Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з тих підстав, що у 2010 році між ним та відповідачкою була укладена домовленість про купівлю будинку № 41 по вул. Паризької Комуни в м. Буринь, за якою позивач надав відповідачці передоплату у сумі 6000 доларів США, а відповідачка зобовязана була переоформити на своє імя всі правовстановлюючі документи по будинку та землі, після чого вони оформлять договір купівлі продажу будинку та земельної ділянки в нотаріальній конторі. Однак відповідачка взяті на себе зобовязання не виконала, а після оформлення документів по спадщині у 2014 році продала будинок іншій особі. На його вимогу у травні 2014 року повернути йому передоплату, відповідачка сказала, що може віддати лише половину, а решти коштів вона немає. Просить стягнути з відповідачки на його користь в судовому порядку 6000 доларів США та судовий збір. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях. Просив суд врахувати, що конкретної дати укладення угоди купівлі продажу будинку вони не обговорювали так як у відповідачки не була оформлена земля та інші документи, а він розумів, що це тривалий процес і тому терпляче чекав, але будинком не користувався і шкоди йому не завдавав. За обставин зазначених у позові та поясненні, просив не вважати пропущеним строк позовної давності, так як про порушення його права достовірно стало відомо лише у травні 2014 року після того, як стало відомо, що відповідачка продала будинок іншій особі.. Представник позивача [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги позивача та пояснив, що фактично між сторонами склалися правовідносини купівлі-продажу, що регулюються ст.ст.655-663 ЦК України. Оскільки відповідачка не виконала зобовязання взяті на себе за розпискою від 07.03.2010 року, тобто будинок позивачеві не продала, а отриману передоплату не повернула, то позовні вимоги про стягнення коштів в сумі 6000 доларів США, що в гривневому еквіваленті, на момент подання справи до суду становить 70561 грн.80 коп. підлягають повному задоволенню. При цьому просить суд застосувати положення ст.533 ЦК України та стягнути кошти у гривнях в еквіваленті до долара США за курсом НБУ на час розгляду справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дійсно мала усну домовленість з позивачем про продаж належного їй на праві спадщини будинку розташованого вул. Паризької Комуни, 41 в м. Буринь за 14 000 доларів США. Передоплату за продаж будинку у сумі 6000 доларів США вона дійсно отримала від позивача 07.03.2010 про що дала позивачеві розписку. Решту грошей повинна отримати при укладенні угоди, але точної дати вони не обговорювали. Документи на будинок у неї були оформлені, а документів на землю вона не мала і отримала їх тільки в січні 2014 року. Однак угода не відбулася по вині позивача, вона продала будинок іншій особі. Позивачу ж передоплату не повернула, так як могла віддати лише половину коштів, які він не взяв. В даний час вона взагалі не бажає повертати позивачеві кошти так як він завдав шкоди будинку, а саме зруйнував опалення та стелю, порозбивав стекла у вікнах і цю шкоду вона оцінює в 6000 доларів США. Просить позивачеві в позові відмовити. Представник відповідачки [PERSON] позов не визнав і пояснив, що заявлений позивачем позов задоволенню не підлягає, оскільки позивач, сплативши відповідачці передоплату за купівлю будинку, решту суми так і не сплатив, а навпаки пошкодив належний відповідачці будинок та вимагав зменшення ціни на нього або повернення коштів. Коли відповідачка на це не згодилась, то позивач, маючи реальну можливість, починаючи з березня 2010 року вирішити спір в судовому порядку, до суду не звернувся, тим самим пропустивши строк позовної давності відповідно до ст.257 ЦК України. Просить в позові відмовити в звязку з безпідставністю заявлених позивачем вимог та пропуском встановленого трирічного строку позовної давності. В судовому засіданні встановлено, що в березні 2010 року позивач погодився на пропозицію відповідачки [PERSON] придбати у неї шляхом купівлі-продажу належний їй особисто та набутий в порядку успадкування після смерті її батьків житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за № 41 по вулиці Паризької Комуни міста Буринь, розташований на земельній ділянці за тією ж адресою. Згідно вимоги відповідачки ця угода повинна була відбутися за умови, якщо позивач до 10.03.2010 р. сплатить відповідачці передоплату у сумі 6 тис. доларів США, а відповідачка оформить на своє імя всі належні правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку після чого сторони у встановленому законом порядку, через Буринську державну нотарі альну контору укладуть договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки. На виконання умов договору позивач 07.03.2010 р. особисто віддав відповідачці грошові кошти в розмірі 6 тис. доларів США на підтвердження свого зобовязання купити будинок, відповідачка особисто від позивача отримала зазначену суму, про що власноручно та добровільно склала письмову розписку, з якої вбачається, що 07.03.2010 року вона, [PERSON], отримала від позивача, [PERSON], кошти в сумі 6 тис. доларів США, як передоплату за продажу належного їй будинку за № 41 по вул. Паризької Комуни м.Буринь Сумської області. Таким чином, суд вважає, що позивач виконав взяті на себе зобовязання, що підтверджується поясненням сторін та розпискою про отримання коштів (а.с.5). Судом встановлено, що дійсно на момент згаданої домовленості, у відповідачки були відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій розташований даний будинок, без чого неможливо було оформити договір купівлі продажу в нотаріальній конторі, що підтверджується поясненням сторін. Як встановлено судом, позивач [PERSON] від укладення договору купівлі продажу не відмовлявся, а навпаки впродовж 2011-2014 років, неодноразово звертався до відповідачки з питання оформлення згідно із законом, договору купівлі-продажу будинку, або ж повернути отримані від нього кошти за будинок, на що відповідачка відповідала, що документи ще не готові та все просила почекати. Аналіз зазначених обставин свідчить, що сторонами, на момент домовленості, конкретні строки укладення договору купівлі продажу в майбутньому певною датою визначені не були, а виходячи з встановлених обставин і не могли бути визначені. Як пояснила відповідачка [PERSON] документи на земельну ділянку вона отримала тільки в січні 2014 року, а 05 березня 2014 року, не попередивши позивача [PERSON], продала будинок по вулиці Паризької Комуни, 41 іншій особі за 6000 доларів США, що також підтверджується договором купівлі продажу посвідченим за р.№ 120 нотаріусом Буринського районного нотаріального округу [PERSON]. (а.с.20). Коли на початку травня 2014 року позивач поставив перед відповідачкою вимогу повернути йому кошти, отримані нею, як передоплату за купівлю будинку та земельної ділянки, відповідачка заявила, що може віддати йому лише половину отриманих коштів, так як решти суми у неї немає, а потім позивачу стало відомо про продаж будинку іншій особі, що підтверджується поясненням позивача та не заперечується відповідачкою. Встановити цю обставину раніше у позивача можливості не було, так як за характером роботи він постійно перебуває за межами міста та області, що підтверджується поясненням сторін. Таким чином, суд вважає, що відповідачка в односторонньому порядку порушила взяті на себе зобовязання, щодо укладення між нею та позивачем договору купівлі-продажу будинку № 41 по вулиці Пар.Комуни міста Буринь Сумської області і це порушення полягає у тому, що вона, отримавши від позивача 07.03.2010 року передоплату за майбутній продаж будинку в сумі 6 тис. доларів США, що на день подання цього позову становило 70561 грн.80 коп., документів на земельну ділянку для укладання нотаріально посвідченої угоди купівлі-продажу не мала, тривалий час їх не оформляла, за таких обставин договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, укласти в письмовій формі, посвідчивши його нотаріально, як того вимагає ст.657 ЦК України та здійснити його державну реєстрацію відповідно до ст. 210 ЦК України, було неможливо. Як зазначено у ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Підставами виникнення зобовязань , у відповідності до ст. 11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини. Проаналізувавши пояснення сторін та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що між сторонами в справі виникли зобовязальні правовідносини. В силу ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України і на підставі ст. 527 ЦК України - виконання зобовязання здійснюється сторонами особисто. Згідно ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Згідно ж до ч.2 зазначеної статті, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязань, може мати місце лише в разі наявності зобовязання, що виникло на підставі належно посвідченого письмового договору купівлі продажу. Аванс це певна грошова сума або інші цінності, які боржник передає кредитору у рахунок майбутніх платежів. Аванс, як і завдаток, є доказом, який посвідчує факт наявності зобов'язання (доказова функція), а також зараховується в рахунок майбутніх платежів (платіжна функція), але не може бути визнаним одним із способів забезпечення виконання зобов'язання. Сторона, яка видала аванс, має право вимагати його повернення практично у всіх випадках невиконання договору. Враховуючи викладене суд, вважає, що оскільки договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами у справі укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такі договори у майбутньому, то передана позивачем [PERSON] відповідачці [PERSON] грошова сума в розмірі 6000 доларів США, є авансом, який підлягає поверненню. Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідачки про небажання позивача укласти договір та її пояснення про пошкодження ним будинку, а також заперечення про пропуск позивачем строку позовної давності та вважає їх безпідставними, так як відповідачкою не надані суду докази в підтвердження цих обставин. Неподання ж позивачем заяви до суду, починаючи з березня 2010 року, для вирішення спору між сторонами, на думку суду навпаки свідчить про відсутність на той час такого спору та є підтвердженням того, що строк позовної давності слід обчислювати з моменту коли позивач довідався про порушення його права, а саме з травня 2014 року. Таким чином, за викладених обставин суд вважає, що позивач не пропустив строку позовної давності. На підставі викладеного, з урахуванням пояснення сторін та наявних у справі доказів суд, вважає, що позов доведений і підлягає повному задоволенню. З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума авансу в розмірі 6000 доларів США, та у відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати по оплаті судового збору. Враховуючи, що грошові кошти, по зобовязанню від 07.03.2010 року передавалися відповідачці в іноземній валюті, а саме в доларах США, суд вважає необхідним застосувати положення ст.533 ЦК України та стягнути кошти у гривнях з урахуванням вимог передбачених ч.2 ст.533 ЦК України - якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом валюти на день платежу,- тобто на день розгляду справи в суді. Як вбачається з довідки державного ощадного банку № 21/06/1112 від 08.10.2014 року, курс долара США станом на день розгляду справи, а саме на 08 жовтня 2014 року, становить 1296-6295 грн. Таким чином стягненню з відповідачки підлягає 77797 грн.77 коп.(6000х1296-6295) та судовий збір в сумі 777 грн. 97 коп.. На підставі викладеного та ст.ст. 209,210,526,527,546, 570, 610,611,655-663 ЦК України, керу ючись ст.ст. 88 , 209, 213-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved