Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому після зміни позовних вимог просив стягути з Державного буджету України за рахунок коштів, які обліковуються у Державній казначейській службі України, шляхом безспірного списання на його користь моральну шкоду у розмірі 50000 гривень. Свій позов мотивує тим, що згідно постанови Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 18 серпня 2011 року, яка набрала законної сили 06.09.2011 року було визнано дії відповідача щодо відмови у перерахунку трудового стажу з урахуванням стажу роботи у районах крайньої півночі неправомірними. Зобов»язано відповідача здійснити пільгове обчислення його трудового стажу за період з 29.05.1970 року по 01.01.1991 року із застосування коефіцієнту 1, 5, зобов»язано відповідача здійснити перерахунок та виплату належної йому пенсії з урахуванням пільгового стажу роботи у районах Крайньої Півночі, починаючи з 24.03.2011 року. Згідно постанови Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2014 року, яка набрала законної сили 23.09.2014 року визнано дії відповідача щодо відмови у пільговому обчисленні часу проходження військової служби у Радянській Армії у районі Крайньої Півночі неправомірними. Зобов»язано відповідача зарахувати до стажу позивача зазначений час за період з 31.05.1968 року по 18.05.1970 року в пільговому обчисленні, застосувавши коефіцієнт 1, 5, зобов»язано відповідача здійснити перерахунок та виплату йому пенсії з урахуванням пільгового обвичслення часу проходження дійсної військової служби у Радянській Армії в районах Крайньої Півночі, починаючи з 09.09.2013 року з урахуванням раніше виплачених сум. Вищезазначеними рішеннями встановлено, що Пенсійсний фонд України, будучи обізнаним з нормами закону, умисно відмовив [PERSON] у перерахунку належної йому пенсії, таким чином приймаючи неправомірні рішення, внаслідок чого у зазначеному розмірі йому недонараховувались пенсійні виплати, а відповідно він був позбавлений тих грошей, які він заробив за довгі роки важкої праці. З 1968 року по 1992 рік позивач служив та працював у районах Крайньої Півночі. Складні погодні умови та важка праця враховувались при формуванні його заробітної плати. Тяжко працюючи він надіявся заробити достойну пенсію. Проте службові особи Пенсійного фонду так не вважали, тому у 2007 році, коли його пенсійну справу було передано на Україну, відповідачем позивачу було нараховано мінімальну пенсію. Такими діями управління Пенсійсного фонду України в Онуфріївському районі Кіровоградської області [PERSON] було завдано моральну шкоду, яка полягає у переживаннях з приводу того, що розмір його пенсії було зменшено майже у 5 разів у порівнянні із тією, що йому призначалась у Росії. Так відповідач спричинив йому моральну шкоду тим, що на його усні звернення починаючи з 2007 року його обманювали, повідомляючи, що все вірно нараховується і кожного разу не порекомендував звернутись до нього із відновідною письмовою заявою про перерахунок пенсії. Тому ним було витрачено майже 4 роки на пусті марнотратства, доки у 2011 році йому юрист не порекомендував написати офіційну заяву про перерахунок його пенсії. Просив суд врахувати ту обставину, що його дружина [PERSON] являючись інвалідом першої групи, була змушена пройти такий самий шлях, і весь цей час їхня родина перебувала в очікуванні нових рішень суду, а представники відповідача весь цей час зухвало повідомляли у суді, що вони ні на що не мають права претендувати, що дуже бентежило та постійно пригнічувало позивача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити та дала пояснення згідно позовної заяви. Представник відповідача управління Пенсійного Фонду України в Онуфріївському районі позовні вимоги не визнала та вказала, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди є необгрунтованими та незаконними, оскільки позивач не зазначив докази в чому саме виразилось спричинення такої шкоди. Вважають, що всі дії управління Пенсійсного фонду України в Онуфріївському районістосовно обчислення, перерахунку та виплати позивачу проведено з дотриманням чинного законодавства та відповідно до постанов Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 18.08.2011 року та 16.01.2014 року. Прокурор підтримав позицію представника відповідача, просив у позові відмовити у зв'язку із його безпідставністю. В судове засідання представник відповідач Державної казначейської служби України не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в суді, про причини неявки суд не повідомили, письмових заяв чи клопотань до суду від них не надійшло. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, прокурора, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що постановою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 18 серпня 2011 року, яка набрала законної сили 06.09.2011 року визнано дії управління Пенсійного фонду України в Онуфріївському районі Кіровоградської області щодо відмови у перерахунку трудового стажу з урахуванням стажу роботи в районах Крайньої півночі неправомірними, зобов»язано управління Пенсійного фонду України в Онуфріївському районі Кіровоградської області здійснити пільгове обчислення трудового стажу [PERSON] за період роботи з 29.05.1970 року по 01.01.1991 рік із застосуванням коефіцієнту 1,5 та зобов»язано управління Пенсійного фонду України в Онуфріївському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з врахуванням пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі починаючи з 24.03.2011 року /а.с 4,5/. Постановою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 16.01.2014 року, яка набрала законної сили 23.09.2014 року визнано дії управління Пенсійного фонду України в Онуфріївському районі Кіровоградської області щодо відмови [PERSON] у пільговому обчисленні часу проходження дійсної військової служби у Радянській армії в районах Крайньої Півночі неправомірними, зобов»язано управління Пенсійного фонду України в Онуфріївському районі Кіровоградської області зарахувати до стажу [PERSON] зазначений час за період з 31.05.1968 року по 18.05.1970 року в пільговому обчисленні, застосувавши коефіцієнт 1,5 та зобов»язано управління Пенсійного фонду України в Онуфріївському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з врахуванням пільгового обчислення часу проходження дійсної військової служби у Радянській Армії в районах Крайньої Півночі, починаючи з 09.09.2013 року з урахуванням раніше виплачених сум /а.с 7,8/. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Обставини щодо незаконності дій та рішень суб'єкта владних повноважень управління Пенсійного фонду України у Онуфріївському районі стосовно [PERSON] встановлені постановами Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 18.08.2011 року та від 16.01.2014 року, що набрали законної сили тому доказуванню не підлягають. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно положень ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала не залежно від її вини. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо) , яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Згідно з п. 10.1 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 р. зі змінами «Про практику в справах про відшкодування моральної шкоди»: 10-1. При розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади вона підлягає відшкодуванню за рахунок органу державної влади. Судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Таким чином, суд вважає, що незаконними діями та рішенням посадових осіб управління Пенсійного Фонду України у Кіровоградської області була заподіяна моральна шкода позивачу [PERSON], яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у порушенні його нормальних життєвих зв'язків, що потягло за собою докладання ним додаткових зусиль для їх відновлення, у негативному впливу на психологічний стан позивача. Разом з тим з урахуванням характеру, тривалості моральних страждань та істотності змін в життєвих та інших стосунках позивача, суд вважає, що достатньою компенсацією його моральних страждань буде грошова сума у 1000 гривень.

Outcome: partial