Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до своєї смерті. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12 серпня 1978 року він уклав шлюб з [PERSON] , який було розірвано Нововодолазьким районним судом в 2016 році. Проживають окремо один від одного. Від даного шлюбу вони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Він хворіє на сахарний діабет 2 типу тяжкої форми, потребує постійної сторонньої допомоги, придбання дорогих ліків та харчів. Пенсії не хватає на власне утримання, тому вимушений звернутися до суду за аліментами від свого сина. Відповідач працює, отримує заробітну плату, однак ніякої допомоги не надає. Аліменти відповідач нікому не платить. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 02 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. Через канцелярію суду за вхідним № 7248/19-вх від 11.10.2018 року від представника відповідача [PERSON] . надійшов відзив на позовну заяву, де вказане наступне. Позивач не надає будь-яких доказів про потребу в отриманні матеріальної допомоги. Розмір пенсії позивача складає 2027,37 грн., що є більшим за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання утримання. Позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка за яку він отримує орендну плату. Також, позивач ще має доньку. Відповідач не має постійного доходу, власного житла чи транспортного засобу, проживає разом із матір`ю [PERSON] , яка також як і позивач є непрацездатною та потребує допомоги. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, розгляд справи просив провести за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та розглянути справу без участі відповідача та його представника за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Відповідно до паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області 15.08.2000 року, [PERSON] є особою непрацездатного віку. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] . Батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3243 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у медичній установі у період з 11.11.2016 по 21.11.2016 року. За висновком спеціалістів позивач страждає на ряд тяжких хвороб(а. с. 5). З довідки про доходи № 0139 1819 0438 1132 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Харківському приміському об`єднаному управлінні ПФУ в Харківській області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.12.2018 по 28.02.2019 складає 6082,11 грн(а. с. 8). [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - картка реєстрації особи (а. с. 7). Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатного батька. Тобто, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. На підтвердження заявлених вимог позивачем надано довідки про доходи, стан здоров`я та з місця мешкання. На обґрунтування невизнання позову відповідачем надано наступне. Відповідно до листа ВІДДІЛУ У НОВОВОДОЛАЗЬКОМУ РАЙОНІ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ від 09.10.2019 за № 29-20-0,26-217/117-19 надано завірені належним чином копії державного акту на право приватної власності на землю, виданого [PERSON] серії [NUMBER] та договіру оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Ордівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, зареєстрований 15 травня 2008 року у Нововодолазьком районному відділі Харківської регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК» при Держкомземі України, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 040870000006 (а. с.37). [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, площею 3,55 га, яка розташована на території Ордівської сільської ради, що вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 795900 (а. с. 38). Згідно з договором оренди землі від 27.11.2007 року, зареєстрований 15 травня 2008 року у Нововодолазьком районному відділі Харківської регіональної філії державного підприємста «Центр ДЗК» при Держкомземі України, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 040870000006, [PERSON] надав у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Ордівської сільської ради, загальною площею 3,55 га з отриманням орендної плати у розмірі 597,22 грн (а. с. 39-44). Відповідно до акту депутата округу № 12 Нововодолазької селищної ради Вовка В. А. [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] в житловому будинку, який належить [PERSON] (а. с. 45). З довідки про доходи № 2464 [NUMBER] 1965 [PERSON] перебуває на обліку в Харківському приміському об`єднаному управлінні ПФУ в Харківській області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.04.2019 по 30.09.2019 складає 9183,00 грн. (а. с. 46). Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. За приписами ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Також, ч. 2 п. 21 вказаної постанови передбачено, що при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Підставами для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач, його син, не надає матеріальної допомоги, якої він потребує, оскільки тяжко хворіє, потребує постійної сторонньої допомоги, вимушений купувати ліки. Пенсії не вистачає на життя. Аналіз ст. 205 СК України свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Надані позивачем докази по справі свідчать, що [PERSON] є непрацездатною особою. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Тобто, прожитковий мінімум - сума, необхідна для мінімального задоволення потреб людини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність визначено у розмірі: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Розмір пенсії позивача у 2019 році складав 2027, 37 грн, що станом на час звернення позивача з цим позовом до суду, перевищував прожитковий мінімум на одну особу. Водночас, позивач наголошував на тому, що розмір пенсії не покриває витрат, у тому числі, на побутові потреби, лікування та придбання ліків та харчів. Співвідношення доходу позивача до встановленого законодавцем розміру прожиткового мінімуму має суттєве значення під час вирішення спору за вимогами, пред`явленими на підставі статей 202, 205 СК України, які визначають підстави виникнення обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та порядок визначення розміру присуджених аліментів. Матеріальне становище позивача, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму на 2019 рік та отримання пенсії у розмірі 2027, 37 грн, стану здоров`я [PERSON] , тим паче, потреба постійної сторонньої допомоги, те що він проживає один, за відсутності осіб, які могли б надавати допомогу у повсякденні, необхідності проходити лікування, придбати ліки, свідчить про наявність у позивача потреби в отриманні матеріальної допомоги. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Тобто, судом, на підставі доказів по справі, встановлено всі три умови, що зобов`язують повнолітніх дітей утримувати батьків. [PERSON] є батьком [PERSON] . Позивач є непрацездатною особою та потребує матеріальної допомоги. Підстав, передбачених ч. 1 ст. 204 СК України для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свого батька, судом не встановлено. Вимог про зобов`язання перевірити доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків [PERSON] не заявляв. Доказів на спростування доводів позивача відповідач не надав. Суд не може прийняти до уваги аргументи відповідача з приводу того, що він не має постійного доходу, власного житла чи транспортного засобу, тому не може сплачувати аліменті, з огляду на приписи ст. 202 СК України, де обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі змістом ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що наявні підстави для стягнення аліментів з відповідача на корить позивача. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги стан здоров`я позивача та відповідача, матеріальне становище [PERSON] та [PERSON] , отримання позивачем доходу від оренди земельної ділянки, знаходження на утриманні у відповідача матері, яка є непрацездатною та потребує допомоги. Також, відповідно до вимог ст. 205 СК України та п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд ураховує можливість одержання позивачем утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а саме, від доньки [PERSON] . За таких підстав, суд доходить висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька, підлягає задоволенню частково і вважає встановлення розміру аліментів у розмірі 1/9 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача, щомісячно, є справедливим та обґрунтованим, таким що відповідає засадам розумності та виваженості, та не призведе до надмірного матеріального тягаря для відповідача. Згідно зі ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768 грн 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial