Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду до відповідача [PERSON] про визначення часток співвласників в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та встановлення порядку розподілу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що йому та відповідачу на праві спільної сумісної власності належать земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] . З метою припинення права спільної сумісної власності на земельну ділянку за вказаною адресою, визначення часток співвласників та встановлення порядку розподілу земельної ділянки, позивач звернувся з відповідною заявою до відповідача. Не отримавши відповіді на вищевказану заяву виник спір. На підставі того, що дане питання не можливо вирішити в позасудовому порядку, позивач звернувся до суду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, прохають їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. На підставі ч. ч. 1 та 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяви сторін по справі вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із такого.\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належать на праві спільної сумісної власності земельна ділянка землі житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), площею 1000 кв.м., що розташована в [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯЖ № 745312, виданого на підставі договору купівлі-продажу, рішенням виконавчого комітету Октябрської районної ради в м. Полтаві від 24.03.2009 року № 129. Крім того, позивачу та відповідачу належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка землі житлової та громадської забудови (для ведення садівництва), площею 580 кв. м., що розташована в [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯЖ № 745315, виданого на підставі договору купівлі-продажу рішенням виконавчого комітету Октябрської районної ради в м. Полтаві від 24.03.2009 року № 129. З метою\~припинення права\~спільної сумісної\~власності на\~земельну ділянку,\~визначення часток\~співвласників та\~встановлення порядку\~розподілу земельної\~ділянки по\~ [ADDRESS] 07.10.2019\~рокупозивач звернувся до відповідача, відповідно до якої просив останнього надати згоду на визначення часток у праві спільної сумісної власності по [ADDRESS] . На даний час в зв`язку з не визначенням часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку у позивача виникають певні труднощі, в добровільному порядку на момент звернення позивачем до суду, відповідач відмовився їх визначити за домовленістю, адже не надав жодної відповіді позивачу. Порядок користування земельною ділянкою з визначенням меж відображено у Плані земельної ділянки з визначенням меж користування за адресою: [ADDRESS] , площею 1580 кв. м, в т. ч. 1000 кв. м для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 580 кв.м. для ведення садівництва, яка належить на праві спільної сумісної власності, згідно якого: Ділянка № [NUMBER] площею 937 кв. м, якою користується [PERSON] і яка складає 937/1580 частки від загальної площі, в т.ч. 598/1000 частки земельної ділянки, кадастровий номер 5310137000:18:003:0133, землі житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), що складає 598 кв. м., і 339/580 частки земельної ділянки, кадастровий номер 5310137000:18:003:0134 для ведення садівництва, що складає 339 кв.м; Ділянка № 2 площею 643 кв. м, якою користується [PERSON] і яка складає 643/1580 частки від загальної площі, в т. ч. 402/1000 частки земельної ділянки, кадастровий номер 5310137000:18:003:0133, землі житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), що складає 402 кв.м, і 241/580 частки земельної ділянки, кадастровий номер 5310137000:18:003:0134 для ведення садівництва, що складає 241 кв. м. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі\~ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі\~ст.\~89\~Земельного кодексу\~України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або за законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч. ч. 1,2\~ст.\~368\~ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі\~ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена, що породжує певні труднощі та залежність від відповідача для позивача. Відповідно до ч. 1\~ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення. Якщо застосувати\~аналогію права,\~то відповідно\~до ч.\~2\~ст.\~372\~ЦК України,\~у разі\~поділу майна,\~що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України\~ суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість, яких надана Верховною Радою України. З урахуванням вищевикладеного та приймаючи факт визнання відповідачем зазначеного позову, що як з`ясувалося в ході розгляду справи, не порушує прав чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved