Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 02.09.1995 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 02.09.1995 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з 25.11.2010 року припинене, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач вважає, що шлюб існує лише формально, примирення між сторонами не можливе, в зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлялась про час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. Враховуючи вимоги ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема в позовній заяві), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача згідно з нормами ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, згідно його заяви, що міститься в матеріалах справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно та всебічно проаналізувавши представлені докази, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 02 вересня 1995 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області укладено шлюб, за актовим записом № 1089, що підтверджується світлокопією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] Від шлюбу сторони мають двох синів [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]). Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, суперечило б інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений ним при подачі позову судовий збір в сумі 551 грн. 21 коп.

Outcome: approved