Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Олеської сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер дід позивача - [PERSON], який за життя склав заповіт, яким усе приналежне йому майно заповів [PERSON] До складу спадщини [PERSON] увійшов житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться по [ADDRESS], якими спадкодавець володів на підставі витягу з погосподарської книги №2 за 1996-2000 роки Олеської сільської ради Любомльського району Волинської області. Спадкоємцями після смерті [PERSON] були: позивач, на користь якого складено заповіт, та дружина спадкодавця - [PERSON], яка мала право на обов'язкову частку у спадковому майні, оскільки на час відкриття спадщини була непрацездатною. Обоє спадкоємців проживали разом з спадкодавцем та вступили в управління спадковим майном, тому спадщину після смерті [PERSON] прийняли згідно ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року). [INFO] померла [PERSON], яка за життя також склала заповіт на користь позивача, який спадщину прийняв у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України (в редакції 2003 року). Інші спадкоємці після смерті [PERSON], в тому числі, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні, відсутні. З метою оформлення спадкових прав позивач звернувся до нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено через відсутність державної реєстрації спадкового нерухомого майна. З викладених підстав позивач звернувся до суду за захистом свого права та просив визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування, яке знаходиться по [ADDRESS] В судове засідання сторони не з'явились, подавши в канцелярію суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, у своїх заявах, як позивач, так і відповідач - Олеський сільський голова Любомльського району Волинської області, заявлені позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Олеською сільською радою Любомльського району Волинської області [INFO], встановлено, що [INFO] в селі Олеськ Любомльського району Волинської області помер [PERSON] (а.с.9). Витягом з погосподарської книги №2 за 1996-2000 роки Олеської сільської ради Любомльського району від 21.01.2015 року та довідкою, виданою Олеською сільською радою Любомльського району Волинської області 21.01.2015 року за №26, стверджено, що по особовому рахунку [NUMBER] рахується будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], який належав [PERSON] (а.с.7, 25). Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), чинної на день відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, з якого вбачається, що усе приналежне йому майно він заповів [PERSON]. Зазначений заповіт посвідчений Олеською сільською радою Любомльського району Волинської області 01.06.1996 року та, як слідує з довідки Олеської сільської ради Любомльського району Волинської області від 21.01.2015 року №26, в подальшому не змінювався та не скасовувався (а.с.11, 25). Цією ж довідкою стверджено, що до дня смерті разом зі спадкодавцем в спадковому будинку, що по [ADDRESS], проживала його дружина - [PERSON] та онук - [PERSON], що в свою чергу підтверджує факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] в порядку ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року). Позивачем зазначено, що окрім нього, як спадкоємця за заповітом, право на спадкування після смерті [PERSON] мала дружина останнього, оскільки на день його смерті була непрацездатною. Факт перебування спадкодавця у шлюбі з [PERSON] підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 11.03.2015 року за №00015140830 та копією запису акта про шлюб №128 від 11.11.1950 року (а.с.47, 48). Відповідно до ст.535 ЦК України, неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. З повідомлення Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області від 29.04.2015 року за №190/01-16 встановлено, що спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.31). Таким чином, частки спадкоємців у спадковому майні після смерті [PERSON] наступні: [PERSON] - 2/3, [PERSON] - 1/3. [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Олеською сільською радою Любомльського району Волинської області 09.06.2004 року (а.с.10). Як встановлено вище, до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло 2/3 частки житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1223 ЦК України (в редакції 2003 року) право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Копією заповіту, посвідченого Олеською сільською радою Любомльського району Волинської області 01.06.1996 року, доводиться та обставина, що [PERSON] на випадок своєї смерті все приналежне їй майно заповіла [PERSON] (а.с.12). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві із часу відкриття спадщини. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Довідкою, виданою Олеською сільською радою Любомльського району Волинської області 21.01.2015 року за №26, доводиться та обставина, що укладений [PERSON] заповіт не змінювався та не скасовувався, а спадкоємець за заповітом - позивач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняв в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки з дня народження ([INFO]) по даний час проживає по [ADDRESS], де до дня смерті проживала спадкодавець [PERSON] (а.с.8, 25). Матеріали спадкової справи №325 до майна померлої [INFO] [PERSON] свідчать про те, що інших спадкоємців, в тому числі, які відповідно до ст. 1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку у спадковому майні після смерті [PERSON], немає (а.с.34-52). Згідно п.4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Постановою Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області від 02.04.2015 року №130/02-31 [PERSON], який діяв в інтересах позивача, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно (а.с.6). Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 05.05.2015 року за №37114281 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 05.05.2015 року за №37114132, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.53-54). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, льоха, веранди, сарая, вбиральні, огорожі, колодязя, які знаходяться в [ADDRESS], та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Рішенням комісії рекомендовано узаконити вказане спадкове нерухоме майно за позивачем - [PERSON]. (а.с.17-22). Статтею 392 ЦК України установлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у зв'язку із визнанням позову, суд вважає доведеними. Таким чином, з'ясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем [PERSON]. слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, які знаходяться по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] на 1/3 частки зазначеного нерухомого майна, та після смерті [PERSON] на 2/3 частки.

Outcome: approved