Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], який помер 20 січня 2017 року, право власності на житловий будинок, загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 33,8 кв.м., що знаходиться в с. Бережниця по вул. Рогізненська, 7а Жидачівського району Львівської області. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що житловий будинок з надвірними спорудами, що в с. Бережниця по вул. Рогізненська, 7 Жидачівського району Львівської області, на праві особистої власності належав колгоспному двору, членами якого були: [PERSON] голова двору, [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (син), що підтверджується записами в погосподарських книгах. Частка кожного становила 1/6 житлового будинку. 20 січня 2017 року помер його батько [PERSON] голова двору. Після його смерті відкрилась спадщина на належне померлому майно. За життя покійний не розпорядився своїми правами, а тому спадкування відбувалося за законом. Спадкоємцями першої черги, окрім нього, є його мати(дружина померлого) та діти померлого(його брати та сестра) відповідачі у справі. Проте, з останніми ним досягнуто консенсусу, щодо поділу спадкового майна. Так, відповідачі не заперечують проти визнання за ним права власності на спірний житловий будинок. Відтак, він як єдиний спадкоємець за законом, що виявив бажання прийняти спадщину(спірний житловий будинок), яку фактично прийняв, звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Бережниця по вул. Рогізненська, 7а Жидачівського району Львівської області, що належав померлому та є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє його можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали заяви, в яких просять розглянути дану справу за їх відсутності, оскільки позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206\~ЦПК України у\~випадку визнання\~позову відповідачем\~суд ухвалює\~рішення за\~результатами підготовчого\~провадження.\~У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 41 Конституції України\~зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученим витягом з погосподарської книги с. Бережниця Жидачівського району Львівської області №1435 від 29 серпня 2017 року, що станом на 30 червня 1990 року по с. Бережниця вул. Рогізнянська, 7, Жидачівського району Львівської області рахувався житловий будинок за колгоспним двором, членами якого були: [PERSON] голова двору, [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (син) /арк. справи 9/. Згідно із листом Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ від 16.05.2013\~ №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Як вбачається з п. 6\~постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до частини першої\~статті 120 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою\~статті 123 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що житловий будинок в с. Бережниця по вул. Рогізненська, 7 Жидачівського району Львівської області належав суспільній групі господарств\~«колгоспний двір», членами якого були: [PERSON] голова двору, [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (син). Частка кожного члена двору становила 1/6. В судовому засіданні також встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 20 січня 2017 року, у віці 60 років, в с. Бережниця Жидачівського району Львівської області помер [PERSON], про що 21 січня 2017 року зроблено відповідний актовий запис №6 та виконавчим комітетом Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, від 20 січня 2017 року, видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №453360 /арк. справи 12/. Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що спадщина померлого, окрім іншого, складається із частки житлового будинку з надвірними спорудами, що по вул. Рогізненська, 7 в с. Бережниця Жидачівського району Львівської області (1/6 як член колишнього колгоспного двору), який розташований на земельній ділянці, площею 0,25 га, закріпленій для обслуговування житлового будинку. Заповіту спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав, що стверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області за №321 від 22 березня 2018 року /арк. справи 13/. Відповідно до ч.ч. 2 та 3\~ст. 1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.1\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження ІІ-СГ №378933 від 19 травня 1979 року, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] (спадкодавця). Відтак, [PERSON] відноситься до спадкоємців першої черги спадкування. Також, дослідженими матеріалами вправи встановлено, що інших живими спадкоємцями вказаної черги є відповідно рідні діти та дружина спадкодавця відповідачі по справі /арк. справи 8, 19, 22/. Згідно із\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.2ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Так, згідно із долученої до матеріалів справи копії рішення Бережницької сільської ради №200 від 07 лютого 2017 року «Про вилучення та надання земельних ділянок» вбачається, що на земельній ділянці, площею 0,25 га, що за адресою: с. Бережниця, вул. Рогізнянська, 7 Жидачівського району Львівської області, яка належала спадкодавцю, розташовано два житлових будинки. Вказаним рішенням вирішено: розділити земельну ділянку розміром 0,25 га, надану для обслуговування житлового будинку, а саме: за житловим будинком в с. Бережниця по вул. Рогізнянська, 7 Жидачівського району Львівської області, спадкоємцем якого є [PERSON], закріпити земельну ділянку для обслуговування житлового будинку розміром 0,17 га; за житловим будинком в с. Бережниця по вул. Рогізнянська, 7а Жидачівського району Львівської області, спадкоємцем якого є [PERSON], закріпити земельну ділянку для обслуговування житлового будинку розміром 0,08 га /арк. справи 11/. Факт прийняття сторонами у справі спадщини після смерті [PERSON] та відповідно добровільного та погодженого її розподілу додатково підтверджується долученою до матеріалів справи копією договору про поділ спадкового майна, згідно якого у спадщину до позивача переходить житловий будинок у с. Бережниця по вул. Рогізненська, 7а Жидачівського району Львівської області /арк. справи 14/. Згідно технічного паспорта від 23 квітня 2018 року (копія якого долучена до матеріалів справи) на житловий будинок №7а по вулиці Рогізненська в смт. Гніздичів Жидачівського району Львівської області, загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 33,8 кв.м., рік забудови вказаного будинку 1990. Інвентаризаційна вартість 133243 грн. /арк. справи 5-7/. Окрім того, з долучених до матеріалів справи, належним чином завірених та сформованих заяв відповідачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вбачається, що останнім відомо про відкриття спадщини після смерті [PERSON] та належну їм частку в спадковому майні. Проте, останні зазначають що на спірну частину спадщини, яка є предметом позову, вони не претендують та відмовляються від неї, а тому враховуючи визнання ними позовних вимог, суд приходить до висновку, що вказана відмова на користь позивача /арк. справи 15-23/. За таких обставин, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого батька, як такий, що виявив бажання прийняти спадщину, та фактично її прийняв оскільки на момент її відкриття не відмовився від неї та звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Разом з тим, постановою завідувача Жидачівською державною нотаріальною конторою №171/02-31 від 15 березня 2018 року, встановлено факт відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на частину спадкового майна(житловий будинок по вул. Рогізненська 7а), у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Бережниця по вул. Рогізненська, 7а Жидачівського району Львівської області, що належав померлому та є спадковим майном /арк. справи 4/. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7\~передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право власності на спірний житловий будинок, в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідачі позовні вимоги визнали та проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved