Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, а саме зменшити стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , з ј частини усіх видів його заробітку на 1/6 частини усіх видів його заробітку до досягнення дитиною 18 року. А також зменшити стягнення з нього на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , з розміру ј частини усіх видів його заробітку на 1/6 частини усіх видів його заробітку до досягнення дитиною 18 років. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 29 листопада 2008 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] [PERSON] . Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . 09.12.2011 року рішенням Диканського районного суду Полтавської області шлюб між ними розірвано та зобов`язано сплачувати на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 листопада 2011 року і до досягнення дитиною 18 років. 15.02.2012 року Решетилівським районним ВДВС ГТУЮ у Полтавській області було відкрито виконавче провадження за № 31233807 з примусового виконання виконавчого листа за № 2-385. З початку 2017 року він почав проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . [INFO] у них народився син [PERSON] . Після народження сина [PERSON] 25.11.2017 [INFO] він зареєстрував шлюб з [PERSON] . З початку червня 2019 року позивач з [PERSON] припинили проживати однією сім`єю. 01.11.2019 року рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області його зобов`язано сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі ј частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 вересня 2019 року до досягнення сином повноліття. А також зобов`язано сплачувати на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі ј частини всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 03 вересня 2019 року і до досягнення малолітнім сином [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] включно. Вважає, якщо підсумувати всі частки які необхідні для сплати аліментів на утримання дітей та [PERSON] то з його заробітку має відраховуватися ѕ або 75 % коштів. Зазначив, що на він останнім часом, відповідно до довідки про доходи від 04.12.2019 року отримує заробітну плату у розмірі 5200 грн., то з урахуванням всіх виплат йому залишається на проживання лише 1300 грн., що є меншим за прожитковий мінімум для працездатних осіб, який складає 2102 грн. Також вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства, він повинен забезпечувати матеріально своїх дітей в рівних частках, а саме по 1/6 на кожну дитину. Розпорядженням № 18 від 08.01.2020 року Решетилівського районного суду Полтавської області передано цивільну справу на розгляд до Новосанжарського районного суду за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів (а.с. 27). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2020 року справу № 546/1358/19 передано на розгляд судді Афанасьєвій Ю.О. (а.с. 30). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 січня 2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків (а.с. 31). Ухвалою суду від 12 лютого 2020 року було відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду (а.с. 58-59). Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимог, пояснивши, що після сплати аліментів, розмір яких становить75% від його заробітної плати, він отримує близько 2000 грн. В лютому 2020 року він погасив заборгованість по аліментам на користь [PERSON] , для чого він брав кредит. Крім того, на теперішній час він має погашати заборгованість за кредитними зобов`язаннями. Просив позов задовольнити. Також позивачем було надано відповідь на відзив. Представник позивача, адвокат Гончаренко О.В., в судовому засіданні підтримував заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позові, та відповіді на відзив. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує про їх задоволення (а.с. 105). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що отримує аліменти від [PERSON] на утримання дочки [PERSON] близько 800 грн. на місяць, що не вистачає на належне утримання дитини. Зазначила, що дочка відвідує танцювальний гурток, подорожує на канікулах. Вона ж працює продавцем в магазине та отримує близько 4500 грн. на місяць. Просила відмовити в задоволенні позову й залишити аліменти в попередньо визначеному рішенням суду розмірі. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Таран Р.Ф. в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов та в запереченнях. Просив відмовити в задоволенні позову. Так, в наданому відзиві в обґрунтування заперечень проти позову відповідач [PERSON] зазначила наступне. Вважає, що позивач не довів факту погіршення його матеріального стану, який й би міг бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дітей. Вважає, що у позивача є можливість сплачувати аліменти на утримання їхньої спільної дитини у розмірі ј частини доходу, оскільки Решетилівським районним судом при ухваленні 01.11.2019 року про стягнення з нього аліментів на утримання дружини [PERSON] та другої дитини, досліджувався його майновий стан, який на теперішній час на змінився. Крім того, [PERSON] була подана заява про визнання позовних вимог та відсутність заперечень щодо задоволення позову. Тобто, на час ухвалення рішення, він сам підтвердив свою можливість сплати аліментів в вказаному розмірі. Матеріальний стан [PERSON] з часу ухвалення рішення не змінився, що підтверджується довідкою про доходи. Вважає, що зменшення розміру аліментів на утримання її дитини з ј на 1/6 частки доходу позивача не відповідатиме інтересам дитини та порушить її право на гідний рівень життя, а визначений судовим рішенням розмір аліментів у вигляді ј частини заробітку позивача на утримання дитини [PERSON] є розумним та не суперечить законодавству, а також не створює для позивача надмірний тягар. Крім того відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» у випадку стягнення аліментів на неповнолітніх дітей розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70%. У відповіді на відзив (а.с. 83-87) позивач зазначає, що в нього змінився саме сімейний стан оскільки у нього народилась друга дитина син [PERSON] та він одружився з [PERSON] , заперечував штучний характер позову про стягнення аліментів на утримання дружини [PERSON] та сина [PERSON] . Та зазначив, що положення ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» в частині стягнення аліментів в розмірі 70% застосовуються до боржників, які відбувають покарання у виді виправних робіт. Відповідачем [PERSON] було надано заперечення (а.с. 91-92) в якому вона зазначає, що зміна сімейного стану поява нових утриманців в особі дружини та сина, не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів з ј частини до 1/6 частини його заробітку (доходу), оскільки позивач є здоровою та працездатною особою. Вважає, що визнанням позову [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання дружини та другої дитини, він підтвердив свою фінансову спроможність сплачувати 75 % свого доходу. Після ухвалення цього рішення не було ніяких змін у сімейному та матеріальному становищі позивача. Крім того, зазначає що з 12.09.2020 року [PERSON] право на утримання від позивача втратить у зв`язку з досягненням сином 3-х річного віку, у зв`язку з чим аліментний тягар на позивача значно зменшиться. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача [PERSON] , представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з\~рішенням Диканського\~районного суду\~Полтавської області\~від 09 грудня 2011 року з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 листопада 2011 року і до досягнення дитиною 18 років (а.с. 17-18). Згідно з рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 01 листопада 2019 року з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частина доходу (заробітку) відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 вересня 2019 року і до досягнення сином повноліття, а також аліменти на утримання дружини [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з 03.09.2019 року і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] включно (а.с. 19-20). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За приписами пункту четвертого частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. За змістом частин сьомої, восьмої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів , а також судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу. В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обґрунтовуючи свої вимоги, як на підставу для зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що змінився його сімейний стан, а також на те, що загальний розмір аліментів, що стягуються з нього становить 75 % відсотків, що суперечить положенням статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки він перебуває у шлюбі з [PERSON] , від якого має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утримання яких (дружини та дитини) з нього стягуються аліменти в розмірі по 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно. Вказана обставина підтверджується рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 01.11.2019 року, відповідно до якого з [PERSON] з 03.09.2019 року були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] 2017 року народження, в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, а також аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів його доходів щомісячно. Сама по собі наявність у позивача інших утриманців сина та дружини не є беззаперечною підставою для зменшення розміру аліментів, виходячи з того, що його матеріальне становище суттєво не змінилося, про що сам позивач зазначив в позові та пояснив в судовому засіданні, та враховуючи його позицію про визнання позову у справі про стягнення з нього аліментів на вказаних утриманців, а наявність боргових зобов`язань у кредитних правовідносинах не звільняє його від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей. Крім того змінився й сімейний стан відповідача [PERSON] , яка [INFO] одружилась (а.с.69), у [INFO] у неї народився син [PERSON] (а.с.70). Разом з тим, доводи позивача в частині, що загальний розмір аліментів стягнутих на дітей та дружину становить 75 % відсотків, що суперечить положенням статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», заслуговують на увагу. Так,\~згідно з\~ч.\~3\~ст.\~70\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» загальний\~розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Отже, відповідно до вищевказаних положень законів, при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей допускається загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника до 70 відсотків. Обмеження, встановлені вказаними вище нормами, передбачені при відрахуванні із заробітної плати при виконанні судових рішень, визначають межі стягнення державним виконавцем аліментного платежу під час кожної виплати заробітної плати платнику аліментів. При чому, законодавство не містить норм щодо можливості стягувати з боржника до 70% його заробітку лише за сукупності таких умов: відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. За конструкцією ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. ч. 2, 3 ст. 128 КЗпП України відрахування із заробітної плати боржника в розмірі до 70% можливе за наявності однієї з умов: або відбування боржником покарання у виді виправних робіт, або стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Виходячи з матеріалів справи, загальний розмір аліментів, що стягується з позивача [PERSON] , складається: ј частка на підставі рішення Диканського районного суду Полтавської області від 09.12.2011 року на утримання дочки [PERSON] ; по ј частки на підставі рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 01.11.2019 року на утримання дружини [PERSON] та сина [PERSON] та становить: ј (25%) + ј (25%) + ј (25%) = 75%, тобто більш ніж 70%, а отже, загальний розмір відрахувань із заробітної плати позивача суперечить вимогам чинного законодавства, а саме статті 70 Закону України «Про виконавче провадження». Отже,\~враховуючи наведене суд вважає доцільним змінити розмір стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 1/4 до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходів) на кожну дитину, що буде відповідати вимогам ст. 182 СК України, матеріальному становищу сторін, інтересам сторін і дітей та є необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дітей. На підставі ст. ст. 141, 180-182, 192 СК України та

Outcome: partial