Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про зміну порядку і розміру стягнення аліментів, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.02.2006р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб від якого в них народився син Богдан [INFO] . Рішенням Стрийського міськрайонного суду від 26.07.2011р. шлюб розірвано. Стрийським міськрайонним судом 27.09.2018р. винесено наказ на стягнення з позивача в користь [PERSON] , аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 заробітку. З часу винесення даного судового наказу здоров?я позивача значно погіршилось, так як проявились і ускладнились захворювання: міопія середньої ступені хвороба [PERSON] , амтіопатія сітківки, що підтверджується медичним висновком від 05.03.19р. №126 та кохлеонрид, лівобічна глухота 4 - ступеня, правобічна приглухуватість, згідно медичного висновку від 06.03.19р. №127. Позивач відповідно до медичного висновку потребує періодичної заміни слухових апаратів, постійного амбулаторного та стаціонарного лікування з приводу захворювання очей. З такими захворюваннями усі кошти з мізерної пенсії та зарплати звичайного сторожа ідуть на його лікування та значна частина на сплату аліментів при тому, що він сам фактично потребує постійного догляду та лікування. На даний час весь його місячний заробіток складає 3477грн., що підтверджується довідкою Управління пенсійного фонду від 05.04.2019р. та довідкою Моршинської міської ради від 07.02.2019р. №162. При цьому на сьогоднішній час з нього стягують 1760грн. аліментів, що перевищує 50% його заробітку та унеможливлює належне лікування і проживання з огляду на його інвалідність. Окрім цього, відповідач постійно породжує різного роду судові позови з приводу стягнення з нього додаткових витрат на навчання сина або ж про зняття його з реєстрації місця проживання та реєстрацію в м. Львів, що значно ускладнює його і до того низький матеріальний стан. Відповідачка будучи матеріально забезпеченою та володіючи значною нерухомістю в різних містах, знаючи, що і так не має матеріальної змоги проплачувати значні суми аліментів та додаткових витрат судових зборів, постійно переслідує мету свого збагачення за рахунок стягування з позивача аліментів та додаткових витрат. Все це призводить до грубого порушення його Конституційних прав, як права на гідне життя та належне медичне лікування і прав визначених в Конвенції про права осіб з інвалідністю ратифікованої Законом України. За таких обставин, зважаючи на значне погіршення його майнового стану та загострення хвороб які потребують постійного лікування та великих матеріальних витрат, в зв?язку з чим суттєво погіршився його і до того низький майновий стан, вважає що є усі підстави для заміни способу стягнення аліментів визначеного в судовому наказі від 27.09.2018р. та зменшення розміру стягуваних з нього аліментів до рівня не меншого ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час становить 1060грн. Зважаючи на його хворобливий стан інваліда 3- ї групи та необхідність постійного стаціонарного лікування, мізерні доходи з яких стягуються більша половина аліментів, беручи практику Апеляційного суду Львівської області з приводу звільнення малозабезпечених громадян інвалідів, вважає що в суду є усі підстави підтверджені доданими довідками доказами у справі для звільнення його від сплати судового збору. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив постановити рішення яким зменшити розмір стягуваних аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі розміром 1060 грн. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог заперечила, надала суду відзив, яким просить суд у задоволенні позову відмовити. В обгрунтування вимог вказує, що з обґрунтуваннями позивача погодитися неможливо, так як в обґрунтування своїх вимог позивач не надав беззаперечних доказів, що він витрачає значні кошти на своє лікування, постійно перебуває на стаціонарних лікуваннях в лікарні, проходить часто якість обстеження, у нього погіршився стан здоров`я, тощо. Зокрема із наданих позивачем довідок про заробітну платню та пенсію, він має сукупний дохід за шість місяців в розмірі 24 858 грн. 50 коп. і надані ним чеки на придбання ліків та шампуню «Нізорал» на загальну суму 3308,75 грн. за останні шість місяців, не можуть свідчити про те, що саме це медичне лікування було йому необхідне, так як відсутні медичні призначення із зазначенням необхідності вживання саме цих відповідних ліків. Крім того, заслуговує на увагу лише один товарний чек на суму 410 грн. придбання фільтру для слухового апарату та його обслуговування. Так, 24.01.2006р. між відповідачем та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із тим, що спільне подружнє життя із позивачем не склалося, шлюб між ними було розірвано рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.07.2011р. Так, як позивач у добровільному порядку не надавав допомоги, у тому числі матеріальної на утримання дитини, відповідач вимушена була звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. На підставі судового наказу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.09.2018р. із [PERSON] на її користь були стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. В цей час дитина хворіє, потребує лікування, навчається, відвідує гуртки, що потребує значних коштів і розмір тих аліментів, які стягуються із позивача, не покриває усіх витрат на матеріальний, фізичний і духовний розвиток дитини. Вказані обставини підтверджуються рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.06.2019р. справа № 456/32/19, провадження № 2/456/615/2019, яким із [PERSON] на користь відповідача стягнуті додаткові витрати на сина у сумі 5265,00 грн. Зважаючи на наведене просить ухвалити рішення, яким відмовити у задоволені позивних вимог в повному обсязі, у зв`язку з їх недоведеністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє у задоволенні позову із наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.09.2018 року з [PERSON] , присуджено до стягнення на користь [PERSON] , аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки виданої Управлінням обслуговування громадян Стрийського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України від 02.05.2019р., №7860/02.06-26, вбачається, що [PERSON] , знаходиться на обліку в Стрийському відділі обслуговування громадян і отримує пенсію по інвалідності, сума котрої з листопада 2018 року по квітень 2019 року становить 8188,50 грн. Згідно довідки виданої Моршинською міською радою від 10.05.2019р., №511, вбачається, що [PERSON] , працює у Моршинській міській раді з 2013 року та займає посаду чергового охоронця. Посадовий оклад становить 2351,00 грн., та заробітна плата за шість місяців склала 25435,25 грн. Згідно долучених довідок про стан здоров?я [PERSON] , вбачається що [PERSON] , хворіє, потребує періодичного обстеження, лікування та є інвалідом ІІІ групи. Статтею 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192\~СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів чи їх зміни, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами\~ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу\~(ч. 2\~ст. 182 СК України). Згідно п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Відповідно до ст.183\~та ст.184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3ст. 181\~СК України). Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст.183,192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини на користь позивача визначено судом у частці в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»\~визначено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень. Отже, на час звернення позивача до суду з позовом про зміну порядку і розміру аліментів 24 червня 2019 року та на час розгляду справи мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років має становити в місяць не менше 1013 грн. 50 (2027 грн., 50%). Згідно з ст. ст.12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові, та в поясненнях під час судового розгляду, посилався на те, що його доходів при сплаті аліментів на утримання не вистачає для нормального його існування, за станом здоров?я він не має змоги працювати, однак при цьому, суду надано довідку, що він є інвалідом ІІІ групи, працює охоронцем в Моршинській міській раді, отримує пенсійне забезпечення. Як випливає з матеріалів справи та пояснень, позивач в судовому засіданні не підтвердив того, що починаючи з часу винесення рішення про стягнення аліментів і на час розгляду справи у нього значно матеріальний стан змінився в категоричну сторону. Як встановлено відповідними медичними документами, наданими позивачем в якості доказів, позивачем не доведеного того факту, що він є непрацездатним. Посилання позивача на необхідність додаткових витрат, щодо його лікування, судом не встановлено того, що позивач несе витрати, які б погіршували його матеріальний стан. Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів до нижчої межі ніж визначено чинним законодавством України, суду надано не було. Враховуючи на наведене, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, Закону України «Про охорону дитинства», Декларації прав дитини, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача такої хвороби, яка б не давала можливості працювати, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого\~Сімейного кодексу України. Аналізуючи наведене, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів та не вбачає підстав для звільнення від сплати судового збору.

Outcome: approved