Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом , посилаючись на те , що він 28 лютого 2013 року уклав трудовий договір з Товариством з обмеженою відповідальністю « Міліуса » ( далі ТзОВ « Міліуса ») . Відповідно до договору він був прийнятий на посаду начальника бази з посадовим окладом 2 500 грн . На виробничому об'єкті де він здійснював свої посадові обов'язки починався з 9- 00 год . , а закінчувався о 18 - 00 год . Він як інвалід постійно працював надурочно. Починаючи з березня 2013 року роботодавець не сплачував йому заробітну плату , відповідно до відпрацьованих годин , хоча оплата праці в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки . Так , згідно з табелем обліку робочого часу за березень 2013 року кількість відпрацьованих ним годин становить 219 ( при нормі 159 год. ) , за квітень - 193 год. ( при нормі - 175 год .), за травень - 95 год . Таким чином , відповідач заборгував йому фактично заробітну плату у розмірі 2 537 , 00 грн. , за березень 2013 року , 1939 ,00 грн за квітень 2013 року , за травень 2013 року заробітної не отримував взагалі . Просить стягнути з ТзОВ « Міліуса» на його користь заборгованість за фактично відпрацьований робочий час у розмірі 5 595 грн.. Крім того , з ним не був проведений розрахунок при звільненні 12 серпня 2013 року . А також не виплачена допомога з тимчасової втрати працездатності . До того ж , несвоєчасний з ним розрахунок при звільненні з роботи та виплати всіх належних грошових сум при звільненні, призвели до моральних страждань і вимагали від нього додаткових зусиль для організації його життя . Він переніс душевні хвилювання , що стало зверненням в лікарню , а тому вказує , що йому спричинена моральна шкода , яку оцінює в 10 000 грн . В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив та збільшив розмір позовних вимог . Просить суд стягнути з відповідача ТзОВ « Міліуса » на його кристь заборгованість із заробітної плати за фактично відпрацьований робочий час ( з врахуванням надурочних робіт ) за березень 2014 року в розмірі 5 297, 00 грн . та за квітень 2 296 , 00 грн . допомогу з тимчасової втрати працездатності у розмірі 4 858 , 92 грн ., середній заробіток за час затримки з виплати заробітної плати в розмірі 1 192 , 32 грн . посилаючись на наведені обставини та обставини зазначені а позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог . Представник відповідача ТзОВ « Міліуса » позов визнав частково , суду пояснив , що позивач працював у відповідача на посаді начальника бази ( виробничого обслуговування ) з 28 лютого 2013 Року . Наказом № 12/08-п від 12 серпня 2013 року звільнений з займаної посади . Всі належні йому грошові кошти при звільненні були виплачені . Позивачем понаднормово роботи на підприємстві не проводилися . Виплата по тимчасовій непрацездатності виплачена . [PERSON] не навів обґрунтування в чому полягає моральна шкода завдана йому підприємством . Йому вчасно не була виплачена заробітна плата в сумі 743 грн. 05 коп . Розрахунок по ній проведений 20 серпня 2013 року . Вважає , що в цій частині, позов може бути задоволений . Заслухавши пояснення сторін , свідка перевіривши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає до часткового задоволення . В судовому засіданні встановлено , що позивач перебував у трудових відносинах з ТзОВ « Міліуса » з 28 лютого 2013 року . Відповідно до наказу № 12/08-п від 12 серпня 2013 року звільнено позивача [PERSON] за власним бажанням , згідно ст. 38 КЗпП України . При звільненні [PERSON] не була виплачена своєчасно заробітна плата . Згідно довідки ТзОВ * Міліуса* середньоденна заробітна плата позивача [PERSON] становить 116 грн .90 коп . Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум , що належать йому при звільненні , проводиться в день звільнення . Відповідачем з позивачем в день звільнення повного розрахунку належних грошових сум проведено не було . Позивачу в день звільнення не виплачена була заробітна плата в розмірі 743 грн .05 коп . Проведений розрахунок з ним 20 серпня 2013 року , що не оспорюється поясненнями в суді представником відповідача та підтверджується актом перевірки територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській області . Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в день звільнення , підприємство , установа , організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку . Позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні підлягають до часткового задоволення . Відповідно довідки середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 116 грн .90 коп .х 6 = 701 грн . 40 коп . Період затримки розрахунку при звільненні є період з 12 серпня 2013 року ( день звільнення ) по 20 серпня 2013 року - середній заробіток за період затримки розрахунку становить 701 грн .40 коп . Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди на користь позивача , суд вважає , що вони підлягають частковому задоволенню , так як відповідач порушив законне право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю, яке гарантоване йому ст.43 Конституції України , та ст.ст.115, 116 КЗпП України . Виходячи з розміру заборгованої заробітної плати , терміну її невиплати , з урахуванням пояснень позивача та обставин справи , ступеню моральних страждань перенесених ним та наданих доказів , характеру та глибини душевних страждань , виходячи з принципу розумності та справедливості , суд вважає , що з відповідача на користь позивача повинна бути стягнута моральна шкода в розмірі 200 грн . Відмовляючи позивачу [PERSON] в частині задоволення позову про стягнення заборгованості по заробітній платі за фактично відпрацьований робочий час за березень , квітень 2013 року та по виплаті допомоги з тимчасової втрати працездатності , суд виходить з наступного . Із табелів обліку використання робочого часу за березень , квітень 2013 року , затверджених директором ТзОВ « Міліуса » вбачається , що [PERSON] всього відпрацьовано по 159,00 годин . Відпрацьованих понаднормових годин в табелях не значиться . Доданий до позовної заяви [PERSON] табель витрат по виробничій базі № 1 м. Луцька за березень , квітень 2013 року про те , що позивачем відпрацьовано 193 години та надані пояснення з цього , приводу , судом до уваги не приймаються , і вони спростовуються поясненнями свідка [PERSON] в судовому засіданні , згідно яких , надані дані про відпрацьовані години [PERSON] не підтверджені потребою понаднормової роботи . Ці дані завищені і вони не співпадають з робочими годинами інших працівників . Ці розрахунки та дані надані позивачем коригувалися, і не були підставою для фактичного нарахування зарплати , оскільки являлися прогнозованими розрахунками очікуваних робіт . Директором підприємства вони не затверджені . Підставою нарахування заробітної плати може бути лише належним чином оформлений табель обліку робочого часу . Територіальна державна інспекція з питань праці у Волинській області при перевірці підприємства не підтвердила факт виконання [PERSON] робіт понаднормово . А так само , при перевірці правильності використання страхових коштів на загальнообов'язкове державне страхування з тимчасової втрати працездатності недоліків по виплатах [PERSON] страхових сум не виявлено . Дана обставина підтверджується актом проведеної перевірки від 21 .11. 2013 року . Оскільки позивач , відповідно до ст.5 Закону України « Про судовий збір » звільнений від сплати судового збору, то такий підлягає стягненню з відповідача в дохід держави .

Outcome: partial