Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 22 лютого 1992 року Рокитненською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що причиною для звернення до суду послужило те, що шлюбні відносини між ними припинені, між подружжям склалися неприязні стосунки. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе. Позивач, [PERSON], в підготовче судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить суд позов задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач, [PERSON], у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила суд шлюб з відповідачем розірвати. Відповідно до ст.200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 22 лютого 1992 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, про що Рокитненською сільською радою Нововодолазького району Харківської області було зроблено відповідний актовий запис № 2 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Судом було встановлено, що подружжя шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки ( ст. 1 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved