Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі зареєстрував шлюб 19 липня 2013 року у Черкаському міському відділі реєстрації актів цивільного стану, про що видане свідоцтво про одруження серії [NUMBER] та зроблено актовий запис №791. Під час шлюбу [INFO] у них з відповідачем народилася донька - [PERSON], яка на сьогоднішній день, проживає однією сім'єю із відповідачем. На початку сімейного життя у них все складалося дуже добре, але через скрутне матеріальне становище, він був змушений постійно працювати для утримання сім'ї. У зв'язку із великим навантаженням на роботі, йому не завжди вдавалось виділити час для відпочинку, через що між сторонами почався розлад у стосунках, непорозуміння один одного, а також у них склались різні погляди на життя та виховання дитини, через що виникали постійні сварки. Згодом відповідач переставала цікавитися станом його справ. На даний час вони з відповідачем проживають окремо. Переважно більшу половину часу позивач проводить на роботі, спиртні напої не вживає, сварок також не вчиняє. У зв'язку із тим, що позивач проживає окремо від своєї сім'ї, вони з відповідачем фактично не ведуть спільного господарства, внаслідок чого їх спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. Строк для примирення вважає за необхідне не надавати. Спору стосовно того, з ким залишається проживати дитина, між сторонами немає. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, - розірвати. В судовому засіданні представник позивача за договором - [PERSON] пояснив, що сторони одружилися у 2013 році. Від даного шлюбу мають спільну доньку [PERSON] (2,5 роки). Із вересня 2015 року вони живуть окремо, спільного бюджету не мають і господарство не ведуть. А тому, просив строк для примирення не надавати та розірвати шлюб укладений між його довірителем і відповідачем. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив строк для примирення не надавати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила не надавати строк для примирення. Заслухавши думку осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 19 липня 2013 року, згідно даних свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER]), - сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №791. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (Серія [NUMBER]), щодо місця проживання якої між сторонами спору не існує. Батьком дитини записаний відповідач. Також, спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON], яка повністю погодилася із заявленими позовними вимогами та не заперечувала проти їх задоволення. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України). З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують протягом тривалого часу, вони не пов'язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved