Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON], в якій просить постановити рішення, яким визначити місце проживання їх неповнолітнього сина [PERSON] Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 12 листопада 2005 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. 19.09.2014 року шлюб між сторонами розірвано. До теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо місця проживання неповнолітнього сина. Позивач переконаний, що дитина повинна проживати з ним, оскільки син на даний час проживає разом з ним, він про нього постійно турбується і має можливість забезпечити його всім необхідним. Позивач постійно слідкує за станом здоров'я сина, його розвитком, виховує та піклується про нього. При розгляді даної справи просить врахувати, що відповідач немає постійної роботи та не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини. Позивач немає наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні її прав та обов'язків як матері. Однак в інтересах дитини вважає, що син має проживати з батьком. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просить постановити рішення яким встановити місце проживання дитини з ним. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила справу справу розглядати позов без її участі, проти задоволення позовних вимог судом не заперечила. Представник третьої особи органу опіки та піклування Воловецької РДА - Шуста М.Д в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини за місцем проживання батька [PERSON] Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 4, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, визначений законами України. У відповідності до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно вимог ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як видно з свідоцтва народження дитини ( а.с.11), рішення про розірвання шлюбу (а.с.14), сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON], [INFO], шлюб розірвали 19.09.2014 р. Після розірвання шлюбу дитина проживає за місцем проживання батька [PERSON] Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Воловецької РДА №21 від 14.10.2014 року, орган опіки та піклування вважає, що неповнолітній [PERSON] може бути переданий на утримання, проживання та виховання батькові [PERSON] (а.с.3). Аналізуючи вищенаведені обставини та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, Конвенції про права дитини ратифіковану 27.02.1991 р., стать дитини, належні умови проживання за місцем проживання батька, що сприяють розвитку і належному вихованню дитини, суд вважає доцільним визначення місця проживання дитини з батьком [PERSON], що повністю відповідає інтересам дитини. Таким чином, визнання відповідачем [PERSON] пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, є всі підстави для визначення місця проживання [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved