Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працівниками Локачинського РВ УМВС України у Волинській області 11 серпня 2011 року в його домоволодінні, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], було проведено обшук. Перед проведенням обшуку позивачу було запропоновано добровільно видати викрадену нарізну зброю, яка, на думку працівників міліції, знаходилася в його домоволодінні. Однак таку зброю під час обшуку знайдено не було. Оскільки позивач працює на посаді сільського голови, то інформація про проведення у його домоволодінні обшуку швидко розповсюдилася і його ділова репутація внаслідок цього значно постраждала. Крім того, після нервових потрясінь та зривів, спричинених вищевказаним обшуком, стан здоров'я позивача почав різко погіршуватися, а тому він був змушений стаціонарно лікуватися спочатку у Локачинській центральній районній лікарні, а згодом - у Волинському обласному онкологічному диспансері. Обшук був проведений працівниками правоохоронних органів на підставі завідомо неправдивих показань відповідача [PERSON], які він надав слідчому Локачинського РВ УМВС України у Волинській області під час його допиту в якості свідка у кримінальній справі № 19-093-05. 13 березня 2013 року Локачинським РВ УМВС України у Волинській області було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013020120000096 відомості про вчинене [PERSON] кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.384 КК України, а саме щодо дачі відповідачем завідомо неправдивих показань. Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 25 вересня 2014 року відповідача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, та на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності. В процесі судового розгляду кримінальної справи [PERSON] свою вину у вчиненні вищевказаного злочину визнав повністю. [PERSON] вважає, що злочинними діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 20000,00 грн. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у вищевказаному розмірі та 2000,00 грн. витрат, пов'язаних з наданням йому правової допомоги, а також понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] не з'явився в судове засідання і від нього не надійшло повідомлення про причини його неявки. Про час, день і місце проведення даного судового засідання [PERSON] був повідомлений належним чином. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою судді Локачинського районного суду Волинської області від 11 серпня 2011 року у справі № 4-18/11/0307 було надано дозвіл слідчому СВ Локачинського РВ УМВС України у Волинській області Якимюк І.В. на проведення обшуку домоволодіння [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], з метою виявлення бойової нарізної вогнепальної зброї марки СКС № 7516 калібру 7,62 мм., оптичного прицілу № [NUMBER] та боєприпасів до неї (а.с.7). Протоколом обшуку від 11 серпня 2011 року стверджується, що під час проведення обшуку домоволодіння [PERSON] бойової нарізної вогнепальної зброї марки СКС № 7516 калібру 7,62 мм., оптичного прицілу № [NUMBER] та боєприпасів до неї виявлено не було (а.с.8). Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 13 грудня 2012 року, яке не змінено та не скасовано, набрало законної сили 25 січня 2013 року (а.с.42-44), позов [PERSON] до Локачинського РВ УМВС України у Волинській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, було задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку через Державну казначейську службу України в його користь 5000,00 грн. моральної шкоди та 2000,00 грн. витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, а всього 7000,00 грн. Скаргою [PERSON] на дії слідчого (а.с.11-12) та ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 05 червня 2013 року (а.с.13-15) стверджується, що постанову слідчого Локачинського РВ УМВС Страхарського Я.П. від 17 травня 2013 року про закриття кримінального провадження щодо притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ст.ст.383, 384 КК України було скасовано, матеріали повернуто для додаткової перевірки. Постановою прокуратури Локачинського району Волинської області про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 15 квітня 2014 року (а.с.19-20) стверджується, що постанову слідчого Локачинського РВ УМВС Страхарського Я.П. від 31 березня 2014 року про закриття кримінального провадження щодо притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ст.383 КК України було скасовано, матеріали повернуто для додаткової перевірки. Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 25 вересня 2014 року (а.с.29-30) стверджується, що [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, та на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності. [PERSON] свою вину у вчиненні вищевказаного злочину визнав повністю. Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Крім того, відповідно до ч.3 ст.23 цього кодексу при визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України м оральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином судом встановлено, що внаслідок злочинних дій [PERSON], які полягають у наданні правоохоронним органам завідомо неправдивих показань стосовно незаконного зберігання [PERSON] бойової нарізної вогнепальної зброї, у домоволодінні останнього було проведено обшук. На думку суду, вищевказане призвело до погіршення ділової репутації [PERSON], як сільського голови, та спричинило йому моральної шкоди. Із роз'яснень, даних в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди'', вбачається, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Як вбачається із епікризів від 21 лютого 2012 року, 16 березня 2012 року, 13 квітня 2012 року та 14 травня 2012 року, виданих Волинським обласним онкологічним диспансером (а.с.34-37), [PERSON] з 31 січня по 21 лютого 2012 року, з 12 по 16 березня 2012 року, з 09 по 13 квітня та з 10 по 14 травня 2012 року перебував на стаціонарному лікуванні у вищезазначеній лікувальній установі з діагнозом: низько диференційована аденокарцинома шлунку, артеріальна гіпертензія ІІ ст., гіпертензивне серце. Як вбачається із довідки до акта огляду МСЕК серія АВ № 0258889, виданої 26 червня 2014 Волинською МСЕК (а.с.33), [PERSON] встановлено інвалідність третьої групи. На думку суду, позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають до частково задоволення, оскільки при вирішенні цього питання суд виходить з того, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями відповідача та погіршенням його стану здоров'я. Однак суд вважає, що нормальні життєві зв'язки позивача були порушені, і це вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема, позивач, займаючи посаду сільського голови, частково втратив довіру громади, його стосунки з оточуючими людьми погіршилися, крім того, він вимушений був звертатися до суду за захистом своїх порушених прав. З врахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що моральна шкода підлягає частковому відшкодуванню в розмірі 4000,00 грн. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі. Так, із квитанції до прибуткового касового ордера № 18 (а.с.31), квитанції до прибуткового касового ордера № 21 (а.с.32) вбачається, що позивач сплатив 1000,00 грн. за послуги по кримінальній справі та 1000,00 грн. за послуги по цивільній справі. Однак будь-яких доказів того, що [PERSON] поніс вищезазначені витрати на правову допомогу саме по даній цивільній справі, позивачем суду не представлено, а тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача сплачені останнім при зверненні до суду 243,60 грн. судових витрат у вигляді судового збору. На підставі ст.ст.10, 11, 60, 79, 84, 88, 209, 213-215, ч.1 ст.224, ст.ст.225, 226 ЦПК України,

Outcome: partial