Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Лубенського району Полтавської області, Лубенської районної державної адміністрації, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділ у Лубенському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання права на земельну частку (пай) з отриманням відповідних правовстановлюючих документів. У позові вказав, що після закінчення Лубенського лісного технікуму з 22.02.1994 року він був прийнятий на роботу в акціонерне-фермерське товариство «Росія» на посаду помічника лісника. 11.02.1994 року він був прийнятий в члени акціонерно-фермерського товариства «Росія». Відповідно до запису в трудовій книжці колгоспника 25.04.1994 року він був звільнений з роботи у звязку з призивом для проходження дійсної строкової військової служби. Загальними зборами членів акціонерно-фермерського товариства «Росія» від 02.03.1995 року змінено назву господарства на колективне сільськогосподарське підприємство «Росія». В послідуючому зборами уповноважених членів КСП «Росія» від 18.11.1995 року підприємство перетворено в експериментальне колективне сільськогосподарське підприємство «Сула». Державний акт на право колективної власності на землю видано експериментальному колективному сільськогосподарському підприємству «Сула» відповідно до рішення [PERSON] сільської ради народних депутатів від 04.10.1996 року площею 1281,3 га, з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва. Але він не був внесений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Позивач стверджує, що на момент розпаювання земель ЕКСП «Сула», він був членом цього підприємства, заяву про вихід з членів ЕКСП не писав і ніяким другим чином із його членів не виходив, але безпідставно не був внесений до списку членів ЕКСП для виділення земельної частки (паю). Прохав суд продовжити йому строк звернення до суду, оскільки він пропущений з поважних причин та визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 3,89 в умовних кадастрових гектари на території [PERSON] сільської ради Лубенського району Полтавської області з отриманням відповідних правовстановлюючих документів на цю земельну частку (пай). В судове засідання позивач та його представник не зявилися, представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій прохав справу розглядати без їх участі, позов прохав задовольнити. Представники відповідачів [PERSON] сільської ради Лубенського району Полтавської області, Лубенської районної державної адміністрації в судове засідання не зявилися, звернулися до суду з заявами, в яких прохали справу розглядати без участі їх представників. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділ у Лубенському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надійшло письмове пояснення, згідно якого третя особа прохає справу розглянути без участі їх представника, в задоволенні позову прохає відмовити, посилаючись на те, що, 26.11.1996 року згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ -25, виданого експериментальному колективному сільськогосподарському підприємству «Сула» с.Войниха, Войнихівською сільською радою землю передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Войнихівської сільської ради від 26.11.1996 року. При цьому в додаток 1. «Список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства» до вказаного Державного акту [PERSON] включено не було. В той же час, акціонерно-фермерське товариство «Росія», в якому позивач працював помічником лісника з лютого по березень 1994 року, взагалі не паювалося. Крім того вважають, що з моменту розпаювання земель ЕКСП «Сула» пройшло більше 20 років та позивачем пропущено строк на звернення до суду із даним позовом. Крім цього, [PERSON] після розпаювання земель КСП не звертався із заявою до загальних зборів КСП щодо включення його до списку, що було зроблено іншими громадянами, які не були включені до списку додатку до державного акту на право колективної власності на землю, який було видано ЕКСП «Сула». Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що з 22.02.1994 року позивач [PERSON] був прийнятий на роботу в акціонерне-фермерське товариство «Росія» на посаду помічника лісника, що підтверджується копією трудової книжки та (а.с.10) та архівною довідкою №07-02/С-62 від 06.09.2017 року (а.с.16). З даної архівної довідки також вбачається, що відповідно до протоколу №1 зборів уповноважених членів акціонерно-фермерського товариства «Росія» 11.02.1994 року [PERSON] був прийнятий в члени цього товариства. Відповідно до запису в трудовій книжці колгоспника 25.04.1994 року позивач був звільнений з роботи у звязку з призовом для проходження дійсної строкової військової служби. Як вбачається з архівної довідки №07-03/С-33 від 12.09.2017 року (а.с.24), загальними зборами членів акціонерно-фермерського товариства «Росія» від 02.03.1995 року змінено назву господарства на колективне сільськогосподарське підприємство «Росія». З архівної довідки №07-03/С-33 від 06.09.2017 року також вбачається, що в послідуючому, зборами уповноважених членів КСП «Росія» від 18.11.1995 року підприємство перетворено в експериментальне колективне сільськогосподарське підприємство «Сула». Відповідно до рішення [PERSON] сільської ради народних депутатів від 04.10.1996 року, 10.12.1996 року було видано Державний акт на право колективної власності на землю експериментальному колективному сільськогосподарському підприємству «Сула» площею 1281,3 га, з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с.26). При цьому, [PERSON] до додатку №1 списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства до вказаного Державного акту, включено не було. Згідно довідки [PERSON] сільської ради №4283 від 21.08.2017 року, рішенням Лубенської райдержадміністрації від 23 лютого 2001 року було затверджено розмір земельної частки(паю) в ЕКСП «Сула» 3,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості). Відповідно довідки [PERSON] сільської ради Лубенського району Полтавської області №01-01/2582 від 11.08.2017 р. інформація щодо членства [PERSON] в колгоспі «Росія» на час розпаювання, а також після розпаювання землі в колгоспі «Росія» у [PERSON] сільській раді відсутня (а.с.12). У письмовому поясненні відділу у Лубенському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №1467/111-17 від 25.10.2017 року зазначено, що згідно Державного акту на право колективної власності на землю серія ПЛ №25 від 26 листопада 1996 р., виданого експериментальному колективному сільськогосподарському підприємству «Сула» с.Войниха, Войнихівською сільською радою землю передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Войнихівської сільської ради від 26.11.1996 року. При цьому в додаток 1. «Список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства» до вказаного Державного акту громадянина [PERSON] включено не було. Відповідно до Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 8 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При вирішенні питання щодо наявності чи відсутності у позивача права на земельну частку /пай/, суд враховує, що право на земельну частку /пай/ має особа, яка є членом колективного підприємства на час передачі державного акту на право колективної власності на землю конкретному колективному підприємству. Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він був. Необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві. 25.05.1994 року [PERSON] був звільнений з акціонерно-фермерського товариства «Росія» у звязку з призовом на військову службу. Як вбачається із наданих позивачем суду копії військового квитка та копії довідки Лубенського РВК Полтавської області, [PERSON] перебував на військовій службі з 10.05.1994 року по 07.11.2001 року, тобто 10.12.1996 року, на час видачі Державного акту експериментальному колективному сільськогосподарському підприємству «Сула», [PERSON] знаходився не на строковій службі. Відповідно до розділу №3 «Членство в підприємстві, права і обовязки членів підприємства» п.3.8 Статуту колективного сільськогосподарського підприємства «Росія» на 1995 рік, членство в підприємстві зберігається за працівниками, які тимчасово вибули із підприємства у випадку проходження дійсної строкової військової служби. Із узагальнення Верховним Судом України судової практики розгляду судами земельних спорів вбачається, що право на земельний пай мають направлені на навчання особи, якщо вони залишаються членами КСП, військовослужбовці строкової служби, якщо вони теж залишалися членами КСП, жінки члени КСП, які перебувають у відпустці у звязку з вагітністю або пологами чи по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також члени КСП, які займали виборні посади в органах державної влади або місцевого самоврядування, якщо збереження за ними членства в КСП передбачено його статутом. Крім того, із матеріалів справи вбачається, що Державний акт на право колективної власності на землю видавався експериментальному колективному сільськогосподарському підприємству «Сула», а не акціонерно-фермерському товариству «Росія». Позивач [PERSON] не надав суду доказів щодо його членства в ЕКСП «Сула» станом на час отримання ним державного акту на право колективної власності на землю. Із вищевикладеного вбачається, що позивач [PERSON] на час видачі Державного акту експериментальному колективному сільськогосподарському підприємству «Сула» проходив не строкову військову службу, після її проходження до ЕКСП «Сула» не повернувся, ніякої участі у діяльності даного підприємства не брав та в ньому не працював, а тому немає ніяких підстав вважати, що позивач [PERSON] був членом ЕКСП «Сула» станом на 10.12.1996 року, тобто на час отримання підприємством Державного акту про право колективної власності на землю. Позивач надав до суду копію статуту КСП «Росія», де у п. 3.8. зазначено, що членство у підприємстві зберігається за працівниками, які тимчасово вибули із підприємства у випадку проходження дійсної строкової військової служби. Разом із тим, державний акт на право колективної власності на землю отримувало ЕКСП «Сула», а не КСП «Росія», статутних документів якого щодо членства у підприємстві до суду не надано. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року N7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Таким чином, судом встановлено, що позивачем по справі не надано суду доказів того, що він був членом ЕКСП «Сула» на час отримання підприємством Державного акту про право колективної власності на землю, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed