Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Димитровського міського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» (далі ДП «Красноармійськвугілля») ВП «шахта ім. О.Г.Стаханова» про відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з травмою отриманою на виробництві. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що з 20.10.1997 р. по 25.12.2000 р. він працював на підприємстві ДВАТ «шахта імені А.Г.Стаханова» ДХК «Селидоввугілля» правонаступником якого є ДП «Красноармійськвугілля», на різних посадах а до 22.04.1999 р. у якості горноробочого очисного забою 5 р. з повним робочим днем у шахті. 04.05.1998 р. при виконанні наряду по демонтажу траверса монорельсової дороги у 6 пів. вироботки пл.Л1 бл.4 на нього впала траверса та травмувала його в область голови та грудної клітини. Після чого його було доставлено до Димитровської ЦМЛ, де йому було встановлено діагноз ВЧМТ, струс головного мозку, забив грудної клітини з справа, знаходився на стаціонарному лікуванні до 25.05.1998 р. По цьому нещасному випадку відповідачем мені було видано акт про нещасний випадок на виробництві від 07.05.1998 р. за №148. Після чого він продовжував проходити медичні процедури, але стан його здоров'я не покращився, у зв'язку з чим він був змушений звертатись за медичною допомогою та знаходитись на лікуванні з 23.02.-16.03.99 р., 24.06-18.07.03 р., 17.05-27.05.04 р., 04.10.-14.10.04 р., 15.06.-25.06.05 р., 31.01.-10.02.06 р., 13.06-23.06.06 р., 31.08.-11.09.06 р., 06.03.-19.03.07 р., 27.06-06.07.07 р., 05.02.-15.02.08 р., 16.09.-22.09.08 р., 22.09.-01.10.08 р., 01.12-11.12.09 р., 06.07.-16.07.10 р., 06.12.-16.12.10 р., 15.07.-25.07.11 р., 09.02.-20.02.12 р., 16.07.-26.07.12 р. Під час проходження процедур лікування було встановлено як наслідок посттравматична енцефалопатія у стадії декомпенсації з зписиндромом, астенно-невротичним синдромом, декомпенсація з частими поліморфними джексоновими приступами, інтелектуально-мнестичними розладами та двухсторонньою пірамідо-рефлекторною недостатністю. 19.08.2003 р. міжрайонна МСЕК встановила йому 55% втрати працездатності та 3 групу інвалідності безстроково, рекомендовано медикаментозне лікування, протипоказано важка фізична праця, робота з рухомими механізмами, на висоті, у воді, біля вогнища, лікування у невропатолога, терапевта знаходження на «Д» обліку. Димитровським відділенням Фонду ССНВВ йому спалчуються щомісячні страхові виплати. Моральна шкода в зв'язку з виробничою травмою йому не призначалася та не виплачувалась. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює у 200 000 (двісті тисяч) грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходив із тривалості й глибини його душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок травм, а також з фізичного та фактичного значного погіршення стану здоров'я. До судового засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, полягав на задоволені позовних вимог. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечував проти задоволені позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що з 20.10.1997 р. по 25.12.2000 р. [PERSON] працював на підприємстві ДВАТ «шахта імені А.Г.Стаханова» ДХК «Селидоввугілля» правонаступником якого є ДП «Красноармійськвугілля», на різних посадах а до 22.04.1999 р. у якості горноробочого очисного забою 5 р. з повним робочим днем у шахті. (а. с. 2-3). 04.05.1998 р. при виконанні наряду по демонтажу траверса монорельсової дороги у 6 пів. вироботки пл.Л1 бл.4 на нього впала траверса та травмувала його в область голови та грудної клітини. Після чого його було доставлено до Димитровської ЦМЛ, де йому було встановлено діагноз ВЧМТ, струс головного мозку, забив грудної клітини з справа, знаходився на стаціонарному лікуванні до 25.05.1998 р. (а. с. ) По цьому нещасному випадку відповідачем мені було видано акт про нещасний випадок на виробництві від 07.05.1998 р. за №148. (а. с. 5-6). Після чого він продовжував проходити медичні процедури, але стан його здоров'я не покращився, у зв'язку з чим він був змушений звертатись за медичною допомогою та знаходитись на лікуванні з 23.02.-16.03.99 р., 24.06-18.07.03 р., 17.05-27.05.04 р., 04.10.-14.10.04 р., 15.06.-25.06.05 р., 31.01.-10.02.06 р., 13.06-23.06.06 р., 31.08.-11.09.06 р., 06.03.-19.03.07 р., 27.06-06.07.07 р., 05.02.-15.02.08 р., 16.09.-22.09.08 р., 22.09.-01.10.08 р., 01.12-11.12.09 р., 06.07.-16.07.10 р., 06.12.-16.12.10 р., 15.07.-25.07.11 р., 09.02.-20.02.12 р., 16.07.-26.07.12 р. Під час проходження процедур лікування було встановлено як наслідок посттравматична енцефалопатія у стадії декомпенсації з зписиндромом, астенно-невротичним синдромом, декомпенсація з частими поліморфними джексоновими приступами, інтелектуально-мнестичними розладами та двухсторонньою пірамідо-рефлекторною недостатністю. (а. с. 8-13, 16-35). 19.08.2003 р. міжрайонна МСЕК встановила [PERSON] 55% втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності безстроково, рекомендовано медикаментозне лікування, протипоказано важка фізична праця, робота з рухомими механізмами, на висоті, у воді, біля вогнища, лікування у невропатолога, терапевта знаходження на «Д» обліку. (а. с. 7, 14) Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв ` язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України «Про охорону праці», а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23 лютого 2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв'язку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він був здоровою працездатною людиною, втратив 55% працездатності в зв'язку з травмою пов'язоною з виробництвом. Позивач [PERSON] отримав травму на виробництві і при цьому мала місце протиправність дій відповідача ВП «шахта ім. О.Г.Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля», пов'язаних з порушенням Закону України «Про охорону праці», «Правил безпеки у вугільних шахтах», що стало причиною нещасного випадку. Вищезазначене законодавство, а також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. із змінами від 25.05.2001 р. «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрєс, а із наявністю втрат фізичного і психичного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 55%. Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 55 000 (п'ятдесят п'ять тисяч грн.) 00 коп. Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. Оскільки моральна шкода у позивача виникла внаслідок ушкодження здоров'я, пов'язаного з травмою на виробництві, то заперечення відповідача являються необґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору - в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного ,

Outcome: partial