Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 04.11.2011р. з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], 11.09.2010р. народження у розмірі ? частини заробітку(доходів), але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць на утримання дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Зазначає, що він (позивач) є приватним підприємцем з 2005р. і сплачує податки із всіх доходів. Станом на 2011р. доходів він не отримував, а тому не наполягав на визначенні аліментів у твердій грошовій формі. Більше року він змінив форму підприємницької діяльності і з того часу має мінімальні доході, які є мінливими та нерегулярними. З 2013р. він проживає з цивільною дружиною [PERSON] і 14.0-3.2014р. в них народилась донька [PERSON], які знаходяться на його утриманні і проживають з ним. Позивач вважає, що має право на зміну визначеного судом розміру аліментів та на встановлення аліментів у твердій грошовій формі. Виходячи з рівного поділу сукупного чистого доходу, отриманого ним від підприємницької діяльності, що склав за 2014р. 1050грн., між ним, дружиною, яка доглядає за новонародженою дитиною та двома його дітьми, частка доходу на кожного складає 22грн. 00коп. на місяць, а тому вважає, що фіксований розмір аліментів на дитину повинен складати 22грн. 00коп. щомісяця. Таким чином, позивач просить суд встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі що складає 22 грн. на місяць на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], 11.09.2010р. народження, починаючи з 06.03.2015р. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити. Зазначив, що на дочку [PERSON] сплачує аліменти за судовим рішенням. На той час він був ПП, але рік тому почав проживати з цивільною дружиною і в них народилась дочка [PERSON], які проживають з ним і знаходяться на його утриманні. Вважає, що повинен в рівних частинах утримувати дочок, а тому двадцять дві грн. на місяць на утриманні дочки [PERSON], це є вірним визначенням розміру аліментів. При цьому, інвалідом 1,2 групи, пенсіонером він не являється, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, є діючим ПП і отримує певні доходи. Держава йому, як підприємцю не дає можливості розвиватися, а тому більше платити він не може. Якщо його коштів відповідачу для утримання дитини не достатньо, то хай держава компенсує різницю. Останній раз сплачував відповідачеві аліментів в серпні 2014р. в розмірі 300грн., заборгованості по аліментах не має. Якби відповідач давала йому можливість спілкуватися з дочкою, - він би надавав кошти на утримання дочки, а і іншому випадку, згоден сплачувати аліменти в розмірі 22грн. на місяць, що вважає достатнім для дитини. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнала і просила відмовити у їх задоволені. Зазначила, що позивач сплачує аліменти через органи ДВС і в середньому вони становили 600грн. на місяць, але був проведений перерахунок і на даний час відповідач не отримує кошти внаслідок переплати. Позивач добровільної допомоги не надає на утримання своєї дочки [PERSON], яка хворіє, потребує коштів. Також він не приймає участі у вихованні дитини. Крім того, надано письмові заперечення проти позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовниз вимог необхідно відмовити за таких підстав: встановлено, що за рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 04.11.2011р. з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], 11.09.2010р. народження у розмірі ? частини заробітку (доходів), але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць на утримання дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Дане судове рішення звернуто до виконання через органи ДВС. Відповідно до виписки з ЄДРЮОФОП [PERSON] являється підприємцем з 21.03.20005р. За даними довідки, виданої 02.02.2015р. ГУ Міндоходів у Черкаській області за 2014р., розмір доходів позивача становив 1050грн. 00коп. Крім того, згідно із даними свідоцтва про народження №187001, він є батьком [PERSON], 14.03.2014р. народження, яка проживає з ним (довідка від 05.03.15р. КП «СУБ «Митниця»). Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області і отримує допомогу як інвалід з дитинства 3 групи в розмірі 979грн. 00коп., що підтверджується даними довідки від 23.04.2015р. та посвідченням №823212. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти це обовязок утримання у визначених законом випадках одним членом сімї інших, які потребують цього. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ст. 183 ч.1, 2СК України). Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого\~ч.2 ст. 182СК, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.184СК). При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», встановлено прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01.01. по 30.11.15р. 1032грн., а з 01. по 31.12.15р. 1167грн. Таким чином, з»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що позивачем [PERSON] не надано жодних належних, допустимих та переконливих доказів про значне погіршення його матеріального становища як батька з часу призначення аліментів з 05.09.2011р. по час розгляду даної справи, що може бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON], шляхом встановлення з 06.03.15р. розміру аліментів у твердій грошовій сумі 22грн. 00коп. Крім того, позивачем не доведено обставин щодо перебування на його утриманні [PERSON] Також, позивач не вказував будь-яких обставин щодо погіршення стану його здоров»я, він є підприємцем з 2005р., в т.ч. на час прийняття рішення від 04.11.2011р., а тому суд вважає, що він не позбавлений можливості забезпечувати належне утримання обом своїм дітям. Його посилання в судовому засіданні на те, що якби відповідач надавала йому дитину для спілкування, то він би й надавав їй кошти на утримання останньої, - свідчить про його небажання утримувати свою малолітню дочку, а не про неможливість її матеріально забезпечувати. Отже, у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed