Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 36 425,82 грн. В обґрунтування позову зазначив , що з 01.03.2004 року по 23.08.2019 року знаходився у трудових відносинах з ТОВ «СКБ УКРЕЛЕКТРОМАШ». При звільненні відповідач не провів з ним остаточний розрахунок , йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 33 215,82 грн. та компенсація за невикористану відпустку в розмірі 3 210,62 грн. Відмову у виплаті позивачу нарахованих коштів, відповідач обґрунтував відсутністю грошових коштів. Дії відповідача вважає незаконними, так як згідно з вимогами ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 116 КЗпП України, виплата усіх сум, що належать працівнику від підприємства чи установи, проводяться у день звільнення. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.02.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням , але без виклику сторін. Ухвала про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви з додатками були направлені відповідачу. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. У відповідності до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, заочно у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню . Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Позивач працював в ТОВ «СКБ Укрелектромаш» в період з 01.03.2004 року по 23.08.2019 року . Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці : записи з №17 по №20 виконані на підставі приказів №11-К від 01.03.2004 року про прийняття на роботу та № 94 від 23.08.2019 року про звільнення з роботи. Відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 33 215,82 грн. Підтвердженням факту існування заборгованості є розрахунковий лист, який виданий [PERSON] боржником, а також довідка - виписка Приват Банку про надходження заробітної плати на картку, з якої вбачається, що останній раз позивачу виплачувались кошти 31.05.2019 року. Згідно ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За таких обставин, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих позивачкою доказів, суд приходить до висновку щодо їх обґрунтованості та стягує з відповідача на користь позивачки заборгованість із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку в загальному розмірі 33 215,82 грн. Суд вважає помилковими розрахунки позивача суми заборгованості компенсації за невикористану відпусту у розмірі 3 210 грн. , оскільки з розрахункового листа вбачається , що сума компенсації за невикористану відпустку нарахована відповідачем та включена до суми загальної заборгованості ( а.с.5 ) , тому в цій части позову суд відмовляє. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: partial