Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 01.12.1994р. він разом з дружиною [PERSON] та її батьком [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS]. Теща [PERSON] з ними не проживала з 1994р. по кінець 1996р. Син народився [INFO]. Він - позивач придбав квартиру [ADDRESS], де проводив ремонтні роботи. Після смерті [PERSON] теща [PERSON] переїхала проживала по [ADDRESS]. В квартирі [ADDRESS] проживали він з дружиною та сином. В 2001 році дружина виїхала за кордон, а він продовжував проживати разом з сином у вказаній квартирі. В 2007р. дружина приїхала з Італії, забрала речі і переїхала проживати до колишньої тещі - [PERSON], а він сам з сином проживав в квартирі №207, робив ремонт, купував дорогі речі, пральну машину, холодильник та інше. 14.10.2010р. він прийшов додому з роботи, а в дверях інший замок. Від [PERSON] дізнався, що Придніпровський ДВС без надання постанови про добровільне виконання рішення суду про виселення, разом з [PERSON] зламали двері, вивезли частину речей, меблі до тещі на склад, де вона працює в газеті «Уют», а частина - залишилась в квартирі. Таким чином, він залишився взимку без одягу, документів та всього. Перелік його речей: сковорідки «тефаль» - 3шт.; набір ножів, вилок, ложок; подушки пухові - 4шт.; плед імпортний - 1шт.; одіяла - 3шт.; чашки - 4шт.; масляниця - 1шт.; хлібниця - 1шт.; заварник - 1шт.; карнизи, штори; кухня, дерево сосна - 3м.; шафи для прихожої - 3шт.; пральна машина; шафа-ліжко; посуд на 12 персон; постільна білизна- 4 комплекти; ванна; умивальник; унітаз; каструлі набір; смеситель ванна, умивальник; спінінги - 8шт.; катушки - 10шт.; мойка; смеситель кухня; рушникосушарка; меблева стінка «Сміга» (нова); двері з коробкою - 5шт.; одяг: куртки -3, джинси - 4, светр-6, футболки -12, туфлі -3, кросівки -3, спорт.костюм -2; документи та інші речі. Просить стягнути з [PERSON] та Придніпровського відділу ДВС матеріальну шкоду- 60000грн., яку вони заподіяли незаконними діями; стягнути з відповідачів моральну шкоду - 20000грн. Під час розгляду справи 27.05.2014р. в якості співвідповідачів залучено Головне управління юстиції в Черкаській області та Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області. В судове засідання позивач [PERSON] жодного разу не з»явився, незважаючи на визнання його участі у розгляді справи обов»язковою. Повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи через представника - [PERSON], про що маються у справі відповідні розписки. Повістки, які направлялись за місцем реєстрації позивача, повернулися до суду з відміткою поштового відділення як не отримані «за закінченням терміну зберігання». Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні не скористалась правом надання пояснень щодо заявлених позивачем позовних вимог. Тричі залишала зал судових засідань. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] повністю заперечувала проти заявлених вимог і просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Під час виконання органами ДВС судового рішення про виселення [PERSON] з належної їй на праві власності квартирі [ADDRESS] в м. Черкаси, 14.10.2010р. вона була присутня. [PERSON] добровільно звільнити квартиру не бажав. Зайшовши до квартири було встановлено, що квартира зруйнована, були розбиті двері, зняті склопакети на вікнах. Оскільки її дочка та [PERSON] проживали в її квартирі, то відповідно там були і речі, майно, яке належало їй - [PERSON], яким вони користувались під час спільного проживання. Крім того, під час подружнього життя дочка та [PERSON] також придбавали різне майно - речі побутового призначення. Також в квартирі були речі їхньої дитини - іграшки, одяг та інш. Після розірвання шлюбу дочка та [PERSON] в судовому порядку майно не ділили. Оскільки [PERSON] мала на меті як швидше вирішити всі спори з [PERSON], щоб мати спокій в своїй квартирі, в т.ч. виселити його, то при проведенні виконавчих дій державним виконавцем, вона готова була віддати все майно, що знаходилось в квартирі, - [PERSON] Тому майно, яке було описано державним виконавцем і перелічене в акті від 14.10.10р., вона погодилась зберігати. При цьому, неодноразово направляла [PERSON] телеграми, щоб він, якщо має бажання, забрав це майно, але він ніяким чином не відреагував. Вважає, що позивачем не надано доказів, що будь-яке майно належить йому особисто на праві власності; майно, що перелічене у позові не відповідає переліку майна, що зазначено у акті; відсутні підтверджуючи дані про вартість майна; розмір зазначеної позивачем шкоди не доведено. Крім того, з жовтня 2010р. як [PERSON], так і його представник [PERSON] знали, що майно вивезене з квартирі, але вони жодного разу не звернулися ні до органів ДВС, ні до неї щодо повернення йому будь-якого майна. В судовому засіданні представник відповідача Придніпровського відділу ДВС - за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі і просив відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представник відповідача Головного управління юстиції у Черкаській області за довіреністю Шаповал О.В. позовні вимоги не визнала. Просила відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області за довіреністю Коваленко А.П. також заперечувала проти позову. Просила відмовити у його задоволенні, оскільки він є безпідставним та необґрунтованим. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] зберігала майно, яке було вивезене з її квартири, в складських приміщеннях фірми «Прорив», при цьому, сплачуючи плату за оренду приміщень. В жовтні 2013р. зі слів [PERSON] вона дізналась, що приміщення слід звільняти від майна, а [PERSON] не бажає його забирати. Серед цього, так званого майна - тобто «хламу» були іграшки, різне тряпье. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав: як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Так, встановлено, що на виконання виконавчих листів, виданих Придніпровським райсудом м. Черкаси на підставі рішення суду від 23.06.2010р. №2-300/10, - 14.10.2010р. головним державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС Осадчим В.В. в присутності [PERSON], двох понятих за адресою : [ADDRESS] , тобто місцем виконання рішення суду щодо виселення [PERSON], було здійснено опис речей, які передані на зберігання [PERSON], а саме: тренажер, дошка з меблі з 1 лампочкою; 2 дошки блакитного кольору; 12 досток блакит. кольору; 2 тумбочки блакит. кольору; шафа блакит. кольору з прихожої; тумбочка горіхового кольору з розеткою; тумбочка горіх.кольору з приклеєним годинником, тумба з 3-ма східцями горіх.кольору; 5 досточок білого кольору; шафа з прихожої блакит.кольору; шафа з прихожої з тумбочками; 5 дверей з коробкою; 4 мішки з речами; 3 мішки з речами, катушка для поклейки шпалер; 7 упаковок з досками; 3 мішки з речами; 10 упаковок ламінату; 7 вудочок; меблі, пральна машинка, витяжка. Таким чином, 14.10.2010р. виконавчі провадження завершено на підставі п.8 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (в ред. на час виниклих правовідносин). Крім того, відповідно до акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 14.01.2014р., виконавче провадження № 199/1 через закінчення строків його зберігання знищено. Ухвалою Придніпровського райсуду м. Черкаси від 20.12.2010р. відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] на дії державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Осадчого В.В. та інших посадових осіб ДВС. Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.07.2011р. вказане судове рішення суду першої інстанції залишено без змін. Посилання представника позивача [PERSON] на те, що ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14.04.2011р. встановлено факт неправомірності дій державного виконавця при проведенні виконавчих дій, є помилковими, оскільки вище вказаною ухвалою ВССУ від 06.07.2011р. це судове рішення скасоване. Як передбачено ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в т.ч. втрати, яких особа зазнала у зв»язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до вимог ст. 1166ЦК України, майнова шкода, завдана діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в т.ч. у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов»язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ст.23 ЦК України). Статтею 1167ЦК передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З»ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази та ґрунтуючись на засадах змагальності, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити в повному об»ємі. Так, виходячи із норм цивільного законодавства, позивачем не обґрунтовано, в чому полягає, як на його думку, завдана йому матеріальна та моральна шкода, в т.ч. її розмір; не надано до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів наявності майна, переліченого у позовній заяві, його вартості та належності позивачеві такого майна на праві власності. В судовому засіданні не встановлена вина відповідачів [PERSON], Придніпровського відділу ДВС та його посадових осіб у спричиненні позивачеві [PERSON] будь-якої шкоди, враховуючи, що суд розглядає цивільні справі лише в межах заявлених позовних вимог. Надані позивачем до позовної заяви та досліджені під час розгляду справи товарні чеки, фіскальні чеки та договір б/н купівлі-продажу від 24.01.2007р. жодним чином не підтверджують факту придбання речей, що перелічені в позовній заяві, - саме [PERSON], належності йому цих речей на праві власності та знаходження їх в квартирі №207 станом на 14.10.2010р. Крім того, на думку суду, якщо позивач [PERSON] вважає свої права чи інтереси порушеними чи не визнаними, - він не позбавлений права звернення до суду за захистом своїх прав (інтересів), зокрема, - з позовом про розподіл майна, про визнання майна спільною сумісною чи частковою власністю, про визнання права власності на майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння та інш. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed