Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.02.2010 [PERSON] отримав від нього грошові кошти у сумі 5000 доларів США, що підтверджується борговою розпискою, власноруч написаною [PERSON] , відповідно до якої останній зобов`язався повернути борг у строк до 01.01.2013. На виконання зазначеного зобов`язання в 2019 році відповідач повернув йому 500 доларів США та написав нову боргову розписку, відповідно до якої зобов`язався сплатити решту боргу, а саме 4500 доларів США, у строк до 01.01.2021. Зазначає, що відповідно до встановленого Національним банком України курсу станом на 06.08.2021 сума боргу 4500 доларів США становить - 121 230 грн. Відтак, зважаючи на те, що зобов`язання зі своєчасного повернення грошових коштів відповідачем не виконано, просить стягнути з [PERSON] на його користь борг в розмірі 121 230 грн., а також відшкодувати йому понесені ним судові витрати у справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, обґрунтувавши їх вищенаведеним та просив задовольнити, мотивуючи тим, що на час розгляду справи предмет спору не припинив свого існування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені до нього позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення, невиконання боргових зобов`язань обгрунтував відсутністю фінансової спроможності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Судом встановлено, що між сторонами, а саме позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] склалися правовідносини в сфері боргових зобов`язань один відносно іншого внаслідок укладення договору позики. Так, 22.02.2010 [PERSON] , житель с. Кадубівці Заставніського району Чернівецької області, отримав в борг від [PERSON] грошові кошти у сумі 5000 доларів США, які зобов`язався повернути у строк до 01.01.2013, що підтверджується копією боргової розписки власноруч написаної [PERSON] та засвідченої його особистим підписом (а.с.3). 23.02.2020 [PERSON] після часткового погашення вищевказаної заборгованості на суму 500 доларів США написав [PERSON] нову боргову розписку, відповідно до якої зобов`язався сплатити решту боргу, а саме 4500 доларів США, у строк до 01.01.2021 (а.с.4). На думку суду, вказані розписки засвідчують факт отримання [PERSON] грошових коштів в борг і містять умови про їх повернення та по своїй суті є борговими документами, які засвідчують укладення договору позики. Однак, станом на час розгляду справи боргове зобов`язання у строк та в порядку, що встановлені законодавством та договором позики відповідачем не виконане. Вважаючи дії відповідача такими, що порушують його майнові права, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні норми законодавства. Згідно приписів ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Правові відносини, які виникають на підставі укладення, виконання, припинення договорів позики, врегульовані приписами Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 530, 610 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В свою чергу, частинами першою та третьою ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Таким чином, проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та встановлені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність у позивача підстав для правового захисту. Водночас, матеріалами справи встановлено, що сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на час розгляду справи становить 4500 доларів США, що в національній валюті за курсом НБУ на день, визначений позивачем, тобто на 06.08.2021 становить 121 230 гривень (а.с.4-5). Додатково вказана обставина визнана відповідачем в судовому засіданні. Згідно з п. п. 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 суд зазначив, що «незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Отже, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення суми боргу у розмірі 121 230 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, судом встановлено, що при зверненні до суду за даним позовом позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 1212,30 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією №25 від 10.08.2021, на зазначену суму (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеного, з відповідача належить також стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору в розмірі 1212,30 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved