Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за березень місяць у сумі 1600 грн., та доплатити до 3200 грн., тобто до розмірів мінімальної заробітної плати встановленої в 2017 році за три місяці: січень, лютий, березень, що складає 1600+3*1600=6400 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що з 04.08.2015 року був прийнятий на роботу у ТОВ «Агрофірма ЮГ-М» юрисконсультом по безстроковому трудовому договору з оплатою по існуючому на той час мінімуму заробітної плати у розмірі 1600 грн. в місяць. 31.03.2017 року [PERSON] був звільнений з роботи, але відповідач з ним не розрахувався за останній місяць роботи. Крім того, так як з 01.01.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін у деякі законодавчі акти України» від 06.12.2016 року №1774- VIII, яким внесені зміни в закон України Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР, згідно з яким з 01.01.2017 року розмір заробітної плати працівника повинен бути не нижче розміру мінімальної заробітної плати, тобто не менше 3200 грн., тобто [PERSON] повинні були доплатити до мінімальної заробітної плати за період з 01.01.2017 року по 31.03.2017 року за три місяці. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. [PERSON] до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, у їх задоволенні просив відмовити повністю аргументуючи свою позицію тим, що відповідно до Наказу№2-к від 03.01.2017 року позивач знаходився у відпустці з 03.01.2017 року по 31.01.2017 року. За період відпустки Позивачу нараховано кошти на рівні окладу - 1600 грн. По ТОВ «Агрофірма ЮГ-М» відповідно до наказів №5,№6,№7 та № 10 запроваджено доплату до мінімальної заробітної плати, але у разі невиконання працівником місячної норми праці, мінімальна заробітна плата виплачується пропорційно до виконаної норми праці. За лютий місяць 2017 року Позивачем відпрацьовано 84 години при нормі робочого часу 160 годин. Нараховано з урахуванням мінімальної заробітної плати- 1680 грн. а саме : 840 грн. оклад та 840 грн. донарахування. За березень місяць 2017 року Позивачем відпрацьовано 142 години при нормі робочого часу 175 годин. Нараховано з урахуванням мінімальної заробітної плати- 2596,57 грн. а саме : 1298,29 грн. оклад та 1298,29 грн. донарахування. Також у запереченні проти позову [PERSON] представником відповідача вказано, що трудова книжка отримана в травні 2017 року за заявою представника позивача [PERSON], за копією наказу про звільнення до ТОВ «Агрофірма ЮГ-М» ніхто не звертався. Представник позивача в своїй заяві до ТОВ «Агрофірма ЮГ-М» зазначив - «В связи с прекращением трудових отношений прошу выдать на руки трудовую книжку». Знаходження у відпустці позивача в період з 03.01.2017р. по 31.01.2017р. підтверджується наданим раніше наказом у відповідності з графіком відпусток, що не потребує заяви працівника. Ствердження позивача про те що він продовжував працювати у відпустці спростовується інформацією про відсутність справ в судах. Відповідно до наказу про прийняття на роботу [PERSON] від 03.08.2015 року №19-к він був прийнятий на посаду юрисконсульта тимчасово з 03.08.2015 рою по його заяві від 20.07.2015 року. Позивач стверджує, що займався захистом інтересів ТОВ «Агрофірма ЮГ-М» в судах, що нічим не підтверджується, а навпаки спростовується загальнодоступною інформацією з офіційного сайту [PERSON] УКРАЇНИ. Так на сайті [PERSON] УКРАЇНИ в розділі - СПРАВИ, підрозділ- СТАН РОЗГЛЯДУ СУДОВИХ СПРАВ, в якому знаходиться інформація щодо стадій розгляду судових справ, змінених після 28 травня 2015 року та звітів про автоматизований розподіл, (доступний з 01 вересня 2015 року), починаючи з 01.01.2016 року судові справи на всій території України в усіх судових інстанціях по «Агрофірмі ЮГ-М» зареєстровані починаючи з 29.05.2017 року. В період з 01.01.2016 року по 01.04.2017 року в судах взагалі були відсутні справи за участю «Агрофірми ЮГ-М» на всій території України. Не зрозуміло, які роботи виконувалися позивачем, та за що сплачувалися попередні кошти. Доказів прийняття участі в судових засіданнях позивач не надав, а лише зазначив що знаходився в розїздах та мотався по судах. Вивчивши та дослідивши позовні вимоги позивача, та заперечення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволеннючастково. Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до приписів ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. [PERSON] встановлено, що [PERSON] працював з 04.08.2015 року по 30.03.2017 року в ТОВ «Агрофірма ЮГ-М» юрисконсультом по безстроковому трудовому договору (а.с.4) з оплатою по існуючому на той час мінімуму заробітної плати у розмірі 1600 грн. в місяць (а.с.24). По ТОВ «Агрофірма ЮГ-М» відповідно до наказів №5,№6,№7 та № 10 (а.с.26-29) запроваджено доплату до мінімальної заробітної плати, але у разі невиконання працівником місячної норми праці, мінімальна заробітна плата виплачується пропорційно до виконаної норми праці. За лютий місяць 2017 року Позивачем відпрацьовано 84 години при нормі робочого часу 160 годин (а.с.30). Нараховано з урахуванням мінімальної заробітної плати- 1680 грн. а саме : 840 грн. оклад та 840 грн. донарахування. За березень місяць 2017 року Позивачем відпрацьовано 142 години при нормі робочого часу 175 годин (а.с.31). Нараховано з урахуванням мінімальної заробітної плати- 2596,57 грн. а саме : 1298,29 грн. оклад та 1298,29 грн. донарахування. Трудова книжка отримана в травні 2017 року за заявою представника позивача [PERSON] (копія заяви та довіреності від 03.05.2017 року додаються), за копією наказу про звільнення до ТОВ «Агрофірма ЮГ-М» ніхто не звертався. Представник позивача в своїй заяві до ТОВ «Агрофірма ЮГ-М» зазначив - «В связи с прекращением трудових отношений прошу выдать на руки трудовую книжку». Порядок та підстави звільнення позивачем не оскаржувались. Враховуючи вищевикладене, встановлено, що позивач у лютому та березні 2017 року отримав заробітну плату пропорційно до виконаної норми праці, що відповідає вимогам до ЗУПро оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР. Таким чином позовні вимоги щодо доплати за лютий та березень 2017 року задоволенню не підлягають. Що стосується доплати за січень 2017 року, то слід зазначити, що позиція відповідача по те, що відповідно до Наказу№2-к від 03.01.2017 року позивач знаходився у відпустці з 03.01.2017 року по 31.01.2017 року (а.с.23), не знайшла свого підтвердження, оскільки згідно ст.10 ЗУ «Про відпустки» конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну. Представникомвідповідача не надано жодних даних про ознайомлення позивача з графіком надання відпусток або з самим наказом про відпустку, що суперечить порядку надання відпусток передбаченого ст.10 ЗУ «Про відпустки». Отже у січні 2017 року позивач має право отримати заробітну плату у повному обсязі, відповідно до ЗУ Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР. Відповідно до ч. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Таким чином, оскільки позивач у січні 2017 року отримав 1600 грн., що суперечить вимогам до ЗУ Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР, до виплачених коштів на рівні окладу - 1600 грн.(а.с.25) має бути зроблена доплата у розмірі 1600 грн. без урахування прибуткового податку з громадян та інших обовязкових платежів, які підлягають стягненню відповідно до чинного законодавства України . За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. [PERSON] витрати в сумі 640,00 грн. підлягають стягненню з відповідача у дохід держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову.

Outcome: partial