Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення розміру часток у спільній сумісній власності, визнання права власності на успадковану частку померлого співвласника спільного майна та просить визначити частки співвласників [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 5310136400:11:002:0249, розташованої в [ADDRESS] , рівними, кожному співвласнику по Ѕ. Визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5310136400:11:002:0249, розташовану в [ADDRESS] , становила Ѕ. Визнати право власності на успадковану частку, що становить 1/2, померлого співвласника спільного майна земельної ділянки з кадастровим номером 5310136400:11:002:0249 за [PERSON] . Визнати право власності за співвласником [PERSON] на частку, що становить 1/2 земельної ділянки з кадастровим номером 5310136400:11:002:0249, розташовану в [ADDRESS] . Свій позов обґрунтовує тим, що після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина, що являє собою земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, спадкодавцеві і відповідачу та належить їм на праві спільної сумісної власності. Право власності померлого на спадкове майно належить померлому відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №101731, виданого Київською районною в м. Полтаві радою від 03.03.2012 року, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 53101000100566, а також додатку серії АА №236953 до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №101731, виданого Управлінням Держкомзему у м.Полтава від 24.02.2012 року, кадастровий номер 5310136400:11:002:0249, без визначення частки у праві спільної власності. За життя частки співвласників у праві спільної часткової власності визначені не були та державної реєстрації речових прав у визначених частках за життя співвласниками проведено не було. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.12.2020 року відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] батька [PERSON] , який проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що неможливо встановити склад спадкового майна. Оскільки один із співвласників вищезазначеного нерухомого майна помер, то визначити його частку у праві спільної сумісної власності в досудовому порядку неможливо, тому що немає можливості з`ясувати домовленість між співласниками. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, попередньо надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] у судове засідання не з`явився, попередньо надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав не заперечував проти їх задоволення. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.01.2021 року відкрито провадження у справі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №101731, виданого Київською районною в м. Полтаві радою від 03.03.2012 року, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 53101000100566, а також додатку серії АА №236953 до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №101731, виданого Управлінням Держкомзему у м.Полтава від 24.02.2012 року, кадастровий номер 5310136400:11:002:0249, належить [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем після його смерті є [PERSON] . Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відкрилась спадщина, що являє собою земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, спадкодавцеві та відповідачеві та належить їм на праві спільної сумісної власності. За життя частки співвласників у праві спільної часткової власності визначені не були та державної реєстрації речових прав у визначених частках за життя співвласниками проведено не було. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.12.2020 року приватним нотаріусом Кривенко Наталією Валентинівною (пор. № 187/сп. спр. № 65/2015), відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] - батька [PERSON] , який проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності інд.номер 231029108 та 231028961 вбачається, що позивачеві і відповідачеві належить житловий будинок загальною площею 182,7 м2 на праві спільної часткової власності, розмір частки кожного становить Ѕ. Згідно Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 21.12.2020 ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер 5310136400:11:002:0249 становить 112400 грн. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ч.І ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно із ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до змісту ст. 89 ЗК України та глави 26 розділу І книги третьої ЦК України, спільною сумісною власністю є спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Згідно з ч. 5 ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 за №20, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В інформаціному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Верховний Суд України 04.04.2011 при розгляді справи №3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними». Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5. Згідно ч.І ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved