Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним іпотечний договір № 16-03-548, посвідчений 25 грудня 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 11092 про передачу в іпотеку квартири [ADDRESS], яка на праві власності належала [PERSON], визнати недійсним виконавчий напис, вчинений 14 квітня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 1600 про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], визнати недійсними результати прилюдних торгів, оформлені протоколом № 23-02/673/12/і від 21 січня 2013 року по реалізації квартири [ADDRESS], визнати недійсним Акт державного виконавця про реалізацію квартири [ADDRESS] від 06 лютого 2013 року, визнати недійсним Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] посвідчене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 140, скасувати у Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS], зобов'язати [PERSON] виселитися та звільнити квартиру [ADDRESS]. Свої позовні вимоги він обґрунтовував тим, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя - його та відповідачки [PERSON] При укладанні іпотечного договору між його дружиною [PERSON] та ПАТ «Банк «Меркурій» з метою забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 188-06П-289 , він своєї нотаріально посвідченої згоди не надавав. Позивач вважав, що нотаріус не пересвідчилася у безспірності заборгованості [PERSON] перед Банком. Крім того, позивач зазначив, що відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження лише в останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник. Проведені 21 січня 2013 року прилюдні торги є недійсними з підстав присутності на них лише одного покупця - відповідачки [PERSON], правила проведення прилюдних торгів 21.01.2013 року були порушені. Відповідачка [PERSON] звернулася із зустрічним позовом, в якому просить визнати недійсним іпотечний договір № 16-03-548, посвідчений 25 грудня 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 11092 про передачу в іпотеку квартири [ADDRESS], визнати недійсним та таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14 квітня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 11.06.2005 року Р.№ 5652, зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 29.06.2005 року громадянці Грузії [PERSON], місце проживання - [ADDRESS], місце роботи - приватний підприємець, і.к. [NUMBER], визнати недійсним Протокол № 23-02/673/12 проведення прилюдних торгів з реалізації квартири [ADDRESS], визнати недійсним Акт державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 06 лютого 2013 року про реалізацію предмету іпотеки - квартири [ADDRESS] [PERSON], визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], видане на ім'я [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 140 від 08 лютого 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського округу [PERSON], повернути квартиру [ADDRESS] [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на квартиру, [ADDRESS] в місті Харкові, виселити [PERSON] із квартири, [ADDRESS] в місті Харкові із всіма разом з нею мешкаючими особами, вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS] в м. Харкові. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй на праві власності належала [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нотаріально посвідченого 11 червня 2005 року загальною площею 56,8 кв. м. 10 жовтня 2006 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова за нею визнано право власності на прибудову площею 17,0 кв. м. В договорі купівлі-продажу від 11.06.2005 року та в рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.10.2006 року зазначена її прізвище та ім'я як «[PERSON]». Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2012 року встановлено, що правовстановлюючий документ на квартиру [ADDRESS] належить їй - [PERSON]. Спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Вона придбана під час її шлюбу з [PERSON] Письмової нотаріально посвідченої заяви її чоловік [PERSON] на укладання іпотечного договору № 16-03-548 від 25 грудня 2006 року не надавав. Прилюдні торги 21 січня 2013 року проведені під час дії заборони про їх проведення та з порушенням законодавства. На прилюдних торгах була присутньої лише одна особа покупець. Це [PERSON] Спірна квартира продана за ціною нижчою, ніж це передбачено іпотечним договором, укладеним з Банком. Виконавчий напис від 14 квітня 2009 року,вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] вчинений нотаріусом в порушення вимог діючого законодавства. Вимоги про усунення порушення про погашення заборгованості [PERSON] перед Банком у розмірі 801420 грн. вона не отримувала. На підставі викладеного просить зустрічні позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду телеграму, в якій просив позов його задовольнити в повному обсязі та розглянути справу за його відсутність у зв'язку з неможливістю його явки в судове засідання за станом здоров'я та задовольнити його позовні вимоги. Причину неявки [PERSON] в судове засідання суд визнає поважною і вважає можливим розглянути справу за його відсутність у відповідності до вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України. Представник відповідачки [PERSON] (позивача за зустрічним позовом) проти задоволення позову [PERSON] не заперечувала, підтримала зустрічний позов [PERSON] та надала пояснення, аналогічні заявленим позовним вимогам [PERSON] Просила позов [PERSON] та її довірительки задовольнити у повному обсязі. Представник Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання з'явилася, проти заявлених позовних вимог заперечувала, та пояснила, що нею у 2009 році було відкрите виконавче провадження по виконанню виконавчого напису від 14 квітня 2009 року, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS]. У виконавчому провадженні проведена оцінка квартири [ADDRESS] незалежним експертом. Квартира була оцінена в 400100 гривен. Оцінити квартиру у розмірі 90 відсотків оцінки квартири, як це зазначено в договорі іпотеки № 16-03-548, посвідченого 25 грудня 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], у разі її реалізації вона не мала права. Така процедура не передбачена Законом України «Про виконавче провадження». Нею були підготовлені всі документи для реалізації квартири на прилюдних торгах і передані ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» для проведення прилюдних торгів по реалізації квартири [ADDRESS]. Після проведення прилюдних торгів, нею складений Акт на ім'я [PERSON] від 06 лютого 2013 року про реалізацію предмету іпотеки - квартири [ADDRESS] за ціною 400100 грн. Представник Публічного акціонерного товариства «Банк «Меркурій» в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Подав до суду письмові заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити, так як іпотечний договір № 16-03548 від 25 грудня 2006 року зі змінами від 10.05.2007 року укладений у відповідності до діючого законодавства. Також посилався на пропуск строків позовної давності при зверненні до суду із вищевказаними позовними вимогами. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про день та час судового засідання повідомлялася своєчасно та належним чином, причин неявки суду не сповістила. Відповідач - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від її представника [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення про розгляд справи за відсутності приватного нотаріуса [PERSON] 3-і особи до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причин неявки суду не сповістили. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та представлені докази, суд приходить до висновку про те, що як первісні, так і зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірною є двокімнатна ізольована квартира [ADDRESS] загальною площею 56,8 кв. м. житловою площею 36,0 кв. м, яка належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], 11 червня 2005 року та рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2006 року, яким визнано за нею право власності на самовільно добудовану веранду загальною площею 17 кв. м та зобов'язано КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» провести реєстрацію веранди. Загальна площа спірної квартири складає 73,8 кв. м. В договорі купівлі-продажу від 11 червня 2005 року квартири [ADDRESS] в графі «Покупець» значиться прізвище та ім'я покупця «[PERSON]». В рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.10.2006 року прізвище та ім'я відповідачки зазначені , як [PERSON]». В іпотечному договорі № 16-03-548 від 25 грудня 2006 року зі змінами від 10.05.2007 року прізвище та ім'я іпотекодавця квартири [ADDRESS] зазначене як «[PERSON]». В КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» спірна квартира була зареєстрована на праві власності за [PERSON]. 25 грудня 2006 року між АКБ «Банк Меркурій» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 18006П-289 на суму 700 000 грн. Майновим поручителем за зазначеним кредитним договором виступила [PERSON]. 17 березня 2010 року [PERSON] отримала паспорт громадянки України на ім'я [PERSON]. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2012 року встановлено факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме: договору купівлі-продажу від 11 червня 2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - це одна і та ж особа. 11 квітня 1977 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Реєстрація шлюбу підтверджується повторним свідоцтвом про реєстрацію шлюбу виданим 20 червня 2012 року Багдатською службою агентства цивільного реєстру Грузії серія [NUMBER] та довідкою, виданою правлінням Багдадського муніципалітету с. Орча, Грузія. 06 грудня 1998 року між Грузією та Україною укладено Договір про правову допомогу і правові відносини з цивільних та карних справ. Статтею 26 Договору про правову допомогу і правові відносини з цивільних та карних справ від 06.12.1998 року , укладеного між Грузією та Україною передбачено, що особисті та майнові правовідносини подружжя визначаються законодавством Договірної Сторони на території якої вони мають спільне проживання. Якщо один із подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, і обидва мають одне і теж громадянство, тоді їх особисті і майнові правовідносини визначаються законодавством Договірної Сторони, на території якої вони мають останнє спільне місце проживання. Статтею 31 Договору про правову допомогу і правові відносини з цивільних та карних справ від 06.12.1998 року укладеного між Грузією та Україною право власності на нерухоме майно визначається законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться нерухоме майно. Виникнення та припинення права власності або іншого речового права на майно визначається законодавством Договірної Сторони, на території якої майно знаходиться в момент, коли мала місце подія або інша обставина, що стала підставою виникнення або припинення такого права. Виникнення та припинення права власності або іншого речового права на майно, яке є предметом угоди, визначається законодавством місця здійснення угоди, якщо інше не передбачене угодою сторін. Згідно з п. 321 Інструкції «Про порядок вчинення дій нотаріусами України» затв. Наказом Мінюста № 20/5 і діючої на час посвідчення іпотечного договору № 16-03-548 від 25.12.2006 року між [PERSON] та АКБ «Банк Меркурій», передбачено, якщо міжнародним договором України встановлено інші правила про нотаріальні дії, ніж ті що містять законодавство України, то при вчиненні нотаріальних дій застосовуються правила міжнародного договору. При посвідченні іпотечного договору № 16-03-548 від 25.12.2006 року між [PERSON], як громадянкою Грузії та АКБ «Банк Меркурій», нотаріус не з'ясувала, що квартира [ADDRESS] придбана подружжям під час шлюбу та є їх спільною сумісною власністю і частки кожного із них є рівними, а тому, порушила вимоги ч. 3 ст. 65 Сімейного Кодексу України, якою передбачено, що для укладання одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, згода другого подружжя має бути подана письмово. Згода на укладання договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально посвідчена. Вимога про передачу в іпотеку нерухомого майна передбачена ст. 6 Закону України «Про іпотеку», яка приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] порушена. Сторони не надали доказів на підтвердження надання письмової згоди [PERSON] нотаріально посвідченого на укладання іпотечного договору № 16-03-548 від 25.12.2006 року між [PERSON] та АКБ «Банк Меркурій». Але, незважаючи на порушення нотаріусом [PERSON] при посвідченні оспорюваного іпотечного договору норм матеріального права, що свідчить про його недійсність, суд вважає, що позивачу за основним позовом [PERSON] та позивачу за зустрічним [PERSON] необхідно відмовити у задоволенні позовних в частині визнання недійсним іпотечного договору № 16-03-548 від 25.12.2006 року зі змінами від 10.05.2007 року між [PERSON], як громадянкою Грузії та АКБ «Банк Меркурій», так як на час розгляду справи дія оспорюваного іпотечного договору припинена. Кредитні правовідносини між [PERSON] та ПАТ «Банк «Меркурій» припинені у зв'язку з погашенням його заборгованості за рахунок резервних коштів банка, про що у матеріалах справи міститься відповідна довідка. 14 квітня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис про звернення стягнення на [ADDRESS], що належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 11.06.2005 року р. № 5652, зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 29.06.2005 року громадянці Грузії [PERSON], місце проживання - [ADDRESS], місце роботи - приватний підприємець, і.к. [NUMBER]. Порядок вчинення виконавчих написів визначається положеннями ст. ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про іпотеку», а також постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів від 29 червня 1999 року. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. За змістом п. 284 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України заборгованість або інша відповідальність боржника вважається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до зазначеної постанови для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Звертаючись з позовом до суду позивачка за зустрічним позовом [PERSON] зазначила, що нотаріус не перевірила факт наявності або відсутності заборгованості у неї перед АКБ «Банк Меркурій» за кредитним договором від 25.12.2006 року, укладеним між АКБ «Банк Меркурій» та [PERSON] , розрахунок розміру заборгованості здійснено банком одноособово без урахування думки позивачки та позиції позичальника [PERSON] і не відповідає дійсному розміру заборгованості, вона не отримувала вимоги про усунення порушення і виплати саме нею розміру заборгованості за кредитним договором, укладеним між [PERSON] та АКБ «Банк «Меркурій», письмова вимога АКБ «Меркурій» нотаріусом передана за адресою: «[ADDRESS]». Будинку [ADDRESS] в м. Харкові взагалі не існує. 8 вересня 2011 року АТ АКБ «Банк Меркурій» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] та боржника [PERSON] про стягнення заборгованості, що свідчить про її необізнаність та відсутність доказів безспірності заборгованості. Аналізуючи надані докази на підтвердження безспірності заборгованості [PERSON] перед АКБ «Банк «Меркурій» судом встановлено, що розмір заборгованості відповідно до Витягу з особових рахунків боржника, відкритих згідно кредитного договору № 18-06П-289 про надання споживчого кредиту від 25.12.2006 року, що забезпечений кредитним договором іпотеки № 16-03-548 від 25.12.2006 року станом на 24.12.2008 року становить 849278,67 грн. Вимога про усунення порушення, яка надіслана [PERSON] і отримана нею 06.01.2009 року містить відомості про розмірі заборгованості [PERSON] перед Банком у розмірі 849278 грн. 67 коп. В оспорюваному виконавчому напису від 14 квітня 2009 року розмір заборгованості [PERSON] перед Банком складає 801420 грн. 00 коп. Із Витягу з особових рахунків боржника, відкритих згідно кредитного договору № 18-06п-289 про надання споживчого кредиту від 25.12.2006 р., що забезпечений договором іпотеки № 16-03-548 від 25.12.2006 року вбачається, що розмір заборгованості 895050,02 грн. [PERSON] перед АКБ «Банк «Меркурій» за зазначеним кредитним договором визначений станом на 08.04.2009 року. Вимога про усунення порушення позивачці за зустрічним позовом [PERSON] на зазначену суму в матеріалах, наданих приватним нотаріусом [PERSON], взагалі відсутня, що свідчить про порушення нотаріусом вимог п. 283 Інструкції, відповідної до якого вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем письмової вимоги про усунення порушень. Таким чином, у матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що [PERSON] отримувала від АКБ «Банк «Меркурій» надіслані на її адресу повідомлення про усунення порушень, що є однією з обов'язкових умов, які передують зверненню банку з вимогою про вчинення виконавчого напису, а тому, іпотекодавець [PERSON] у встановленому законом порядку не була проінформована про наявну заборгованість [PERSON] за кредитним договором у розмірі 801420 грн.00 коп. За таких обставин, суд вважає, що виконавчий напис, вчинений 14 квітня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 1600 про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] є недійсним і таким, що не підлягає виконанню. Порядок реалізації арештованого майна передбачений ч.8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасовим Положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, завт. Наказом Мінюста України від 27.10.1999 року № 68/5 з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку». Відповідно до п. 7.1 Тимчасового Положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися у разі, зокрема відсутності покупців або наявності тільки одного покупця. Судом встановлено, що прилюдні торги з реалізації квартири [ADDRESS] проводилися ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» 21 січня 2013 року. З Протоколу присутності на прилюдних торгах з реалізації арештованого майна від 21 січня 2013 року вбачається, що на них була присутньою лише одна особа, яка брала в них участь - це відповідачка [PERSON] З Протоколу № 23-02/673/12-і від 21.01.2013 року вбачається, що переможцем прилюдних торгів стала [PERSON], якою придбана квартира [ADDRESS] за ціною 400100 грн. Відповідно до п.3.2. Іпотечного договору № 16-03-548 від 25.12.2006 року зі змінами від 10.05.2007 року у разі звернення стягнення на майно та реалізацію із застосуванням прилюдних торгів (аукціону) початкова ціна Майна перших прилюдних торгів (аукціону) встановлюється у розмірі 90% вартості, зазначеної в п. 1.3. цього договору. Відповідно до п. 1.3. Іпотечного договору № 16-03-548 від 25.12.2006 року ринкова вартість квартира [ADDRESS] за домовленістю сторін склала 922 000 грн. Із протоколу № 23-02/673/12-і від 21.01.2013 року вбачається, що початкова ціна продажу спірної квартира становила 400100 грн., за яку придбала відповідачка [PERSON], є значно меншою ніж встановлено іпотечним договором. Відповідно до ст. 650 ЦК України особливості укладання договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюється відповідними актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України до договорів купівлі-продажу на біржах, конкурсах. Аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлі-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Статтею 48 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодавець має право оскаржити до суду результати прилюдних торгів. Тому, суд приходить до висновку про неправомірність реалізації спірної квартири і недійсність Протоколу № 23-02/673/12-і від 21 січня 2013 року проведення прилюдних торгів з реалізації квартири [ADDRESS]. 6 лютого 2013 року Дзержинським відділом державної виконавчої служби ХМУЮ складено Акт державного виконавця про реалізацію предмету іпотеки - [ADDRESS] [PERSON] за ціною 440 000 грн. На підставі Акту державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ від 06.02.2013 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] на ім'я [PERSON] 08 лютого 2013 року видане Свідоцтво про право власності на нерухоме майно [ADDRESS] яке зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, на яке звернене стягнення, і до покупця переходить право власності на майно боржника, з урахуванням особливостей проведення публічних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів, що є оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгів. Суд, виходячи з вимог ст. 650, 655, ч. 4 ст. 656 , ст. 203, 215 ЦК України, вважає можливим визнати недійсним Акт державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 06 лютого 2013 року про реалізацію предмету іпотеки - квартири [ADDRESS] та визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], видане на ім'я [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 140 від 08 лютого 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського округу [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 13. ч. 4 ст. 41 Конституції України Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Згідно зі ст. 1 протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Положення ч. 4 ст. 41 Конституції України про те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, не виключає можливості застосування ст. 387, 1212, 1213 ЦК України. Так, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 січня 2013 року була накладена заборона на відчуження квартири [ADDRESS]. Суд також заборонив ПАТ «Меркурій», ХФ ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Дзержинському ОГІС здійснювати дії, які спрямовані на відчуження квартири [ADDRESS], яка на праві власності належить [PERSON] до розгляду справи по суті. Призупинити продаж арештованої квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON]. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 1212 ЦК України передбачені загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави і застосовуються вони до повернення виконаного за недійсним правочином та витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Оскільки визнані недійсними підстави набуття права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], то суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності та вселення її в спірну квартиру з одночасним виселенням відповідачки [PERSON] зі спірної квартири з усіма особами, які мешкають разом з нею. Суд вважає, що підлягають задоволенню за вищевикладеними обставина позовні вимоги про припинення права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] Що стосується застосування строків давності звернення [PERSON] до суду, суд відмовляє у їх застосуванні. Відповідно до ст.. 267 ЦК України, до позовних вимог цивільно-правового характеру застосовується позовна давність тривалістю у три роки. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не був присутнім та обізнаним про укладення спірного іпотечного договору та подальших діях з реалізації спірної квартири. За таких обставин як первісні, так і зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial