Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини , припинення стягнення аліментів посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син проживав разом з [PERSON] [PERSON] виповнилось 14 років і він виявив бажання проживати разом з батьком. З 16 вересня 2018 року син проживає разом з позивачем. Просив визначити місце проживання [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] та припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання сина. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11 липня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. 09 листопада 2018 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Ухвалою суду від 08 січня 2019 року задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову. Зупинено примусове стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], що проводиться на підставі виконавчого листа від 21 березня 2013 року № 2/552/645/13, виданого Київським районним судом мм. Полтави, до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав уточнені позовні вимоги та пояснив, що син проживає з ним, знаходиться на повному його матеріальному утриманні. З заробітної плати та пенсії позивача утримуються аліменти на користь відповідача, хоча з вересня 2018 року син проживає з ним. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина та не повертає отримані нею аліменти . Просив задовольнити позовні вимоги, припинити стягнення аліментів з нього на корить відповідача з 16 вересня 2018 року, стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина , визначити місце проживання сина з ним. Стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала частково та пояснила, що на даний час [PERSON] виповнилось 14 років , а тому він самостійно обирає місце проживання. У даному питання між сторонами не існує спору. Не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині припинення стягнення з позивача на користь відповідача аліментів з 21.09.2018 року та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина з 21.09.2018 року. У стягненні судових витрат просила відмовити. Представник третьої особи органу опіки та піклування в особі служби дітей Київської районної у місті Полтаві ради [PERSON] пояснила, що повністю підтримує висновок органу опіки щодо доцільності визначення місця проживання дитини з батьком [PERSON] Від [PERSON] надійшла заява щодо бажання проживати з батьком. Відповідач [PERSON] також надала заяву, що вона не заперечує проживання сина з батьком. В іншій частині щодо вирішення позовних вимог покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають сина, [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи, як і на час звернення позивача до суду [PERSON] виповнилось 14 років. Згідно ч.2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень,які встановлені законом. Частиною 3 ст. 160 СК України визначено що, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з 16 вересня 2018 року проживає з батьком [PERSON] - позивачем по справі. 22 жовтня 2018 року від [PERSON] на адресу Служби у справах дітей Київської районної в м. Полтаві ради надійшла заява, в якій вона не заперечує щодо проживання сина [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] 24 жовтня 2018 року на адресу Служби у справах дітей Київської районної в м. Полтаві ради від [PERSON] надійшла заява щодо бажання проживати з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Виконавчим комітетом Київської районної у м. Полтаві ради, як органом опіки та піклування надано висновок щодо визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] Висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 276 від 13 листопада 2018 року. У даному випадку, сторони проживають окремо, тому [PERSON] може сам визначити своє місце проживання, але не довільно, а лише з батьками, проте з ким саме з матірю чи батьком він може вирішити самостійно. Таким чином,\~враховуючи приписи\~ч.2\~ст.29\~ЦК України,\~ч.3\~ст.\~160\~СК України\~,\~неповнолітній [PERSON]\~визначив своє\~місце проживання\~з батьком,\~а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позовні вимоги задоволено. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішення звернуто до примусового виконання. Приймаючи до уваги, що представником відповідача не заперечується та визнається факт проживання неповнолітнього [PERSON] з батьком позивачем по справі [PERSON] , щодо інших позовних вимог від представника відповідача не надано будь-яких заперечень, то позовні вимоги в частині припинення стягнення з позивача аліментів та стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина підлягають задоволенню виходячи з наступного. З 16 вересня 2018 року, як пояснив у судовому засіданні позивач, [PERSON] проживає з ним, а тому з 16 вересня 2018 року необхідно припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання сина . Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст. 157 цього Кодексу. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.\~Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого\~1991 року № 789-ХІІ\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 8 Конвенції про права дитини не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Йогансен\~проти Норвегії»\~\~від 07 серпня 1996 року, § 78). На підставі статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, \~\~ принципу № 4 Декларації прав дитини,\~\~ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р.,\~\~ст. 180, 181, 191 Сімейного кодексу України, як матір, так і батько зобовязані неухильно дотримуватися свого обовязку щодо утримання та виховання дитини, отже, невиконання зазначеного обовязку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Представником відповідача [PERSON] визнані позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON]. Нею не надано будь-яких заперечень щодо розміру аліментів чи посилання на обставини щодо неможливості сплати аліментів у розмірі визначеному позивачем, а тому такі позовні вимоги підлягають задоволенню. Стягнення аліментів розпочати з 21 вересня 2018 року дня звернення позивача до суду з позовом. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~\~щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволення позовних вимог, а саме 1\~000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 704 грн. 80 коп. судовий збір при звернення до суду, 352 грн. 40 коп. судовий збір за подання зави про забезпечення позову, а всього 2\~057 грн. 20 коп. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial