Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з останнього на його користь 25000 грн. заборгованості за договором позики, а також витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 24.12.2020 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, що підтверджується доданою до заяви розпискою. Відповідно до вказаного договору відповідач отримав грошові кошти в сумі 25000 грн. Відповідно до умов договору позики позичальник зобов`язується повернути кошти до 31.12.2020 року. На телефонні дзвінки відповідач не відповідає та не здійснює активних дій, направлених на виконання свого грошового обов`язку, тому він змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, згоден на винесення заочного рішення (а.с.29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судова повістка направлена за місцем його реєстрації повернута з відміткою про невручення ( а.с.27,28). Відзив на позовну заяву відповідач до суду не подав. З огляду на положення ч. 7, 8 ст.128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, вважається, що про день, час та місце розгляду справи особа повідомлена належним чином. За таких обставин неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи і винесенню судового рішення. Оскільки позивач не заперечує заочному розгляду справи, про що зазначив у поданому клопотанні, справу на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09.03.2021 року дану справу прийнято до розгляду, відкрито в даній справі провадження та справа призначена до підготовчого судового засідання (а.с.20). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2021 року закрито провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с. 24). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню В судовому засіданні встановлено, що згідно з розпискою, яка міститься в матеріалах справи (а.с.10), 24.12.2020 року відповідач [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 25000 грн, які зобов`язався повернути до 31.12.2020 року. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того самого роду і такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані в меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України). На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув суму позики у строк, визначений розпискою, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] позики в сумі 25000 грн. підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу (а.с.11-14). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати відшкодовуються пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. (а.с.1,2,15).

Outcome: approved