Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати зобов`язання [PERSON] за Договором №999-00101261 від 22.11.2013р., укладене між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] , припиненим. Також просить стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на його користь моральну шкоду в розмірі 100000 грн. та понесені ним судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що він виконав свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним ним з ПАТ «Імексбанк», в повному обсязі шляхом погашення заборгованості за даним Договором ТОВ «Компанія Дасті», якій ПАТ «Імексбанк» відступив право вимоги за ним, однак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» погрожує йому прийняттям заходів з метою погашення неіснуючої заборгованості, такі погрози також надходять його родичам та колегам. В зв`язку з такими діями відповідача йому також спричинена моральна шкода, тому за вказаних обставин просить задовольнити позов. Позивач та його представник в судове засідання 07.04.2021р. не з`явилися, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності з підтвердженням заявлених вимог, та не запереченням проти ухвалення заочного рішення. Також, у додаткових поясненнях до позову від 20.09.2020р. [PERSON] пояснив, що на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 21.11.2014р. та Договору про зміну сторони у зобов`язанні від 26.12.2014р. ПАТ «Імексбанк» відступило ТОВ «Компанія Дасті» право вимоги за Договором №999-00101261 від 22.11.2013р., тобто з 26.12.2014р. належним кредитором за даним Договором було ТОВ «Компанія Дасті». 06.01.2015р. ПАТ «Імексбанк», шляхом розміщення інформації на офіційному сайті, повідомлено про переведення переуступки прав вимоги боргу за кредитами, оформленими з певними фізичними особами. Крім того, зазначає про те, що у зв`язку із визнанням недійсними договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014р., що укладений між АТ «Імексбанк» та ТОВ «Фрегат», тристороннього Договору про заміну сторони в зобов`язанні від 26.12.2014р., що укладений між АТ «Імексбанк», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті», договору від 06.01.2015р. про внесення змін до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014р., що укладений між АТ «Імексбанк» та ТОВ «Компанія Дасті», відповідні сторони зазначених правочинів повинні повернути одна одній отримана з цими договорами: АТ «Імексбанк» повинен повернути ТОВ «Фрегат» грошові кошти, отримані як оплата вартості цих договорів, а ТОВ «Компанія Дасті» зобов`язана повернути АТ «Імексбанк» документи клієнтів та грошові кошти, отримані в рахунок виконання договірних зобов`язань. Також позивач стверджує, що інформація, яку поширювало ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про [PERSON] серед його родичів, знайомих та друзів, відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є банківською таємницею. Відповідно до ч.2 ст. 1076 ЦК України у разі розголошення банком відомостей, що становлять банківську таємницю, клієнт має право вимагати від банку відшкодування завданих збитків та моральної шкоди (відповідач є повним правонаступником АТ «Імексбанк», а тому несе таку саму відповідальність за розголошення банківської таємниці, як й банківська установа). Постійні дзвінки працівників відповідача позивачеві та його матері, якій на цей час виповнилося 60 років та яка є інвалідом ІІІ групи, що неодноразово вчинялися з 6-ї години ранку й до 23-ої години майже кожного дня, спричиняли великі душевні хвилювання йому та його батькам. Крім того, смс-повідомлення та дзвінки колегам та партнерам [PERSON] , призводять до погіршення його ділової репутації, як надійного партнера. Постійні погрози відповідача стосовно того, що його представники у будь-який час можуть приїхати до нього додому, або до його батьків та відібрати його/їх гроші, майно, заборонити через суд право виїзду за кордон, позбавляють позивача душевного спокою, впевненості у завтрашньому дні та вселяють в нього зневірення у змогу правоохоронних органів захистити його та його родину від злочинних посягань з боку відповідача. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», треті особи: АТ «Імексбанк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «Компанія Дасті» в судове засідання не з`явилися з невідомих причин, які були повідомлені належним чином про місце і дату розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Як встановлено в судовому засіданні, між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] 22.11.2013р. був укладений Договір №999-00101261 про надання кредиту, за яким банк зобов`язався для потреб позичальника надати кредит за допомогою платіжної картки у готівковій чи безготівковій формі шляхом сплати з поточного рахунку коштів понад кредитовий залишок коштів на рахунку, в межах встановленого строку та ліміту овердрафту, а позичальник зобов`язався своєчасно погашати овердрафт, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом, комісію, та виконувати інші зобов`язання згідно цього Договору. Як вбачається з повідомлення ПАТ «Імексбанк» від 16.01.2015р., направленого на адресу [PERSON] , ПАТ «Імексбанк» відступило ТОВ «Компанія Дасті» права вимоги отримання грошових коштів та всі інші права за Договором про надання кредиту №999-00101261 від 22.11.2013р., укладеним між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] . Відступлення права вимоги мало місце відповідно до Договору про відступлення прав вимоги від 21.11.2014р. та договору про заміну сторони у зобов`язанні, укладеного 26.12.2014р., відповідно до якого новому кредитору перейшли усі права вимоги за вищевказаним кредитом. Відповідна інформація стосовно відступлення права вимоги розташована на офіційному веб-сайті ПАТ «Імексбанк». У зв`язку із відступленням у повному обсязі новому кредитору прав вимоги за вказаним Договором про надання кредиту, сплата заборгованості за кредитом здійснюється у строки та на умовах зазначених у вказаному Договорі про надання кредиту. Відповідні платежі за Договором про надання кредиту підлягають до сплати на користь нового кредитора - ТОВ «Компанія Дасті». Згідно довідки про погашення кредиту від 28.04.2015р., виданої ТОВ «Компанія Дасті» - [PERSON] , між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання кредиту №999-00101261 від 22.11.2013р.; станом на 28.04.2015р. зобов`язання позичальника по погашенню кредиту перед новим кредитором за укладеним кредитним договором, виконані у повному обсязі, про що також свідчить квитанція ПАТ «ОТП БАНК» №12АС172120 від 10.04.2015р. на суму 2838 грн. 19 коп., платником за якою є [PERSON] , а отримувачем - ТОВ «Компанія Дасті», призначення платежу - погашення кредитної заборгованості за договором №999-00101261 від 22.11.2013р. 21.01.2020р. ПАТ «Імексбанк» Процедура ліквідації направив на адресу [PERSON] повідомлення, у якому зазначено про те, що 17.01.2020р. між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено Договір №115 про відступлення прав вимоги, за яким первісний кредитор 17.01.2020р. відступив новому кредитору права вимоги за договором №999-00101261 від 22.11.2013р. з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до нього, за яким він є позичальником. Відповідне повідомлення від 21.01.2020р. про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору №999-00101261 від 22.11.2013р., було також направлено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» - [PERSON] ; станом на 17.01.2020р. розмір його заборгованості за договором становить 2560 грн. 24 коп. Також зазначено, що на правах єдиного законного кредитора товариство вимагає добровільного погашення боргу. З досудової вимоги [PERSON] від 29.04.2020р., адресованої ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» вбачаються прохання [PERSON] визнати Договір №999-00101261 від 22.11.2013р., укладений між ним та ПАТ «Імексбанк», припиненим, а також прохання щодо припинення протиправного вимагання коштів за даним кредитним договором, в зв`язку з виконанням ним своїх обов`язків за Договором в повному обсязі перед новим кредитором. Також зазначено, що у випадку ігнорування цієї вимоги [PERSON] буде вимушений звернутися до суду із позовом про визнання зобов`язання припиненим з покладенням на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» судових витрат та витрат на правову допомогу. Крім того, позивачем надані до суду роздруківки з телефонних смс-повідомлень ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», адресованих йому, а також членам його сім`ї, колегам, з яких вбачаються вимоги товариства про обов`язок погашення [PERSON] боргу за Договором №999-00101261 від 22.11.2013р. За ухвалою суду від 16.02.2021р. залучено до участі у даній цивільній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: АТ «Імексбанк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті». 28.09.2020р. між адвокатом Шестопаловою І.І. та [PERSON] було укладено Договір про надання правової допомоги та Додаткова угода №1 до даного Договору від 28.09.2020р., у якій також визначено вартість наданих адвокатом послуг. Згідно акту виконаних робіт від 07.04.2021р. до договору про надання правової допомоги загальна вартість наданих послуг (підготовка позовної заяви, підготовка додаткових пояснень, участь у судовому засіданні) склала 3500 грн., така сума була оплачена позивачем, про що вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 07.04.2021р., виданою [PERSON] . Згідно п.5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У відповідності до п.3 ч.5 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики, зокрема, як здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача. За ч.2, ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Як визначається ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України). Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно ч.1 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Як визначено у ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як зазначається у правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду від 01.09.2020р. по справі №216/3521/16-ц, відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону про захист прав споживачів). У спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів. Пункт 5 частини першої статті 4 Закону про захист прав споживачів передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до пункту 19 частини першої статті 1 Закону про захист прав споживачів термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Виходячи з аналізу наведених правових норм Велика Палата Верховного Суду вказує, що порушення банком зобов`язання з повернення вкладу, незважаючи на умови укладеного договору, є недоліком продукції (неналежним наданням фінансової послуги) у розумінні законодавства про захист прав споживачів і відповідно до статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів має наслідком відшкодування моральної шкоди, завданої вкладникові таким неналежним наданням фінансової послуги. Так, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, зокрема у справі про порушення банком зобов`язання з повернення вкладу, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», а саме визнає зобов`язання [PERSON] за Договором №999-00101261 від 22.11.2013р. про надання кредиту, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та [PERSON] , припиненим, оскільки його виконання є проведеним позивачем належним чином та в повному обсязі, про що свідчать наявні в матеріалах справи квитанція та довідка ТОВ «Компанія Дасті» про погашення кредиту від 28.04.2015р., досліджені в судовому засіданні. Крім того, при задоволенні даної вимоги позивача, суд виходить з того, що на момент виконання ним зобов`язання за вищезазначеним Договором, кредитором було ТОВ «Компанія Дасті», якому ПАТ «Імексбанк» відступило свої права вимоги за Договором. Також, суд стягує з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1000 грн., враховуючи ті обставини, що зобов`язання останнього за Договором №999-00101261 від 22.11.2013р. про надання кредиту, укладеним між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] , за яким відповідач є новим кредитором, виконані, однак з його боку все ж таки продовжували надходити на адресу позивача та його близьких, колег, шляхом направлення кореспонденції, телефонних дзвінків, смс-повідомлень, відповідні вимоги з приводу погашення кредитної заборгованості, чим спричинили йому певні душевні страждання, дискомфорт. В іншій частині позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, суд відмовляє в задоволенні за недоведеністю. У відповідності до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, суд стягує з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь [PERSON] понесені останнім витрати на правову допомогу в сумі 3500 грн., що документально підтверджені в судовому засіданні; а також стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1681 грн. 60 коп., виходячи з двох заявлених позовних вимог.

Outcome: partial