Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідачки [PERSON] та просить визнати його членом сімї наймача квартири за адресою [ADDRESS], [PERSON]. Визнати за ним право користування квартирою за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що він до 2005 року проживав разом із мамою [PERSON], [INFO], сестрою [PERSON], 1992р.н., та братом [PERSON], [INFO] у с. Олексіївка, Бобринецького району, Кіровоградської області. Переїзд з Кіровоградської області в м.Стрий зумовлений домовленістю між його мамою [PERSON] та її двоюрідною сестрою - [PERSON], відповідачкою по справі, яка полягала у її пропозиції переїхати їхній сім'ї проживати до м. Стрия, вселитися у її квартирі, разом проживати та вести спільно господарство. Його мама прийняла таку пропозицію, продала будинок в с. Олексіївка та разом з неповнолітніми на той час дітьми, переїхала проживати до м. Стрия. Їхня сім'я поселилася до кварти, де проживала відповідачка, за адресою м. Стрий на [ADDRESS]. Дана квартира не приватизована, наймачем є [PERSON], відповідачка за даним позовом. Їхнє вселення відбулося за згодою та пропозицією відповідачки. Вони всі за спільні кошти купували продукти харчування, необхідні речі для побуту, за спільні кошти оплачували комунальні послуги, вели спілне господарство. На той час йому виповнилося 12 років. В той час йому не було зрозумілі питання реєстрації місця проживання. Коли йому виповнилося 18 років, він постійно наполягав на те, що має бути зареєстрованим там де проживає з 12 років. Оскільки він вселився до даної квартири ще будучи неповнолітнім, за згодою відповідачки, документ який підтверджує право на проживання в житлі у нього відсутній, то в даному випадку реєстрація його місця проживання може бути здійснена за згодою наймача та членів його сім'ї. Він неодноразово звертався до відповідачки з проханням надати згоду на реєстрацію місця його проживання за адресою де він фактично проживає, однак остання спочатку обіцяла, перекладала з дня на день, а тепер взагалі йому відмовила. Тому він змушений звернутися до суду за захистом свого права. Вважає, що рішення суду про визнання членом сім'ї наймача, визнання права користування жилим приміщенням, буде належним документом який підтверджує право на проживання в житлі. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та додатково пояснили, що з моменту вселення в спірну квартиру позивача він разом з відповідачкою спільно вели господарство, харчувались, проживали однією сім»єю. Він робив ремонт фундаменту будинку, оплачував комунальні послуги. В судовому засіданні відповідачка та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, та пояснили, що дійсно позивач проживає в спірній квартирі з 2005 року, однак займає окрему кімнату, спільного господарства з ним не ведуть, харчуються окремо. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснили, що після приїзду з Кіровоградської області в м.Стрий позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] проживали в спірній квартирі як одна сім»я, спільно харчувались, вели спільне господарство. [PERSON] давала на харчування сторін продукти харчування, один час вони жили в одній кімнаті. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що після приїзду в м.Стрий орієнтовно в 2013 році [PERSON] проживав в спірній квартирі, мав свою кімнату, харчувався окремо від [PERSON], спільного господарства з нею не вів. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є тіткою для обох сторін, проживає в сусідній квартирі того ж будинку. Пам»ятає, що сім»я [PERSON] приїхали в м.Стрий та поселились в спірну квартиру до відповідачки у 2005 році. [PERSON] приписала тимчасово маму позивача [PERSON] та сестру [PERSON] Вони жили в окремих кімнатах, харчувались окремо. [PERSON] тримала продукти в її холодильнику. У кімнаті, де жила сім»я [PERSON], газу не було. Які були між ними відносини не знає. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають в спірній квартирі за адресою [ADDRESS], що не оспорюється сторонами та підтверджується наступними доказами. Згідно довідки - виписки з домової книги про склад сім»ї та прописку №2787 від 13.10.2014 року відповідачка зареєстрована за адресою [INFO]. Згідно акту від 25.09.2014 року позивач фактично проживає за адресою [INFO]. Згідно довідки №64 від 19.05.2015 року позивач у 2009 році поступив у 9-й клас Стрийської загальноосвітньої школи №5 ім. В.Стасюка. За період навчання проживав за адресою [INFO], Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 19.05.2015 року позивач проживає за адресою [INFO]. Відповідно до ч.2\~ст. 3 СК України сім»ю, складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи . приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Такого по суті висновку дійшов і суд касаційної інстанції під час ухвалення рішення колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 вересня 2009 року у справі про визнання права користування жилим приміщенням і постановлення ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 8 грудня 2010 року у справі про визнання права користування жилим приміщенням та зміну умов договору найму жилого приміщення. Суд критично оцінює покази свідків [PERSON], [PERSON], які ствердили, що сторони, проживаючи в одній квартирі, спільно не харчувались, оскільки вони спростовуються показами свідків, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є послідовними, об»єктивно підтверджуються перевіреними доказами, а тому суд надає їм віри. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскільки позивач [PERSON] в 2005 році, будучи ще неповнолітнім, із мамою [PERSON], сестрою [PERSON], братом [PERSON] із згоди відповідачки [PERSON] посилився в спірну квартиру яка є його єдиним та постійним місцем проживання, вони з відповідачкою вели спільне господарство, про що в судовому засіданні ствердили свідки, враховуючи тривалість часу їх спільного проживання, а також і те, що позивачкою жодного разу не ставилось питання про виселення відповідача із спірної квартири, то позовні вимоги позивача підставні та підлягають до задоволення.

Outcome: approved