Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що він є власником квартири, розташованої за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Юності, б. 23-а, кв. 11. У вищезазначеній квартирі разом з ним зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] в зазначеній квартирі не проживає з 2015 року, не сплачує комунальні платежі за квартиру, не утримує її у належному стані. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує права та інтереси позивача, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач звернувся з цим позовом до суду і просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Юності, б. 23-а, кв. 11. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. В заяві пояснив, що він з 2015 року не проживає в квартирі, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Юності, б. 23-а, кв. 11. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 р. по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Юності (Жовтнева), б. 23-а, кв. 11, належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору дарування квартири серії НВС №118795, посвідченого 20.01.2016 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №122. Вказана обставина також підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 20.01.2016 року №51831490. Відповідно до копії домової книги, за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Юності, б. 23-а, кв. 11, зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №22055 від 26.03.2018 року, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецкої міської ради Луганської області вбачається, що до складу сімї/зареєстрованих за адресою: [INFO], б. 23-а, кв. 11, входять: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Згідно з актом про встановлення факту проживання (не проживання) №455 від 26.03.2018 року, затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Юності, б. 23-а, кв. 11, фактично проживають [PERSON] та [PERSON]. Окрім зазначених осіб, за вказаною адресою ніхто не мешкає з 2015 року по теперішній час. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2015 року без поважних причин, тобто більше одного року, то він втратив право користуватись спірною квартирою. Реєстрація відповідача у спірній квартирі створює перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 704,80 грн., у звязку з їх документальним підтвердженням. На підставі викладеного,

Outcome: approved