Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , про позбавлення права користування житловим приміщенням, в якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування всіма житловими приміщеннями домоволодіння [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що позивач та третя особа [PERSON] є співвласниками домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва №538 про право власності на будівлю, виданого виконкомом Староміської районної ради народних депутатів 11.10.1988 року, договору від 10.09.2018 року про встановлення порядку користування житловим будинком з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, заключення №7333 від 18.09.2018 року КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» про фактичне користування житловим будинком з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, технічного паспорту на будинок, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.10.2018 року, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 31.05.2016 року, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.06.2016 року про належність на праві власності [PERSON] на праві власності земельної ділянки площею 0,0475 га, кадастровий номер 0510100000:03:034:0357. Позивач та третя особа зареєстровані та постійно проживають в цьому домоволодінні кожен зі своєю сім`єю згідно зі встановленим порядком користування. В цьому ж домоволодінні зареєстрований відповідач як член сім`ї позивача (син), однак з червня 2003 року по теперішній час він не проживає за місцем реєстрації. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу в повній мірі реалізувати право володіння, користування та розпорядження його власністю, зокрема, оформити соціальну допомогу від держави (житлову субсидію), тому позивач вважає, що відповідач має бути позбавлений права користування житловим приміщенням, яке належить позивачу, що стало підставою для звернення позивачем до суду з цим позовом. Відзив на позовну заяву відповідач не подав. Ухвалою суду від 03.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17.06.2020 року підготовче провадження у справі закрито. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, судовий розгляд просив проводити за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового засідання, зокрема, шляхом розміщення відповідних оголошень на веб-сайті «Судова влада України», що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дійшов наступного. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, що регулюються нормами ЖК УРСР в частині користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду та ЦК України щодо захисту права власності. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинковолодіння [ADDRESS] ,\~що підтверджується Свідоцтвом №538 про право власності на будівлю, виданого виконкомом Староміської районної ради народних депутатів 11.10.1988 року на підставі рішення №205 від 30.06.1988 року, зареєстрованого КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» (а.с.8). Згідно договору про встановлення порядку користування, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 10.09.2018 року та посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Кметюк С.А. за реєстровим №1924, співвласники встановили порядок користування належним їм будинковолодінням (а.с.13). Згідно заключення КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» від 18.09.2018 року №7333 [PERSON] користується 63/100 частками будинковолодіння [ADDRESS] (а.с.14). Державну реєстрацію права власності 63/100 часток цього будинковолодіння за [PERSON] проведено 02.10.2018 року державним реєстратором Кончевою М.В., що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.15). Земельна ділянка площею 0,0475 га (кадастровий номер 0510100000:03:034:0357), що знаходиться по [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.18). Відповідач [PERSON] є сином позивача [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 23.12.1972 року (а.с.7). Разом з іншими особами [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №102, виданою квартальним комітетом «Ясний» 14.02.2020 року (а.с.19 зворотній бік). Згідно довідки №102, виданої квартальним комітетом «Ясний» 15.02.2020 року, [PERSON] не проживає за адресою реєстрації з червня 2003 року по теперішній час (а.с.19). Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном навіть тоді, коли такі порушення не пов`язані із позбавленням володіння. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналогічна норма права користування членом сім`ї власника на рівні з ним його житлом міститься в ч.1 ст.156 ЖК УРСР, яка більш чітко конкретизує такий обсяг прав користування житлом, а саме за відсутності угоди про порядок користування між власником та членом його сім`ї, укладеного при вселенні останнього. Разом з тим, положенням ч.2 ст. 405 ЦК України передбачено юридичну підставу втрати членом сім`ї власника права на користування житлом власника, а саме відсутність члена сім`ї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або за законом. Враховуючи викладене суд знаходить обґрунтованою вимогу позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловою площею в будинковолодінні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності позивача,\~згідно ст.ст. 316, 317, 318, 319, 321 ЦК України, захищено положенням про те, що право власності є непорушним. Право позивача суд вважає порушеним та таким, що підлягає судовому захисту. Крім того, судом не встановлено чинення позивачем перешкод відповідачу в користуванні будинковолодінням, в якому він зареєстрований, а також, те, що відповідач не проживає за місцем реєстрації його постійного проживання досить тривалий час без поважних причин (протилежного судом не встановлено), тому суд приходить до висновку про задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач просив судові витрати залишити за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved