Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Канівського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів на утримання спільного майна, а саме витрат по оплаті послуг за електропостачання в сумі 4534,00 грн. В обґрунтування свого позову зазначив, що сторони з 21.11.2008 перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей у них не має. Проживають разом за адресою: квартира [ADDRESS] . Квартира належить йому на праві особистої власності. Тривалий час з відповідачкою порушені подружні стосунки, тому у квітні 2019 він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідачка перестала брати участь у витратах на утримання спільного майна та сплачувати житлово-комунальні послуги. Так, за послуги електропостачання від Канівського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» та Канівського центру обслуговування споживачів ТОВ «Черкасиенергозбут» надходять квитанції на його особовий рахунок № [NUMBER] , а саме від Канівського центру обслуговування споживачів ТОВ «Черкастенергозбут» за березень 2019 року, враховуючи попередній борг, на суму 40021,35 грн. Аналогічно, з довідки № 2394 від 02.05.2019 Канівського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» вбачається, що сума боргу по особовому рахунку РСт172 за послуги електропостачання станом на 01.05.2019 - 11999 грн. 07 коп. Таким чином, сума боргу складає майже 52 000 грн. Враховуючи велику суму заборгованості за послуги електропостачання за 2018 -2019 р.р.., був укладений договір про реструктуризацію, відповідно до якого він частково погасив суму боргу в розмірі 9068,00 грн. У зв`язку з тим, що відповідачка категорично відмовляється добровільно сплачувати кошти за послугу електропостачання, просить суд стягнути з неї на його користь половину сплаченого боргу за надання послуг електропостачання в сумі 4534,00 грн. та судовий збір в сумі 768,40 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю, погоджується сплатити вказану суму боргу за рішенням суду. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна на особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбу з 21.11.2008, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Степанецькою сільською радою Канівського району Черкаської області, актовий запис № 11. Згідно довідки виконавчого комітету Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області № 74 від 23.04.2019, вбачається, що в житловій квартирі [ADDRESS] , що рахується за позивачем [PERSON] , зареєстровані і проживають: власник [PERSON] , його дружина - [PERSON] та її дочка - [PERSON] , [INFO] . Дочка [PERSON] - [PERSON] , 1992 року народження зареєстрована, але не проживає. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно від 04.01.2012, виданим виконавчим комітетом Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області (а.с. 4). Відповідно до технічного паспорту на квартиру ( а.с. 6- 7), вбачається, що квартира розташована на 1 поверсі 2-х поверхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 45,2 кв.м. 23.05.2019 рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 23.06.2019 ( а.с. 39). Згідно довідки № 222/01/-04 від 02.05.2019 ТОВ «Черкасиенергозбут», виданої [PERSON] ( а.с. 11) вбачається, що станом на 26.04.2019 заборгованість за електроенергію складає 40021,35 грн. Згідно довідки № 2394 від 02.05.2019 Канівського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго», виданої [PERSON] (а.с. 12) вбачається, що сума боргу по особовому рахунку РСт172 за послуги електропостачання станом на 01.05.2019 складає - 11999,07 грн. 30.01.2019 між ПАТ «Черкасиобленерго» ВП Канівський РЕМ та позивачем [PERSON] укладено договір про реструктуризацію заборгованості, відповідно до якого позивач зобов`язується розрахуватися за всі місяці, починаючи з лютого 2019 згідно графіку: щомісячно по 2000 грн. ( а.с. 40). Згідно розрахунку боргу за використану електроенергію [PERSON] ( а.с. 41) вбачається, що позивачем оплачено за період з грудня 2018 р. по квітень 2019 р. борг у сумі - 9068,00 грн. Відповідно до вимог ст.ст. 156,160 ЖК України витрати з утримання житла несуть власники та повнолітні члени сім`ї власника житла. Що стосується неповнолітньої дитини, то її витрати несуть батьки. У відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто, оплату витрат з утримання та збереження спільного будинку та комунальних послуг, які припадають на неповнолітніх співвласників та мешканців будинку повинні оплачувати їх батьки: позивач та відповідач у рівних частках. Окрім того, за змістом статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов`язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і та плату за комунальні послуги. Згідно із ч.1ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч у ч.1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У даному випадку, позивач сплатив частково суму боргу за використану електроенергію за період з грудня 2018 року по квітень 2019 року в сумі - 9068,00 грн., чим виконав зобов`язання, взяті перед ПАТ «Черкасиобленерго» ( а.с. 41). Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, поскільки судом встановлено, що позивач сплатив частково суму боргу за використану електроенергію в сумі 9068,00 грн., а відповідач [PERSON] була членом сім`ї власника житла та користувалася разом зі своєю неповнолітньою донькою наданими житлово-комунальними послугами, визнала позов повністю, тому відповідно повинна компенсувати позивачу половину сплаченого боргу в сумі 4534,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України

Outcome: approved