Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із значеним позовом мотивуючи тим, що він є директором середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Уладівка Літинського району Вінницької області, посада якого відноситься до категорії «керівник навчального закладу» (п. 4 Порядку, затвердженого ПКМУ від 05.06.2000р. № 898). Відповідно до вимог статті 57 Закону України «Про освіту» держава забезпечує педагогічним працівникам надання щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків. Розмір посадового окладу позивача в грудні 2016 року складав 3231 грн. 00 коп. Згідно Положення про порядок надання щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам за сумлінну працю і зразкове виконання службових обов'язків (Додаток № 7 до Угоди між відділом освіти та районною організацією профспілки працівників освіти на 2012-2016 роки) при визначенні розміру винагороди враховується сумлінна праця, зразкове виконання службових обов'язків, виконання правил внутрішнього трудового розпорядку; досягнення успіхів у навчанні та вихованні дітей, участь у міських, обласних олімпіадах, змаганнях, конкурсах, оглядах тощо; збереження та використання учбово-матеріальної бази та технічних засобів навчання, оформлення кабінетів та майстерень, виготовлення наочності; проведення відкритих уроків, позакласних заходів, робота з батьками; додержання вимог з охорони праці та техніки безпеки, санітарно-гігієнічного режиму; час фактичної роботи працівника протягом відповідного навчального року. За усіма переліченими критеріями позивач вважає, що має вищі, ніж середні по району показники. Всупереч вимогам закону Відділ освіти Літинської районної державної адміністрації, своїм наказом від 06.12.2016р. № 492 «Про надання щорічної грошової винагороди керівним працівникам» визначив розмір щорічної грошової винагороди за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків [PERSON], директору СЗШ І-Ш ст. Уладівка - в розмірі 50% посадового окладу, а саме в розмірі 1615 грн. 50 коп. Тобто безпідставно зменшив передбачений законом розмір винагороди на 50%. Оскільки, посадовий оклад [PERSON] становить 3231 грн., то позивач вважає, що відповідач повинен був виплатити йому щорічну грошову винагороду в сумі 3231 грн., а не в розмірі 1615,50 грн. Оскільки він такої винагороди не отримав, то просив суд задовольнити його позов та стягнути з відповідача 1615,50 грн. недоплаченої щорічної винагороди за сумлінну працю. 27.02.2018 р. стороною позивача було збільшенні позовні вимоги, яким додано вимогу про скасування наказу відповідача в частині визначення щорічної грошової винагороди в розмірі 50 % посадового окладу (а.с. 147). Позивач [PERSON] просив задовольнити його позов мотивуючи тим, що у директорів шкіл Літинського району Вінницької області, у котрих показники діяльності нижчі, була призначена винагорода у більшому розмірі, коли ж попри досягнення Уладівської СЗШ, винагорода позивачу директору цього навчального закладу, була призначена у меншому розмірі в порівняні з іншими керівниками шкільних навчальних закладів Літинського району Вінницької області. Під час судових дебатів акцентував увагу на тому, що під час засідання комісії, яка розподіляла кошти щорічної винагороди, був відсутній представник профспілки, а тому це є пряме порушення Закону. Зазначив, що відповідачем не надано будь яких документально підтверджених доказів порушення позивачем правил трудового розпорядку, дисципліни. Навів твердження про високі показники учнів Уладівської школи під час олімпіад та зовнішнього незалежного оцінювання. Вважає, що при призначені позивачу грошової винагороди начальник відділу освіти повинна була керуватися законами України, в рамках чинного законодавства, але при розподілі щорічної грошової винагороди керувалася субєктивними оцінками. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні підтримав збільшенні позовні вимоги, якими просив скасувати наказ, котрим встановлено 50 % нарівні з усіма іншими керівниками навчальних закладів, які мають рівні показники вважаючи, що у позивача показники є вищими, а відтак наявні підстави призначити позивачу винагороду в розмірі до одного посадового окладу, оскільки рішення відповідача, не відповідає вимогам закону. Також зазначив про відсутність представника профкому під час розподілу коштів та погодження наказу з профкомом. Відтак вважає, що наказ підлягає скасуванню. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, оскільки немає законних підстав щодо погодження профспілкового комітету наказу про надання щорічної грошової винагороди. Одночасно послався на неможливість виконання рішення у разі його задоволення, оскільки позовні вимоги розглядаються у 2018 році, а виплата премії здійснювалась у 2016 році з відведеного для цього фінансування. Просив відмовити у задоволені позову вважаючи позовні вимоги незаконним, безпідставними та необґрунтованими. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється директором СЗШ І-ІІІ ступенів с. Уладівка Літинського району Вінницької області. Наказом відділу освіти Літинської районної державної адміністрації Вінницької області від 06.12.2016р. за № 492 «Про надання щорічної грошової винагороди керівним працівникам» [PERSON], директору СЗШ І-ІІІ ст. Уладівка визначено розмір щорічної грошової винагороди за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків - в розмірі 50% посадового окладу, а саме в розмірі 1615 грн. 50 коп. (а.с. 3). 02.03.2017 р. Вінницька обласна організація профспілки працівників освіти і науки України повідомила позивачу про його порушене право на виплату винагороди за сумлінну працю і рекомендовано звернутися до суду для захисту своїх прав (а.с. 6). Згідно з виписки з протоколу № 2 від 05.12.2016 р. вбачається, що засідання комісії відділу освіти Літинської райдержадміністрації вирішувало питання щодо виплати щорічної грошової винагороди за сумлінну працю, зразкове виконання службових обовязків КЕРІВНИКАМ загальноосвітніх навчальних закладів (а.с. 50-52). Відповідно до ст.57 Закону України «Про освіту» держава забезпечує виплату педагогічним працівникам щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю, зразкове виконання покладених на них обов'язків. При цьому, відповідно до «Порядку надання щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам навчальних закладів державної та комунальної форми власності за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №898 від 05.06.2000 року, така винагорода надається на підставі наказу керівника навчального закладу чи методичної установи, а керівникам - за погодженням з організацією вищого рівня. (далі по тексту - Порядок). З п.п. 2-5 Порядку вбачається, що щорічна грошова винагорода педагогічним працівникам надається за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків за умови досягнення ними успіхів у вихованні дітей, навчанні, вихованні, професійній підготовці учнівської та студентської молоді, методичному забезпеченні, відсутність порушень виконавчої і трудової дисципліни та здійснюється в межах загальних коштів, передбачених кошторисом навчального закладу чи методичної установи на оплату праці. Щорічна грошова винагорода за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків надається відповідно до положення, яке затверджується керівником навчального закладу чи методичної установи за погодженням з профспілковим комітетом і може включати в себе додаткові критерії, крім визначених у пункті 2 цього Порядку, з урахуванням специфіки навчального закладу чи методичної установи. Щорічна грошова винагорода педагогічним працівникам видається на підставі наказу керівника навчального закладу чи методичної установи, а керівникам - за погодженням з організацією вищого рівня. Розмір щорічної грошової винагороди не може перевищувати одного посадового окладу (ставки заробітної плати) з урахуванням підвищень. Таким чином суд не може брати до уваги аргумент сторони позивача про відсутність погодження профспілкою наказу про преміювання керівника загальноосвітнього закладу та відсутність представника профспілки на засіданні комісії відділу освіти Літинської райдержадміністрації де вирішувалось питання щодо виплати щорічної грошової винагороди, оскільки, з огляду на викладений Порядок вимагається участь профспілки не при винесенні наказу, а при затвердженні положення керівником навчального закладу щорічної грошової винагороди за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків. Також акцентується увага, що щорічна грошова винагорода педагогічним працівникам видається на підставі наказу керівника навчального закладу. Керівникам навчального закладу грошової винагороди видається за погодженням з організацією вищого рівня, котрою у даній ситуації виступає відділ Освіти Літинської районні державної адміністрації Вінницької області. Також п. 4 Положенням про порядок надання щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам за сумлінну працю, і зразкове виконання службових обовязків (Додаток № 7 угоди між Відділом освіти та районною організацією профспілки працівників освіти на 2012-2016 рр.) які позивач додав до своєї позовної заяви, передбачено що розмір винагороди кожному працівникові визначається на спільному засіданні керівництва закладу та профкому (а.с. 5). Тобто зазначеним пунктом на позивача, як керівника навчального закладу покладається обовязок погоджувати розмір винагороди із профкомом при наданні щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам навчального закладу, закрема керівником якого являється позивач [PERSON] Відтак трактування позивача, що керівнику повинна надаватись грошова винагорода за погодженням із профкомом є помилковим, оскільки керівникам надається грошова винагорода за погодженням з організацією вищого рівня, котрою виступає відділ Освіти Літинської районної державної адміністрації та про що вже згадувалось раніше. Попри твердження сторони позивача законодавством прямо не передбачено погодження профспілкою наказу про преміювання. Суд, вирішуючи позов по суті, не може перебирати на себе непритаманні йому повноваження вирішувати питання про наявність чи відсутність підстав для визнання праці позивача сумлінною, а виконання ним своїх посадових обов'язків зразковим, з урахуванням критеріїв, передбачених Положенням. Відтак не можуть братись до уваги докази та твердження стосовно результативності складання учнями Уладівської СЗШ в порівняні з іншими школами Літинського району Вінницької області. Одночасно суд вважає за необхідне висловити свою позицію, що ілюструє всебічне дослідження обставин справи (втім не мотивує цим своє рішення). Відтак, результативність складання зовнішнього незалежного оцінювання учнями у 2016 р. не може розцінюватись як результат праці керівника навчального закладу, а є досягненням спільних зусиль: керівника навчального закладу; викладацького колективу; самих учнів на їх позакласних заняттях; батьків учнів та інш. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститись позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. На противагу зазначеному стороною позивача не було наведено та обґрунтовано доказами наявність підстав для виплати йому щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю, зразкове виконання покладених на нього обов'язків. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 15 травня 2017 року у справі № 6-2790цс16, законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника премій обовязково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором). З наведеного вбачається, що право педагогічного працівника на отримання щорічної грошової винагороди не є абсолютним, а рішення про наявність підстав для виплати такої винагороди та її розмір приймається за погодженням з організацією вищого рівня з урахуванням визначених критеріїв та специфіки навчального закладу згідно затвердженого положення, погодженого з профспілковим комітетом. З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, а саме, недоведеності позову позивачем щодо наявності підстав для прийняття рішення про нарахування та виплату щорічної грошової винагороди у розмірі посадового окладу, відповідно до ст.57 Закону України «Про освіту», позовні необхідно визнати безпідставними, а у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 та ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням сторони відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов, що предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Оскільки [PERSON] не сплатив судовий збір як при первинному звернені до суду зі своїм позовом, так і при збільшенні позовних вимог, не заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору, відтак з останнього необхідно стягнути судовий збір за дві вимоги немайнового характеру відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved