Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди та просив ухвалити рішення, яким позов задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в загальній сумі 50 000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягала у глибоких переживаннях за власну репутацію, особисте здоров`я та здоров`я вагітної дружини у період карантину після відвідування поліції, втраті сну та порушенні нормальної життєдіяльності внаслідок безпідставного звернення відповідача [PERSON] до правоохоронних органів, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб; витребувано з Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області копії усіх документів щодо здійснення перевірки за заявою [PERSON] (провадження №5557 від 12.03.2020 року) та відомості щодо кримінального провадження №12018020010004205. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2021 року було призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) осіб. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Горобець Д.Г. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с. 28-29). Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом установлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Дійсно, 18.10.2018 року відповідач [PERSON] звернулася до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області із заявою, згідно якої невідома особа у невстановлений час підробила підпис у позовній заяві від 20.03.2018 року; за даним фактом 18.10.2018 року було внесено відомості до ЄРДР за №12018020010004205 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (а.с. 4). Постановою про закриття кримінального провадження від 18.02.2020 року слідчого СВ Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Нарусевича А.В. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12018020010004205 від 18.10.2018 року, було закрито у зв`язку із встановленням відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (а.с. 13). Ст. 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 242/4741/16-ц, правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними; належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази. Крім того, згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк; суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що протиправне (неправомірне) діяння відповідача [PERSON] відсутнє (не доведене позивачем [PERSON] ), склад цивільно-правового правопорушення не встановлений, а тому позов про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed