Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу дійсним. В обгрунтування позову [PERSON] посилається на те,що 23 грудня 2008 року він уклав з відповідачем - [PERSON] в м. Дергачі Харківської області письмовий договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 21103, 2000 року випуску, державний номер [NUMBER], який на праві особистої власності належить йому. Того ж дня, 23 грудня 2008 року, він передав відповідачеві - [PERSON] вищевказаний автомобіль з технічним паспортом (свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] видане МРЕВ 07.04.2001), в повній комплектації і технічно справному стані, а відповідач [PERSON] сплатив йому вартість автомобіля в сумі, еквівалентній 4,5 тисяч доларів США. Згідно взаємної домовленості відповідач [PERSON] повинен був в грудні 2008 року переоформити куплений ним автомобіль, оскільки на оформлення договору купівлі-продажу 23.12.2008 року у [PERSON] вже не було грошей, для чого ним було оформлено нотаріальне доручення [NUMBER] від 23.12.2008 року. Таким чином, сторони за договором купівлі-продажу автомобіля виконали всі його основні умови 23.12.2008 року. Проте, в зв'язку з тяжким матеріальним становищем відповідач [PERSON] не переоформив придбаний ним автомобіль в органах ДАІ, та продовжував його експлуатувати на правах власника. В зв'язку з тим, що вищевказаний автомобіль формально продовжував рахуватися в органах ДАІ за ним , йому в лютому 2015 року, державна податкова інспекція пред'явила претензії та звернула увагу на не відповідність його даних вказаних в декларації про доходи з даними ДАІ, а тому він змушений був звернутися з даним позовом до суду. Відповідач (позивач) [PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання удаваною угоди по видачі генеральної довіреності серії [NUMBER] від 23.12.2008 року та визнання за ним права власності на автомобіль ВАЗ-21103 ,2000 року випуску,державний номер [NUMBER] . В обгрутування позову [PERSON] посилається на те, що 23 грудня 2008 року фактично був укладений договір купівлі-продажу автомобіля, у виконання якого продавець - [PERSON] передав йому згаданий вище автомобіль з документами і номерними знаками. Він у свою чергу сплатив [PERSON] вартість автомобіля в сумі, еквівалентній 4 500 доларів США. Ці дії вони оформили розпискою від 23.12.2008 року. Проте, через відсутність матеріальних засобів він не переоформив автомобіль на своє ім'я. По взаємній домовленості 23 грудня 2008 року вони вирішили оформити цю угоду нотаріально засвідченим генеральним дорученням на автомобіль з правом його продажу. Того ж дня, 23.12.2008 року, відповідачем - [PERSON] - було оформлено генеральне нотаріальне доручення серія [NUMBER] від 23 грудня 2008 року на його ім'я. Таким чином, в даному випадку мала місце удавана угода, метою якої було приховування іншої угоди купівлі-продажу автомобіля, яку вони насправді вчинили. Згідно ст. 235 Цивільного кодексу України, якщо буде встановлено, що угода була здійснена сторонами для приховування іншої угоди, яку вони насправді вчинили, стосунки сторін регулюються правилами про угоду, яку вони насправді вчинили. Будучи фактичним власником автомобіля ВАЗ- 21103, 2000 року випуску, державний номер [NUMBER], на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2008 року, генеральному нотаріальному дорученню серія [NUMBER] від 23 грудня 2008 року, а також розписки про виконання умов договору від 23.12.2008 року, він не має можливості реалізувати своє право як власника на володіння, користування і розпорядженням вказаним автомобілем, в зв'язку з чим він вимушений був звернутися до суду за захистом своїх інтересів. Позивач (відповідач) [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечуючи проти позову відповідача. Відповідач (позивач) [PERSON] в судове засідання не з'явився,. звернувшись до суду з заявою відповідно до якої просив суд розглядати справу за його відсутності, задовольнивши його позовні вимоги та погоджуючись з позовом [PERSON] Суд, вивчивши надані суду докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 23 грудня 2008 року позивач (відповідач) [PERSON] уклав з відповідачем (позивачем) - [PERSON] в м. Дергачі Харківської області письмовий договір купівлі - продажу автомобіля марки ВАЗ 21103, 2000 року випуску, державний номер [NUMBER], який на праві особистої власності належить йому . 23 грудня 2008 року, [PERSON] передав [PERSON] вищевказаний автомобіль з технічним паспортом (свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] видане МРЕВ 07.04.2001), в повній комплектації і технічно справному стані, а відповідач [PERSON] сплатив йому вартість автомобіля в сумі, еквівалентній 4,5 тисяч доларів США. Згідно взаємної домовленості відповідач [PERSON] повинен був в грудні 2008 року переоформити куплений ним автомобіль, оскільки на оформлення договору купівлі-продажу 23.12.2008 року у [PERSON] вже не було грошей, для чого ним було оформлено нотаріальне доручення [NUMBER] від 23.12.2008 року. Тобто, сторони за договором купівлі-продажу автомобіля виконали всі його основні умови 23.12.2008 року. Таким чином, в даному випадку мала місце удавана угода, метою якої було приховування іншої угоди купівлі-продажу автомобіля, яку сторони насправді вчинили. Згідно ст. 235 Цивільного кодексу України, якщо буде встановлено, що угода була здійснена сторонами для приховування іншої угоди, яку вони насправді вчинили, стосунки сторін регулюються правилами про угоду, яку вони насправді вчинили. Відповідно до ст. 208 ЦК України в письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації (переєрестрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» передбачено письмову форму договору купівлі-продажу автомобіля. Відповідно до ч.І ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом. Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Виникнення права власності безпосередньо регулюють всього дві норми: статтею 655 ЦК України, згідно з якою за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму; а також статтею 334 ч.І ЦК України, відповідно до якої право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, для визнання права власності на автомобіль достатньо довести факт сплати грошей покупцем і передачі автомобілю продавцем. Всі ж наявні у ЦК застереження щодо моменту виникнення права власності в інших випадках стосуються тільки договорів, що потребують нотаріального посвідчення та об'єктів нерухомості (наприклад, ст. 182 ЦК України, однак автомобілі згідно ст. 181 ч.2 ЦК України є речами рухомими і до нерухомості поки не віднесені). Не регулює питання виникнення права власності на автомобіль і вищевказаний Порядок . Єдина норма, яка на перший погляд кореспондується з Порядком - це ч. 2 ст. 640 ЦК України, в якій передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. При цьому під цивільним законодавством розуміється система нормативних актів, які містять цивільно-правові норми, які визначають майнові та особисті немайнові відносини, врегульовані нормами цивільного права між майнова відокремленими, юридично рівними учасниками, що є носіями суб'єктивних цивільних прав та обов'язків. У той же час адміністративно-правова норма, як елемент адміністративного законодавства - це обов'язкове правило поведінки, яке встановлене і охороняється державою, метою якого є регулювання суспільних відносин, що виникають, змінюються і припиняються у сфері державного управління тобто адміністративно-правових відносин. Адміністративно-правові ж відносини завжди мають державно-владний характер, тобто один із суб'єктів завжди наділений державою владними повноваженнями щодо інших учасників адміністративно-правових відносин. За таких обставин Порядок, виходячи з наведених понять, відноситься до актів адміністративного, а не цивільного законодавства, що вбачається також зі змісту п. 3 - «державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру Державтоінспекції». Тобто питання визнання права власності на транспортні засоби, зокрема реєстрація такого права, не є метою Порядку і предметом його регулювання, що підтверджує відсутність в ньому норм, які регулюють цивільно-правові відносини. За таких обставин суд, приходить до висновку, що не зняття автомобілю з реєстрації не тягне за собою визнання договору купівлі-продажу автомобілю не укладеним. Крім того, реєстрація транспортного засобу, зняття його з обліку є лише адміністративною функцією держави, метою якої є облік та офіційне підтвердження права власності громадян на транспортні засоби, запобігання вчиненню щодо них протиправних дій. Органи ДАІ зобов'язані провести таку реєстрацію на підставі рішення суду. Оскільки встановлено факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів за вищевказаний автомобіль, суд приходить до висновку, що за [PERSON] необхідно визнати право власності на транспортний засіб - автомобіль ВАЗ-21103 ,2000 року випуску,кузов [NUMBER], тип ТС легковий V-1500, державний номер [NUMBER]. Задовольняючи позовні вимоги сторін, суд приходить також і до висновку про визнання удаваною угоди по видачі генеральної довіреності серії [NUMBER] від 23.12.2008 року на автомобіль ВАЗ-21103 ,2000 року випуску,державний номер [NUMBER]. На підставі викладеного,

Outcome: approved