Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 19 вересня 2017 року приблизно о 10 годині 50 хвилин відповідач по справі [PERSON], не маючи водійського посвідчення категорії «В», керуючи без належних правових підстав легковим автомобілем ВАЗ 2107 з державним номерним знаком АН1553АА, що належить відповідачу по справі [PERSON], поблизу будинку № 37 по вул. Олекси Тихого, виїхав на смугу зустрічного руху і скоїв лобове зіткнення з належним позивачу автомобілем HONDA CR-V з державним номерним знаком АН3377ІТ 2007 року випуску, яким на той момент керував водій [PERSON], внаслідок чого автомобіль позивача отримав значні механічні ушкодження. Крім цього, позивач зазначає, що внаслідок пошкодженням його автомобіля відповідачами йому було завдано моральної шкоди, яка виявилася в тому, що він тривалий час не міг керувати своїм автомобілем, що призвело до порушення його усталеного життєвого укладу, оскільки він був вимушений пересуватися громадським транспортом, відвідувати поліцію, товарознавця, станцію технічного обслуговування суд та адвоката з метою домогтися відновлення своїх прав та відшкодування завданих збитків. В звязку з цим, він був у пригніченому стані та перебував у постійній нервовій та психологічній напрузі. Враховуючи викладене та на підставі ст. ст. 16, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, позивач просить суд стягнути на свою користь завдані йому [PERSON] та [PERSON] матеріальні збитки по 45\~446 грн. 20 коп. з кожного, моральну шкоду в сумі по 5\~000 грн. з кожного, а також судовий збір. [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, проте його неявка відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, оскільки зявився його представник адвокат [PERSON], що діє на підставі ордеру серії ДН № 000,4111 від 15 грудня 2017 року, договору-доручення про надання правової допомоги від 07 листопада 2017 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2039, який надав пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON], що діє на підставі ордеру серії АА № 116716 від 11 грудня 2017 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4494 та Договору про надання юридичних послуг від 11 грудня 2017 року, в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] Поряд з цим [PERSON] в судовому засіданні визнав, в тому числі, й свою вину у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 19 вересня 2017 року; пояснив, що він автомобіль ВАЗ 2107 з номерним знаком АН1553АА разом з полісом страхування цивільно-правової відповідальності на імя [PERSON] отримав у фактичне користування від [PERSON], який, в свою чергу, володів цим автомобілем на підставі довіреності, виданої йому [PERSON]; жодних правовідносин з приводу даного автомобілю безпосередньо між ним та [PERSON] не існувало, жодного договору страхування своєї цивільно-правової відповідальності як власника наземного транспортного засобу він не укладав. Крім того, [PERSON] зазначив, шо [PERSON], надаючи йому автомобіль ВАЗ 2107 з номерним знаком АН1553АА у користування, не цікавився наявністю у нього водійського посвідчення на керування транспортним засобом тієї категорії, до якої відноситься цей автомобіль. До того ж, представником відповідача до суду було надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено наступне. По-перше, [PERSON] не має посвідчення водія на право керування транспортним засобом тієї категорії, до якої належить легковий автомобіль ВАЗ 32107 з державним номерним знаком АН1553АА. По-друге, відповідно до приписів ст. ст. 1187, 1188 ЦК України шкоду, завдану позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, повинен відшкодовувати саме власник автомобілю, керування яким призвело до такої дорожньо-транспортної пригоди, яким є [PERSON], а не особа, яка вказаним транспортним засобом керувала, оскільки обовязок відшкодування шкоди покладається саме на власника або володільця джерела підвищеної безпеки, яким завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія. Сторона відповідача у своєму відзиві також вказує на відсутність в матеріалах справи висновку автотехнічної експертизи, який в повній мірі встановлює механізм дорожньо-транспортної пригоди та її елементи, а також відповідність дій водіїв транспортних засобів у даній дорожній ситуації технічним вимогам та вимогам правил дорожнього руху України. Сторона відповідача у відзиві зазначає, що саме водій автомобіля HONDA CR-V з державним номерним знаком АН 3377 ІТ винен у ДТП, що сталося 19 вересня 2017 року, оскільки обєми пошкоджень транспортних засобів, а також гальмівний шлях автомобіля позивача, зазначений у схемі ДТП, свідчить про перевищення водієм зазначеного автомобіля дозволеної швидкості руху. Крім того, [PERSON] вказує, що висновок експертного авто-товарознавчого дослідження № 205-17 від 22 вересня 2017 року, долучений позивачем до своєї позовної заяви, не є належним доказом, оскільки у ньому не зазначено внаслідок чого його автомобіль набув механічних пошкоджень. Поряд з цим, [PERSON] зазначає, що автомобіля ВАЗ 32107, яким, як зазначено у постанові суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, він керував, не існує і ніколи не існувало. Таким чином, сторона відповідача вважає факт пошкодження автомобіля позивача з вини [PERSON] не доведеним, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині, що стосується [PERSON] Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, натомість оскільки в судове засідання зявився його представник адвокат [PERSON], що діє на підставі ордеру серії АА № 110965 від 22 грудня 2017 року, суд, враховуючи приписи до п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України приходить до переконання, що його неявка не перешкоджає розгляду справи. [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що оскільки автомобіль ВАЗ 2107 з номерним знаком АН1553АА вибув з володіння [PERSON] на законній правовій підставі, а саме шляхом передання його за довіреністю [PERSON], який, до того ж, застрахував свою цивільно-правову відповідальність як власника цього наземного транспортного засобу, то [PERSON] не несе жодної відповідальності за шкоду, завдану третім особам внаслідок керування даним автомобілем. На цій підставі [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] в частині, що стосується [PERSON] Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Постановою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2017 року, яка набула законної сили 24 жовтня 2017 року, по справі № 243/8459/17, провадження № 3/243/1786/2017, [PERSON] було визнано винним в порушенні п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, яке виявилося в тому, що він 19 вересня 2017 року о 10 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ 2107 з державним номерним знаком АН1553АА по сухому асфальтному покриттю поблизу будинку № 37 по вул. Тихого Олекси з боку вул. Свободи у м. Словянськ в напрямку м. Краматорськ, відволікся від керування та виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого скоїв лобове зіткнення з автомобілем HONDA CR-V з державним номерним знаком АН3371ІТ під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку. З висновку КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Словянська» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 218 від 19 вересня 2017 року, слідує, що у [PERSON] під час проведення огляду 19 вересня 2017 року о 14 годині 41 хвилині ознак спяніння не виявлено. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХО № 759052 легковий автомобіль HONDA CR-V з державним реєстраційним номером АН3377ІТ 2007 року випуску, який належить до категорії «В», на праві власності належить позивачу по справі [PERSON] Згідно посвідчення водія серії ВАН № 324497, що [PERSON] має дозвіл, в тому числі, на керування транспортними засобами категорії «В». З полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0576172 від 11 червня 2017 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу HONDA CR-V з державним номерним знаком АН3377ІТ 2007 року випуску, застрахована з 00-00 годин 11 червня 2017 року по 10 червня 2018 року. В той же час, в судовому засіданні було встановлено, що автомобіль марки ВАЗ 2107 з реєстраційним номером АН1553АА станом на 19 вересня 2017 року на праві власності належав [PERSON] Поряд з цим, згідно довіреності, виданої [PERSON] 04 березня 2017 року [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованою в реєстрі за № 245, [PERSON], якому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВНС № 416676, виданого 20 квітня 2005 року МРЕВ м. Краматорська в Донецькій області, належить автомобіль марки ВАЗ 2107, шасі (кузов, рама) № ХТА210700G0187646 з реєстраційним номером АН1553АА, надав його у користування [PERSON] та уповноважив його вчиняти від свого імені дії, повязані з користуванням та розпорядженням вищевказаним автомобілем. Крім того, з посвідчення водія серії ВВТ № 184719 слідує, що [PERSON] має право на керуванням автомобілем тієї категорії, до якої належить автомобіль марки ВАЗ 2107 з реєстраційним номером АН1553АА. Відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3958780 від 12 квітня 2017 року цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу ВАЗ 2107 з державним номерним знаком АН1553АА, застрахована з 00-00 годин 12 квітня 2017 року по 11 квітня 2018 року. Пунктом 2.2 розділу 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. За таких обставин суд приходить до переконання, що станом на 19 вересня 2017 року, тобто на час, коли трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 2107 з державним номерним знаком АН1553АА та автомобіля HONDA CR-V з державним номерним знаком АН3371ІТ, автомобіль ВАЗ 2107 з державним номерним знаком АН1553АА вже вибув з володіння [PERSON], який на законній правовій підставі передав його [PERSON], внаслідок чого саме [PERSON] у вказаний час і був його володільцем, який, як було встановлено в судовому засіданні, і передав його у фактичне користування відповідачу [PERSON] Поряд з цим, з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 492628 від 19 вересня 2018 року слідує, що 19 вересня 2017 року о 10 годині 50 хвилин [PERSON], який керуючи автомобілем ВАЗ 2107 з державним номерним знаком АН1553АА став учасником дорожньо-транспортної пригоди поблизу будинку № 37 по вул. Тихого Олекси з боку вул. Свободи у м. Словянськ в напрямку м. Краматорськ Донецької області, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] не лише на час, коли трапилася вищезазначена дорожньо-транспортна пригода, не мав при собі посвідчення на право керування відповідним транспортним засобом, а взагалі не має такого посвідчення. В той же час, відповідно до пп. «ґ» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до вимог розділу 24\~цих Правил. Частиною першою статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана, зокрема, з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною 4 цієї статті визначено, що якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Так, враховуючи, що відповідач [PERSON], взагалі не маючи посвідчення водія на керування транспортним засобом тієї категорії, до якої належить автомобіль ВАЗ 2107 з державним номерним знаком АН1553АА, отримав його не безпосередньо від [PERSON], а заволодів ним, коли він був у користуванні та розпорядженні [PERSON], суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] не несе відповідальності за збитки, спричинені [PERSON] [PERSON], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 19 вересня 2017 року о 10 годині 50 хвилин поблизу будинку № 37 по вул. Тихого Олекси з боку вул. Свободи у м. Словянська в напрямку м. Краматорськ Донецької області. Разом з тим, приймаючи до уваги, що жоден з учасників справи не заявив клопотання про залучення до участі у справі [PERSON], суд позбавлений можливості вирішити питання щодо притягнення його до цивільно-правової відповідальності за збитки, завдані [PERSON] позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 19 вересня 2017 року за вищевказаних обставин. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідні збитки повинен відшкодовувати відповідач [PERSON] Надаючи оцінку\~доводам адвоката\~[PERSON]\~щодо того,\~що постанова\~Словянського міськрайонного\~суду Донецької\~області від\~13\~жовтня 2017\~року,\~яка набула\~законної сили\~24\~жовтня 2017\~року,\~по справі\~№ 243/8459/17,\~провадження №\~3/243/1786/2017\~не є\~належним доказом\~вини [PERSON]\~у вищевказаній\~дорожньо-транспортній\~пригоді,\~суд виходить\~з приписів\~ч. 6 ст. 82 ЦПК України, відповідно до якої постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Крім того, суд критично ставиться до доводів сторони відповідача [PERSON], що у вищенаведеній постанові зазначено про керування відповідачем автомобілем ВАЗ 32107, якого не існує і ніколи не існувало, внаслідок чого дану постанову не можна вважати доказом вини [PERSON], оскільки вказаний у постанові номер «32107» як номер автомобіля ВАЗ, суд розцінює як описку, адже обставини справи свідчать про те, що [PERSON] 19 вересня 2017 року керував саме автомобілем ВАЗ 2107. З вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України слідує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст.\~1192\~ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З квитанції до прибуткового касового ордеру № 71 від 20 вересня 2017 року вбачається, що вартість проведення розрахунку шкоди, завданої автомобілю HONDA CR-V з державним номерним знаком АН3377ІТ, сплачена [PERSON], становить 650 грн. Згідно з актом огляду колісного транспортного засобу № 205, складеного 20 вересня 2017 року експертом авто-товарознавцем [PERSON], висновком експертного авто-товарознавчого дослідження № 205-17 від 20 вересня 2017 року, вартість матеріальних збитків з урахуванням коефіцієнту зносу деталей, спричинених власнику автомобіля HONDA CR-V з державним номерним знаком АН 3377 ІТ, на час проведення авто-товарознавчого дослідження складає 90\~892 грн. 39 коп. Крім того, суд не приймає до уваги доводи [PERSON], викладені у його відзиві на позовну заяву, щодо того, що висновок експертного авто-товарознавчого дослідження № 205-17 від 22 вересня 2017 року, долучений позивачем до своєї позовної заяви, не є належним доказом, оскільки у ньому не зазначено внаслідок чого автомобіль позивача набув механічних пошкоджень. Так, пошкодження, автомобіля HONDA CR-V з державним номерним знаком АН3377ІТ, зазначені у вищенаведеному акті огляду колісного транспортного засобу № 205 від 20 вересня 2017 року цілком відповідають пошкодженням цього автомобіля, вказаним у схемі місця ДТП до протоколу про адміністративне право рушення серії БР № 239540 від 19 вересня 2018 року, в тому числі на підставі якого [PERSON] було притягнуто постановою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2017 року до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19 вересня 2017 року, становить 90\~892 грн. 39 коп. У висновку Верховного Суду, викладеного 14 лютого 2018 року у постанові по справі № 754/1114/15-ц, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обовязковим для суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, зазначено, що у спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищено небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред'явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди. В той же час, приймаючи до уваги, ту обставину, що [PERSON] предявив позов до [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого як власника наземного транспортного засобу не застрахована, а також враховуючи приписи ч. 1 ст. 13 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, та в межах заявлених нею вимог, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, саме у тому розмірі, який визначив сам позивач у своїй позовній заяві, яка становить 45\~446 грн. 20 коп. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди, то суд при їх вирішенні керується наступним. Частиною першою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. З пункту 3 частини 2 статті 23 ЦК України слідує, що моральна шкода, в тому числі, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Так, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] не причетний до заподіяння шкоди автомобілю позивача, а тому й підстави для стягнення з нього моральної шкоди на користь [PERSON] відсутні. Що ж стосується наявності підстав для стягнення моральної шкоди з [PERSON] на користь позивача, то суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.ч. 3-5 ст 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд, враховуючи доведеність стороною позивача в судовому засіданні наявності у [PERSON] душевних страждань у зв'язку із пошкодженням його транспортного засобу, виходячи з засади розумності, виваженості та справедливості, приходить до переконання про наявність підстав для\~\~стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі\~\~5 000 грн. При вирішенні питання про стягнення з відповідачів судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, враховуючи задоволення позовних вимог [PERSON] тільки в тій частині, що стосується відповідача [PERSON], суд приймаючи до уваги сплату позивачем судового збору у сумі 1\~008 грн. 92 коп., вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 504 грн. 46 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial