Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Городищенського району Черкаської області, [PERSON] за участі третьої особи Реєстраційної служби Городищенського РУЮ, про визнання права власності. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що він, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Городищенської нотаріальної контори 09.04.2002 року, успадкував після покійної матері [PERSON] право на земельну частку пай КСП «Мічурінець», с. Орловець, Городищенського району, Черкаської області, розміром 3,06 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки, вартістю 18820, 00 гривень. Затверджений загальними зборами власників сертифікатів на земельну частку (пай) порядок, який погоджений рішенням сесії [PERSON] сільської ради від 13.12.2004 року № 12-4, він [PERSON] став власником земельної ділянки, площею 2,3209 га та земельної ділянки, площею 0,3226 га, а [PERSON] став власником земельної ділянки, площею 0,06048 га та земельної ділянки, площею 1,0091 га. На дані земельні ділянки, ТОВ «Земельно-кадастрове бюро» м. Тальне, Черкаської області, розробило кадастрові плани та присвоїло кадастрові номери. За технічною документацією, саме йому належать земельні ділянки із кадастровими номерами: 7120385500:02:001:0700 та 7120385500:02:001:0674, проте, виготовлений державний акт із зазначеними кадастровими номерами на [PERSON]. За повідомленням відділу Держземагенства у Городищенському районі, саме на його імя виготовлявся [PERSON] акт серії ЧР № 148545 із кадастровими номерами 7120385500:02:001:0700 та 7120385500:02:001:0674, який він нібито отримав на руки, що не відповідає дійсності. Крім того, зазначений відділом Держземагенства у Городищенському районі ідентифікаційний код, йому не належить. З 01.01.2013 року не здійснюється видача державних актів на право власності на землю, таке право посвідчується та оформляється відповідно до ЗУ «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У звязку з тим, що державний акт, який посвідчує його право власності на належні йому земельні ділянки з кадастровими номерами 7120385500:02:001:0700 та 7120385500:02:001:0674, в якому невірно зазначено його імя по-батькові, перебуває у [PERSON], тому даний державний акт необхідно визнати недійсним. Враховуючи викладене, просив визнати недійсним [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку Серії № ЧР 147623, виданий на імя [PERSON]; визнати за ним право власності на земельну ділянку, розміром 2,64 га, розташовану в адмінтериторії [PERSON] сільської ради Городищенського району Черкаської області, з кадастровими номерами 7120385500-02-001-0700 та 7120385500-02-001-0674. В свою чергу, [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] сільської ради Городищенського району Черкаської області, [PERSON] про визнання права власності. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач по зустрічному позову посилається на те, що він з 13.09.2006 року, у відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №147623, став власником земельної ділянки, розміром 2,64 га, що розташована в адміністративних межах [PERSON] сільської ради, Городищенського району, Черкаської області, з цільовим призначенням: ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] акт на його імя був виданий на підставі розпорядження Городищенської районної державної адміністрації від 20.09.2004 року, №481. Використовуючи своє право власності, він передав земельну ділянку в оренду ТОВ «Черкаси - Дніпро» та отримував від цього відповідний прибуток. З вересня 2013 року, його право власності на вказану земельну ділянку став оскаржувати [PERSON], звернувшись до суду з позовом про визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №147623, виданого на його імя, недійсним. Вважаючи вимоги [PERSON] незаконними, надуманими та такими, що не ґрунтуються на доказах, він змушений звернутися до суду з зустрічним позовом та просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку розміром 2,64 га розташовану в адмінтериторії [PERSON] сільської ради, Городищенського району, Черкаської області, кадастрові номери 7120385500-02-001-0674 та 7120385500-01-001-0700; позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення. В судовому засіданні, позивач по первісному позову та його представник вимоги підтримали посилаючись на обставини та підстави, наведені в позовній заяві. При цьому зазначили, що про те, що виготовлений на імя позивача [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку одержав відповідач, позивачу стало відомо лише в 2012 році. Проти вимог зустрічної позовної заяви заперечували та просили відмовити в їх задоволенні як таких, що не ґрунтуються на законі. Відповідач по первісному позову та його представник проти вимог заперечували, посилаючись на те, що відповідач отримав [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку у відповідності до діючого законодавства. При цьому не заперечували, що в 2004 році, відповідач отримав [PERSON] акт виготовлений на імя позивача, який відразу повернув, а в подальшому, в 2006 році отримав другий [PERSON] акт, виготовлений на його імя. Вимоги за зустрічною позовною заявою підтримали, посилаючись на підстави і обставини, наведені в зустрічній позовній заяві. При цьому просили при вирішенні первісного позову застосувати строки позовної давності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Городищенського району підтвердила факт отримання відповідачем по первісному позову Державного акту, виготовленого на імя позивача. При вирішенні спору поклалася на розсуд суду. Представник третьої особи по первісному позову в судове засідання не з'явився, проте в матеріалах справи є лист згідно з яким реєстраційна служба Городищенського РУЮ позовні вимоги визнає та просить справу розглядати без їхнього представника. Суд, вислухавши позивача за первісним позовом, який є відповідачем за зустрічною позовною заявою та його представника, відповідача за первісним позовом, який є позивачем за зустрічною позовною заявою та його представника, представника відповідача за первісним позовом та зустрічною позовною заявою [PERSON] сільської ради Городищенського району, спеціаліста Відділу Держземагенства у Городищенському районі, дослідивши письмові докази, вважає наступне. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. В судовому засіданні встановлено що позивач за первісним позовом [PERSON], в порядку спадкування, та відповідач за первісним позовом [PERSON], як працівник, стали власниками Сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) КСП «Мічурінець». В подальшому, згідно сертифікатів, на підставі розробленої відповідно до чинного на той час законодавства технічної документації по передачі земельних часток (паїв) громадянам із земель бувшого КСП «Мічурінець» [PERSON] сільської ради, Городищенського району, Черкаської області, яка була затверджена розпорядженням голови Городищенської районної державної адміністрації від 20.09.2004 року № 481, були заповнені бланки державних актів, які підписувались відповідними державними органами, проводилась державна реєстрація державних актів у відділі земельних ресурсів у Городищенському районі та видавались власникам земельних ділянок. Відповідно до проведеного розподілу земельних ділянок між громадянами власниками земельних часток (пай), згідно поданих заяв та проекту організації території, який був затверджений загальними зборами власників сертифікатів на земельну частку (пай), відповідно до протоколу зборів власників сертифікатів на земельну частку (пай) жителів с. Орловець, Городищенського району, Черкаської області від 13.12.2004 року, який погоджений рішенням сесії [PERSON] сільської ради від 04.02.2004 року № 12-4, [PERSON] став власником земельної ділянки, площею 2,3209 га та земельної ділянки, площею 0,3226 га, а [PERSON] став власником земельної ділянки, площею 0,06048 га, земельної ділянки, площею 0,5192 га та земельної ділянки, площею 1,0091 га. На дані земельні ділянки були розроблені кадастрові плани та присвоєні кадастрові номера. Зокрема, земельним ділянкам, належним [PERSON] були присвоєні кадастрові номера 7120385500:02:001:0700 та 7120385500:02:001:0674, а земельним ділянкам, належним [PERSON] - 7120385500:02:001:0860 та 7120385500:02:001:1633. В подальшому, державний акт на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 7120385500:02:001:0700 та 7120385500:02:001:0674, виготовлений на імя [PERSON], отримав відповідач за первісним позовом [PERSON], в чому розписався в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, але, після виявленої, на його думку, помилки у написанні його по-батькові «Миколайович», повернув зазначений акт представнику ТОВ «Земельно-кадастрове бюро» м. Тальне. Другий державний акт він отримав на своє прізвище у вересні 2006 року у відділі Держкомзему в Городищенському районі, в якому, як встановлено в судовому засіданні, були зазначені земельні ділянки з кадастровими номерами та площами, які відповідають технічній документації, виготовленій на імя [PERSON]. Зазначені обставини підтверджуються: копіями технічної документації ТОВ «Земельно-кадастрове бюро» м. Тальне, виготовленої у 2004 році; копіями листів відділу Держземагенства в Городищенському районі від 11.03.2014 року № 1033/01-08 та від 31.03.2014 року № 1287/01-08; копіями листів ТОВ «Земельно-кадастрове бюро» м. Тальне від 27.10.2014 року № 326 та від 02.06.2015 року № 412-1; копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 147623; даними дослідженої в судовому засіданні Книги записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку (ст. 8, запис № 322). За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом підлягають до задоволення. Окрім того, окремою підставою для визнання державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 147623, виданого на імя [PERSON], є наявність у державному акті двох дат його видачі, зокрема: 28 квітня 2005 року та 13 вересня 2006 року. Проте, розглядаючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд не може брати до уваги дану підставу. При вирішення даного спору, суд не бере до уваги пояснення відповідача по первісному позову [PERSON] та свідків про те, що, при розпаюванні земель, конкретні земельні ділянки обирались шляхом жеребкування та враховувалось бажання членів однієї сімї про видалення ділянок одним масивом, оскільки вони не підтверджуються зібраними по справі доказами та такий порядок виділення земельних ділянок чинним законодавством не був передбачений. Щодо вимог представника відповідача по первісному позову, при вирішенні первісного позову застосувати строки позовної давності, то суд вважає наступне. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Виходячи з матеріалів справи, позивач [PERSON] дізнався про те, що його державний акт на право власності на земельну ділянку отримав відповідач [PERSON] у 2012 році, а тому суд вважає, що, при зверненні до суду за захистом своїх прав позивач строків позовної давності не пропустив. Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача за первісним позовом [PERSON], вимоги за зустрічною позовною заявою [PERSON], за наведених вище підстав, задоволенню не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed