісім) гривень; три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 559,8 доларів США, що за курсом долара США USD до гривні НБУ станом на 15 березня 2017 року еквівалентно 15060 (пятнадцять тисяч шістдесят) гривень. Вимога представника позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача проценти за користування грошовими коштами в розмірі 3620.42 доларів США, що еквівалентно 97404 гривень задоволенню не підлягає з наступних підстав. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України). Згідно ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Представник позивача не надав суду письмових доказів, які свідчили б про те що між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість щодо сплати процентів за користування чужими коштами, посвідчена договором. Відповідно, проценти за користування чужими грошовими коштами в даному випадку мають бути стягнені згідно вимог, встановлених законом, а саме ст. 625 ЦК України, що судом вже зроблено. Крім того, вимога представника позивача щодо стягнення з відповідача на його користь сплачені ним судові витрати підлягає задоволенню частково у звязку з наступним. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, дійсно понесла ці витрати. Згідно оригіналу квітанції №ПН1078 від 16 березня 2017 року вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 3008 гривень (а.с.1). Так як, позовні вимоги задоволено частково, а саме: стягнуто кошти в розмірі 203388 гривень 00 копійок, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2033 гривні 88 копійок, згідно п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного ст.ст. 203, 625, 626, 638, 1046, 1047, 1048 ЦК України,

Outcome: partial