Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою вказуючи, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який уклали 25.08.1998 року. Шлюб зареєстровано Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області за актовим записом № 288. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припиненні з лютого 2016 року через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя, з цього часу проживають окремо. Вважає, що шлюб розпався остаточно та сімю вже не зберегти. Просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 04.09.2018 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду\~за правилами\~загального позовного\~провадження на\~підготовче судове\~засідання.Крім цього, відповідачці визначено пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам. Також стороні\~відповідачки разом\~з ухвалою\~надіслано копію\~позовної заяви\~з доданими\~до неї\~документами. Стороною відповідача у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подано. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявився. Про дату місце і час підготовчого розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду письмову заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав, а також просив справу розглянути без його участі. Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання не зявилася. Про дату місце і час підготовчого розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала суду письмову заяву, в якій проти задоволення позову не заперечувала, а також просила справу розглянути без її участі. Відповідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, враховуючи, що стороною відповідача позов визнається, суд розглянув справу в підготовчому судовому засіданні в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами у відсутність незявившихся сторін. Розглянувши письмові заяви сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено що відповідно до свідоцтва про одруження серії І-НО № 020478 виданого 25.08.1998 року сторони зареєстрували шлюб 25.08.1998 року в Іллічівському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя, Донецька область про що зроблено відповідний актовий запис № 288. Згідно паспортних даних місцем проживання позивача зазначено с. Садове Нікольського району Донецької області, вул. Тополева, буд. № 1. Відповідно відомостей Зеленоярської сільської ради Нікольського району Донецької області зареєстрованим місцем проживання відповідачки є с. Садове Нікольського району Донецької області, вул. Тополева, буд. № 1. Позивач та відповідачка є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 340556 від 25.04.2003 року. Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України визначені підстави для\~розірвання шлюбу\~за позовом\~одного з\~подружжя,\~зокрема ч.1\~цієї статті\~передбачено,\~що суд\~зясовує фактичні\~взаємини подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини-інваліда\~та інші\~обставини життя\~подружжя. Також ч.2 передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд вважає доведеними доводи позивача, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі, але шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, а тому враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти цього, про примирення не заявляють, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому його права підлягають судовому захисту в звязку з чим шлюб необхідно розірвати. Щодо розподілу наявних судових витрат по справі у виді судового збору, що сплатив позивач при подачі позову слід зазначити наступне. Так, відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, відповідно положень ч.1 ст.\~142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, на підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи, що позивач при зверненні до суду поніс судові витрати, а саме сплатив судовий збір у вірному розмірі 704,80 грн., а відповідачка до початку\~розгляду справи\~по сутіпозов визнала, в звязку з чим його позовні вимоги були задоволенні у повному обсязі, суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним при подані позову судового збору в сумі 352,40 грн., а решту суми судового збору в розмірі 352,40 грн. слід стягнути з відповідачки на його користь.

Outcome: approved