Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, де просив суд винести рішення, яким скасувати наказ ПАТ «[PERSON] Аваль» від 13.01.2015 року № 20-170к та поновити його на посаді заступника начальника Центрального Кременчуцького відділення обласної дирекції ПАТ «[PERSON] Аваль»; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.01.2015 року та 500000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову вказав, що він працював на посаді заступника начальника Центрального Кременчуцького відділення обласної дирекції ПАТ «[PERSON] Аваль» та 13.01.2015 року наказом № 20-170к від 13.01.2015 року був звільнений із займаної посади на підставі п.2 ст.41 КЗпП. Звільнення вважає незаконним та необгрунтованим. Так, 13.11.2014 року на роботу не вийшла начальник відділу касового обслуговування [PERSON], тому у відділенні була проведена ревізія готівки та інших цінностей, які знаходилися в сховищі цінностей та на експозиції. Ревізія виявила нестачу готівкових коштів, а саме, 1425500 гривен, 128000 доларів США, 29300 євро. При здійсненні службового розслідування було встановлено, що шахрайство відбувалося впродовж тривалого часу, а саме з 11.07.2013 року по 12.11.2014 року і причетною до скоєного була [PERSON] Він, [PERSON], виконував обов»язки начальника ЦКВ ОД ПАТ «[PERSON] Аваль» лише в період з 12.12.2014 року по 31.12.2014 року. Вважає, що у роботодавця були відсутні будь-які підстави вважати, що він втратив довіру, оскільки не встановлено наявності його вини у зникненні грошових коштів чи причетності до цього, він безпосередньо не обслуговував грошових чи товарних цінностей, а втрата довіри може бути обумовлена лише винними діями працівника, що дає підставу роботодавцю не довіряти працівникові. Внаслідок його незаконного звільнення йому було завдано значно моральної шкоди, оскільки він сумлінно та професійно виконував свої службові обов»язки, жодного разу не притягувався до будь-якої відповідальності. Безпідставним звільненням йому завдано значної шкоди, оскільки принижено його честь та достоїнство, позбавлено права на можливість у майбутньому знайти гідну роботу за фахом та отримувати гідну заробітну плату. Внаслідок пережитого шоку він знаходиться у постійному стресовому стані, погіршився стан його зоров»я, він втратив спокій та душевну рівновагу, що призвело до затяжної депресії, тому моральну шкоду, завдану відповідачем оцінює у 500000 гривень В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] уточнили та збільшили розмір позовних вимог та остаточно просили суд визнати незаконним та скасувати наказ № 20-17к від 13.01.2015 року про звільнення з роботи [PERSON] на підставі п.2 ст.41 КЗпП України, поновити [PERSON] на роботі з 13.01.2015 року; стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 34226,01 грн; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку; стягнути з відповідача 500000 грн. моральної шкоди. Представники ПАТ «[PERSON] Аваль» [PERSON], [PERSON] позову не визнали, просили у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що банк втратив до [PERSON] довіру, звільнення позивача проведено з дотриманням вимог законодавства. Вислухавши позивача, його представника та представників сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст..ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що згідно запису в трудовій книжці [PERSON] та копії наказу, 19.09.2013 року його на підставі наказу № 270-к від 20.09.2013 року прийнято на роботу на посаду заступника начальника Центрального Кременчуцького відділення ПАТ «[PERSON] Аваль». Актом ревізії готівки та інших цінностей, які знаходяться в сховищі цінностей Центрального Кременчуцького відділення Полтавської обласної дирекції АТ «[PERSON] Аваль» від 13.11.2014 року (проведеної в період часу з 08 год. 55 хв. по 10 год.30 хв.) встановлено невідповідність фактичної наявності готівки та інших цінностей, які знаходяться в сховищі цінностей, даним обліку. Актом ревізії готівки та інших цінностей, які знаходяться в сховищі цінностей Центрального Кременчуцького відділення Полтавської обласної дирекції АТ «[PERSON] Аваль» від 13.11.2014 року (проведеної в період часу з 15 год.48 хв. по 19 год.35 хв.) підтверджено, що фактична наявність готівки та інших цінностей, які знаходяться в сховищі цінностей не відповідає даним обліку. Аудиторським звітом ( службовою перевіркою) від 05.12.2014 року встановлено порушення організації схоронності готівки та цінностей банку у Центральному Кременчуцькому відділенні та виявлено, що виведені залишки готівкових коштів у Книзі обліку готівки операційної каси й інших цінностей банку не відповідають фактичній наявності готівкових коштів та даним бухгалтерського обліку. Вказані залишки засвідчені підписами осіб, які виконували обов»язки матеріально-відповідальних осіб сховища цінностей за період з 01.01.2013 року по 12.11.2014 року, в тому числі в 50 випадках проставлено підписи за невірно виведеними залишками заступником начальника відділення [PERSON] Звітом за результатами службового розслідування підозри на шахрайство від 17.12.2014 року, затвердженим начальником управління протидії шахрайству Департаменту правового захисту та комплаєнсу ПАТ «[PERSON] банк «Аваль» 24.12.2014 року, встановлено, що начальник відділу касового обслуговування ЦКВ Полтавської ОД [PERSON] привласнила готівкові кошти банку в сумі 1425500 гривень, 128000 доларів США та 29300 євро. Для приховування фактів викрадення коштів [PERSON] фальсифікувала дані про залишки готівкових коштів у Книзі обліку готівки операційної каси та інших цінностей банку, проводки в інформаційних системах банку та звітні касові документи. Висновком перевірки також встановлено, що вчиненню шахрайства сприяла систематична службова недбалість в тому числі заступника начальника відділення [PERSON] Наказом № 20-17к від 13.01.2015 року [PERSON] звільнено з роботи у зв»язку з втратою довіри до нього на підставі п.2 ст.41 КЗпП України. Згідно вказаного наказу 13.11.2014 року у Центральному Кременчуцькому відділенні АТ «[PERSON] Аваль» по факту невиходу на роботу з невідомих причин начальника відділу касового обслуговування [PERSON] було проведено ревізію готівки та інших цінностей, які знаходяться в сховищі цінностей, під час якої виявлено, що фактична наявність готівки та інших цінностей не відповідає даним обліку, а саме, виявлена нестача готівки на суму: 1425500 грн., 128000 дол.США, 23300 євро. Цим же наказом встановлено, що відповідно до звіту за результатами службового розслідування підозри на шахрайство від 17.12.2014 року, упродовж тривалого часу, з 11.07.2013 року по 12.11.2014 року заступник начальника ЦКВ [PERSON] під час виконання ним обов»язків начальника відділення вчинив дії (в т.ч. бездіяльність), якими порушив свої посадові обов»язки та нормативні документи банку, а саме: не забезпечив перевірки фактичної наявності готівки та інших цінностей даним бухгалтерського обліку і залишкам, зазначеним у Книгах обліку готівки операційної каси й інших цінностей банку; порушив вимоги нормативних документів банку при відкритті (закритті) грошового сховища, проведенні раптових ревізій каси, а також ревізій при тимчасовій зміні матеріально-відповідальних осіб. Суд вважає, що винесений наказ та формулювання причин звільнення відповідає встановленим вимогам законодавства про працю, та не вбачає підстав для визнання його незаконним та скасування, виходячи з наступного. В силу п.2 ст.41 КЗпП трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Пунком 28 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 року № 9 «Про практиру розгляду судами трудових спорів» визначено, що звільнення з підстав втрати довір'я (п. 2 ст. 41 КЗпП) суд може визнати обгрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). До працівників, які можуть бути звільнені за цією підставою, відносяться, перш за все, особи, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов'язані із зберіганням, обробкою, продажем, перевезенням грошових і товарних цінностей. Під термінами зберігання, обслуговування і розподілом цінностей слід розуміти широке коло операцій з експедиції чи з відпускання цінностей, інколи зовсім не пов'язаних з безпосереднім обслуговуванням. За загальним правилом, таким працівникам у випадку нестачі матеріальних цінностей належить повна матеріальна відповідальність на підставі письмових договорів чи спеціальних законів. Як встановлено судом 10.09.2013 року між роботодавцем та [PERSON] як працівником, який обіймає посаду заступника начальника відділення та виконує роботу згідно посадової інструкції, яка безпосередньо пов»язана із зберіганням (обробкою, продажем, відпуском, перевезенням) майна та інших цінностей, укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості довірених йому банком майна та цінностей. За даним договором [PERSON] зобов»язувався в тому числі вживати заходи щодо повного збереження майна та інших цінностей та запобігати заподіяння банку шкоди; суворо дотримуватися встановлених чинним законодавством, нормативно-правовими актами НБУ та нормативними документами банку правил здійснення операцій з майном та іншими цінностями і забезпечення їх повного збереження тощо. Згідно посадової інструкції заступника начальника відділення, затвердженої розпорядженням правління АТ «[PERSON] Аваль» від 30.08.2012 року, з якою [PERSON] був ознайомлений належним чином в день прийняття на посаду, до обов»язків працівника відноситься в тому числі виконання обов»язків інших працівників відділення на час їх тимчасової відсутності у встановленому банком порядку (п.1.2), забезпечення схоронності грошових коштів, печаток, штампів, ключів (п.3.2.34), робота з дорожніми чеками (п.3.2.14), виконання валютних операцій (п.3.2.27) тощо. Отже, [PERSON], займаючи посаду заступника начальника відділення банку, був особою, яка безпосередньо обслуговує грошові цінності, оскільки одним з основних трудових обов»язків позивача був обов»язок виконання операцій, що пов»язані з обслуговуванням цінностей. Згідно ч.8 ст..9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Відповідно до п.13 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою НБУ№ 174 від 01.06.2011 року, банк наказом призначає відповідальних осіб сховища цінностей\~(у складі не менше двох осіб), на яких покладаються обов'язки щодо зберігання цінностей у сховищі цінностей. Стаж роботи у банківській системі працівників, які входять до складу відповідальних осіб сховища цінностей банку або філії, становить не менше ніж один рік, а відділень банку - не менше ніж шість місяців. Відповідно до п.14 вказаної Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою НБУ№ 174 від 01.06.2011 року, керівник банку (філії, відділення), а також відповідальні особи в разі незабезпечення схоронності цінностей в касі банку несуть відповідальність згідно із законами України. При цьому відповідальними особами сховища цінностей є посадові особи, на яких покладено обов»язки щодо зберігання готівки та інших цінностей у сховищі цінностей (п.4). Пунктами 10.6, 10.10 Положення про організацію операційно-касової роботи та систему контролю за дотриманням касової дисципліни в системі АТ «[PERSON] Аваль», затвердженої розпорядженням правління № 119/2РП від 27.07.2010 року, визначено об»єкти перевірки при прийманні грошей і цінностей у сховище цінностей, та встановлено, що фактична наявність залишків готівкових коштів та цінностей в сховищі цінностей, виведених у книгах, щоденно підтверджується підписами відповідальних осіб сховища цінностей. Також вказаним Положенням визначено, що відповідальні особи сховища цінностей це посадові особи (працівники) Банку, на яких наказом керівника банку покладено обов'язки щодо зберігання готівки операційної каси та інших цінностей у сховищі цінностей і виконання операцій з ними та з якими у випадках передбаченими чинним законодавством України та нормативними документами Банку, укладено договори про повну матеріальну відповідальність. Відповідно до наказів №1299 від 18.12.2013 року, № 676 від 26.06.2014 року, №899 від21.08.2014 року [PERSON] призначався відповідальною особою за схоронність готівки і цінностей, що зберігаються у грошовому сховищі та на експозиції відділення. Згідно письмового пояснення [PERSON] від 14.11.2014 року, від 26.11.2014 року, що міститься в матеріалах справи, звірка даних, зазначених в акті, проводилася ним згідно роздрукованих та наданих йому [PERSON] довідок та книги обліку готівки операційної каси та інших цінностей банку. Оформлення актів ревізії здійснювала [PERSON] В судовому засіданні також підтвердив, що сума перерахованих коштів звірялася з залишками, виведеними у Книзі обліку готівки операційної каси та цінностей банку та вже роздрукованими [PERSON] довідками з двох програмних комплексів, а не шляхом особистого перегляду у вказаних програмних комплексах. Вказані порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями [PERSON] підтверджено в тому числі аудиторським звітом ( службовою перевіркою) від 05.12.2014 року, звітом за результатами службового розслідування підозри на шахрайство від 17.12.2014 року, затвердженим начальником управління протидії шахрайству Департаменту правового захисту та комплаєнсу ПАТ «[PERSON] банк «Аваль» 24.12.2014 року. Також висновком № 479 судової економічної експертизи від 30.07.2015 року по кримінальному провадженню, наданому стороною в справі, встановлено, що нестача готівки виникла внаслідок недотримання вимог Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та інших нормативних актів відповідальними особами за схоронність готівки і цінностей у грошовому сховищі та на експозиції Центрального Кременчуцького відділення ПОД АТ «[PERSON] Аваль». На підставі викладеного суд приходить до висновку, що порушення [PERSON] правил проведення операцій з матеріальними цінностями дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Показання допитаних в суді свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не спростовують встановлених судом обставин справи. При цьому судом вживалися заходи для забезпечення явки до суду та допиту в якості свідка [PERSON], але ухвала про привід виконана не була у зв»язку з відсутністю останньої за місцем проживання. Сторона, за клопотанням якої викликано свідка, не наполягала на її допиті та зняла клопотання. Відповідно до протоколу № 2 засідання профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Полтавської обласної дирекції АТ «[PERSON] Аваль» від 13.01.2015 року, профспілковий комітет надав згоду на звільнення [PERSON] у зв»язку з втратою довір»я, згідно п.2 ст.41 КЗпП України. Посилання позивача та його представника на наявність акту планової ревізії за 2014 рік та акту ревізії внутрішнього аудиту банку від 14.05.2014 року, в яких відсутні дані про нестачу грошових коштів у відділенні, не свідчить про відсутність винних дій [PERSON], а можуть слугувати підтвердженням винних дій інших осіб, які неналежним чином здійснювали свої службові обов»язки. Також судом береться до уваги, що звільнення за утрату довір'я до працівника на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП може відбутися при скоєнні ним винних дій. При цьому не має значення, в якій формі були скоєні незаконні дії: навмисно чи в формі необережного відношення до своїх обов'язків, якщо працівник передбачав або повинен був передбачати негативні наслідки своїх дій. Той факт, що листом від 21.11.2014 року [PERSON], який є батьком [PERSON], зобов»язався погасити виявлену нестачу коштів за власний рахунок не заперечує вини позивача у порушенні правил проведення операцій з матеріальними цінностями. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відсутні підстави для поновлення позивача на роботі, стягнення з відповідача середнього заробітку та моральної шкоди, тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed