Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа : приватний нотаріус [PERSON] про встановлення факту проживання з спадкодавцем, встановлення факту прийняття спадщини за законом, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що він є спадкоємцем за законом після померлого батька [PERSON], який помер 7 серпня 2014 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому власність, а саме квартиру за адресою: м. Полтава, вул. Гребінки, 24 в , кв. 8, в якій померлий проживав та був зареєстрований. Позивач, як рідний син померлого вказує, що він має право на 1/2 частину вищевказаного спадкового майно, адже крім позивача , спадкоємцем був його брат [PERSON], який помер в березні 2015 року. Позивач змушений звернутися до суду із вищевказаною позовною заявою, оскільки не має можливості підтвердити будь-якими документами факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Незважаючи на те, що позивач та спадкодавець були зареєстровані за різними адресами, вони протягом всього свого життя підтримували родинні стосунки, позивач доглядав за батьком , а після його смерті він здійснив його поховання. В судовому засіданні представник позивача, просила позов задовольнити, аргументуючи свою позицію доводами, вказаними в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з огляду на його безпідставність. Представник відповідача в судовому засіданні, заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали цивільної справи, засулухавши сторін суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі , зважаючи на наступне. Судом встановлено, що фактичним місцем проживання померлого [PERSON] є адреса: м. Полтава, вул. Гребінки, 24 в , кв. 8. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270\~\~ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно положень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», - якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд вважає за необхідне застосувати норму ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідно до якої реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зважаючи на вищенаведене, суд доходить висновку про те, що наявність або відсутність в паспорті громадянина [PERSON] тотожного із [PERSON] запису про прописку чи реєстрацію місця проживання, не заперечує та, водночас, не підтверджує факту їх постійного проживання за іншими адресами в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України, щоможе підтверджуватися й іншими доказами. Доказами, що підтверджують факт постійного проживання мпозивача - [PERSON] разом з спадкодавцем на момент відкриття спадщини є: -Карта виклику швидкої допомоги № 57730 від 03.08. 2014 року ( а.с. 36-37) , відповідно до записів якої швидку допомогу викликав син - [PERSON] -Відповідь КП « Спецкомбінат похоронно- ритуального обслуговування» № 111 від 22.06. 2016 року на запит адвоката [PERSON], відповідно до якого [PERSON] 09.08. 2014 року звертався до комунального підприємства «Спецкомбінат похоронно- ритуального обслуговування» з приводу організації поховання свого батька [PERSON], [INFO] Покази свідка [PERSON], яка є сусідкою померлого, підтверджують той факт, що на момент смерті [PERSON] його син - [PERSON] проживав разом з померлим та здійснював догляд за ним. Аналогічні покази надала свідок [PERSON], яка доглядала за померлим тривалий час за домовленістю з сином [PERSON], який і сплачував їй кошти за послуги до моменту смерті батька [PERSON] Саме цей свідок стверджує те, що саме його син [PERSON] проживав та утримував батька до його смерті. Пояснень, щодо дій інших родичів померлого свідок не надала. Повідомила суду, що особу, яка є відповідачем по справі не бачила і не знає. Судом встановлено, що саме [PERSON] знаходився з своїм батьком на час його смерті, тобто на час відкриття спадщини та фактично прийняв її. Це підтверджується відповіддю наданою Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 13.10.2016 року. (а.с.123) Вище перераховані докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують факт спільного проживання з померлим. На момент розгляду справи до суду не надходила інформація про те, що позивач [PERSON] не вчиняв відмову від прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Враховуючи вище наведені обставини, суд не бачить перепон для того, щоб у силу постійного проживання разом на момент відкриття спадщини визнати встановленим факт прийняття позивачем [PERSON] спадщини [PERSON]. Позовна вимога щодо внесення змін до свідоцтва про право на спадщину також підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до ч.2 статті 1300 ЦК України, на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що спадкоємець [PERSON] не мав права на спадкування спадкового майна у частці, вказаній у свідоцтві про право на спадщину, оскільки спадкове майно мало поділятися між двома спадкоємцями у рівних частках, а саме по ? частці спадкового майна кожному із них - [PERSON] та [PERSON]Є, оскільки кожен із них є спадкоємцем першої черги, оскільки згідно зі статтею 1261 ЦК, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкова справа не містить відомостей щодо відмови [PERSON] від спадщини, яка відкрилася після смерті його батька. Щодо визнання права власності в порядку спадкування на ? квартири за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира за адресою: [ADDRESS] перебуває у приватній власності [PERSON], що є порушенням права позивача [PERSON] на спадкування ? спадкового майна - квартири за адресою: м. Полтава, вул. Гребінки, 24 в, кв. 8, оскільки він є спадкоємцем за законом і прийняв спадщину відповідно до ч. 3статті 1268 Цивільного кодексу України. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на ? квартири за адресою: м. Полтава, вул. Гребінки, 24 в, кв. 8, в порядку спадкування після смерті батька - [PERSON], який помер 7 серпня 2014 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved