Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, посилаючись на наступне. 15 жовтня 1997 року на Одеській товарній біржі був укладений в письмовій формі договір купівлі-продажу нерухомого майна № 21669, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], загальною площею 57,7 кв.м. житловою площею 40,9 кв.м. Вказана квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на спадщину за заповітом, виданого Сьомою одеською державною нотаріальною конторою від 17 січня 1997 року р. №1-107, зареєстрованого в МБТІ м. Одеси 27 лютого 1997 року в кн. 4допк реєстр № 8 стр. 94. Договір купівлі-продажу був зареєстрований 21 жовтня 1997 в ОМБТІтаРОН під № 8 стр.94 кн.4 доп.к. Вартість зазначеного нерухомого майна за домовленістю сторін було визначено 8422,00 гривні та сума коштів за договором купівлі продажу була сплачена позивачем в повному обсязі до підписання договору купівлі-продажу. Відповідач одразу після продажу квартири в жовтні 1997 року знялась з реєстраційного обліку з даної адреси. З 1997 року позивач сплачує комунальні послуги та всі витрати по утриманню майна в належному стані. Відповідно до довідки Ф1 № 74 від 03.10.2016 року виданої ЖБК «Приморський» позивач зареєстрований та проживає в вищезазначеній квартирі з 27.10.1997 року. На теперішній час позивач не може повністю реалізувати своє право власності, оскільки договір купівлі-продажу № 21669 від 15 жовтня 1997 року нотаріально не посвідченій. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд постановити рішення, яким визнати договір купівлі-продажу від 15 жовтня 1997 року укладений між ним та відповідачем дійсним. Адвокат позивача до судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила судове засідання провести без застосування технічних засобів та не заперечувала проти ухвалення рішення у відсутності відповідача (заочне). Відповідач у судове засідання не з'явилась. Згідно довідки відповідач [PERSON] в [PERSON] та в Одеській області не зареєстрована. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, сповіщався належним чином про час та місце слухання справи, причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Згідно зі ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у нього даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення про причину неявки, не є перешкодою для розгляду справи. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення в справі, зі згодою позивача. що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та надані письмові докази, вважає що позов підлягає задоволенню по наступним підставам: У судовому засіданні встановлено, що 15 жовтня 1997 року на Одеській товарній біржі був укладений в письмовій формі договір купівлі-продажу нерухомого майна № 21669, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], загальною площею 57,7 кв.м. житловою площею 40,9 кв.м. Вказана квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на спадщину за заповітом, виданого Сьомою одеською державною нотаріальною конторою від 17 січня 1997 року р. №1-107, зареєстрованого в МБТІ м. Одеси 27 лютого 1997 року в кн. 4допк реєстр № 8 стр. 94. Договір купівлі-продажу був зареєстрований 21 жовтня 1997 в ОМБТІтаРОН під № 8 стр.94 кн.4 доп.к. Вартість зазначеного нерухомого майна за домовленістю сторін було визначено 8422,00 гривні та сума коштів за договором купівлі продажу була сплачена позивачем в повному обсязі до підписання договору купівлі-продажу. Відповідно до довідки Ф1 № 74 від 03.10.2016 року виданої ЖБК «Приморський» позивач [PERSON] зареєстрований та проживає в вищезазначеній квартирі з 27.10.1997 року. За таких обставин, суд вважає, що 15 жовтня 1997 року [PERSON] та відповідачем було укладено договір, який не порушує нічиїх прав та інтересів, охороняємих законом. [PERSON], як покупець, свої обов'язки за договором виконав, і за вимогою позивача, суд має право визнати таку угоду дійсною, що передбачено ст.47 ЦК України в редакції 1963 року. При розгляді справи суд користується нормами Цивільного Кодексу в редакції 1963 року, бо договір купівлі продажу нерухомого майна був укладений до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року. З урахуванням вищевикладеного суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та підлягаючим задоволенню.

Outcome: approved