Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Моторно-Будівельна Компанія «Карат» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільнені, у якому просив стягнути на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 6767,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Позивач знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Місто - Будівельна Компанія «Карат», про що свідчать записи у трудовій книжці, та 27.07.2020 був звільнений із займаної посади за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України, відповідно до Наказу №02-К. Позивач неодноразово звертався до керівництва ТОВ Місто - Будівельна Компанія «Карат» щодо виплату йому всіх належних коштів при звільненні, однак, в його звільнення 27.07.2020, відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів. Оскільки заборгованість відповідачем не сплачено, позивач просить суд стягнути заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 6767,00 грн. Ухвалою суду від 28.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням викликом сторін. Ухвалою суду від 19.11.2020 клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у ТОВ «Місто-Будівельна Компанія «Карат» копії документів, засвідчених належним чином, а саме: наказ за №02-к від 21.04.2020 «Про прийняття на роботу [PERSON] »; довідку про середній заробіток [PERSON] ; довідку про розмір належних [PERSON] сум при звільненні; табель робочого часу за квітень, травень, червень та липень 2020 року [PERSON] . У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, про причини своєї неявки суду не сповістив, відзив на позовну заяву, письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову не надав. Ухвалу суду від 19.11.2021 про витребування доказів не виконано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача, на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , 22.04.2020 на підставі наказу №02-к від 21.04.2020 прийняти на роботу на посаду бетоняра ТОВ «МБК «Карат». 27.04.2020 [PERSON] на підставі наказу №14-у від 23.07.2020 звільнений з займаної посади за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП. Зазначене підтверджується копією трудової книжки [PERSON] (а.с.4). Позивач зазначає, що в день звільнення 24.07.2020 та на час звернення до суду з даною позовною заявою йому не виплачені всі суми, що належать йому при звільнені, сума заборгованості по заробітній від платі складає 6767,00 грн. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Суд враховує, що відповідачу надавався строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив. Окрім того, ухвала суду від 19.11.2020 про витребування доказів відповідачем не виконана, суду докази не надані. Отже, відповідачем не спростовано факт наявності заборгованість по заробітній платі перед позивачем у розмірі 6767,00 грн. Приймаючи до уваги те, що відповідач свої обов`язки, передбачені ст.116 КЗпП не виконав, а саме в день звільнення не виплатив [PERSON] всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заборгованість по заробітній платі у розмірі 6767,00 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заробітної плати, а тому, суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved