Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON]\~ про визнання права власності\~ на житловий будинок\~ за набувальною давністю. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. [PERSON] належав будинок № 3-б, який розташований за по вул. Островського, в смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області. 03 червня 2005 року він домовився з [PERSON] про купівлю будинку за ціною 5 500,00 гривень. На протязі з 3 червня 2005 року по 15 листопада 2005 року він, повністю виплатив обумовлену суму за вказаний будинок, що підтверджується письмовою розпискою в якій зазначено, що [PERSON] за проданий будинок отримала гроші в повному обємі. Оформити нотаріально правочин купівлі - продажу будинку вони з [PERSON] не змогли, постільки у нього бракувало грошей та в повній мірі не були зібрані всі необхідні документи, які є необхідними для нотаріального оформлення. Одразу, а саме, з 03 червня 2005 року він, разом зі своєю сімєю, став проживати у вказаному будинку, провів капітальний ремонт будинку, провів водогін, електричне постачання, зробив огорожу, інше. За надання комунальних послуг, ним регулярно сплачувались кошти і на даний час заборгованості по ним не має. В судовому засіданні, представник позивача - [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог та пояснив суду, що починаючи з 05 серпня 2015 року позивач [PERSON] відкрито та безперервно володіє та користується житловим будинком, тому він набув права власності житловий будинку № 3- Б, що знаходиться по вул. Островського, в смт. Михайлівна, Михайлівського району, Запорізької області - за набувальною давністю. На протязі проживання в вказаному будинку, [PERSON] , а саме: з червня 2005 року, повністю сплачував та сплачує всі комунальні послуги, робив поточні ремонти в будинку, поставив паркан, провів воду, уклав Договір на постачання електроенергії. За вказаних обставин, є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача. Просить суд позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача адвокат [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав та пояснив суду, що [PERSON] проживав в казаному будинку як квартирант. З 2007 року у будинку була прописана Веремєєва. [PERSON] говорила, що вона вела розмову з [PERSON], батьком позивача, з яким і буде укладати договір купівлі продажу житлового будинку. З відповідачем вона ніякої розмови не вела про продаж будинку. Тому їй не відомо, чому саме [PERSON] звернувся до неї з позовом. В 2007 році в будинок вїхав позивач [PERSON], на той момент, в будинку вже був водопровід та підвал. У [PERSON] є син [PERSON], який проживав разом з нею. На момент продажу [PERSON] будинку, він перебував в місцях позбавлення волі та тільки недавно звільнився. Вважає, що підстав для задоволення позову позивача немає, так як в даному випадку порушені права [PERSON], який звільнившись з місць позбавлення волі, залишився без житла. За вказаних обставин, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що йому запропонували купити житловий будинок №3-б, який розташований за адресою: вул. Островського, в смт. Михайлівка. Михайлівського району за 1\~000 доларів США ( 5500) грн. В житловому будинку нічого не було, він був дуже старий, плита розвалена, забору не було. Будинок він хотів купити для свого сина [PERSON]. У 2004 році він вів розмову з власником будинку [PERSON] з приводу купівлі вказаного житлового будинку. Домовився з нею за його купівлю. [PERSON] продала житловий будинок і він віддав їй гроші за купівлю будинку, про що вони склали розписку. Гроші він віддавав частками. Його син - [PERSON] почав проживати в будинку у 2005 році. На час входження сина в будинок, він всі гроші за купівлю будинку не сплатив. Сплатив всю суму вже коли син почав проживати в вказаному будинку. В 2005 році всі гроші за будинок були виплачені. Син в будинку зробив дуже багато роботи. Зробив підвал, водогін. Водогін хоч і був спочатку, але води в ньому не було. Син також зробив електрику, так як не було світла, поставив паркан. [PERSON] передала йому домову книгу, а потім попросила на деякий час і не повернула. [PERSON] говорила йому, що її син [PERSON] ніякого відношення до будинку не має. Веремєєва доводиться йому тещею. Він в 2007 прописав її в вказаному житловому будинку. В 2012 році Веремєєва померла. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона з чоловіком - [PERSON] проживає в вказаному житловому будинку № 3-б, розташованому по вул. Островського в смт. Михайлівка, який купив батько чоловіка для [PERSON]. Вони в будинку зробили ремонт, в двох кімнатах наслали підлогу, провели воду, заплатили гроші, щоб провести світло. Побудували підвал, сарай, сплачували комунальні послуги, заборгованості за які немає. Проживають в вказаному житловому будинку вже 11 років разом зі своїми 4 неповнолітніми дітьми. Оформили документацію стосовно землі. Домову книгу у них забрали. Спочатку [PERSON] була згодна переоформити будинок, але потім сказала, що син звільнився з місць позбавлення волі та хоче жити в будинку. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою Антошків. До купівлі ними будинку, № 3-б, який розташований за по вул. Островського, в смт. Михайлівка в ньому ніхто не проживав, там була одна коробка. Нічого в будинку не було, ні води, ні світла. В будинку [PERSON] почали проживати з 2005 року. Про купівлю будинку їй нічого не відомо. Зробили все в будинку - побудували сарай, провели світло, так як електрики не було в будинку, зробили ремонт, поставили огорожу. Власницю будинку [PERSON] вона взагалі бачила лише тільки один раз ще в 2003 році. [PERSON] продала Антошкіним будинок де вони і проживають по теперішній час. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою Антошків. Коли вони вїхали до житлового будинку №3-б, по вул. Островського в смт. Михайлівка то в будинку нічого не було. [PERSON] все робили в будинку самі. Ставили вікна, огорожу. Вони купили цей будинок у [PERSON]. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою [PERSON]. Їй відомо, що [PERSON] купив будинок № 3-б, який розташований за по вул. Островського, в смт. Михайлівка у [PERSON]. Її запросили бути свідком при передачі грошей за купівлю будинку. Була написана розписка, все було добровільно. В будинку нічого не було, [PERSON] все сам робив в будинку. Зробив ремонт, все добудовував, огорожу зробив. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] купував вказаний будинок своїм дітям. Була розписка про купівлю. В будинок вселився в 2005 році його син [PERSON]. В будинку нічого не було, [PERSON] все сам там робив. Зробив ремонт, все добудовував. Водогін проводила вся вулиця і [PERSON] також. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він відбував покарання в місцях позбавленні волі з 2002 року по 2006 рік. Йому було відомо, що його матір [PERSON] вирішила продати житловий будинок який розташований за адресою: вул. Островського, № 3-б, в смт. Михайлівка. Він просив її не робити цього. Але вона не послухала його та продала вказаний житловий будинок. Позивач [PERSON] ніякого відношення до купівлі вказаного будинку не мав. Займався цими питанням його батько [PERSON]. До свого засудження він проживав в вказаному житловому будинку та був в ньому зареєстрований. Він говорив з [PERSON] з приводу того, щоб він виселявся з вказаному житлового будинку. Він згоден повернути йому гроші, якій він вклав в будинок. Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON], свідків, вивчивши докази по цивільній справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані та не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 344 Цивільного Кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безпреривно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного володіння чужим майном. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на житловий будинок, № 3-б, який розташований за по вул. Островського, в смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області. Проте, у відповідності до вимог ст. 344 Цивільного Кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безпреривно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність). В судовому засіданні було встановлено, що вказаний житловий будинок придбав не позивач [PERSON] а його батько [PERSON], що підтверджується його показами, наданими в судовому засіданні. Крім того, судом з пояснень свідка [PERSON] було встановлено, що при фактичній купівлі продажу вказаного житлового будинку були порушені права особи, яка проживала в вказаному житловому будинку та була в ньому зареєстрована. В даному випадку це син відповідача [PERSON] - [PERSON], який на момент вказаної фактичної купівлі продажу житлового будинку перебував в місцях позбавлення волі. Тим більш, представник відповідача адвокат [PERSON] заперечував проти позову на тій підставі, що [PERSON] отримувала гроші за продаж будинку від [PERSON]. За вказаних обставин їй не відомо, чому саме [PERSON] до неї з позовом. Так, Практика Європейського Суду з питань порушення права на повагу до житла є не досить обширною, що, проте, зовсім не применшує її значення. Право на повагу до житла, проголошено у ст.8, перш за все вимагає попереднього визначення змісту поняття «житло» у розумінні Конвенції. Так, в ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у практиці судів України» включає право кожного мати житло, захищене від неправомірного втручання органів держави. В сукупності вказані обставини є підставами для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного

Outcome: dismissed