Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся в суд з позовом, в якому просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який у помер у 2012 році. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який на день смерті проживав с. Росоша Липовецького району Вінницької області, але був зареєстрований в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на майно, на яке позивач претендує, як спадкоємець першої черги за законом. Інших спадкоємців у померлого немає. [PERSON] не проживав постійно з батьком,і у шестимісячний термін не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому постановою приватного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька йому було відмовлено. Причиною пропуску строку позивач вказує те, що йому не було відомо про смерть батька, який проживав в с. Росоша Липовецького району, за сімейними обставинами він був відсутній за місцем проживання в Бершадському районі. В цей період його дружина проходила амбулаторне лікування та реабілітацію в медичних закладах у зв`язку з онкологічним захворюванням та перенесеною операцією, а тому він не мав можливості особисто подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори на протязі шести місяців. Дана позовна заява надійшла до суду 09.12.2019 року та відповідно до автоматизованої системи документообігу була передана для розгляду судді Хмель Р.В. Ухвалою від 09.12.2019 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.12.2019 року. Ухвалою від 18.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 06.02.2020 року. Позивач подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача Джулинської об`єднаної територіальної громади, також надав письмову заяву про розгляд справи без участі представника відповідача та у вирішенні даного питання поклався на розсуд суду. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [INFO] в с.Росоша Липовецького району Вінницької області у віці 83 роки помер [PERSON] , що вказано у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до довідки Джулинської сільської ради №788 від 22.11.2019 року, єдиним спадкоємцем на майно померлого є син - [PERSON] . Згідно цієї ж довідки та виписки з погосподарської книги №101 від 26.11.2019 року вбачається, що на день смерті [PERSON] був зареєстрований в с. Чернятка Бершадського району Вінницької області. 29.11.2019 року приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу у постанові №581/02-31 позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, оскільки він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що інша спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Причиною пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач вказує те, що він не знав про смерть батька та у зв`язку з лікуванням дружини не мав можливості звернутись особисто до нотаріальної контори у шестимісячний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В п. 24 Постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, що у випадку, коли особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, переглядаючи 6 червня 2018 року судові рішення справі № 592/9058/17-ц (касаційне провадження № 61-200 св 18), вказав на те, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Аналізуючи вищевказані норми, судом критично оцінено посилання позивача, як на причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалість хвороби дружини. Так аналіз наданих суду виписок з медичної карти вказує на те, що дійсно [PERSON] періодично проходила обстеження та лікування у різних медичних закладах. Однак дані документи не обґрунтовують причин, з яких позивач не зміг подати заяву про прийняття спадщини після смерті батька у визначений законом строк. Крім того, дані докази не вказують підстав, з яких позивач пропустивши шестимісячний строк для прийняття спадщини протягом семи років (з 2012 року) не звертався до суду за захистом свого права. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини встановила, зокрема, правило, юридичної визначеності (певності), котре, з-поміж іншого, є складовою законного права можливого правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування юридичної визначеності має на меті забезпечення остаточності так званих юридичних станів, захист потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Враховуючи встановлені у справі обставини, смерть спадкодавця у 2012 році, не ініціювання спадкоємцем питання прийняття спадщини за законом (за правом представлення) протягом 6-місячного строку після смерті спадкодавця, звернення позивача до суду із позовом у 2019 році, тобто через 7 років після виникнення права на спадщину за законом, суд робить висновок, що позивач не надав до суду достатніх доказів того, що у нього були непереборні труднощі у своєчасній подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, в тому числі і на час закінчення даного строку. Отже, суд вважає, що звертаючись до суду з позовом, позивач не надав належних та допустимих доказів того, що з червня 2012 року і до дня звернення до суду з даним позовом, його незвернення із заявою про прийняття спадщини було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку із чим позивач не виконав свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог і заперечень. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed