Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по [ADDRESS]. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він являється спадкоємцем за законом першої черги після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO]. Спадщину він прийняв разом із іншим спадкоємцем за законом першої черги дочкою спадкодавця [PERSON], оскільки подали заяви до Богуславської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 05.05.2018 року, а також матеріалами спадкової справи за №100/2015. Інший спадкоємець за законом першої черги, згідно зі ст.1261 Цивільного кодексу України, а саме чоловік спадкодавця - [PERSON] звернувся до Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про відмову від прийняття спадщини щодо спадкового майна померлого спадкодавця - [PERSON], що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 05.05.2018 року, а також матеріалами спадкової справи за №100/2015. 19 травня 2018 року між спадкоємцями було укладено договір про поділ спадщини, в якому вказано, що житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями і спорудами), що розташований по [ADDRESS] перейде, з урахуванням домовленостей за цим договором, у власність сина спадкодавця - [PERSON], що підтверджується договором про поділ спадщини, посвідчений державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 19.05.2018 року, а також матеріалами спадкової справи за №100/2015. Житловий будинок [ADDRESS] належав спадкодавцю [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області №563 від 07.06.2018 року, але за життя спадкодавець не оформила в адміністративному порядку своє право власності на вищезазначений житловий будинок. При зверненні до Богуславської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримання документів про право власності на спадкове майно позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок на ім'я спадкодавця, що підтверджується постановою державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 05.05.2018 року. Оскільки позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку встановити за собою право власності на спадкове нерухоме майно, то він звернувся із даним позовом до суду. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач - Медвинська сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] у відповідності до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця, копією свідоцтва про народження спадкоємця. Згідно положень ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, позивач [PERSON] разом із іншим спадкоємцем першої черги за законом дочкою спадкодавця [PERSON] прийняли спадщину після смерті спадкодавця [PERSON], оскільки після відкриття спадщини протягом шести місяців подали заяви про прийняття спадщини до Богуславської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса від 05.05.2018 року та матеріалами спадкової справи №100/2015. Інший спадкоємець за законом першої черги, згідно зі ст.1261 Цивільного кодексу України, а саме чоловік спадкодавця - [PERSON] звернувся до Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про відмову від прийняття спадщини щодо спадкового майна померлого спадкодавця - [PERSON], що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 05.05.2018 року, а також матеріалами спадкової справи за №100/2015. 19 травня 2018 року між спадкоємцями було укладено договір про поділ спадщини, в якому вказано, що житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями і спорудами), що розташований по [ADDRESS] перейде, з урахуванням домовленостей за цим договором, у власність сина спадкодавця - [PERSON], що підтверджується договором про поділ спадщини, посвідчений державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 19.05.2018 року, а також матеріалами спадкової справи за №100/2015. Із копії постанови державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори від 05.05.2018 року вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкоємцю [PERSON] не може бути видано, так як за життя спадкодавець [PERSON] не оформила правовстановлюючий документ на спадковий будинок. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю [PERSON] з дня смерті [PERSON], яка померла [INFO], належить спадковий будинок, що залишився після смерті спадкодавця. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За даними технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] у господарстві спадкодавця є житловий будинок, 1965 року забудови, загальною площею - 82,60 кв.м., жилою площею - 45,90 кв.м., допоміжною (підсобною) площею - 36,70 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: сарай, сарай, сарай-гараж-літня кухня, погріб, убиральня, погріб, колодязь, хвіртка, хвіртка, ворота, огорожа. Житловий будинок [ADDRESS] належав спадкодавцю [PERSON] згідно записів в погосподарській книзі №14 під особовим номером 1314 за 2011-2015 роки, №12 під особовим номером 1001 за 2006-2010 роки, №14 під особовим номером 1174 за 2001-2005 роки, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області №563 від 07.06.2018 року. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов'язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості. Також слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року. Таким чином, спадкодавець [PERSON] після реєстрації житлового будинку в погосподарській книзі Медвинської сільської ради набула право власності на вказаний будинок, що підтверджується обліковими картками погосподарського обліку за 2001-2015 роки, згідно з якими [PERSON] є власником домогосподарства, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Висновком №10 від 16 травня 2018 року складеним спеціалістом з технічного нагляду за будівництвом будівель і споруд [PERSON] підтверджується, що житловий будинок [ADDRESS], 1965 року забудови з відповідними господарськими будівлями та спорудами, зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Вказаний житловий будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено експертним висновком № 22 від 10.05.2018 року, складеного експертом з оцінки протипожежного стану об'єктів [PERSON] Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачем [PERSON] права власності на спадковий будинок, що залишився після смерті спадкодавця [PERSON] під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved