Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме на 1/5 частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що 05.05.2010 року померла його дружина [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на вищевказане майно та він є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. Однак приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки через розбіжності у написанні «по-батькові» у свідоцтві про смерть померлої та у свідоцтві про одруження неможливо встановити між ними родинний звязок, в звязку з цим просить суд визнати за ним право власності на спірний автомобіль. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно свідоцтва про одруження серії І-ИД № 058568, відділом РАГС Теребовлянського управління юстиції Тернопільської області, 13.11.1979 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ИД №357564, виданого Острівецькою сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області. Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 28.11.1996 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно довідки виданої 04.12.2000 року Відділом РАЦС [PERSON] змінила прізвище на «Телеп». [PERSON] померла 05 травня 2010 року в м. Тернопіль, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №101854 виданого відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільною сумісною власністю є спільна власність двох чи більше осіб, у якій завідомо не визначені частки кожної з них. Тобто, учасники не мають наперед визначених часток, є факт відсутності існування в обєкті власності ідеальних часток кожного із співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпорядитися нею. Відповідно до змісту статті 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Таким чином, позивач [PERSON] належить до спадкоємців першої черги за законом після смерті своєї дружини. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який порстійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивач постійно проживав разом з померлою [PERSON] на час її смерті і тому, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, він вважається таким, що фактично прийняв спадщину після дружини [PERSON], яка становить 1/5 ідеальну частку спірної квартири. Відповідач [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] не прийняв та не претендує на неї. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Як вбачається з інформаційного листа приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] від 12.06.2015 року видати [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] є неможливим, оскільки через розбіжності у написанні «по-батькові» померлої у свідоцтві про одруження серії І-ИД № 058568 та у свідоцтві про смерть серії І-ИД №101854 неможливо встановити родинний звязок між [PERSON] та померлою [PERSON]. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Враховуючи вищенаведені обставини та визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивача, яке підлягає захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за позивачем права власності на успадковану за законом 1/5 частину квартири [ADDRESS], що належала померлій 05.05.2010 року [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved