Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - далі ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богомолова Д.І. та приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що 01.04.2020 він дізнався, що 10.03.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. 13.02.2020 про звернення з нього стягнення за кредитним договором №0933/0170775-PR від 13.01.2015, укладеним з АТ «Укрсоцбанк», правонаступником усіх прав якого, на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1УСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 є ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХОЛIC ВЕСТА» ЄДРПОУ 41264766, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 29-01/19/2 від 29.01.2910 є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість за кредитним договором 0933/017075-PR від 13.01.2015 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 13.01.2019 по 13.01.2020, загальна сума заборгованості становить 59993,26 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 16215,14 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 30601,13 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 12526,99 грн.; та за вчинення виконавчого напису - 650 грн. Вважає, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського Богомоловою Д.І. від 13.02.2020 р. за реєстровим номером 350, вчинено з порушеннями вимог чинного законодавства. Вказує, що між ним та АТ «Укрсоцбанк» був укладений договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки. Будь-які вимоги щодо погашення кредиту, чи інші повідомлення про відкликання кредиту від Кредитодавця не надходило. Нотаріус вчинила оскаржуваний виконавчий напис на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений та не забезпечений іпотекою. Крім того, нотаріус вчинила виконавчий напис на борговому документі без дотримання вимог Закону щодо наявності безспірної заборгованості, а також з пропуском строків звернення. Саме тому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. 13.02.2020 про звернення стягнення з громадянина України [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] за кредитним договором №0933/0170775-PR від 13.01.2015 укладеним з АТ «Укрсоцбанк» ЄДРПОУ 39019, правонаступником усіх прав якого, на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1УСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 є ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХОЛІС ВЕСТА» ЄДРПОУ 41264766, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 29-01/19/2 від 29.01.2019 є ТОВ «ВЕРДИКТ Капітал», ЄДРПОУ 36799749, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б заборгованість за кредитним договором №0933/0170775-PR від 13.01.2015 на загальну суму 59996, 26 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, з підстав вказаних в позовній заяві та просив їх задовольнти. Проти заочного розгляду справи не зеперечував. В судове засідання відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богомолова Дар`я Ігорівна та приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, клопотань про розгляд справи у їх відсутності чи про відкладення розгляду справи від них не надходило, письмові пояснення також до суду від останніх не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи викладене, справу, зі згоди представника позивача, розглянуто без відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.01.2015 між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачем [PERSON] був укладений кредитний договір №0933/0170775-PR, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав позивачу кредитні кошти в національній валюті на платіжну картку (а.с. 50). У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] кредитних зобов`язань по кредитному договору №0933/0170775-PR перед ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ Вердикт Капітал, що на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 29-01/19/2 від 29.01.2910 є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХОЛIC ВЕСТА» ЄДРПОУ 41264766, що на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1УСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» в даних кредитних зобов`язаннях, згідно статті 512 Цивільного кодексу України, звернувся до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису (а.с. 47, 53-56). Судом встановлено, що 13.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Дар`єю Ігорівною учинено виконавчий напис про звернення з позивача [PERSON] за кредитним договором №0933/0170775-PR від 13.01.2015 укладеним з АТ «Укрсоцбанк» ЄДРПОУ 39019, правонаступником усіх прав якого, на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1УСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 є ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХОЛІС ВЕСТА» ЄДРПОУ 41264766, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 29-01/19/2 від 29.01.2019 є ТОВ «ВЕРДИКТ Капітал», ЄДРПОУ 36799749, місцезнаходження:04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б заборгованість за кредитним договором №0933/0170775-PR від 13.01.2015 на загальну суму 59996, 26 грн. (а.с. 46). На підставі вищевказаного виконавчого напису нотаріуса №350 від 13.02.2020 приватним виконавцем Кондрюком К.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61503066 від 06.09.2019 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором в розмірі 59993,26 грн. (а.с. 7). Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтями 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік) встановлено, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи щодо стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, а саме : нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 за №296/5 (далі - Порядок) визначено порядок вчинення виконавчих написів Так пунктом 1 глави 16 розділу ІІ, підпунктами 2.1, 2.2, 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено умови вчинення виконавчого напису. Так вказаним пунктом передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. У разі вчинення виконавчого напису за договором іпотеки нотаріус перевіряє за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманою шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру, наявність чи відсутність заставної, наявність чи відсутність інших іпотекодержателів. За наявності заставної вчинення виконавчого напису може бути здійснено лише на підставі заяви (вимоги) власника заставної. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що при зверненні до суду позивачем [PERSON] згідно квитанцій №67 від 15.04.2020 та №465 від 28.04.2020 сплачено судовий збір в загальному розмірі 840 (чотирьохсот двадцяти) гривень 80 копійок (а.с. 1, 20). За таких обставин, оскільки позовні вимоги позивача [PERSON] задоволені в повному обсязі, сплачена ним сума судового збору повинна бути стягнута з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на його користь. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності з ч.ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно цих вимог закону судом встановлено, що представник позивача [PERSON] надав позивачу [PERSON] правничу допомогу у формі підготовки правової позиції, опрацювання матеріалів виконавчого провадження щодо підготовки позову про стягнення коштів, представництва інтересів в органах виконавчої служби, оформлення позовної заяви. Для надання вказаної правничої допомоги представником позивача було витрачено 12 годин, а саме: на підготовку правової позиції, опрацювання матеріалів виконавчого провадження щодо підготовки позову про стягнення коштів - 4 години (вартість однієї години - 250 гривень); на представництво інтересів позивача в органах виконавчої служби - 2 години (вартість однієї години - 100 гривень); на оформлення позовної заяви - 6 годин (вартість однієї години - 300 гривень). За отриману правничу допомогу позивач [PERSON] сплатив представнику [PERSON] гонорар в розмірі 3000 гривень. Наведене вбачається з розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу, акту виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 28.03.2020 та платіжного доручення №407940SB від 31.03.2020 (а.с. 41-43). Дослідивши надані представником позивача документи, судом встановлено, що в таких наявний обґрунтований розрахунок витраченого адвокатом часу щодо надання кожного виду послуг; зазначено конкретний обсяг наданих послуг, зокрема, кількість підготованих та поданих процесуальних документів; зазначено вартість наданих послуг. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу представником позивача дотримані норми чинного законодавства, а враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пов`язані з розглядом справи у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (трьох тисяч) гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved