Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин між фізичним особами, а саме, що він є онуком [PERSON] , яка померла [INFO] , та визнання права власності на спадкове майно, а саме, на 1/6 частки від 1/2 частки квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , посилаючись на те, що після смерті його баби відкрилась спадщина за заповітом на частку даної квартири. Однак, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із розбіжністю у заповіті та у паспорті позивача, що унеможливлює встановити родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] . Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Першої Тернопільської державної нотаріальної контори у судове\~засідання не\~з`явився,\~однак подали заяву про розгляд справи без участі їх представника по наявних у справі документах. Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] померла баба позивача [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 18 липня 2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. 01 серпня 2017 року Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 553/2017, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59415265 від 13.02.2020 р. 03 жовтня 2005 року [PERSON] було складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Денисюком І. Л. за реєстровим № 11371, згідно якого [PERSON] належну їй на праві власності 1/2 частини квартири [ADDRESS] , заповіла в наступних частках: на 1/6 частки від 1/2 частки квартири [ADDRESS] в користь [PERSON] (позивача); на 1/6 частки від 1/2 частки квартири [ADDRESS] в користь [PERSON] (відповідача); на 4/6 частки від 1/2 частки квартири [ADDRESS] в користь [PERSON] (відповідача). Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються наступними документами, які також були подані до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори разом із заявою про прийняття спадщини, зокрема: паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Івано-Франківським МВ УМВС України в Івано-Франківській області 11 листопада 2004 року; копія актового запису № 49 від 10 травня 1962 року, складеного виконавчим комітетом Скалатської міської ради Підволочиського району, Тернопільської області про народження [PERSON] , де батьками вказані [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданого Меньовською радою Таврійського району Східно-Казахстанської області 25 квітня 1987 року актовий запис № 26 [PERSON] з [PERSON] ; копія Свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , видане Тернопільським міським відділом ЗАГС 28 червня 1988 року, актовий запис № 2042, де батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, розбіжності у написанні прізвища позивача [PERSON] у заповіті, створює труднощі для прийняття позивачем спадщини після смерті його баби та відповідно його оформлення. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року з наступними змінами і доповненнями «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч.2\~ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, беручи до уваги той факт, що юридично оформити спадщину у заявника немає можливості через наявність розбіжностей у правовстановлюючих документах, зокрема, у написанні прізвища позивача [PERSON] у заповіті, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, суд приходить до висновку, що слід встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме, що [PERSON] є онуком [PERSON] , яка померла [INFO] . Щодо вимоги про визнання права власності на спадкове майно, суд зазначає наступне. Спадкоємці (відповідачі) [PERSON] та [PERSON] оформили спадщину на спадкове майно, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 05 лютого 2018 року № 283 та Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13 лютого 2020 року № 3-121. 01 серпня 2020 року Державним нотаріусом Першої Тернопільської нотаріальної контори Височан Ю. В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно даної постанови № 1457/02-31 від 01 серпня 2020 року Державним нотаріусом Першої Тернопільської нотаріальної контори Височан Ю. В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/6 частки від 1/2 частки квартири [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що існує розбіжність у заповіті та у паспорті [PERSON] , що унеможливлює встановити родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги те, що позивач не може реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження об`єктом нерухомого майна, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, які не дають можливості оформити спадщину та зареєструвати право власності на нею, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за [PERSON] право власності на 1/6 частки від 1/2 частки квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] .

Outcome: approved