Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до Калінінського районного суду м. Донецька із позовом до [PERSON], про зміну черговості отримання права на спадкування за законом. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що він разом із братом [PERSON] в 2000 році стали співвласниками квартири [ADDRESS]. Зазначена квартира дісталась їм в порядку спадкування після смерті їх батька [PERSON] який помер [INFO], на підставі заповіту, посвідченому Восьмою Державною нотаріальною конторою. Цей факт підтверджено свідоцтвом про право на спадщину та реєстрацією права власності в КП «БТІ м. Донецька. [INFO] брат позивача помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть від 12.04.2007 року, актовий запис №393. Шлюб між [PERSON] та його жінкою [PERSON] було розірвано 14.03.1980 року. Від цього шлюбу у [PERSON] є дочка [PERSON]. Після розірвання шлюбу [PERSON] приймав участь у матеріальному забезпеченні своєї дочки до її повноліття, сплатив їй аліменти. Крім того позивач та його родина також підтримувала стосунки з [PERSON] Дочка [PERSON] - [PERSON], проживала у місті Донецьку, вона має постійний дохід, але вона із батьком не спілкувалась і повністю ігнорувала його. В 2004 році у [PERSON] померла жінка, з того часу він знаходився один і важко переживав втрату жінки і йому необхідна була моральна підтримка. Саме з того часу він став хворіти, він амбулаторно звертався в МЛ №3 для лікування хвороб, що підтверджено довідкою. З жовтня 2005 року у [PERSON] починають боліти ноги, а з середини 2006 року ноги стали сильно опухати. [PERSON] стало важко пересуватися і без сторонньої допомоги він не міг повноцінно про себе дбати. 09.03.2007 року [PERSON] направили на стаціонарне лікування у ЦМКЛ №3, і там йому поставили діагноз - «неходжкинская злокачественная лимфома, терминальная стадия, синдром хронической гипотонии, анемия тяжелой степени, ДВС-синдром, хронический токсический гепатит, гемангиома печени, киста левой почки, метаболическая кардиомиопатия», що підтверджено довідкою. За цей час, а саме з 2004 року по 2007 рік, у період сильних переживань, погіршення стану здоров'я, необхідністю у підтримці, дочка [PERSON] - [PERSON] жодного разу не прийшла до батька, не цікавилась його життям та станом здоров'я, не надавала йому ні моральної ні матеріальної підтримки. Весь цей час тільки позивач на його жінка були рядом із [PERSON], підтримували його, надавали допомогу. За час перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні, позивач щоденно відвідував брата, транспортував його на процедури та консультації, додатково забезпечував його продуктами харчування та медикаментами. Дочку [PERSON] у лікарні медичні працівники не бачили, що підтверджено довідкою. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВС України №7 від 30.05.2008 року з відповідними змінами, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Позивач вважає, що [PERSON] з 2006 року знаходився у безпорадному стані і потребував допомоги, а з 2004 року йому необхідна була моральна підтримка та допомога. Відповідачка обґрунтовує ненадання допомоги батьку тим, що той був матеріально забезпечений, і отримував велику пенсію. Однак позивач вважає, що дочка повинна була піклуватись про батька, відповідно до вимог ст. 172 СК України, вона повинна була забезпечувати батька який є непрацездатний та потребує допомоги, відповідно до вимог ст. 202 СК України. Відповідно до копії пенсійної книжки [PERSON] отримував пенсії у розмірі 600-630 гр. на місяць, що на думку позивача є недостатнім для повноцінного забезпечення життя хворого чоловіка. Крім того будинок у якому проживав [PERSON] потребував капітального ремонту, у квартирі розсохлись вікна, двері, потекли труби, проривало каналізацію. У зазначеній квартирі весь час було холодно та сиро, що погіршувало стан здоров'я [PERSON], що підтверджено зверненнями у державні органи, органи місцевого самоврядування, та ЖЄУ. У зв'язку з чим позивач у літку 2006 року переїхав до брата [PERSON] і з допомогою знайомого брата - [PERSON], почав робити ремонт. В ході ремонту були замінені двері та вікна, труби, та замінена система опалювання у квартирі, та сантехніка. Все це позивач зробив за власні кошти, хоча він є пенсіонером і живе тільки на пенсію. Крім того відповідно до документів наданих до суду, виникла заборгованість по комунальним послугам за квартиру, за період ще з 2003-2004 років, що підтверджує що [PERSON] не міг самостійно себе утримувати. У жовтні 2005 року позивач повністю сплатив всі борги по комунальним послугам за квартиру, і з того часу він сам повністю оплачує всі комунальні платежі по квартирі. Із зазначених фактів позивач вважає, що враховуючи вік [PERSON] та наявність у нього тяжких захворювань, [PERSON] потребував не тільки догляду та допомоги, а і потребував матеріальної допомоги, тому що він не міг самостійно себе забезпечити на пенсію у сумі 600 гр. Позивач особисто телефонував відповідачці 08 березня 2007 року і казав, що він кладе 09 березня її батька до лікарні, і казав їй що її батько потребує допомоги та підтримки, і просив її приїхати провідати його. Відповідачка ці вимоги проігнорувала, і казала, що вона не бажає бачити та знати батька. [PERSON] знаючи, що її батько перебуває у лікарні у безпорадному стані не провідала батька у лікарні і не надала йому допомоги. 31.03.2007 року позивач повідомив відповідачці про смерть її батька, однак відповідачка на похорони не пришла. Всі витрати по похованню [PERSON] взяв на себе позивач. Позивач вважає, що відповідачка жодного разу не поцікавилась станом здоров'я [PERSON], не протягнула йому руку допомоги, коли той перебував у безпорадному стані, вона проігнорувала всі встановлені норми права та моралі, вона після смерті батька стала вимагати від позивача, щоб він віддав їй ключі від квартири. Тому позивач вважає, що позивачка навмисно ухилялась від свого обов'язку у наданні допомоги батьку. Позивач [PERSON] є братом померлого спадкодавця [PERSON], і відповідно до вимог ст. 1262 ЦК України має право на спадщину за законом у другу чергу. Позивач враховуючи зазначені факти просив суд постановити рішення, яким змінити чергу отримання права на спадщину за законом для спадкоємця другою черги на право на спадщину за законом для спадкоємця першої черги, у зв'язку із наданням допомоги спадкодавцю, який внаслідок свого похилого віку та тяжкої хвороби потребував допомоги і не отримував її від спадкодавця першої черги. Відповідачка по справі [PERSON] надала до суду письмові заперечення проти позову в яких зазначила, що вона позовні вимоги позивача не визнає з наступних підстав. Її батько залишив сім'ю, коли їй було 5 років, він пішов до іншої жінки і переїхав у м. Дніпропетровськ і став там працювати. Друга жінка батька забороняла батьку спілкуватись з нею, так він ніколи не дарував їй подарків, не цікавився станом її здоров'я, не проявляв до неї піклування та інше. Її батько тільки перераховував її матері аліменти, які було стягнуто у примусовому порядку за рішенням суду. Друга жінка батька померла в 2003 році. Батько залишившись один не спробував відновити родинні стосунки із нею, він ніколи з нею не зустрічався, не телефонував і не проявляв батьківської турботи, а її спроби відновити родинні відносини він залишив без уваги. Із віком у її батька появились хвороби, які з'являються у осіб похилого віку. Її батько звертався до лікарів амбулаторно, він самостійно відвідував лікарів, добирався до лікарні на громадському транспорті і не потребував сторонньої допомоги. Медичних документів які підтверджують безпорадний стан її батька у 2004, 2006, 2006 роках немає. У відділ соціального захисту населення її батько не звертався, тому відповідачка вважає, що її батько сам без сторонньої допомоги забезпечував своє життя і в опіці та піклуванні не потребував. Також відсутні медичні документи, які підтверджували, що її батько потребує стороннього догляду. У серпні та листопаді 2006 року її батько їздив у м. Київ провідати свого друга, тому відповідачка вважає, що чоловік який перебуває у безпорадному стані не може самостійно відправитись у таку дорогу. Її батько помер від скоротечного захворювання - «злоякісна лимфома». На стаціонарному лікуванні її батько перебував з 09 березня 2007 року по [INFO], тобто 21 день і отримував догляд в умовах лікарні. Зазначена хвороба була встановлена у результаті розчину, тому її батько перебував у лікарні у терапевтичному відділенні ЦМЛ №3, а не в онкологічному відділенні. За цей час позивач та його жінка не переїжджали у м. Донецьк. Так відповідачка зазначила, що її батько досягнувши пенсійного віку, продовжував працювати, він був конструктором, та був матеріально забезпечений і ніколи не існував за рахунок коштів брата - позивача. Його середня заробітна плата в 2004 році складала 1667 гр. у той час, як розмір прожиткового мінімуму складав 285 гр., у 2007 році пенсія її батька складала 637 гр., у той час як розмір прожиткового мінімуму складав 380 гр.. Тому відповідачка вважає, що її батько не був безпорадним у матеріальному сенсі. Її батько особисто знімав пенсію у ощадній касі, аж до своєї смерті, тому можливо зробити висновок, що її батько пересувався громадським транспортом і не був фізично безпорадним. Її батько сам оплачував житло і не оформлював субсидій на житло. Виникнення заборгованості за житло з 2000 року, тільки доводить те що позивач, який є співвласником квартири - 12 частини не оплачував свою частку житла. Крім того, оплата заборгованості відбулась не погашенням позивачем грошових коштів, а за рахунок списання грошей із вкладів СРСР. Також її батько пустив до себе проживати свого друга - [PERSON]. В 2006 році її батько почав ремонтувати спірну квартиру, і [PERSON] став йому допомагати, також [PERSON] був сиділкою у лікарні, коли її батько знаходився у лікарні в березні 2007 року. Також відповідачка зазначає, що позивач є співаником спірної квартири і він був зобов'язаний проводити у квартирі ремонт. Саме її батько в 2006 році звертався до ЖЄУ з проханням відремонтувати стояк, і саме ЖЄУ у січні 2007 року виконало ці ремонтні роботи, а не позивач по справі. Також відповідачка зазначила, що позивач та його жінка у серпні - грудні 2006 року проводили капітальний ремонт у своїй квартирі у м. Угледар, і вони в цей час займались ремонтними роботами та закупівлею матеріалів, і в цьому відповідачка засвідчилась, коли була у позивача та його родини на новий рік у 2007 році. Відповідачка знаходилась у родині позивача у м. Угледар з нового року по 07 січня 2007 року. Позивач та його жінка в цей час були дома, у її батька 02 січня був день народження, і родина позивача до нього у той час не їздила, а поздоровляла по телефону. Позивач та його жінка ніколи не казали їй про важкий стан здоров'я її батька. У лікарні за стаціонарними хворими забезпечується догляд. Відповідачка не знала що її батько перебуває у лікарні, тому вона не могла навмисно ухилятись від надання допомоги. Про смерть батька вона дізналась 31 березня 2007 року у 21 години і їй повідомили що поховання відбудеться 01 квітня. Крім того відповідачка зазначила, що рішенням суду, яке набрало законної чинності, позивачу вже було відмовлено у позові до неї про усунення від спадщини, і цим рішенням встановлені факти які суперечать доводам позивача. З цих підстав відповідачка вважає, що її батько не був у безпорадному стані, тому що це не підтверджується жодним медичним документом, не існує ні висновку СМЄК ні ВКК про необхідність стороннього догляду для її батька, її батько не потребував матеріальної допомоги, її батько не звертався до неї з вимогами про надання матеріальної допомоги, тому відповідачка просила суд у задоволені позову відмовити. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності, повністю підтримали позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], про зміну черговості отримання права на спадкування за законом, надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві і просили суд задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі. Відповідачка по справі [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], про зміну черговості отримання права на спадкування за законом, не визнала, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у письмових запереченнях проти позову і просила суд відмовити позивачу у задоволені позову. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що познайомилась вона з [PERSON] у 2000 році, коли він разом із дружиною переїхав до квартири у м. Донецьку. У цій квартирі свідок була два рази раз у 2001 та 2005 роках. Через три роки у [PERSON] померла дружина. З 2004 року [PERSON] став часто хворіти, у зв'язку з чим був змушений звільнитися з роботи. У цей період його часто (2-3 рази на неділю) відвідував брат зі своєю сім'єю, доглядав за ним. Брат постійно возив його до лікарні, купував ліки. Приблизно з 2006 року та до самої смерті [PERSON] позивач по справі став постійно проживати у [PERSON] Відповідачку по справі свідок [PERSON] ніколи не бачила. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON], суду пояснив, що з [PERSON] він був знайомий з 1990 року. Після смерті дружини [PERSON] він постійно приїжджав до нього у гості. З 2006 року [PERSON] постійно став хворіти. У той час, коли [PERSON] знаходився у лікарні свідок [PERSON] доглядав за його домашніми тваринами. У нього була собака та кіт. Останній раз у квартирі [PERSON] він був незадовго до того моменту, коли його поклали до лікарні. За [PERSON] постійно доглядав його брат та дружина. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що з [PERSON] він познайомився у 1975 - 1976 роках, точно свідок не пам'ятає. З 2000 року до моменту смерті з [PERSON] він бачився чотири рази. Він разом з позивачем по справі тричі відвідував його вдома - це було у 2006 році. Стан здоров'я [PERSON] був поганий. На той час, разом з ним ніхто в квартирі не проживав. Доньки [PERSON] він ніколи не бачив. У березні 2007 року він разом з позивачем відвідував [PERSON] у лікарні. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що з позивачем по справі вони часто відвідували [PERSON] У період з 2004 до 2006 року вони відвідували його один раз у дві неділі. З 2004 року [PERSON] почав скаржитися на стан здоров'я. Вже у 2006 році він не міг самостійно вийти на вулицю. Допомогу йому надавав лише позивач по справі. З серпня 2006 року позивач став 3-4 рази на тиждень відвідувати [PERSON] З січня 2007 року позивач по справі став постійно проживати у брата, але він міг на один два дня повернутись додому. Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, допитавши свідків, а також дослідивши матеріали цивільної справи, суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], про зміну черговості отримання права на спадкування за законом, не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог частини 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалась, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи із змісту зазначеної статті, суд при вирішенні справі відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт того, що спадкоємець наступної черги протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував та надавав іншу допомогу спадкодавцеві, а також встановити факт, що спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Позивач у позовній заяві посилається на те, що [PERSON] помер у віці 69 років, він був пенсіонером, і на думку позивача потребував матеріальної допомоги у зв'язку з хворобою та віком і у продовж 2004-2007 років він не міг забезпечити своє гідне існування, а позивач надавав таку допомогу і опікувався над спадкоємцем. Відповідачка по справі заперечувала проти цих фактів, вважаючи, що спадкодавець не був у безпорадному стані він, і він не потребував матеріальної допомоги. Виходячи із вимог Законодавства України під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду допомоги та піклування. В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] 1938 року народження проживав у квартирі [ADDRESS]. Зазначена квартира належала на праві власності [PERSON] та позивачу [PERSON] - по 12 частці на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 листопада 2005 року. [INFO] у віці 69 років [PERSON] помер, що підтверджено копію свідоцтва про смерть, і після його смерті відкрилась спадщина на 12 частину квартири [ADDRESS]. Після своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є дочка померлого - [PERSON], інших спадкоємців першої черги на вказане майно немає, що підтверджено копією свідоцтва про народження відповідачки. Позивач по справі [PERSON], відповідно до вимог ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON], що підтверджено документально. Також судом встановлено, що [PERSON] знаходився на пенсії, він самостійно отримував пенсію, що підтверджено документально, він не був визнаній інвалідом, і він не оглядався СМЄК чи іншими комісіями. Також судом встановлено, що [PERSON] не просив допомоги у відповідачки, і доказів, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, що такі вимоги були у [PERSON] до дочки, суду не представлені. Також судом встановлено, що [PERSON] перебував з 09 по [INFO] на стаціонарному лікуванні у ЦМКЛ №3 та помер внаслідок скоротечного онкологічного захворювання, про що стало відомо вже після його смерті, що підтверджено медичними документами, які перебувають в матеріалах справи. А саме, як вбачається із довідки головного лікаря ЦМКЛ №3 [PERSON] 1938 року народження в період з 09 березня по 30 березня 2007 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом «неходжинська злоякісна лімфома» та іншими і потребував догляду у зв'язку із важкістю захворювання, а з 01 січня 2004 року по [INFO] звертався до лікарні амбулаторно. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] лише у період з 09 по [INFO] потребував догляду у зв'язку із важкістю захворювання, однак у цей час він перебував на стаціонарному лікуванні у ЦМКЛ №3, тому такий догляд йому надавався медичним персоналом лікарні. Також судом встановлено, що згідно довідки Управління пенсійного фонду України в Будьоннівському районі м. Донецька, у період з 2004 по 2006 рік [PERSON] отримував пенсію за віком, а відповідно до довідки ДП «Дондгіпровуглемаш» з січня 2003 року по червень 2004 року [PERSON] отримав заробітну плату у розмірі 30 010 гр. 87 коп. Що стосується посилання позивача на проведені ремонті роботи у спірній квартирі, та сплату комунальних послуг, то суд зазначає, що 12 спірної квартири належить на праві власності позивачу - [PERSON], а відповідно до вимог ст. 360 ЦК України співвласник квартири, яким є позивач, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, обов'язкових платежів, і нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном, тому суд приходить до висновку, що доводи позивача, що він надавав допомогу спадкодавцю шляхом проведення ремонтних робіт у спірній квартирі і шляхом оплати комунальних послуг, включаючи і погашення заборгованості, не можуть бути враховані судом, як надання допомоги спадкодавцю, який був у безпорадному стані. Таким чином суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не доведено, що [PERSON] з 2004 року по 09 березня 2007 року потребував сторонньої допомоги, і що він був у цей час у безпорадному стані, тому що він у цей період отримував матеріальний дохід (заробітна плата, а потім пенсія), він був забезпечений житлом - проживав у спірній квартирі, він звертався до лікарів тільки амбулаторно, і відповідно до медичних документів він не потребував догляду, він не був інвалідом і не мав тяжких захворювань, він не отримував субсидій, і він не звертався до дочки - відповідачки із вимогами про надання матеріальної допомоги. [PERSON] лише у період з 09 по [INFO] потребував догляду у зв'язку із важкістю захворювання, однак у цей час він перебував на стаціонарному лікуванні у ЦМКЛ №3, тому такий догляд йому надавався медичним персоналом лікарні, і 21 день знаходження [PERSON] у такому стані не може бути визнано судом тривалим часом. Крім того, судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] звертався до суду із позовом до [PERSON], про усунення від спадщини за законом. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21 травня 2012 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], про усунення від спадщини за законом було відмовлено, і було визнано за [PERSON] право власності на 12 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Зазначеним рішенням Апеляційного суду Донецької області було встановлено, що [PERSON], крім часу знаходження його на стаціонарному лікуванні у період з 09 по [INFO], не знаходився у безпорадному стані. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі сторони. Рішення Апеляційного суду Донецької області від 21 травня 2012 року набрало законної чинності негайно, і ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 27 серпня 2012 року це рішення залишено без змін. Крім того, ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 27 серпня 2012 року було встановлено, що [PERSON] при житті мав задовільне матеріальне становище, і наявні у справі докази спростовують твердження позивача - [PERSON] про знаходження [PERSON] у безпорадному стані в інші періоди його життя. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] не перебував у безпорадному стані у період з 2004 року по 09 березня 2007 року і лише у період з 09 по [INFO] він потребував догляду у зв'язку із важкістю захворювання, однак у цей час він перебував на стаціонарному лікуванні у ЦМКЛ №3, тому такий догляд йому надавався медичним персоналом лікарні, і 21 день знаходження [PERSON] у такому стані, не можуть бути визнані судом тривалим часом, а тому юридичні підстави для зміни черговості одержання права на спадкування позивачу - відсутні. Аналіз наведених доказів дозволяє суду зробити висновок, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], про зміну черговості отримання права на спадкування за законом, є необґрунтованими і не доведеними в судовому засіданні, тому у задоволені позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed