Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , [INFO] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння по [ADDRESS] , що належало матері на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом П`ятої криворізької нотаріальної контори, та зареєстрованого в БТІ належним чином. За життя мати склала заповіт, згідно якого заповідала нерухоме майно позивачу. 28.08.2018 він звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Петрушенка В.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, але у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на спадкове домоволодіння по [ADDRESS] , йому було відмовлено, оскільки нотаріусом було виявлено розбіжності в розмірі житлової площі будинку, який спадкується. У Договорі купівлі-продажу житлова площа будинку зазначена 33,3 кв.м, згідно технічного паспорту житлова площа будинку збільшилась в результаті поточного ремонту і становить 33,5 кв.м. За рахунок самочинної реконструкції загальна площа житлового будинку «А-1» змінилась з 59,3 кв.м. до 61,5 кв.м. Отже, нотаріус вважає, що спадкоємцем не було надано необхідні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно. 24 грудня 2018 року на його замовлення інженером з інвентаризації нерухомого майна проведена інвентаризація спірного домоволодіння та складено технічний паспорт на житловий будинок, а також складена Відомість про технічний стан домоволодіння, в якій зазначено про те, збільшення загальної площі житлоовгоо будинку відбулося за рахунок виконання ремонтно-оздоблювальних робіт, а господарські будівлі, що знаходяться на території домоволодіння (літня кухня, сараї, гараж, альтанка, вбиральня, огорожі, ворота і вимощення) у відповідності до чинних піднормативних документів, виданих ДАБК, не вважаються такими, що самочинно збудовані. Враховуючи те, що зазначені обставини є перешкодою для набуття позивачем права власності на зазначене спадкове майно, він звернуся до суду за захистом своїх порушених прав та просить визнати за ним право власності на успадковане майно у судовому порядку. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.03.2019 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. У підготовчому засіданні 26.03.2019 за клопотанням позивача судом витребувані докази у справі. 06.06.2019 підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, але в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує /а.с.79/. За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить задовольнити. Додатково пояснив, що він на день смерті матері мешкав і зараз мешкає у будинку, що належить матері, тому фактично спадщину прийняв, і тільки розбіжності у технічних документах щодо розміру будинку є перешкодою для отримання ним свідоцтва про право на спадщину. Заслухавши позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, зазначений у ст.16 ЦК України, зокрема, визнання права. Згідно положень ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Під час судового розгляду встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом, виданим Інгулецьким районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області /а.с.9/. 13 лютого 1990 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори, яким належний їй житловий будинок з господарчими побудовами, що знаходиться у [ADDRESS] , заповіла [PERSON] /а.с.10/. Будинок належав спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу б/н від 01.12.1977 року, посвідченого нотаріусом П`ятої Криворізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого за № 4062 /а.с.11,12/. Право власності на зазначений будинок зареєстровано в Криворізькому БТІ в реєстровій книзі № 8, стр.72, за реєстровим записом № 1241 від 26.02.1979 /а.с.13/. Належність спірного житлового будинку з господарськими будівлями [PERSON] підтверджується довідкою КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» № 162327 від 18.05.2018 /а.с.14/. При цьому в договорі купівлі-продажу спадкового домоволодіння вказана лише площа будинку по [ADDRESS] , яка становить 33,30 кв.м /зворот а.с.10/. Згідно з технічним паспортом на нерухоме майно, виготовленим на замовлення позивача 24.12.2018, загальна площа приміщень будинку становить 61,6 кв.м, з них площа житлових квартир - 53,9 кв.м (житлова - 33,5 кв.м, допоміжна - 20,4 кв.м), площа літніх приміщень - 7,6 кв.м /а.с.20/. Як зазначено у відомості про технічний стан, збільшення загальної площі відбулося за рахунок виконання ремонтно-оздоблювальних робіт /а.с.23/. Згідно з цими документами до господарських будівель відносяться літня кухня «Г» площею 15,1 кв.м, (1978 рік побудови); сарай «Д» площею 11,3 кв.м (1978 рік побудови); сарай «Е» площею 7,2 кв.м. (1997 рік побудови); сарай «Ж»(тимч.) площею 7,6 кв.м. (1997 рік побудови); сарай «З» площею 9,7 кв.м. (1995 рік побудови); гараж «И» площею 37,7 кв.м. (2005 рік побудови); альтанка «К» площею 13,1 кв.м. (1995 рік побудови); сарай «Л» площею 5,3 кв.м. (2002 рік побудови); вбиральня «М» площею 0,9 кв.м (1990 рік побудови); огорожа №1 та №3; ворота №2 і вимощення І. З витребуваних судом за клопотанням позивача доказів вбачається, що після смерті [PERSON] 17.05.2018 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Петрушенком В.О. заведена спадкова справа № 25/2018 на майно померлої за заявою [PERSON] . Будь-які інші громадяни з заявою про прийняття спадщини чи відмову від спадщини цього спадкодавця не зверталися. Станом на 29.05.2019 свідоцтва про право на спадщину, як за законом так і за заповітом після смерті [PERSON] не видавалися /а.с.66/. Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петрушенка В.О. від 28.08.2018 у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 61,5 кв.м з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , позивачу [PERSON] було відмовлено, оскільки спадкоємцем не було надано документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, яке підлягає державній реєстрації /а.с.16/. Згідно з інформацією відділу у Криворізькому районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 06.05.2019, станом на 31.12.2012 відомості щодо зареєстрованого у встановленому законодавством порядку право власності (користування) на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , відсутні. Реєстрація земельної ділянки в автоматизованій системі Державного земельного кадастру не здійснювалася, кадастровий номер не присвоювався /а.с.62/. Згідно зі ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За приписами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що після смерті [PERSON] позивач фактично прийняв спадщину, оскільки на час смерті фактично проживав зі спадкодавцем за вищезазначеною адресою, що підтверджується довідкою про реєстрацію місце проживання /а.с.67/. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Дослідженими доказами судом встановлено, що спадкодавець набула право власності на спірне нерухоме майно на законних підставах (на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в установленому порядку), отже спадкове нерухоме майно належить [PERSON] , до дня смерті якої площа домоволодіння була збільшена за рахунок виконання ремонтно-оздоблювальних робіт. Іншого не доведено. Оскільки спадкоємцю за заповітом - позивачу у справі - визнати право власності на спадкове майно у інший спосіб не видається можливим, Позивач і звернувся за захистом своїх спадкових справ до суду. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає ст.16 ЦК України Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що виникають із права особи звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в разі неможливості вирішення цього питання у позасудовому порядку. Згідно з п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги при визнання прав на спадщину судовому розглядові не підлягають. Втім, у зв`язку з тим, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері з причини ненадання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, яке підлягає державній реєстрації, суд вважає що є підстави, для задоволення його позовних вимог. Відповідно до звіту про оцінку майна від 20.02.2019 ринкова вартість спірного нерухомого майна на момент оцінювання становить 157 590,00 грн. /а.с.24,25/. Виходячи з вартості спадкового майна, суд вважає, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі, визначеному законом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, враховуючи характер спору, а також те, що Позивач не просить повернути йому сплачений судовий збір, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: approved