Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що 14 жовтня 2015 року зареєстрував шлюб з [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області, складено актовий запис №68. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у них не склалося у зв'язку з розбіжностями у поглядах, несумісності характерів. Постійні сварки та суперечки негативно впливають на психологічний стан їхньої дитини. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з квітня 2017 року, а з червня 2017 року вони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю, просив шлюб розірвати. Відповідачка [PERSON] просила надати час для примирення. Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2017 року за клопотанням відповідача сторонам надавався строк для примирення терміном 1 (один) місяць. Після строку на примирення позивач наполягав на розірванні шлюбу, відповідач не заперечувала щодо задоволення позову та розірвання шлюбу. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 жовтня 2014 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області складено відповідний актовий запис за № 68 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Враховуючи те, що строк, який надавався сторонам для примирення не приніс бажаних результатів, шлюбні відносини сторони фактично припинили та поновлювати не бажають, любов та повага між ними відсутні, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхнього сина, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, в наслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, та враховуючи, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладено,

Outcome: approved