Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на квартиру, вказуючи, що 18.04.1991 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Спільних дітей від даного шлюбу у сторін не було. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.04.2012 р. шлюб між ними було розірвано, з того часу вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. В період шлюбу за спільні кошти вони придбали на підставі договору купівлі-продажу квартиру [ADDRESS]. Вартість квартири становила 7500 доларів США. Відповідачка у добровільному порядку вирішити питання про поділ майна відмовляється. Також сторони придбали Мотоцикл МТ «Днєпр» у 1993р. вартістю 1500 грн.; телевізор «Самсунг» у 2008 році - 1000 грн.; телевізор «LG» у 2008 р. - 600 грн.; шафа-купе у 2008 р. - 5000 грн.; холодильник «Самсунг» у 2006 р. - 2000 грн.; DVD програвач у 2008 р. - 500 грн.; пральна машина «Сіменс» у 2006 р. - 2000 грн.; диван-кровать у 2009 р. - 1500 грн.; два крісла у 2009 р. - 1200 грн.; килим у 2010 р. - 2000 грн.; кухонний комбайн у 2008 р. - 500 грн.; пило смок у 2006 р. - 200 грн.; газонокосилка електронна у 2008 р. - 800 грн. Просить виділити в порядку спільного майна подружжя у його власність : ? частину квартири [ADDRESS]. Мотоцикл МТ-11 «Днепр» - 1500 грн.; телевізор «Самсунг» - 1000 грн.; холодильник «Самсунг» - 2000 грн.; DVD програвач - 500 грн.; диван-кровать - 1500 грн.; килим - 2000 грн. Інше спільне майно залишити у користуванні відповідачці [PERSON] 16.01.2014 року [PERSON] звернулась з зустрічним позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, вказуючи, що вона перебувала у шлюбі з 18.04.1991 року по 25.04.2012 р. За період шлюбу було придбано наступне майно, яке є об'ктом права спільної сумісної власності подружжя і підлягає розподілу : мотоцикл МТ-11 «Дніпро» куплений у 1993 р. - 1000 грн.; телевізор «Самсунг» у 2008 р. - 2000 грн.; шафа-купе у 2008 р. - 2000 грн.; холодильник «Самсунг» у 2006 р. - 500 грн.; ДВД програвач у 2008 р. - 200 грн.; пральну машину «Сіменс» у 2006 р. - 500 грн.; диван-кровать у 2009 р. - 800 грн.; два крісла у 2009 р. - 800 грн.; килим у 2010 р. - 500 грн.; газонокосилка електронна у 2008 р. - 200 грн.; бензопила у 2012 р. - 3500 грн.; лобзик електронний у 2012 р. - 1500 грн.; електродрель з насадками у 2012 р. - 1500 грн. Після розірвання шлюбних відносин вони добровільно розподілили набуте ними майно домашнього вжитку і відповідач забрав майно на свій розсуд. Відтак бензопила, електролобзик та електродрель з насадками знаходиться в нього. Кухонний комбайн та пилосос, які вказав [PERSON] взагалі таке майно відсутнє і ніколи його не було. Телевізор «LG» він вивіз до свого брата в період шлюбу. В період шлюбу ними була набута [ADDRESS], в якій на даний момент зареєстровано шість осіб. Відповідач також зареєстрований, але не проживає в ній добровільно. Дана квартира була придбана відповідно до договору купівлі-продажу за 7000 грн., а не за 7000 дол. США як вказав [PERSON] Також зазначає, що коли вони уклали шлюб в 1991 р., то вона проживала разом із своїми дітьми в [ADDRESS], яку [PERSON] отримала в результаті обміну. Квартира належала державному житловому фонду. Відповідач був прописаний в ній і в результаті під час приватизації, на нього було приватизовано частину квартири. В 1996 р. вони продали квартиру та придбали [ADDRESS] Оскільки дана квартира їм не підійшла, вони продали її і в грудні 1996 р. придбали [ADDRESS]. Просить визнати за нею право власності та виділити в її користування телевізор «Самсунг» у 2008 р. - 2000 грн.; шафа-купе у 2008 р. - 2000 грн.; холодильник «Самсунг» у 2006 р. - 500 грн.; пральну машину «Сіменс» у 2006 р. - 500 грн.; газонокосилка електронна у 2008 р. - 200 грн.; ДВД програвач у 2008 р. - 200 грн.; двокімнатну квартиру [ADDRESS] вартістю 7000 грн. Інше майно виділити в користування та визнати право власності на нього за [PERSON] і компенсацію в сумі 1800 грн. В судовому засіданні [PERSON] уточнив свої позовні вимоги та просив визнати за ним право власності та виділити у його користування телевізор «Самсунг», холодильник «Самсунг», мотоцикл МТ-11 «Дніпро», диван-кровать, лобзик електронний та визнати за ним право власності на ? частини квартири [ADDRESS]. Зустрічний позов визнав частково. В частині визнання права власності на квартиру за [PERSON] не визнав в повному обсязі. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги уточнила та просила виділити їй в користування та визнати за нею право власності на пральну машину «Сіменс», ДВД програвач, два крісла, газонокосилка електронна, килим та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги [PERSON] визнала частково. В частині визнання за ним право власності на ? частини квартири не визнала в повному обсязі зазначивши, що квартира була придбана ними в рахунок її однокімнатної квартири, а тому відповідач жодного права на дану квартиру не має. . Заслухавши пояснення сторін, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.04.1991 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який було зареєстровано відділом запису актів громадського стану м. Черкаси, актовий запис №590. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.04.2012 р. шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. За період шлюбу сторонами було набуте майно, яке є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме : мотоцикл МТ-11 «Дніпро», телевізор «Самсунг», шафа-купе, холодильник «Самсунг», ДВД програвач, пральну машину «Сіменс», диван-кровать, два крісла, килим, газонокосилка електронна, лобзик електронний. В судовому засіданні сторони досягли згоди щодо поділу даного майна, а відтак в право користування та право власності [PERSON] відійшло наступне майно : телевізор «Самсунг», холодильник «Самсунг», мотоцикл МТ-11 «Дніпро», диван-кровать, лобзик електронний. В право користування та право власності [PERSON] відійшло: пральна машина «Сіменс», ДВД програвач, два крісла, газонокосилка електронна, килим. 11.12.1996 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS], про що свідчить Договір купівлі-продажу серії ААВ №800402 посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] зареєстроване в реєстрі №6570. У відповідності з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23, 24 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а тому є спільним майном подружжя. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в порядку поділу майна слід визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стороною відповідача за первісним позовом/ позивача за зустрічним позовом не було надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того факту, що грошові кошти, отримані від продажу квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] до укладення шлюбу, були витрачені саме на інвестування спірної квартири і на придбання нової квартири вона витратила власні кошти. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю сторін, а тому первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічна позовна заява підлягає до часткового задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: partial