Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 20 лютого 2007 року його було прийнято на роботу на посаду директора Сумської філії Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», що підтверджується наказом відповідача № 25-ОС від 20 лютого 2007 року «По особовому складу» та наказом № 4-ОС від 20 лютого 2007 року Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ». Наказом виконуючого обов`язки голови правління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 07 грудня 2017 року № 351/ос його було звільнено з посади директора з 07 грудня 2017 року по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Підставою звільнення, як зазначено у спірному наказі, стала його заява без зазначення дати та лист Міністерства інфраструктури України від 05 грудня 2017 року № 12554/45/10-17. З оригіналом даного наказу його до цього часу так і не ознайомили. З наказом про його звільнення від 07 грудня 2017 року № 351/ос, з копією якого він ознайомився 05 лютого 2018 року після виходу на роботу з лікарняного, повністю не згоден та вважає звільнення незаконним. Зазначає, що з липня 2017 року на нього робився тиск та створювалися несприятливі умови праці з боку керівництва ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», які примусили подати заяву про розірвання трудового договору. Аргументує це тим, що у липні 2017 року виник конфлікт між ним та керівництвом ПрАТ «Київ-Дніпровське МПЗТ» по причині його незгоди з вимогою керівництва Товариства щодо передачі тепловозів Сумської філії на баланс інших філіалів, що фактично привело б до колапсу філії, оскільки з 5 тепловозів, які перебували на балансі Сумської філії, один знаходився на капітальному ремонті з 2015 року в локомотивному депо Гребінка «Південної залізниці», два тепловози знаходились в роботі по перевезенню вантажів по коліям Сумської філії, а інші необхідні були як резервні в разі несправностей, які могли виникнути в процесі експлуатації, оскільки об`єми вантажів мали тенденцію до збільшення в 2017 році. Крім того, ним опрацьовувалося питання щодо збільшення дохідності Сумської філії за рахунок вирішення питання щодо виїзду тепловозів на колії станції Суми регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та отримання додаткових об`ємів перевезення і для цього було потрібно не менше чотирьох тепловозів. Стверджує, що у керівництва ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» були свої плани і вони почали його переслідувати. Наказом ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» № 154 від 12 липня 2017 року було наказано провести позаплановий аудит відповідності та фінансовий аудит діяльності Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» за період з 01 січня 2014 року по 13 липня 2017 року. На філію прибули представники Товариства, які почали проводити перевірку таким чином, що фактично була паралізована робота філії, робились численні запити, вилучалася вся документація, на працівників філії робився тиск щодо дискредитації позивача. Потім йому було оголошено догану наказом ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» № 14 від 17 липня 2017 року за допущення надання послуг підприємства без наявності попередньої оплати, внаслідок чого виникла дебіторська заборгованість, яка на 17 липня 2017 року склала 235 325,78 грн. Акцентує увагу суду на тому, що його пояснення № 389 від 17 липня 2017 року, що дана дебіторська заборгованість виникла по підприємству КП «Шляхрембуд» СМР, яке є комунальним підприємством, що може проводити оплату за надані послуги за подачу-збирання вагонів лише після підписання акту виконаних робіт/надання послуг, не взято до уваги. Крім того ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» було достовірно відомо, що дане підприємство протягом останніх 10 років оплачує послуги лише після виконаних робіт зважаючи на те, що кошти міського бюджету перераховуються тільки після повного виконання робіт, згідно актів виконаних робіт наприкінці поточного місяця. КП «Шляхрембуд» СМР неодноразово звертався до ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», що не може здійснювати попередню оплату та просило передбачити в договорі про надання послуг з перевезення вантажів умову про відстрочку платежів за надані послуги протягом місяця після підписання актів виконаних робіт, але дані звернення було проігноровані керівництвом ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ». Дані факти підтверджуються листами КП «Шляхрембуд» СМР № 03/745 від 09 листопада 2017 року; 359 від 27 квітня 2016 року; № 633 від 25 червня 2014 року; № 248 від 17 червня 2014 року. Далі на Сумську філію 23 липня 2017 року прибули згідно наказу № 123 від 21 липня 2017 року в.о. заступника голови правління [PERSON] та інші працівники зазначені в даному наказі і наполягали на його звільненні або підписанні відповідних документів та вчиненні дій щодо відправки тепловозів на інші філії. Зазначає, що в.о. заступника голови правління [PERSON] в період з 23-25 липня примушувала його написати заяву на звільнення, погрожувала йому розправою, кримінальним провадженням, які вона могла організувати. Також на його зауваження, що ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» видав незаконний наказ № 14 від 17 липня 2017 року, яким було оголошено йому догану за допущення надання послуг підприємства без наявності попередньої оплати, внаслідок чого виникла дебіторська заборгованість, в.о. заступника голови правління [PERSON] зазначила, що якщо він буде оскаржувати цей наказ і не виконувати їх усні вказівки, то його звільнять і знайдуть масу засобів як з ним розправитись. При цьому один із таких випадків погроз та примушувань написати заяву на звільнення з боку в.о. заступника голови правління [PERSON] був при свідку, який знаходився в приймальні директора, а саме при працівнику філії [PERSON] . Крім цього підтвердженням вимог керівництва ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» щодо передачі тепловозів являється факсограма Товариства № 2577 від 27 липня 2017 року. Доводить до відома, що підтвердженням тиску як на нього, так і на колектив, який був обурений діями керівництва ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» є наказ Товариства № 169 від 31 липня 2017 року, яким без обґрунтувань та погодження з профспілковим комітетом Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» - Первинною Професійною спілкою промислових залізничників (ППС ПЗ), було повністю позбавлено премії за основні результати господарської діяльності у червні поточного року інженерно-технічних працівників Сумської філії. Зазначає, що 03 серпня 2017 року змінився керівник ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», що підтверджується факсограмою № 2692 від 04 серпня 2017, занепад підприємства продовжився. Факсограмою ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» № 3761 від 20 жовтня 2017 року за підписом в.о. голови правління [PERSON] було зазначено, що оформлення заявок на разове перевезення вантажів не договірними клієнтами, погоджується підписання разової заявки та протоколу договірних цін з застосуванням договірного тарифу в розмірі 41 грн. 67 коп. Зазначає, що фактично в зв`язку з тим, що у керівника філії в довіреності було зазначено обмеження в укладання договорів за попереднім погодженням з Товариством, така факсограма примушувала директорів укладати разові заявки на перевезення (договори спрощеної форми) та протокол договірних цін, який є додатком до разової заявки, по завищеним майже в два рази тарифам, які нічим необґрунтовані та суперечили наказу Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» № 44 від 30 березня 2017 року «Про затвердження тарифів на перевезення вантажів та послуги з перевезення вантажів», відповідно до якого тариф на перевезення 1 тони вантажу складав 22,96 грн. без ПДВ. Крім цього дана політика була направлена на порушення ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції». Стверджує, що він висловив незгоду з такою політикою ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» направленою на порушення антимонопольного законодавства, що могло привести до великих штрафів підприємства, також привела до конфліктів з контрагентами, що підтверджується листом КП «Шляхрембуд» СМР № 03/745 від 09 листопада 2017 року, в якому вимагала від керівництва привести у відповідність тариф до єдиного однакового тарифу за перевезення вантажів, як по разовим заявкам так і довгостроковим договорам. Крім цього ситуація була ще абсурдна в тому, що керівництво ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» не вирішувало питання щодо укладення договору з КП «Шляхрембуд» СМР з умовами, які б передбачали відстрочку платежу, так як дане підприємство не могло працювати з передоплатою. На його незгоду з політикою керівництва направленою на порушення антимонопольного законодавства йому було сказано в.о. головою правління Секом [PERSON] П [PERSON] та в.о. заступника голови правління [PERSON] , що вони примусять позивача виконувати те, що їм потрібно, та їх не цікавить його бачення, трудового колективу та контрагентів на дану ситуацію. При цьому було повідомлено, що колектив буде без премій і вони заберуть у Сумської філії тепловози і самі напишуть заяви на звільнення. В подальшому, зазначає, що на філію надійшла факсограма № 3717 від 18 жовтня 2017 року, яка передбачала надати дані щодо необхідного переліку робіт по локомотивам для безперешкодного підписання дозволів на право виїзду на колії загального користування, тобто опрацьовувалось питання, яке по суті вимагало збільшення парку тепловозів Сумської філії. Зазначає, що тиск на нього та колектив продовжився, що підтверджується наказом ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» № 241 від 29 вересня 2017 року, яким позбавило його премії та наказ № 329 від 28 листопада 2017 року, яким без обґрунтувань та погодження з профспілковим комітетом Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» - Первинною Професійною спілкою промислових залізничників було повністю позбавлено премії за основні результати господарської діяльності у жовтні 2017 року працівників Сумської філії. У кінці жовтня 2017 року приїздила перевірка на чолі з [PERSON] Вказана особа неодноразово наголошувала, що в.о. голови правління не хоче бачити позивача на посаді. Зазначає, що під час одного з візитів до ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» його знову примушували написати заяву про звільнення і зважаючи, що з липня 2017 року на нього робився тиск та створення несприятливих умов праці з боку керівництва ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» і дії керівництва могли привести до знищення Сумської філії та знищення трудового колективу, а тому він був змушений написати заяву про звільнення, яку в нього відразу забрали. Позивач вказує, що його волевиявлення при розірванні трудового договору та звільнення з роботи не було вільним, а написання заяви відбулося під дією зовнішніх факторів, а саме під впливом обстановки, що склалася в колективі та внаслідок психологічного тиску з боку керівництва позивача. Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач не мав права звільняти його на підставі ст. 38 КЗпП України з огляду на таке. У нього не залишилося заяви, але пам`ятає, що писав її 06 листопада 2017 року, дата звільнення була зазначена 21 листопада 2017 року. Тобто, через два тижні, як це передбачено ст. 38 КЗпП України. Як зазначено у спірному наказі про звільнення, його звільнено 07 грудня 2017 року. Проте ця дата не фігурувала у його заяві про звільнення. Фактично відповідач звільнив його через 31 день після написання заяви. Після 21 листопада 2017 року він не залишив роботу і не вимагав розірвання трудового договору, а тому відповідач не мав права звільнити його за раніше поданою заявою. Адже з 22 листопада 2017 року вона втратила чинність. Зазначає, що навіть факт перебування його на лікарняному підтверджує ту обставину, що його трудові відносини продовжувалися. Адже лікарняний лист видається для того, щоб роботодавець мав підтвердження, що працівник захворів, а соціальна служба, відповідно, здійснила виплату лікарняних. Стверджує, що він продовжував працювати після 21 листопада 2017 року. Зазначене підтверджує, що він не вимагав розірвання трудового договору. Також позивач акцентує увагу суду на тому, що в.о. голови правління Сек [PERSON] вийшов за межі своїх повноважень. Згідно пункту 9.4.1. статуту ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» вказано, що виконавчим органом товариства, що здійснює управління поточною діяльністю товариства, є правління Товариства на чолі з головою правління. Відповідно до пункту 9.4.7 Статуту ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» питання щодо призначення на посади та звільнення керівників філій, представництв, підрозділів, апарату управління Товариства вирішується головним виконавчим органом Правління Товариства за погодженням з Вищим органом товариства. Зазначає, що в оскаржуваному наказі немає посилання як на підставу звільнення рішення (протокол) правління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ». Порушено процедуру звільнення його як керівника філії, передбачену пунктом 9.4.7 та 9.4.9 статуту ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» без прийнятого рішення правління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» про звільнення його з посади директора Сумської філії. З викладеного вбачається, що відповідач звільнив позивача без законної на те підстави, а тому відповідно до положень ст. 235 КЗпП України зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу. Стверджує, що протиправне звільнення завдало йому значної моральної шкоди. Завдана шкода виявилася у душевних стражданнях та хвилюваннях. У нього порушився сон, він постійно думає, де і як заробити гроші, щоб утримувати сім`ю. Посилаючись на вказане, просить ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ виконуючого обов`язки голови правління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 07 грудня 2017 року № 351/ос «По особовому складу», яким його звільнено як директора Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» 07 грудня 2017 року по ст. 38 КЗ пП України, за власним бажанням; поновити його на роботі на зазначеній посаді; стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в період з 07 грудня 2017 року по день прийняття рішення про поновлення на роботі; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 70 000 грн. Просить допустити до негайного виконання судове рішення, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 березня 2018 року відкрито провадження по справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 05 квітня 2018 року. 04 квітня 2018 року від відповідача ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у позові повністю. Мотивує це тим, що твердження позивача, що заяву про звільнення від написав під тиском не відповідає дійсності. Позивачем не надано жодного належного, допустимого та достатнього доказу, які б підтвердили застосування до нього психологічного тиску зі сторони посадових осіб. Крім того стверджує, що якщо позивач вважає, що керівництво Товариства примусило його написати заяву про звільнення, то він міг би звернутися із відповідною скаргою до органів, які здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності, або до правоохоронних органів. Позивач не звертався до вищезазначених установ за захистом свого права, чим вважає, пасивно підтвердив правомірність свого звільнення. Крім того зазначає, що згідно ст. 11 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», з метою унеможливлення порушення зазначеного права, позивач, у разі необхідності має право звернутись до профспілкової організації ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» для вирішення питання примушення його роботодавцем в написанні заяви про звільнення, що також позивачем не було здійснено. Повідомляє суд, що відповідно до п. 1.4. Статуту ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» (в редакції від 17 січня 2018 року, як і в попередніх редакціях) засновником Товариства є держава в особі Міністерства інфраструктури України відповідно до Указу Президента України від 03 грудня 2010 року № 1085 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», що є правонаступником Міністерства транспорту та зв`язку України, яке відповідно до Указу Президента України від 16 липня 2004 року № 811 «Про утворення Міністерства транспорту та зв`язку України» є правонаступником Міністерства транспорту України. Згідно з п. 5.1. Статуту Товариства засновником та єдиним акціонером Товариства є держава в особі Міністерства інфраструктури України. Пунктом 9.2.1. Статуту Товариства встановлено, що у період до набуття в процесі приватизації прав власності на акції Товариства іншими акціонерами Вищим органом Товариства є Держава в особі Міністерства інфраструктури України, як єдиний акціонер, який виконує повноваження Загальних зборів. Пунктом 9.4.7 Статуту Товариства встановлено обов`язкове погодження призначення на посади та звільнення керівників філій, представництв, підрозділів, апарату управління Товариства з Вищим органом Товариства: Міністерством інфраструктури України. Зазначає, що у виконанні вимог викладених в Статуті ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» погодив звільнення [PERSON] за ч. 1 ст. 38 КЗпП з Вищим органом Товариства, що ще раз підтверджує відсутність будь-якого упередженого ставлення та психологічного тиску з боку посадових осіб відповідача. Повідомляє, що у результаті проведеного позапланового аудиту відповідності та фінансового аудиту діяльності Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» за період з 01 січня 2014 року по 13 липня 2017 року виявлено неодноразові порушення керівництвом Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» умов договорів, (невиконання вимог головного підприємства щодо роботи з контрагентами за попередньою оплатою), що призвело до виникнення дебіторської заборгованості, яка склала на 17 липня 2017 року 235 325,78 грн. В результаті наказом № 14 від 17 липня 2017 року, за порушення трудової дисципліни директора Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану. Доводить до відома, що позивач у відповідності з ст. 150 Кодексу законів про працю, не оскаржив накладене дисциплінарне стягнення. У зв`язку з чим, відповідач у липні, вересні 2017 року правомірно позбавив премії директора філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» Захарченка [PERSON] . Позивачем вищезазначені накази не оскаржувались. Повідомляє, що після зміни керівництва ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» робота під керуванням директора Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» в позитивну сторону не змінилася. Як під керуванням попереднього керівництва, так і при зміни керівництва Товариства, директор Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» [PERSON] продовжував неналежно виконувати свої посадові обов`язки. Стверджує, що все вищевикладене вказує на відсутність будь-якого упередженого ставлення до [PERSON] з боку керівництва Товариства. Навпаки, [PERSON] усвідомлюючи свою вину та її наслідки, для запобігання уникнути будь якого дисциплінарного покарання, без відповідного тиску з боку Товариства, завчасно написав заяву про звільнення за власним бажанням. Зазначає, що 06 листопада 2017 року позивачем була написана заява, в якій він просив керівництво ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» розірвати з ним договір з 21 листопада 2017 року. 06 листопада 2017 року, на виконання пункту 9.4.7 Статуту Товариства, звернувся до Вищого органу Товариства в особі державного органу: Міністерства інфраструктури України за погодженням звільнення позивача з посади директора Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ». Погодження про звільнення [PERSON] отримано тільки 07 грудня 2017 року. В цей же день ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» видало наказ № 351/ос від 07 грудня 2017 року, яким звільнило [PERSON] з посади директора Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» за власним бажанням по ст. 38 КЗпП. Одночасно, 07 грудня 2017 року на адресу позивача був направлений лист № 4513, в якому ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» повідомило [PERSON] про його звільнення та пропонувало прибути до управління по роботі з персоналом Товариства для отримання трудової книжки та копії наказу. Лист направлений на адресу реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] . Лист повернутий без вручення адресату. 06 лютого 2018 року на адресу позивача був направлений лист № 533, в якому ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» повторно було повідомлено [PERSON] про його звільнення та пропонувало прибути до управління по роботі з персоналом Товариства для отримання трудової книжки та копії наказу. Лист повернений без вручення адресату. Стверджує, що після подання заяви про звільнення [PERSON] перестав з`являтись на роботі. Про надходження на лікарняному, на яке він вказує в позові, керівництво Товариства не повідомив. Нову адресу проживання та реєстрації не повідомив. За час попередження про звільнення та його погодження, заяву про звільнення не відкликав. До виконання своїх обов`язків не приступив. Зазначає, що все це вказувало на те, що позивач не має бажання в подальшому працювати в Сумській філії Товариства. Також повідомляє, що відповідно до положення про Сумську філію ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» директор філії призначається та звільняється з посади Наказом Голови правління. 02 серпня 2017 року Наказом № 81-О Міністерства інфраструктури України призначено виконуючим голови правління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» [PERSON] , з покладанням на нього всіх обов`язків голови правління. Таким чином, вважає, що відповідач правомірно, без перевищення повноважень в особі в.о. голови правління Сека [PERSON] , звільнив [PERSON] з займаної посади. Стверджує , що вимога позивача про стягнення на його користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, моральної шкоди в розмірі 70 000,00 , судових витрат є похідними вимогами та не підлягають задоволенню. Позивачем жодного належного та допустимого доказу не підтверджено розмір моральної шкоди. Протиправна поведінка зі сторони відповідача відсутня. Позивач звільнився за власним бажанням. 05 квітня 2018 року від представника відповідача надійшла заява, в якій він зазначає, що 07 грудня 2017 року на адресу позивача був направлений лист про отримання наказу та трудової книжки. Позивач навмисно не отримав відправлений лист. Крім того позивач після написання заяви про звільнення був обізнаний про своє звільнення. З вказаних підстав, посилаючись на те, шо позивач пропустив строк звернення до суду за захистом свого права, просить застосувати строк позовної давності. 05 квітня 2018 року, враховуючи клопотання представника позивача для надання часу для ознайомлення з відзивом на позовну заяву та можливістю надання відповіді на відзив, в підготовчому засіданні оголошено перерву до 20 квітня 2018 року. 12 квітня 2018 року надійшла відповідь на відзив від позивача [PERSON] , в якому зазначає, що він дійсно не звертався до правоохоронних органів щодо вчинення тиску відносно нього. Враховуючи ту обставину, що його звільнили із займаної посади 21 листопада 2017 року та він продовжував виконувати свої трудові обов`язки після означеної дати, він вважав, що ситуація себе вичерпала. Посилання відповідача у відзиві на статут товариства від 17 січня 2018 року вважає недоречним. Згідно наказу його звільнено 06 листопада 2017 року. У вказаний час діяла редакція статуту 2016 року, копія якого надана відповідачем. Саме положеннями даного статуту і потрібно керуватися при визначенні повноважень голови та правління при його звільненні. Зауважує, що згідно п. 9.4.10 статуту в новій редакції (2018 р.) саме до компетенції правління належить призначення на посади та звільнення керівників філій. Пропуск строку для звільнення відповідач обґрунтовує тим, що він, нібито, отримав погодження лише 07 грудня 2017 р. Наголошує, що дані строки не підлягають ні зупиненню, ні продовженню, ні перериванню. Потребує уваги обставина, що лист відповідача від 06 листопада 2017 р. № 3987 Мінінфраструктури отримало лише 21 листопада 2017 р. № 40826/0/7-17, через шістнадцять днів. А лист-погодження Мінінфраструктури від 05 грудня 2017 року № 12554/45/10-17 відповідач отримав 07 грудня 2017 року, тобто через два дні. Можна зробити висновок, що хоча лист відповідача і датований 06 листопада 2017 року, направлений він був значно пізніше. Відповідач зазначає, що він не отримував направлені йому листи з повідомленням про звільнення. Зазначає, що умислу в цьому не було. Належне йому житло за вказаною адресою він продав та, відповідно, там не проживав. Відповідач вказує, що він не повідомляв його про те, що перебуває на лікарняному. Про дану обставину відповідачеві було достеменно відомо, адже він постійно надавав лікарняні листки, які йому постійно оплачувалися у тому числі і роботодавцем. Згідно наказу відповідача № 335/ОС від 21 листопада 2017 року у зв`язку з його тимчасовою непрацездатністю подовжено виконання обов`язків директора головним інженером [PERSON] В.І. 20 квітня 2018 року від відповідача «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що у відповіді на відзив позивач фактично підтверджує доводи відповідача, що до нього не застосовувався психологічний або будь-який інший тиск зі сторони посадових осіб відповідача. Зі слів позивача: «Я дійсно не звертався до правоохоронних та інших органів щодо вчинення тиску відносно мене». Окрім того написавши заяву про звільнення він міг в будь який час відкликати її, що не було зроблено позивачем. Хибні його доводи, що він продовжував виконувати свої трудові обов`язки, на роботі він не з`являвся, про знаходження на лікарняному не повідомив роботодавця. Дозвіл на звільнення [PERSON] дав вищий орган ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ»: Держава в особі Міністерства інфраструктури України, як єдиного акціонера та яке виконує функції Загальних зборів Товариства. Згідно п. 9.2.3 Статуту Товариства у редакції 2016 року, який діяв на час звільнення, до компетенції Вищого органу Товариства належить вирішення будь-яких питань діяльності Товариства, в т.ч. і вирішення питання щодо звільнення працівника. Крім того, відповідно п. 8.4 Положення про Сумську філію ПрАТ «Київ- Дніпровське МППЗТ», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України 29.04.201 за № 96, директор Сумської філії Товариства призначається та звільняється з посади Наказом Голови правління Товариства. На цей час в.о. Голови правління є [PERSON] , який підписав наказ про звільнення. Повторно зазначають, що на день звільнення відповідач не знав про знаходження позивача на лікарняному. Крім того ст. 38 Кодексу законів про працю не забороняє роботодавця звільнити працівника за його ініціативою в час знаходження його на лікарняному. Лікарняний був наданий позивачем пізніше, про що свідчить сам лікарняний. В графі Листка непрацездатності, «Виданий» зазначено: 14 грудня 2017 року. В графі «Перебував у стаціонарі» вказано: з 20 листопада 2017 року до 14 грудня 2017 року. Позивач не попереджав Товариство про знаходження його на лікарняному, тим паче в стаціонарі. 07 грудня 2017 року, одночасно після підписання Наказу про звільнення [PERSON] з займаної посади, на адресу позивача був направлений лист №4513, в якому ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» повідомило [PERSON] про його звільнення та пропонувало прибути до управління по роботі з персоналом Товариства для отримання трудової книжки та копії наказу. Лист направлений на адресу реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] . Про зміну свого місця проживання позивач не попереджав керівництво відповідача. Зазначає, що в день звільнення, будучи на лікарняному - стаціонар (за наданим до суду позивачем копією листа непрацездатності), [PERSON] укладає договір купівлі-продажу квартири де він мешкає, змінює місце реєстрації, при цьому жодним чином не попереджаючи керівництво Товариства про своє нове місце проживання. Крім того, на цей час посаду директора Сумської філії Товариства займає інший працівник, який запрошений по переводу. 20 квітня 2018 року в підготовчому засіданні оголошено перерву до 16 травня 2018 року за клопотанням представника позивача щодо витребування документів по справі. 16 травня 2018 року в підготовчому засіданні оголошено перерву до 25 червня 2018 року у зв`язку з клопотанням позивача про відкладення справи. 18 травня 2018 року надійшло пояснення до позовної заяви від представника третьої особи Міністерства інфраструктури України, у якому зазначає, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 березня 2011 року № 265 «Питання управління Міністерством інфраструктури об`єктами державної власності» відкрите акціонерне товариство «Київ-Дніпровське МППЗТ», правонаступником якого є ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» включено до Переліку відкритих акціонерних товариств, функції з управління корпоративними правами щодо яких здійснює Мінінфраструктури. Відповідно до пункту 9.4.7. Статуту ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», затвердженого наказом Мінінфраструктури від 11 лютого 2016 року № 59, до компетенції Правління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» зокрема, але не виключно, належить призначення на посади та звільнення керівників філій, представництв, підрозділів, апарату управління Товариства за погодженням з Вищим органом Товариства, тобто з Мінінфраструктури, яке володіє 100% акцій ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» та є головним органом управління підприємства. Зазначають, що [PERSON] відповідно до наказу ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 07 грудня 2017 року № 351/ОС «По особовому складу» звільнено з посади директора Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ». Таке рішення прийнято на підставі статті 38 КЗпП України, заяви [PERSON] , листа Мінінфраструктури від 05 грудня 2017 № 12554/45/10-17. Повідомляє, що відповідно до вимог підпункту 9 пункту 9.2.4 Статуту до виключної компетенції Вищого органу Товариства належить обрання голови та членів Виконавчого органу (Правління) та прийняття рішення про припинення їх повноважень. Листом від 06 листопада 2017 року № 3987 ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» перед Мінінфраструктури порушено питання щодо погодження звільнення директора Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» [PERSON] за власним бажанням. Мінінфраструктури листом від 05 грудня 2017 року № 12554/45/10-17 повідомило про відсутність заперечень із зазначеного питання. Вважає, що [PERSON] звільнено з посади на законних підставах, а ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» жодним чином не порушило права, свободи чи законні інтереси [PERSON] Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зобов`язання [PERSON] внести на депозитний рахунок суду грошову суму 20\~000 грн. для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача. Закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу до слухання на 07 серпня 2018 року. 07 серпня 2018 року розгляд справи відкладено до 01 жовтня 2018 року у зв`язку з клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи. 01 жовтня 2018 року розгляд справи відкладено до 19 жовтня 2018 року у зв`язку з клопотанням позивача про відкладення. 19 жовтня 2018 року розгляд справи проводився в режимі відео конференції, у зв`язку з закінченням процесуального часу, по справі оголошено перерву до 13 листопада 2018 року. 13 листопада 2018 року розгляд справи проводився в режимі відео конференції, у зв`язку з неможливістю продовження судового засідання у зв`язку із зайнятістю зали суду в Дніпровському районному суді м. Києва в розгляді кримінальної справи, по справі оголошено перерву до 17 січня 2019 року. 17 січня 2019 року у зв`язку з неможливістю проведення відеоконференецзв`язку з Дніпровським районним судом м. Києва, по справі оголошено перерву до 15 лютого 2019 року. 15 лютого 2019 року допитано свідка [PERSON] , у зв`язку з необхідністю виклику та допиту інших свідків, по справі оголошено перерву до 04 квітня 2019 року. 04 квітня 2019 року здійснено допит свідків [PERSON] , [PERSON] , у зв`язку з необхідністю допиту інших свідків, по справі оголошено перерву до 18 червня 2019 року. 18 червня 2019 року представник [PERSON] адвокат Маківський О.В. надав суду письмові пояснення до позовної заяви. 18 червня 2019 року в судовому засіданні допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , у зв`язку з необхідністю представникам відповідача ознайомитися з додатковими поясненнями позивача, по справі оголошено перерву до 25 червня 2019 року. 25 червня 2019 року у зв`язку із витребування доказів по справі, по справі оголошено перерву до 10 липня 2019 року. В даному судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Представники відповідача проти позову заперечували з підстав викладених у заявах по суті спору. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах, працюючи директором Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» з 20 лютого 2007 року (т. І а.с. 21). Згідно заяви [PERSON] від 06 листопада 2017 року поданої на ім`я в.о. Голови правління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» Сек [PERSON] він просить звільнити з зай \~ \~ \~ \~маної посади з 21 листопада 20107 року за власним бажанням (т. І а.с. 199). Також 06 листопада 2017 року від позивача надійшла заява про надання щорічної оплачуваної відпустки терміном на 14 календарних днів з 07 листопада 2017 року (т. ІІ а.с. 6). Наказом ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» № 271 від 06 листопада 2017 року [PERSON] надано частину щорічної відпустки на 14 календарних днів з 07 по 20 листопада 2017 року, виконання обов`язків директора філії покладено на головного інженера філії [PERSON] (т. ІІ а.с. 7). Згідно листків тимчасової непрацездатності позивач в період з 09 листопада 2017 року по 14 листопада 2017 року, з 20 листопада 2017 року по 14 грудня 2017 року, з 15 грудня 2017 року по 09 січня 2018 року, з 17 січня 2018 року до 02 лютого 2019 року перебував на лікуванні (т. І а.с. 85, 86, 87, 88). У відповідності до листа Міністерства інфраструктури України за підписом заступника Міністра Лавренюка [PERSON] .Ф. № 12554/45/10-17 від 05 грудня 2017 року на № 5987 від 06 листопада 2017 року Міністерство опрацювало лист від 06 листопада 20107 року № 3987 (зареєстрований в Мінінфраструктурі від 21 листопада 2017 року № 40826/0/7-17) щодо погодження звільнення з посади директора Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» Захарченка [PERSON] та повідомляє про відсутність заперечень із зазначеного питання (т. ІІ а.с. 25). Наказом № 351/ос від 07 грудня 2017 року позивача звільнено 07 грудня 2018 року по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Підстава винесення наказу: заява [PERSON] , лист МІУ від 05 грудня 2017 року № 12554/45/10-17 (т. І а.с. 20). 05 лютого 2018 року від позивача надійшла заява про те, що 05 лютого 2018 року після тривалого лікування він приступив до виконання своїх посадових обов`язків о 08 год. 10 хв. (т. І а.с. 82). В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що в період з серпня 2009 року по березень 2018 року він займав посаду юрисконсульта Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ». Зазначив, що з 2012 року на підприємстві немає постійного керівництва, що негативно впливає на роботу. У 2016 році виконуючим обов`язки був [PERSON] і було видно, що у [PERSON] з ним нормальні відносини. У 2017 році на баланс були передані вагони, що сприятливо впливало на підприємство. 01 липня 2017 року на філію були передані вагони, а через 2 тижні до філії була направлена раптова комісія, яка носила замовний характер. Усі працівники допитуватись, вимагався компромат на [PERSON] . Були від комісії численні запити, внаслідок чого робота була зупинена, у них забрали технічний ксерокс. 25 липня 2017 року він стояв у приймальні, забіг заступник Даниленко у відкритий кабінет, і почала кричати: «пиши заяву про звільнення, або виконуй те, що тобі сказано». Розмова була на підвищених тонах, розмова була про те, що є одна догана, буде іще. На що [PERSON] сказав, що зможе оскаржити, на що він отримав відповідь, що порушать кримінальну справу. Ця комісія проводилася до серпня 2017 року, потім поїхали, бо змінилося керівництво. Нова влада десь через місяць почала кидати загальні Положення, які суперечили старим. Десь у кінці жовтня на початку листопада прийняли факсограму про необґрунтоване підняття цін, що негативно почало відображатися на роботі Підприємства. Десь в кінці жовтня приїхав [PERSON] начальник аудита. Він і [PERSON] були викликані, та їх обвинуватили у тому, що занизили ціну по договору. Він заперечував, зазначаючи, що діяли за шаблоном договору від Підприємства, і уся процедура була виконана. Було запропоновано подзвонить [PERSON] . В підсумку на підвищених тонах було сказано: «Керівництво не бажає вас бачити на посаді директора». В листопаді 2017 року вузьке коло знало, що [PERSON] написав заяву про звільнення, йому про це стало відомо від [PERSON] . Але позивач був на роботі, вони працювали над тарифом, їздили в м. Київ. [PERSON] економіст І категорії почав рахувати тариф, і сказав, що йому поступила команда від [PERSON] , щоб диференціювати тариф. Після [PERSON] був [PERSON] в грудні, він сказав, що тепловози не буде направляти, оскільки зробили це «для веселого життя» [PERSON] . Це було сказано при ньому, [PERSON] , майстру ДЕПо Сєнік. Йому і [PERSON] було надано команду загальмувати договірний процес по передачі тепловозу. Коли [PERSON] пішов на лікарняний, [PERSON] був в.о. директора. Через декілька днів прийшов наказ від 23 листопада 2017 року №318 про те, що трудові книжки усіх керівників філіалів передати до Товариства, і [PERSON] підходила і консультувалася з ними. Коли після [PERSON] був поставлений [PERSON] , який на планьорках неодноразово казав, що йому дана вказівка «убрать людей [PERSON] ». В подальшому люди почали йти один за одним. Він також пішов, бо не цікаво було робити з такими людьми. Свідок пояснив, що у кінці грудня 2017 року він пішов у відпустку, почали приїжджати комісії, його викликали, і сказали писати заяву на [PERSON] і [PERSON] за розкрадання по даху. Свідок відмовився це робити. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працював з позивачем у Сумській філії ПрАТ Київ ДМППЗТ з 2016 року по 23 липня 2018 року. В суді в нього мається також судова справа до ПрАТ Київ ДМППЗТ про поновлення на роботі. Звільнення позивача тривало довгий час, починаючи з червня 2017 року: здійснювався тиск, підвищувались тарифи на перевезення вантажів, які позивач намагався обґрунтувати. Перевірок на філії по червень 2017 року не проводилось, а 13 липня 2017 року приїхала перевірка з внутрішнього аудиту, яку очолив [PERSON] Прибуло близько 6 чоловік почали вимагати бухгалтерську документацію, технічну документацію, що паралізувало всю роботу, усіляко блокувалась робота. Перевірка була тиждень, потім приїхала ще група на чолі з [PERSON] у присутності головного інженера [PERSON] , начальника відділу Марченка і ще декількох осіб. Вони перевіряли витрату палива тепловоза, допитували людей, нерви були у всіх напруженими. Все це робилось, щоб оговорити [PERSON] , знайти на нього компромати, щоб він написав заяву на звільнення. Шукали по всіх документах де була нестача викликали людей на допит заставляли писати пояснення на кожне зауваження. При перевірках працівники зазвичай не допитуються. Також пояснив, що він був у кабінеті, двері були відчинені, скандал тривав півгодини. В приймальні був юрисконсульт Бондаренко, механік та компьютерщик. Після перевірки [PERSON] випитував по те, як вони працювали, приводив якісь невідомі факти, говорив щоб він написав на директора, що він займається іншою роботою, на що він відмовився. Вони поїхали, а на наступному тижні, приїхала нова комісія, яка нічого не знайшла. Перевірку продовжили. Актів перевірки надано не було. В серпні змінилось керівництво в ПрАТ Київ ДМППЗТ, заступив [PERSON] , змінилися заступники і почалося підвищення тарифів з жовтня. Додав, що в липні прийшов лист про передачу локомотивів на баланс іншої філії. Проти чого заперечував директор філії. Група людей приїхала оглянула локомотиви і поїхала. Коли позивач написав заяву на відпустку у листопаді, прийшов наказ про передачу двох локомотивів на баланс Харківської і Ольшанської філії. Фактично у них було 3 робочих локомотиви, 2 з них вимагали проходження технічного огляду, фактично залишився 1 локомотив, а 2 працювали «на пределе». Він почав готувати з юристом локомотиви на відправку. Для цього потрібно було укладати договори. Після виходу директора з відпустки 22 листопада 2017 року був інцидент з тепловозом і 23 числа він пішов на лікарняний. Прийшла факсограма, що позивач звільнений з займаної посади. 17 листопада 2017 р. за №370 видано довіреність на його ім`я на виконання обов`язків директора, а 21 листопада 2017 року прийшла друга довіреність на виконання повноважень в.о. директора Кірпа. Після факсограми про звільнення прислали [PERSON] , який не мав жодного відношення до залізничної дороги. Він займав посаду в.о. директора. На черговій нараді 25 грудня 2017 року з вуст в.о. директора [PERSON] йому доручали відновити кран, на який не було документів, він відмовився так як кран був без дозволів на роботу. Свідок також пояснив, що в січня 2018 року йому подзвонив головний інженер [PERSON] , сказав, що його покарають, якщо не направить тепловози протягом 2 тижнів. Коли він повідомив про це [PERSON] , той сказав, що не поспішайте, він розбереться. В подальшому той викликав при ньому [PERSON] майстра по ремонту. Потім він викликав заступника голови правління Усенка, з ним поговорив. Потім викликав начальника тех..відділу Реп`яха і сказав готувати лист, що тепловози залишаться у них. Сказав, що це було проти [PERSON] налаштовано. Ці слова він сказав в присутності [PERSON] і [PERSON] . В подальшому тепловози так і залишилися. Свідок пояснив, що 13 листопада 2017 року позивач викликався до товариства на погодження цін на тарифи з Додаковим - економістом. В період відпустки, через 2 дні знову поїхав до м. Київ на погодження тарифів. Коли [PERSON] перебував на лікарняному, то він поїхав затверджувати тарифи з [PERSON] і Реп`яхом, на що йому заступник голови правління Лєбєдєва сказала, що у них великий штат, треба скоротити економіста і 2 бухгалтерів. Після цього почали розширяти посади, ввели посаду начальника по безпеці. Усіх керівників філій звільнили, хто не хотів працювати написали на звільнення на відрахування. При головуванні [PERSON] , приїздив [PERSON] начальник внутрішнього аудиту ПрАТ. В кабінеті у [PERSON] він почав казати, що вони порушують закон, тарифи занижені, хоча тарифи були погоджені. Тут були погрози, що беруть гроші собі в кишеню. Погрожував, що пересаджає. На початку травня 2018 року приїхало 2 чоловіки, які знову проводили перевірку. Заставляли писати заяви на [PERSON] , що він щось невірно робив. Він відмовився. Також свідок додав, що [PERSON] заявляв, щоб він передав [PERSON] , що якщо не забере позов з суду, то в Києві на нього заведуть кримінальну справу. По перевірці внутрішнього аудиту нікого не покарали. Самого акту не було по результатам. Погрози були в усній формі, щоб писали заяву на звільнення, щоб не бачили позивача в своїх рядах. Це говорили [PERSON] і [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що працював з позивачем Сумській філії ПрАТ Київ-Дніпровське МППЗТ» з 2008 року по березень 2018 року, остання його посада - майстер локомотивного депо. В липні 2017 року до філії приїхала комісія, якою керувала [PERSON] . У відношенню до людей була нечемною. Вони вимірювали паливо на тепловозах, висловлювала зауваження. З нею виник інцидент, бо вона почала витягувати відра з тепловозів, він з нею почав сперечатися. З цього почалося упереджене відношення. Після цього одразу приїхала комісія-аудит від ПрАТ Київ ДМППЗТ, затребували документи, надали список питань. Комісія тижнів 2 працювала. Весь час вимагали копії документів, витребовували документи 10 - річної давності. Потім комісія поїхала. Потім ще в серпні комісія з тими ж самими питаннями знову вимагали документи, внаслідок чого неможливо було працювати. Потім прийшла факсограма про передачу двох тепловозів в іншу філію, це було для них неприємно. На початку листопада 2017 року, коли позивач пішов у відпустку, прийшли 2 накази знову передати тепловози. Для нормальної роботи необхідно було 4 тепловози, взимку можна менше, бо об`єми спадають. Він пояснив в.о. Кирпі, що ні з чим буде працювати, спілкувався з директором на цю тему. Коли [PERSON] був у відпустці, вони обговорювали це питання з ним, також коли позивач був у відпустці, він їздив по питанням тарифу в Київ. В кінці листопада на території був зхід тепловоза. Він прийшов подивитися, і позивач також був присутній. На початку грудня 2017 року їм нового в.о. директора [PERSON] представили. Змінилася команда, і він зрозумів, що були особи, які уявлення не мають про залізну дорогу. З приводу тепловозів він звертався до головного інженера, [PERSON] його визвав, там був [PERSON] , [PERSON] . Він пояснив, що двома тепловозами неможливо забезпечити роботу. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює в Сумській філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» економістом з листопада 2015 року. До його обов`язків входило розрахунок тарифів, виконання запитів керівництва, ведення звітів. Стосовно позивача, це почалося влітку 2017 року була аудиторська перевірка, яка виходила за рамки. Так наприклад, надходили запити в значній кількості з обмеженими термінами виконання, обсяг був значний. Коли вони намагалися сказати, що не можуть швидко виконати, їм відповіли, що яка різниця, «можна подумать, що воно у вас є». На багатьох здійснювався психологічний тиск. У нього потребували документи, які були в кабінеті директора, до якого у нього був відсутній доступ. Йому сказали, щоб він відкрив кабінет, але він цього не зробив. 06 листопада 2017 року директор поїхав до ПрАТ «КДМППЗ», після повернення він сказав, що свідок почав перераховувати тарифи на послуги, які найближчим часом знадобляться. 06, 07, 08 листопада 2017 року він перераховував тарифи. Директор був в цей час у відпустці. 13 листопада 2017 року викликали в ПрАТ в м. Київ: позивача і його для захисту тарифів. Зранку він пішов у відділ тарифів, прийняли їх ввечері 13 листопада 2017 року, були висловлені певні зауваження, і дали завдання перерахувати, та повернутися 15 листопада 2017 року. 14 листопада 2017 року він був в м. Суми, і 15 листопада 2017 року знову приїхали з директором на захист тарифів. Їх прийняв тарифний комітет, і вказали ще на деякі недоліки. Була пропозиція розглянути диференційований тариф, і для цього надали тиждень строку, щоб вони це підготували, дали строк до 20 листопада 2017 року. Вони повернулися в м. Суми. Цей час він розробляв тариф, та цей процес контролював директор. 20 листопада 2017 року він також поїхав до м. Києва, а пізніше директор маршруткою приїхав. Вони знову приїхали в тарифний комітет, де їм сказали, що, в принципі, нормальні тарифи, і сказали приїхати 22 листопада 2017 року. 22 листопада 2017 року директор подзвонив, і сказав, що він по стану здоров`я не може їхати. Він зайшов до заступника голови правління Усенка, і він подивився тарифи, і сказав готуватися до їх введення, і призначив дату 06 грудня 2017 року приїхати з директором на затвердження тарифів. Після цього [PERSON] пішов на лікарняний, і вони поїхали з в.о. директора Кірпою. Тарифи були затверджені, і вони поїхали в м. Суми, і продовжували роботу. Свідок пояснив, що психологічний тиск від членів комісії полягав у тому, що вони вимагали швидко робити роботу у великих обсягах. Свідок [PERSON] суду пояснив, що у 2017 році знову ввели посаду заступника директора Сумської філії Підприємства. 06 листопада 2017 року він був запрошений ПрАТ м. Київ для співбесіди. Спочатку співбесіда була з керівником служби безпеки. Далі запросили до голови правління [PERSON] , де були присутні радники. На співбесіді поставили завдання виявляти якомога більше порушень в роботі директора [PERSON] , зібрати компрометуючі матеріали. Про це попросив [PERSON] Співбесіда тривала недовго. В вестибюлі свідок зустрів [PERSON] , він привітався, і пішов оформляти документи на роботу. Причина чому він приїжджав в Київ йому не відома. Через декілька днів йому зателефонували з відділу кадрів ПрАТ, і сказали, що він може приступати до роботи. Коли він прибув до філії, там провадилась перевірка працівниками КРУ. Він долучився, і виявив деякі порушення, про що доповів керівництву. На філії перебували представник Служби безпеки Товариства, і вони разом проводили перевірку. Зібрані матеріали передались до правоохоронних органів, однак ті не вбачали складу злочину. В кабінеті Сека поставили завдання перевірити роботу. Питання про його звільнення не ставилося. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частиною 1 ст.\~38\~КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Тобто, з вказаних норм вбачається, що законодавець зобов`язує роботодавця звільнити працівника на протязі двох тижнів після подання ним заяви про звільнення за власним бажанням. Разом з тим, роботодавець не позбавлений можливості звільнити працівника у строк який він просить, у межах двох тижнів з дня подання заяви, за відсутності причин які б перешкоджали його звільненню. У пункті 12 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику розгляду\~судами трудових\~спорів» від\~06\~листопада 1992\~року №\~9 роз`яснено, що по справах про звільнення за ст.\~38\~КЗпП суди повинні перевіряти доводи працівника про те, що власник або уповноважений ним орган примусили його подати заяву про розірвання трудового договору. Працівник, який попередив власника або уповноважений ним орган про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, вправі до закінчення строку попередження відкликати свою заяву і звільнення в цьому випадку не проводиться, якщо на його місце не запрошена особа в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації (ч. 4 ст. 24 КЗпП). З встановлених під час судового розгляду обставин суд приходить до висновку про недоведеність належними та допустимими доказами факт написання позивачем заяви про звільнення під примусом. Надаючи оцінку наданим доказам, суд не може погодитися з доводами позивача щодо вчинення відносно нього тиску. Зокрема факт проведення неодноразових перевірок на підприємстві, яке очолював позивач, під час яких витребовувалися документи тощо, не може свідчити про наявність підстав для написання заяви про звільнення. Висловлювання членів комісії щодо того, що керівництво не бажає бачити на посаді директора філії позивача, можливості притягнення позивача до кримінальної відповідальності, також не можна вважати доведенням обставин примушування до написання заяви про звільнення. До того ж з моменту таких висловлювань та дати написання заяви пройшов значний проміжок часу. Обставини щодо передачі тепловозів також не можна вважати тиском, оскільки вказані питання стосуються організаційно-господарських відносин, та ніяким чином не може вплинути на рішення позивача щодо подальшого перебування на посаді. Доводи позивача щодо винесення наказів про оголошення йому догани, а також позбавлення премій колективу філії суд також не може розцінювати як факт тиску, оскільки законодавством передбачено можливість їх оскарження, та доказів того, що позивач скористався таким правом суду не надано. Також суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження примушування написання заяви позивачем з боку в.о. голови правління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТО» Сек Р.П. З наданих суду доказів не встановлено обставин, які б вказували на те, що обстановка, яка склалася на підприємстві, вказувала на те, що позивач у даній ситуації був вимушений прийняти рішення про своє звільнення всупереч бажання залишити роботу. Суд не може прийняти доводи позивача з приводу незаконності його звільнення 07 грудня 2017 року з огляду на те, що в заяві про звільнення за власним бажанням вказана дата 21 листопада 2017 року. Оскільки позивач в період попередження про наступне звільнення з 06 по 21 листопада 2017 року заяву про відкликання заяви про звільнення не подав, а в період з 20 листопада 2017 року по 02 лютого 2018 року перебував на лікуванні. 11 лютого 2016 року Міністерством інфраструктури України затверджений статут ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (далі статут) (т. І а.с. 55-81). Відповідно до п. 9.4.1 статуту виконавчим органом Товариства, що здійснює управління поточною діяльністю товариства, є Правління Товариства на чолі з Головою Правління. За п. 9.4.6 статуту до компетенції Правління належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю Товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції Вищого органу Товариства та Наглядової ради. В п. 9.4.7 статуту зазначено, що до компетенції Правління зокрема, але не виключно, належить призначення на посади та звільнення керівників філій, представників підрозділів, апарату управління Товариства за погодженням з Вищим органом товариства. Суду не надано доказів на підтвердження обставин наявності рішення Правління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» про звільнення [PERSON] , а тому звільнення позивача проведено без погодження з вищим органом товариства. Посилання відповідача на положення про Сумську філію ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», відповідно до якого директор філії призначається та звільняється з посади наказом Голови Правління, не спростовують вимоги, викладені в п. 9.4.7 статуту щодо компетенції прийняття рішення по вказаному питанню саме Правлінням. За таких обставин звільнення позивача [PERSON] є незаконним, тому він підлягає поновленню на роботі. Відповідно до\~статті 235 КЗпП України\~в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100\~затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати\~(далі - Порядок), пунктом 2 якого передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Згідно довідки про доходи позивача йому нараховано заробітну плату за жовтень 2017 року 14890,25 грн. та за листопад 2017 року 2105,01 грн. (т. ІІ а.с. 4). Середньоденний заробіток становить 395 грн. 23 коп. (16995 грн. 26 коп.:43 робочі дні). Період, за який необхідно стягнути середній заробіток, з 08 грудня 2017 року по 09 липня 2019 року, складає 393 робочих дні, тому розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 155325 грн. 39 коп. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер моральних страждань, які виразились у хвилюванні, вжитті додаткових заходів для організації життя, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності, яку він обґрунтовує тим, що відповідач навмисно не отримав лист про отримання наказу та трудової книжки, який був направлений на адресу позивача. Частиною 1\~статті 233 КЗпП України\~встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Суд не може погодитися з доводами відповідача щодо відсутності поважних причин пропуску строку звернення до суду, оскільки з наданих суду доказів вбачається, що 07 грудня 2017 року позивач продав квартиру за адресою: [ADDRESS] (т. І а.с. 230). Зареєстрованим місцем проживанням позивача є [ADDRESS] (т. І а.с. 98). Відомості про отримання наказу про звільнення по пошті відсутні (т. Ф а.с. 209, 210), а з копії оскаржуваного наказу, який є в матеріалах справи, вбачається, що ознайомлений з ним позивач 05 лютого 2018 року. З урахуванням дати звернення до суду з вказаним позовом - 03 березня 2018 року, суд вважає, що підстави для відмови у задоволенні позову внаслідок пропуску позивачем строку звернення до суду відсутні. Таким чином право позивача є порушеним та підлягає захисту, а тому слід визнати незаконним та скасувати наказ, яким позивача звільнено з посади директора Сумської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» 07 грудня 2017 року по ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, поновити позивача на посаді директора Сумської філії Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» і стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 155\~325 грн. 39 коп., а також моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при подачі вказаного позову звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2343 грн. 54 коп. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення позивача на роботі. На підставі викладеного,

Outcome: partial