Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що за час перебування з відповідачем [PERSON] у шлюбі, який було зареєстровано 05.08.1994 року Комарівською сільською радою Маневицького району Волинської області, у них народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.04.2018 року шлюб розірвано. Посилаючись на те, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.11.2018 року визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , на даний час вони з сином проживають в м. Ніжин Чернігівської області, мати дитини [PERSON] повністю усунулась від виховання та утримання сина, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1013,50 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.03.2019 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін по справі. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. 09.04.2019 року відповідачем [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що вона не має фінансової можливості надавати матеріальну допомогу сину, має ряд проблем зі здоров`ям, тому просить в задоволенні позову відмовити. 19.04.2019 року від позивача [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення на відзив [PERSON] на позовну заяву, відповідно до яких вважає твердження відповідача [PERSON] щодо не можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі безпідставними та будь-якими доказами не підтверджені, а тому заявлений позов підтримує та просить його задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі, який був зареєстрований 05.08.1994 року Комарівською сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 3 та рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.04.2018 року розірвано (а.с.14, 16). Від шлюбу народилося троє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] /а.с.15-16/. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.11.2018 року визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] (а.с.18-24). Вищевказаним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] та навчається в Ніжинській ЗОШ І-ІІІ ступеня № 6. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні також встановлено, що позивач [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства довічно (а.с.10-12). Разом з тим, судом також встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Рожищенському об`єднано управлінні ПФУ в Волинській області і отримує пенсію по інвалідності, сума якої за період з 01.10.2018 року по 31.03.2019 року складає 10097,09 грн. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААА № 169823 від 25.03.2019 року [PERSON] має третю групу інвалідності з причин загального захворювання, у зв`язку з чим їй протипоказана важка фізична робота. Разом з тим, ч. 9 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Крім того, частиною другою статті 182 СК України (в редакції чинній з 08 липня 2017 року), визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, те що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] спроможна надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в заявленому позивачем розмірі. Задовольняючи позов, суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує із відповідача в користь держави судові витрати у виді судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved