Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до територіальної громади села Трудовач в особі Великовільшанецької сільської ради Золочівського району Львівської області та просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 1,3609 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Великовільшанецької сільської ради Золочівського району Львівської області. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла [PERSON] Внаслідок її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,3609 га. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON], однак за життя не встиг оформити своїх спадкових прав. [INFO] помер [PERSON] Стверджує, що спадщину після його смерті прийняла вона, оскільки вступила в управління майном померлого. Успадкувати земельну ділянку вона не може по причині відсутності належного правовстановлюючого документа на право власності на землю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідач в судове засідання не з'явився, відповідач подав заяву про розгляд справи у відсутності його представника, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] померла [INFO] року. Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 08.02.1963, вбачається, що [PERSON] доводилась дружиною [PERSON] [PERSON] була власником земельної ділянки площею 1,3609 га, що розміщена на території Великовільшанецької сільської ради Золочівського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та складається з двох земельних ділянок площею 0,9581 га та площею 0,4027 га, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії [NUMBER] Довідкою Великовільшанецької сільської ради Золочівського району Львівської області від 14.03.2017 №301 підтверджується, що спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв її чоловік [PERSON], який вступив в управління і володіння майном померлого взявши в користування речі її домашньої обстановки і вжитку, так як проживав разом із дружиною по день її смерті. Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР. За ст.524 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Як вказано у ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до заповіту, посвідченого 08.11.2003 секретарем Великовільшанецької сільської ради Золочівського району Львівської області, все своє майно [PERSON] заповів дочці [PERSON]. Довідкою Великовільшанецької сільської ради Золочівського району Львівської області від 14.03.2017 №301 підтверджується, що спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла [PERSON], яка вступила в управління і володіння майном померлого взявши в користування речі його домашньої обстановки і вжитку. Позивач зверталася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, проте їй було відмовлено у видачі такого, оскільки [PERSON] після смерті [PERSON] не оформив право власності на успадковані ним земельні ділянки. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно із ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР. За ст.524 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Як вказано у ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Положення ст.81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. З огляду на те, що [PERSON] в силу вимог ч.2 ст.548 ЦК УРС належала земельна ділянка площею 1,3609 га, що розміщена на території Великовільшанецької сільської ради Золочівського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та складається з двох земельних ділянок площею 0,9581 га та площею 0,4027 га, позивач спадщину після його смерті прийняла, що підтверджується в повній мірі матеріалами справи, інших спадкоємців майна [PERSON], які б спадщину прийняли, судом не встановлено, у зв'язку з тим, що [PERSON] належним чином не оформив своїх спадкових прав, позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане вище спадкове майно.

Outcome: approved