Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про про усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідач є дочкою позивача і зареєстрована за вище вказаною адресою, однак з 1989 року в даній квартирі не проживає, оскільки має постійне місце проживання в Російській Федерації. Відповідач квартирну плату не вносить, участі у поточних та капітальних ремонтах не приймає, речей в квартирі не зберігає. У зв`язку із тим, що [PERSON] зареєстрована у квартирі позивача, він не має змоги оформити субсидію і сплачує значні кошти за комунальні послуги. Окрім того, реєстрація відповідача у квартирі позивача перешкоджає йому вільно розпоряджатись, користуватись на володіти його майном. Вище викладе й стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 14.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду. Відкрито провадження у справі за позовом. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак повідомлялась належним чином. В судовому засіданні, яке відбулось 12.09.2019 року, було допитано в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , які повідомили, що відповідач [PERSON] дійсно не проживає в квартирі [ADDRESS] з 1989 року та проживає довгий період часу в Російській Федерації. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Нідзельською І.Є. 25.02.2005 року та інформаційною довідкою № 172168815 від 01.07.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Місце реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг ВМР про реєстрацію місця проживання особи від 08.08.2019 року Факт не проживання [PERSON] за вище вказаною адресою підтверджується актом № 180-Г, з якого вбачається, що остання з 1989 року проживає в Росії. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадянин, який має у приватній власності будинок (квартиру), має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд та має право звернутися в суд про виселення. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК УРСР, суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає більше одного року, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про втрату нею права користування жилим приміщенням підлягають до задоволення. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн. А тому, суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved