Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25.07.2015. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Спільне життя подружжя не склалося, між ними повністю припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. 01.08.2018 відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому посилаючись на те, що батько дитини припинив надавати матеріальну допомогу на виховання сина з моменту фактичного припинення шлюбних відносин та на даний час домовленості про утримання дитини батьки не досягли, просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з 01 серпня 2018 року і до повноліття дитини (24.01.2034 року). Ухвалою суду від 09.07.2018 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 26.09.2018 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів до спільного розгляду з первісним позовом та об'єднано дані позови в одне провадження. В судове засідання сторони не з'явилися, про місце, дату та час слухання справи було повідомлено належним чином, на адресу суду надійшла заява [PERSON], про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги за первісним позовом про розірвання шлюбу він підтримує, просить задовольнити; зустрічний позов визнає, не заперечує проти його задоволення. На адресу суду надійшла заява [PERSON], про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги за первісним позовом про розірвання шлюбу вона визнає, не заперечує проти їх задоволення; зустрічні позовні вимоги про стягнення аліментів підтримує, просить задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін, суд приходить до висновку, що первісний позов про розірвання шлюбу, а також зустрічний позов про стягнення аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Сторони 25 липня 2015 року зареєстрували шлюб, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №724, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 25.07.2015 (а. с. 5). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 26 січня 2016 року, позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], який народився [INFO] (а. с. 6), який проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що на сьогоднішній день сторони фактично припинили шлюбні відносини, подальше збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню повністю. Матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини відповідач не надає, хоча статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, з урахуванням матеріального становища сторін, приймаючи до уваги що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини у суду відсутні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову (01.08.2018) і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved