Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] вказавши, що 21 січня 2018 року о 13-45 годині по вул. Нікопольське шосе в м. Кривому Розі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю його з відповідачем автомобілів, останній постановою суду від 07.02.2018 р. визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Винними діями відповідача йому була завдана матеріальна шкода в сумі 16100,83 грн., що підтверджується висновком експерта № Д44/01/18 від 31.01.2018 р., на проведення якої ним було понесені витрати в сумі 1300,00 грн. Крім того, відповідачем внаслідок вказаної пригоди завдано йому моральної шкоди, оскільки пошкодження належного йому автомобіля викликало нього нервовий стрес, сильні душевні переживання та моральні страждання, він вимушений витрачати свої заощадження на ремонт автівки, тощо. Просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди 16100,83 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн., витрати повязані з проведенням експертного дослідження в розмірі 1300,00 грн. та судові витрати: по сплату судового збору та витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 11 квітня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з'явилися. До суду надійшла заява позивача про розгляд справи за його з представником відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки, відзиву не подав. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки та моделі «ВАЗ 2106» типу загальний легковий седан-Б, державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХТ 363365 (а.с.7 копія свідоцтва). 21 січня 2018 року о 13-45 годині водій [PERSON] в м. Кривому Розі по вул. Нікопольське шосе, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 210994», реєстраційний номер [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не вжив заходів щодо зменшення швидкості, здійснив відворот керма ліворуч, в результаті чого допустив занос транспортного засобу на зустрічну смугу та здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками. Вказані обставини встановлені постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2018 року, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.6 копія постанови) та відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України не доказуються при розгляді цієї справи. Оскільки в судовому засіданні неможливо встановити страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON], спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її задала. За загальними правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № Д44/01/18 від 31 січня 2018 р., складеного судовим експертом [PERSON], сума матеріального збитку спричиненого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля [NUMBER] в цінах на дату 29.01.2018 р. складає 16100,83 грн. (а.с. 8-17 копія висновку). За проведення вказаного висновку позивачем сплачено судовому експерту суму 13000,000 грн., що підтверджується копією квитанції 040116 від 24.01.2018 р. (а.с.18). Крім того, відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Тобто для відшкодування моральної шкоди за ст. 1167 ЦК України необхідна одночасна наявність таких елементів як: шкода, дії особи щодо вчинення шкоди, вина особи та причинний зв`язок між діями особи та шкодою. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;\~ у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, до суду не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Згідно ч.1,3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Частинами 5,6 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки судом прийнято рішення про задоволення заявлених вимог, за відсутності клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає можливим задовольнити вимогу в цій частині, стягнувши з відповідача понесені позивачем витрати на правничу допомогу в заявленому розмірі, що підтверджується письмовими доказами по справі (а.с. 19-22 копії договору, квитанції, ордеру). Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору, сплачений ним при подачі позову (а.с.1, 30), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати по оплаті судового збору, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved