Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом в якому просив поновити його (позивача) на посаді головного спеціаліста [PERSON] відділення з надання матеріального забезпечення Фонду Соціального Страхування України [PERSON] Виконавчої дирекції Фонду у Кіровоградській області з 30 грудня 2017 року, визнавши наказ №308-к від 26.12.2017 року Фонду Соціального Страхування України [PERSON] Виконавчої дирекції Фонду у Кіровоградській області незаконним; стягнути з Фонду Соціального Страхування України [PERSON] Виконавчої дирекції Фонду у Кіровоградській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2017 року до дня постановлення рішення суду; стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 2\~511 грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 9\~000 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~На обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01 серпня 2017 року його було переведено за згодою на роботу в Добровеличківське відділення [PERSON] Виконавчої дирекції Фонду у Кіровоградській області на посаду головного спеціаліста відділу з надання матеріального забезпечення, що підтверджується наказом №66-к від 26.07.2017 року. 26 грудня 2017 року наказом №308-к Фонду Соціального Страхування України [PERSON] Виконавчої дирекції Фонду у Кіровоградській області його (позивача) було звільнено з 29 грудня 2017 року з займаної посади у звязку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Зазначений наказ про його (позивача) звільнення вважає незаконним, звільнення вважає несправедливим та таким, що не відповідає чинному законодавству, з тих підстав, що відповідно до ст.42 КЗпП України переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається згідно п.5 ст.42 КЗпП України учасникам бойових дій, при цьому, відповідно до посвідчення серія АБ №210436, яке видано йому (позивачу) 18 травня 1998 року, він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто переважне право на залишенні на роботі. Зазначив, що з приводу незаконного звільнення 02 січня 2018 року він звернувся з письмовою заявою до комісії по трудових спорах при управлінні Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, однак станом на 19.01.2018 року письмової відповіді він не отримав, так як в десятиденний термін його заяву комісія по трудовим спорам не розглянула. Крім того, вважає, що відповідач відповідно до ст.237-1 КЗпП України повинен відшкодувати йому моральну шкоду, завдану незаконним звільненням з займаної посади, якувін (позивач) оцінив в розмірі 9\~000 грн. 00 коп., та яка (моральна шкода) заключається в тому, що у звязку із звільненням стан його здоровя різко погіршився, що потягло за собою позбавлення спокою, порушило нормальний уклад життя, він був позбавлений заробітку. Окрім того, зазначив, що у звязку із звільненням з роботи стан його здоровя різко погіршився, починаючи з 30 грудня 2017 року по 09 січня 2018 року він знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні Новоархангельської ЦРЛ з діагнозом «Гіпертонічна хвороба другого ступеню», що підтверджується випискою із медичної карти (стаціонарного) хворого №3744 від 30.12.2017 року, та все зазначене сталося внаслідок грубого порушення відповідачем трудового законодавства, що завдало йому також і матеріальної шкоди що становлять витрати на лікування в розмірі 2\~511 грн. 00 коп. В заявах по суті справи учасники справи зазначили, зокрема, у відзиві на позов відповідач [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області позовні вимоги позивача [PERSON] не визнав, зазначивши, що звільнення позивача у звязку із скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України було проведено правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства України. Крім того, вказуючи на обгрунтування заперечень проти позову, відповідач зазначив, що позивач до 31 липня 2017 року перебував у трудових відносинах з відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Маловисківському районі Кіровоградської області (у Новоархангельському районі) на посаді головного спеціаліста. На виконання постанови правління Фонду від 12.09.2017 року №47 «Про затвердження граничної чисельності працівників Фонду соціального страхування України» наказом виконавчої дирекції Фонду від 23.10.2017 року №565 затверджено з 01.01.2018 року граничну чисельність працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області та його відділень у кількості 135 штатних одиниць та зобовязано начальника управління провести з 01.11.2017 року заходи щодо попередження працівників про зміни в організації праці та про зміну істотних умов праці. Відповідно до прийнятих рішень всіх працівників управління та його відділень було повідомлено про зміни в організації виробництва і праці, про зміну істотних умов праці, скорочення чисельності працівників та можливе майбутнє звільнення з займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України з 29 грудня 2017 року, при цьому, позивач [PERSON] з даним попередженням ознайомлений 26 жовтня 017 року. На підставі затверджених кошторисів, наказом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області від 31.10.2017 року №54 «Про скорочення штату працівників» з 01.01.2018 року передбачено було скорочення 66 штатних одиниць, в т.ч., в [PERSON] відділенні скорочено посади головних спеціалістів в кількості 3 одиниці. Згідно штатного розпису, затвердженого начальником управління 31.10.2017 року, який вступає в дію з 01.01.2018 року, у [PERSON] відділенні виведено сектор контрольно-ревізійної роботи та відділ матеріального забезпечення, в якому працював [PERSON] на посаді головного спеціаліста та введено сектор страхових виплат, матеріального забезпечення, медичних та соціальних послуг, до якого входять дві одиниці штатних посад: завідувач сектору та головний спеціаліст. 31 жовтня 2017 року на засіданні комісії з вирішення питань щодо переважного права на залишення на роботі працівників управління та відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області розглядалось питання щодо переважного права на залишення на роботі працівників [PERSON] відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області [PERSON] головного спеціаліста відділу з надання матеріального забезпечення та [PERSON] завідувача сектору контрольно-ревізійної роботи, та комісією було визначено, що переважне право на залишення на роботі та право займати посаду головного спеціаліста сектору страхових виплат, матеріального забезпечення, медичних та соціальних послуг [PERSON] відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, яка (посада) має кваліфікаційні вимоги: повна вища освіта відповідного напрямку роботи, стаж роботи за профілем, має [PERSON] з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці. У звязку з відсутністю вакансій з відповідною кваліфікацією за іншими посадами [PERSON] не пропонувалися інші посади. Відповідно до протоколу засідання профспілкового комітету первинної профспілки працівників Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.12.2017 року члени профспілкового комітету надали згоду на розірвання трудового договору з [PERSON] за п.1 ст.40 КЗпП України. Згідно наказу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області від 26.12.2017 року №308-к [PERSON] з 29 грудня 2017 року звільнено з посади головного спеціаліста відділу надання матеріального забезпечення [PERSON] відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області у звязку із скороченням штату працівників, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Відповідач також вважає, що вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2 511 грн. 00 коп., як витрати на лікування, та моральної шкоди в розмірі 9\~000 грн. 00 коп., - є безпідставними, оскільки позивач не надав доказів звязку його захворювання із звільненням, та, крім того, останнього було звільнено з посади на законних підставах, з додержанням норм законодавства, що регулює трудові правовідносини. У відповіді на відзив відповідача позивач [PERSON] зазначив, що 18.10.2017 року по Відділеннях було надіслано лист УВД ФССУ про надання інформації по працівникам, яким надається перевага у залишенні на роботі (ст.42 КЗпП України), у п.5 якого зазначено категорія «учасник бойових дій», яким він (позивач) являється, тому він був впевнений у тому, що він не потрапляє під скорочення штату. Вказав, що на засіданні комісії відбулося порівняння двох однакових працівників без будь-якого документального підтвердження, хоча стаж роботи його (позивача) у Фонді 17 років 7 місяців, за який у нього були відсутні прогули, від керівництва Фонду отримано дві подяки, про що є записи в трудовій книжці від 29.10.2004 року та від 18.10.2011 року; нагороджено грамотами у 2006 році від [PERSON] виконавчої дирекції ФССНВ у Кіровоградській області та у 2008 році від Новоархангельської райдержадміністрації; двічі підвищував кваліфікацію у Київському міжгалузевому інституті підвищення кваліфікації, про що має відповідні свідоцтва; не мав відпусток без збереження заробітної плати та тривалого перебування на лікарняному листку; з боку керівництва зауваження та дисциплінарні стягнення відсутні, періодично отримував премії за виконання робіт, а у [PERSON] стаж роботи у Фонді становить 8 років 5 місяців, тому в даному випадку недоцільно порівнювати ефективність та продуктивність роботи вказаних працівників. Відповідно до КЗпП України законодавством не передбачені критерії і порядок визначення робітників з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці. Дані критерії доцільно використовувати у промисловості та на виробництві. Також зазначив, що порівняння продуктивності праці і кваліфікації працівників має проводитися роботодавцем на початку процедури скорочення, а якщо точніше, то перед попередженням конкретного працівника про наступне вивільнення. Вважає, що відповідно до ст.42 КЗпП України він має переважне право в залишенні на роботі як: працівник з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, установі, організації; учасник бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; працівник, якому залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. У запереченнях відповідача на відповідь на відзив позивача зазначено, що позивач стверджує про те, що відповідач незаконно звільнив його, не надавши йому переважного права в залишенні на роботі, як учасника бойових дій, передбаченого нормою п.5 ч.2 ст.42 КЗпП України, однак таке твердження позивача є хибним, оскільки відповідно до п.5 ч.2 ст.42 КЗпП України перевага в залишенні на роботі надається учасникам бойових дій, постраждалим учасникам [PERSON], особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації, тобто, саме при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації позивачу, як учаснику бойових дій можливо було б надати перевагу в залишенні на роботі, однак норма ч.1 ст.42 КЗпП України передбачає, що при скороченні чисельності та штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Відповідно, переважне право на залишення на роботі було надано [PERSON], як більш кваліфікованому працівнику, яка, у відповідності до кваліфікаційних вимог має відповідну повну вищу освіту за спеціальністю «Облік і аудит», працювала головним спеціалістом відділу з надання матеріального забезпечення та займала посаду завідуючої сектором у даному напрямку роботи, має відповідні заохочення, у 2014 році була нагороджена грамотою за сумлінну працю, особистий внесок у втілення в життя державної політики по соціальному захисту громадян. Відповідно до розділу 2 «Кваліфікаційні вимоги» посадової інструкції головного спеціаліста сектору страхових виплат, матеріального забезпечення, медичних та соціальних послуг [PERSON] відділення, затвердженої начальником [PERSON] 02.01.2018 року, основною умовою обіймати дану посаду передбачено наявність повної вищої освіти фінансового, економічного напрямку роботи та стажу за профілем не менше 3 років. Відповідно до розділу 3 «Завдання та обовязки» даної посадової інструкції на головного спеціаліста сектору покладаються обовязки з фінансових питань та ревізійної роботи. На відміну від [PERSON] позивач має кваліфікацію вчителя трудового навчання загальнотехнічних дисциплін, працював головним спеціалістом з питань членства та страхових внесків, провідним спеціалістом з питань збору внесків та реєстрації страхувальників та головним спеціалістом відділу надання матеріального забезпечення [PERSON] відділення. Крім того, згідно штатного розпису, затвердженого начальником управління 31.10.2017 року, який вступив в дію з 01.01.2018 року, у [PERSON] відділенні виведено сектор контрольно-ревізійної роботи та відділ надання матеріального забезпечення, в якому працював позивач на посаді головного спеціаліста та введено сектор страхових виплат, матеріального забезпечення медичних та соціальних послуг, до якого входять дві одиниці штатних посад: завідувач сектору та головний спеціаліст, та, оскільки, позивач [PERSON] на відміну від [PERSON] не має відповідної економічної освіти та досвіду роботи у фінансовій сфері, що передбачено посадовою інструкцією у даному напрямку роботи, переважне право на залишення на роботі було надано [PERSON], як більш кваліфікованому працівнику. У поясненнях третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача щодо позову позивача [PERSON] начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області [PERSON] та [PERSON] відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області підтримано позицію відповідача, крім того, звільнення [PERSON] у звязку з скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України проведено правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства України, на підставі чого просили відмовити позивачу [PERSON] в задоволенні позову до [PERSON] Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позивач [PERSON] та в його інтересах представник адвокат [PERSON] (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 03 січня 2018 року) в судовому засіданні, підтримавши доводи, викладені в заявах по суті справи, а саме: позовній заяві, відповіді на відзив, позовні вимоги підтримали, з підстав, зазначених в позові, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області [PERSON] (діє на підставі довіреності від 27.02.2018 рок №01-09-23) позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у звязку з їх безпідставністю. Надав пояснення на обгрунтування заперечень проти позову аналогічні тим, які викладені у заявах по суті справи - у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив, а так само поясненнях третьої особи. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача начальник управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області [PERSON] та професійна спілка працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області в судове засідання не зявились, повідомлені належним чином, при цьому, будучи присутніми в судовому засіданні 18.09.2018 року підтримали позицію відповідача щодо предявленого позивачем [PERSON] позову, просили відмовити останньому в задоволенні позовних вимог. Заслухавши позивача та в його інтересах представника, представника відповідача та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, враховуючи доводи, викладені в заявах учасників справи по суті справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що в задоволенні позову позивачу [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, зокрема, записами в трудовій книжці серії БТ-І №6225875, виданої 20 січня 1981 року на імя [PERSON], та не заперечувалося учасниками справи, що позивач [PERSON] до 31 липня 2017 року перебував у трудових відносинах з відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Маловисківському районі Кіровоградської області на посаді головного спеціаліста, та 01 серпня 2017 року позивача [PERSON] в порядку переведення було прийнято на посаду головного спеціаліста відділу з надання матеріального забезпечення [PERSON] відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області. Наказом [PERSON] виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України у Кіровоградській області «Про звільнення [PERSON]М.» №308-к від 26 грудня 2017 року [PERSON], головного спеціаліста відділу надання матеріального забезпечення [PERSON] відділення [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, звільнено 29 грудня 2017 року у звязку зі скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України. При цьому, підставою для звільнення в зазначеному наказі зазначено: наказ управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області №54 від 31.10.2017 року «Про скорочення штату працівників»; штатний розпис [PERSON] відділення [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Кіровоградській області; та згода профспілкового комітету (протокол №18 від 22.12.2017 року). З даним наказом під підпис ознайомлений позивач [PERSON] Позивач вважає, що його звільнення є незаконним та таким, що проведено з порушеннями вимог трудового законодавства, з тих підстав, що відповідно до ст.42 КЗпП України він має переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у звязку із змінами в організації виробництва, так як він є учасником бойових дій, та відповідно до ч.5 ст.42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається саме учасникам бойових дій, крім того, відповідно до КЗпП України законодавством не передбачені критерії і порядок визначення робітників з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці, і такі критерії не визначалися роботодавцем при вирішення питання про звільнення, що стало підставою для його (позивача) звернення до суду за захистом порушеного права. В свою чергу, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою правління Фонду Соціального Страхування України «Про затвердження граничної чисельності працівників Фонду соціального страхування України» №47 від 12 вересня 2017 року, затвердженогоз 01 січня 2018 року граничну чисельність працівників Фонду у кількості 5\~192 штатних одиниці, у т.ч. граничну чисельність працівників виконавчої дирекції Фонду 188 штатних одиниць. З метою виконання зазначеного наказу відповідно до наказу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України «Про затвердження граничної чисельності працівників робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Кіровоградській області» №565 від 23 жовтня 2017 року,затверджено граничну чисельність працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області та його відділень у кількості 135 штатних одиниць та зобовязано начальника управління провести до 01.11.2017 року заходи щодо попередження працівників про зміни в організації праці та про зміну істотних умов праці. 26 жовтня 2017 року позивача на підставі ст.49-2 КЗпП України ознайомлено з попередженням від 25 жовтня 2017 року про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці, зокрема, про зміну системи оплати та стимулювання праці, розміру посадового окладу, зміну найменування посади та скорочення чисельності працівників, а також про можливе майбутнє звільнення із займаної посади за пунктом 1 ст.40 КЗпП України, про що позивач поставив свій підпис. Відповідно до наказу [PERSON] виконавчої дирекції Фонду у Кіровоградській області «Про скорочення штату працівників» №54 від 31 жовтня 2017 року скорочено з 01 січня 2018 року такі посади, зокрема, Добровеличківське відділення [PERSON] виконавчої дирекції Фонду у Кіровоградській області: головний спеціаліст 3 одиниці. Крім того, зазначеним наказом вирішено скласти списки осіб, які мають переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у звязку із змінами в організації виробництва, а також створити комісію з вирішення питань щодо переважного права на залишення на роботі працівників [PERSON] та відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Кіровоградській області, комісії розглянути можливість переведення працівників, які підлягають звільненню на вакантні посади відповідно до спеціальності та кваліфікації працівників. Відповідно до штатного розпису [PERSON] відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, який вступає в дію з 01 січня 2018 року та який затверджено начальником [PERSON] [PERSON] 31.10.2017 року, та який становить 7 штатних одиниць , з яких: начальник відділення -1, головний бухгалтер 1, головний спеціаліст страховий експерт з охорони праці 1, Сектор страхових виплат, матеріального забезпечення, медичних та соціальних послуг (завідувач сектору 1, головний спеціаліст 1), Представництво відділення у смт.Новоукраїнка та смт.Вільшанка (головний спеціаліст 2. Відповідно до протоколу засідання комісії з вирішення питань щодо переважного права на залишення на роботі працівників управління та відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області №2 від 31 жовтня 2017 року, на якому розглядалося питання щодо переважного права на залишення на роботі [PERSON], головного спеціаліста відділу надання матеріального забезпечення [PERSON] відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області та завідувача сектору контрольно-ревізійної роботи [PERSON] відділення [PERSON] у звязку зі скороченням чисельності працівників, та, відповідно було встановлено, що згідно штатного розпису, затвердженого начальником управління 31.10.2017 року, який вступає в дію з 01.01.2018 року, у [PERSON] відділенні виведено сектор контрольно-ревізійної роботи та відділ надання матеріального забезпечення, в якому працював [PERSON] на посаді головного спеціаліста та введено сектор страхових виплат, матеріального забезпечення, медичних та соціальних послуг, до якого входять дві одиниці штатних посад: завідувач сектору та головний спеціаліст. Посада головного спеціаліста сектору страхових виплат, матеріального забезпечення, медичних та соціальних послуг [PERSON] відділення має кваліфікаційні послуги: повна вища освіта відповідного напрямку підготовки, стаж роботи за профілем. [PERSON] у 1991 році закінчив Уманський державний педагогічний інституті ім.П.Г. Тичини за спеціальністю «Загальнотехнічні дисципліни і праці», присвоєно кваліфікацію вчителя трудового навчання загальнотехнічних дисциплін та звання вчителя середньої школи. Досвід роботи на посадах головного спеціаліста з питань членства та страхових внесків, провідного (головного) спеціаліста з питань збору внесків та реєстрації страхувальників (у Новоархангельському районі) відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Маловисківському районі Кіровоградської області, на посаді головного спеціаліста відділу надання матеріального забезпечення [PERSON] відділення. [PERSON], завідувач сектору контрольно-ревізійної роботи [PERSON] відділення, має повну вищу освіту за спеціальністю «Облік та аудит», здобула кваліфікацію спеціаліст з обліку і аудиту, досвід роботи на посаді головного спеціаліста планово-фінансового відділу [PERSON] міжрайонної виконавчої дирекції Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та на посаді завідувача сектору контрольно-ревізійної роботи [PERSON] відділення. З огляду на зазначене, комісією було ухвалено рішення, за яким визначено, що переважне право на залишення на роботі та право займати посаду головного спеціаліста сектору страхових виплат, матеріального забезпечення, медичних та соціальних послуг [PERSON] відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області має [PERSON] з більш високою кваліфікацією тапродуктивністю праці, відповідно до ч.1 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. У звязку з відсутністю вакансій з відповідною кваліфікацією інші посади [PERSON] не пропонувалися. 11 грудня 2017 року роботодавцем направлено подання Первинній профспілці про надання згоди на розірвання трудового договору 29 грудня 2017 року за п.1 ст.40 КЗпП України з наступними працівниками, зокрема, і [PERSON] головним спеціалістом відділу надання матеріального забезпечення [PERSON] відділення [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Кіровоградській області. 21 грудня 2017 року первинна профспілка працівників Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності повідомила [PERSON] про засідання профспілкового комітету 22 грудня 2017 року, на якому буде розглянуто подання [PERSON] про розірвання з [PERSON] трудового договору у звязку зі скороченням штату працівників, з яким (повідомленням) [PERSON] ознайомився під підпис та примірник якого отримав 21 грудня 2017 року, та в подальшому, 21 грудня 2017 року позивач [PERSON] подав заяву про розгляд подання УВД ФСС України в Кіровоградській області від 11.12.2017 року, що відбудеться 22 грудня 2017 року, - без його участі. Протоколом №18 засідання профспілкового комітету профспілки працівників Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22 грудня 2017 року надано згоду на розірвання трудового договору за п.1 ст.40 КЗпП України за поданням [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області з наступними працівниками, і, зокрема, з [PERSON] головним спеціалістом відділу надання матеріального забезпечення. Судом також встановлено, що 02 січня 2018 року позивач [PERSON] звертався з заявою до комісії по трудових спорах при [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Кіровоградській області, в якому просив розглянути його звернення щодо його звільнення 29 грудня 2017 року у звязку зі скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України, вважаючи звільнення незаконним, так як відповідно до ч.5 ст.42 КЗпП України він як учасник бойових дій, має переважне право на залишення на роботі. 19 січня 2018 року за вих.№01-10/К-4/4 [PERSON] повідомило на адресу [PERSON] про відсутність в [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області комісії по вирішенню трудових спорів. Також зазначено, що звільнення позивача у звязку із скороченням штату працівників проводилося відповідно до вимог п.1 ст.40 КЗпП України. Відповідно до ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності та штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишенні на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. У разі однакової кваліфікації та продуктивності праці застосовуються пункти ст.42 КЗпП України. В свою чергу, кваліфікаційні вимоги для зайняття посад у [PERSON] відділенні передбачають наявність у працівників вищої освіти економічного, фінансового та технічного спрямування, відповідно, рішення про звільнення було прийняте, враховуючи відсутність у заявника вищої освіти за відповідним напрямком. Відповідно до вимог ч.4 ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору, серед інших підстав, визначених зазначеною статтею, є розірвання трудового договору з ініціативи власника або повноваженого ним органу (ст.ст.40, 41). Частиною 1 ст. 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України). Звільнення з підстав, зазначених у п.1 ст.40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу та тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Відповідно до ч.1 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності та штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишенні на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці. Частиною 2 ст.42 КЗпП України визначено, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (п.5 ч.2 ст.42 КЗпП України). Окрім того, відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. З огляду на зазначене, судом відзначається, що обовязок відповідача як роботодавця щодо попередження позивача про наступне вивільнення не пізніше чим за два місяці до звільнення, відповідачем було виконано у встановлені чинним законодавством, а саме ч.1 ст.49-2 КЗпП України, строки. Крім того, розірвання трудового договору з позивачем з підстав, передбачених п.1 ст.40 КЗпП України, було проведено за попередньою згодою виборного органупервинної профспілкової організації, членом якої є позивач,що відповідає вимогам ч.1 ст.43 КЗпП України. Окрім того, нормач.1 ст.42 КЗпП України передбачає, що при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, в той час як відповідно до п.5 ч.2 ст.42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається учасникам бойових дій, постраждалим учасникам [PERSON], особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто саме при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації позивач, як учасник бойових дій, мав би перевагу в залишенні на роботі. При цьому, судом також встановлено, що відповідно до Розділу 2 «Кваліфікаційні вимоги» Посадової інструкції головного спеціаліста сектору страхових виплат, матеріального забезпечення, медичних та соціальних послуг [PERSON] відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Кіровоградській області, затвердженої начальником управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області від 02.01.2018 року (посада головного спеціаліста згідно з новим штатним розписом, який вводиться в дію з 01.01.2018 року),на посаду головного спеціаліста сектору страхових виплат матеріального забезпечення, медичних та соціальних послуг призначається особа, яка має повну освіту фінансового, економічного напрямку роботи (спеціаліст, магістр), стаж роботи за профілем не менше 3-ох років. Розділом 3 «Завдання та обовязки» зазначеної Посадової інструкції визначено обовязки головного спеціаліста сектору, зокрема, обовязки з фінансових питань та ревізійної роботи. В свою чергу, відповідно до посадової інструкції головного спеціаліста відділу з надання матеріального забезпечення [PERSON] відділення [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, посада, яку займав позивачдо звільнення, головний спеціаліст організовує загальне діловодство у відділенні, а також стосовно особистого прийому громадян, за пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями) і скаргами громадян, відповідає за архів у відділенні, формує і веде особові справи працівників, вносить зміни, повязані з трудовою діяльністю, веде архів особових справ, облік військовозобовязаних, облік надання відпусток працівникам, складає графіки відпусток, обробляє персональні дані працівників, здійснює контроль за станом трудової дисципліни і додержанням працівниками Правил внутрішнього трудового розпорядку, веде табель обліку виходу працівників на роботу, готує проекти наказів в межах своїх повноважень, надає консультативну допомогу застрахованим особам та членам їх сімей в частині призначеннята здійснення страхових виплат, тим самим, судом відзначається, що обовязки з фінансових питань та ревізійної роботи не було покладено на позивача згідно з зазначеною посадовою інструкцією головного спеціаліста відділу з надання матеріального забезпечення [PERSON] відділення [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області. Крім того, позивач має кваліфікацію вчителя трудового навчання загальнотехнічних дисциплін, при цьому, переважне право на залишення на роботі було надано іншому працівнику, як більш кваліфікованому працівнику, який, відповідно до кваліфікаційних вимог має відповідну повну вищу освіту за спеціальністю «Облік та аудит» та працював головним спеціалістом відділу з надання матеріального забезпечення та займав посаду завідуючого сектором у даному напрямку роботи та мав досвід роботи у фінансовій сфері. Окрім того, згідно зі штатним розписом, затвердженим начальником управління 31 жовтня 2017 року, який вступив в дію з 01 січня 2018 року, у [PERSON] відділенні виведено сектор контрольно-ревізійної роботи та відділ надання матеріального забезпечення, в якому працював позивач [PERSON]М на посаді головного спеціаліста та введено сектор страхових виплат, матеріального забезпечення, медичних та соціальних послуг, до якого входять дві одиниці штатних посад: завідувач сектору та головний спеціаліст. З огляду на викладене вище та оцінивши зібрані у справі докази на предмет їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що звільнення позивача [PERSON] з роботи у звязку із скороченням штату працівниківвідбулося відповідно до вимог чинного трудового законодавства, у звязку з чим відсутні законні підстави для задоволення позову позивача [PERSON] в частині визнання незаконним та скасування наказу [PERSON] виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області «Про звільнення [PERSON]М.» №308-к від 26 грудня 2017 року; а також поновлення позивача з 30 грудня 2017 року на роботі на посаді головного спеціаліста [PERSON] відділення з надання матеріального забезпечення [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області. Крім того, за відсутності законних підстав вважати, що звільнення позивача [PERSON] відбулося з порушенням вимог ст.ст.40, 43, 49-2 КЗпП України відсутні підстави і для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування матеріальної та моральної шкоди в розмірі 2\~511 грн. 00 коп. та 9\~000 грн. 00 коп. відповідно, які є похідними від позовних вимог позивача [PERSON] про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по справі віднести на рахунок держави. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: dismissed