Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, згідно якого просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 14 в буд. № 7 в селищі Ківшарівка, Харківської області, шляхом зняття його з реєстрації за даною адресою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що він за договором купівлі продажу приватизованої квартири від 23.08.2000 р., посвідченим державним нотаріусом Куп'янської державної нотаріальної контори, реєстровий № 2-1184, придбав у [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: Харківська область. [ADDRESS], та належним чином зареєстрував за собою право приватної власності на цю квартиру. З дня продажу квартири і по теперішній час відповідач не проживав на спірній житловій площі, однак значиться зареєстрованим в цій квартирі, що змушує позивача нести витрати на комунальні послуги, які нараховуються від кількості зареєстрованих осіб. У звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Сторони, третя особа у судове засідання не зявилися. Позивач надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу без його участі, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою «за зазначеною адресою не проживає». Оскільки згідно з п. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Від представника третьої особи, управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування, за довіреністю, надійшов лист з прохання розглянути дану справу без участі представника, заперечень не надійшло, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Зі згоди позивача, висловленій ним у письмовій заяві від 27.07.2016 р., суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Так, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено наступне. Згідно договору купівлі продажу приватизованої квартири від 23.08.2000 р., посвідченим державним нотаріусом Куп'янської державної нотаріальної контори, реєстровий № 2-1184, позивач [PERSON] придбав у відповідача [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: Харківська область. [ADDRESS], та належним чином зареєстрував за собою право власності в цілому на цю квартиру в КП «Купянське БТІ» 08.02.2001 року /а.с.4,5-6,7-8/. Згідно п. 9 цього договору, продавці [PERSON] та [PERSON] зобовязалися звільнити продану ними квартиру для безперешкодного користування нею покупцем в строк до 01.09.2000 року. Згідно довідки ТОВ КК «Коменерго-Купянськ» від 18.05.2016 р. № 1152, на спірній житловій площі значиться зареєстрованим [PERSON], який не є членом сімї власника квартири [PERSON] /а.с.9/. Згідно актів про не проживання громадянина за місце його реєстрації від 05.07.2012 р., 17.05.2016 р., посвідчених ТОВ КК «Коменерго-Купянськ», [PERSON], [INFO], дійсно не проживає у за адресою: [ADDRESS] з 2000 року /а.с.10,11/. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та в ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, що мають в приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, які, окрім іншого, передбачають, що правовідносини, пов'язані зі створенням перешкод здійснення права користування своїм майном, регулюються ст. 391 ЦК України, яка встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право на жиле приміщення, якщо в місці проживання вона відсутня більш шести місяців без поважних причин. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи, що позивач згідно п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору та на підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved