Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Придніпровський районний суд м.Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.09.1996 між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №1330. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Зазначає, що протягом останніх 20 років вони живуть окремо, спільного господарства не ведуть, майнового спору немає. За його глибоким переконанням, немає сенсу в подальшому підтримувати формальний шлюбний сімейний стан, а тому просив строк на примирення не надавати. На підставі викладеного вище, просить шлюб, укладений між ним та відповідачкою - розірвати. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.05.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. Відзив на позов не подано. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, судом належним чином повідомлявся про місце, дату та час розгляду справи. Проте, до початку розгляду справи подав заяву від 11.08.2021 з проханням його позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити. Строк на примирення не потрібен. Судові витрати залишає за собою та просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином неодноразово повідомлялася судом про місце, дату та час розгляду справи, в т.ч. і шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду на веб-порталі «Судова влада України». Причини неявки суду не відомі, відзив на позов не подавала. Суд, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, відзив подано не було і відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про поважність причин неявки не повідомлено. Враховуючи думку позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: в судовому засіданні встановлено, що 12.09.1996 року, згідно даних свідоцтва про одруження (Серія [NUMBER] ), сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, про що складено відповідний актовий запис № 1330. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, позивач заперечує проти надання терміну на примирення. Встановлено, що вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому шлюб може бути розірвано. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною другою ст. 112 СК України, встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення, оскільки намірів зберегти сім`ю сторони не мають, примирення між ними неможливе. Судові витрати слід залишити за позивачем, враховуючи подану ним заяву. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved