Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: місто Маріуполь, вулиця Матросова, 12. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 2010 року [PERSON] є власником домоволодіння №12 по вулиці Матросова в місті Маріуполі. У зазначеному домоволодінні зареєстровані: [PERSON] - дочка померлої дружини від іншого шлюбу; діти [PERSON] [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; [PERSON] син померлої дружини від іншого шлюбу; [PERSON] цивільна дружина [PERSON] Фактично в будинку проживають [PERSON] та [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у будинку з 2009 року, оскільки мешкають за іншою адресою. Відповідачка [PERSON] не проживає у будинку з 2008 року, після укладення шлюбу. Оскільки зазначені особи понад 1 рік не проживають у будинку без поважних причин, комунальні послуги не сплачують, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач та його представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, наполягали на їх задоволенні. Додатково пояснили, що [PERSON] проживає за іншою адресою, а відвідує [PERSON] за місцем її проживання лише кілька разів на рік. [PERSON] з 2009 року не проживає у будинку. [PERSON] періодично відвідує мати [PERSON], але разом із чоловіком та дитиною сином [PERSON], [INFO], постійно проживає за іншою адресою. Під час розгляду даної справи [PERSON] та [PERSON] подавали позов до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме на частки у домоволодінні, розташованого за адресою: місто Маріуполь, вулиця Матросова, 12, який розглядався разом із первісним позовом, а в подальшому був залишений без розгляду. В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що в 2010 році [PERSON] набув право власності на житловий будинок, розташований за адресою: місто Маріуполь, вулиця Матросова, 12, в порядку спадкування після смерті дружини та їх матері [PERSON], яка померла 21 вересня 2009 року в місті Маріуполі, з урахуванням 2/3 часток у спадщині, від яких вони відмовилися. Зазначена відмова відбулася у порушення вимог законодавства. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат [PERSON] заперечувала проти позову зазначивши, що [PERSON] проживає у вказаному домоволодінні, що підтверджено поясненнями свідків. Проживання у будинку [PERSON] разом із малолітнім сином підтверджено документально. Зауважила, що [PERSON] створює неможливі для проживання умови, оскільки у зимовий період вимкнув опалення, перешкоджає користуватися електрикою. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала. Зазначила, що з 1989 року, тобто з часу народження, проживає у спірному домоволодінні. Після одруження в 2008 році вона з чоловіком проживали за іншою адресою. В березні 2014 року вони вселилися у будинок, де зробили ремонт. З дозволу [PERSON] вони користувалися жилою кімнатою в будинку, в якій дотепер знаходяться її речі. Через деякий час між [PERSON] та [PERSON] виникли неприязні стосунки, і позивач унеможливив її подальше проживання у будинку, в звязку з чим в червні 2014 року вона з чоловіком залишили домоволодіння, але в листопаді 2014 року, через погіршення шлюбних стосунків, вона повернулася і проживає разом з матірю, сестрою та дитиною у кімнаті матері. [PERSON] створює умови неможливі для проживання. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Визнала позовні вимоги в частині визнання її такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням. [PERSON], яка давала пояснення, як позивач за позовом до [PERSON], суду пояснила, що після смерті матері, відповідач скористався її хворобливим та шляхом обману заволодів її спадщиною у вигляді частки домоволодіння. З 1986 року вона постійно проживає у спірному домоволодінні. Приблизно у 1999 році за сумісним погодженням, вони переобладнали кімнату в будинку, яка за технічним паспортом є коморою, площею приблизно 10кв.м., у житлову кімнату, в якій вона проживала разом із дочками. Разом із нею постійно проживає дочка [PERSON], а з осені 2014 року дочка [PERSON], разом із онуком. Трапляються випадки, коли хтось з них спить у будинку, поки інші перебувають у знайомих. [PERSON] спить на веранді. [PERSON] унеможливив користування іншими жилими кімнатами будинку, виключає опалення та перешкоджає користуванню електрикою. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає разом із мамою [PERSON], сестрою [PERSON] та її дитиною в одній кімнаті у будинку №12 по вулиці Матросова в місті Маріуполі, а [PERSON] проживає на веранді вказаного будинку. [PERSON] створює неможливі для проживання умови, оскільки в зимовий період відключив опалення. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її онука, яка проживає разом із [PERSON], [PERSON] та її дитиною в одній кімнаті у будинку [PERSON], який створює неможливі для проживання умови, оскільки в зимовий період відключив опалення. Свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що є сусідами [PERSON] Зазначили, що [PERSON] та [PERSON] у домоволодінні [PERSON] не проживали, а [PERSON] не проживає після одруження. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] разом із дочками проживає у кімнаті невеликої площі, а [PERSON] періодично проживає на веранді. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є головою КСН «Парковий» та за зверненнями складала акти щодо проживання осіб за адресою: місто Маріуполь, вулиця Матросова, 12. Опитуванням сусідів було встановлено, що фактично в будинку проживають [PERSON] та [PERSON] Не проживають [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] з дитиною відвідує домоволодіння. Під час складання актів [PERSON] та [PERSON] були присутні, але вони прибули до домоволодіння саме для участі у зазначеній події. Зауважила, що у звязку з неприязними стосунками між [PERSON], з одного боку, та [PERSON] і [PERSON], з другого боку, їх сусіди також розділили між собою підтримку вказаних осіб. Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини. Відповідно до Свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 20 квітня 2010 року, виданого Першою маріупольською державною нотаріальною конторою, [PERSON] є спадкоємцем майна дружини [PERSON], яка померла 21 вересня 2009 року в місті Маріуполі, з урахуванням 2/3 часток у спадщині, від яких відмовилися: в 1/3 частці син спадкодавця [PERSON], в 1/3 частці дочка спадкодавця [PERSON]. Спадщина складається з жилого будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами за №12, розташованого по вулиці Матросова у місті Маріуполі Донецької області. Згідно з Витягом про Реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Маріупольським БТІ 29.04.2010 року, [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: місто Маріуполь, вулиця Матросова, 12. Згідно з Технічним паспортом, складеним Маріупольським БТІ 02.03.2010 року, житловий будинок, розташований за адресою: місто Маріуполь, вулиця Матросова, 12, складається з: коридору, санвузлу, передньої, 3 жилих кімнат, комори, кухні та веранди. Згідно з Будинковою книгою та паспортними даними за адресою: місто Маріуполь, вулиця Матросова, 12, на час розгляду справи, зареєстровані: [PERSON] з 19 серпня 1986 року, [PERSON] з 19 серпня 1986 року, [PERSON], [INFO], з 29 квітня 2006 року, [PERSON], [INFO], з 17 травня 1997 року, [PERSON] з 16 січня 2007 року (попередня реєстрація з 26.03.2002 року по 21.12.2006 року), [PERSON] з 28.09.2004 року (попередня реєстрація з 26.03.2002 року по 08.02.2004 року). 15 серпня 2008 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] від якого має дитину [PERSON], [INFO]. Згідно з Актом №2 від 30.07.2014 року, складеного КСН «Парковий» за адресою: місто Маріуполь, вулиця Матросова, 12, не проживають [PERSON] та його дружина [PERSON] Зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] але остання не проживає. Зазначені обставин підтвердили сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно з Актом №5 від 22.09.2014 року, складеного КСН «Парковий» за адресою: місто Маріуполь, вулиця Матросова, 12, постійно не проживає [PERSON] Зазначені обставин підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно з Актом №108 від 29.12.2014 року, складеного КСН «Парковий» за адресою: місто Маріуполь, вулиця Матросова, 12, не проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з 1987 року. Зазначені обставин підтвердили сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно з Актом №3 від 26.05.2015 року, складеного КСН «Парковий», під час перевірки факту проживання осіб за адресою: місто Маріуполь, вулиця Матросова, 12, у домоволодінні були присутні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO]. Під час огляду кімнати, площею 9,4кв.м., в якій, за твердженнями [PERSON] та [PERSON] вони проживають, встановлено відсутність чоловічих речей. В кімнаті є один диван розмірами 1,8м. х 2,0м., побутова техніка, дитячі речі та іграшки. В акті викладені міркування, припущення та висновки представників КСН «Парковий» щодо неможливості проживання всіх зазначених осіб в одній кімнаті. Присутні під час складення акту [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], адвокат [PERSON] написали зауваження та заперечення щодо незгоди з актом. [PERSON] надані фотографії, які датовані 2010-2014 роками, на яких зафіксовані зустрічі [PERSON] з [PERSON] та її дитиною, а також іншими родичами, у домоволодінні №12 по вулиці Матросова в місті Маріуполі. Також надані фотографії приміщень у будинку №12 по вулиці Матросова в місті Маріуполі з яких вбачається, що веранда не є жилим приміщенням, пристосованим для проживання, а кімната в якій проживає [PERSON] не пристосована для проживання 1 чоловіка, 3 жінок та дитини. Відповідно до вимог ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 317, 319, 321 і 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.71, ст.72 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Статтею 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право користування жилим приміщенням у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік. Вирішуючи справу суд виходить з наступного. Сторонами не заперечувалося, що саме [PERSON] та її дочка [PERSON] проживають у кімнаті, площею 9,4кв.м. у будинку №12 по вулиці Матросова в місті Маріуполі. Відповідачка [PERSON] не проживає у будинку понад 1 рік, тобто втратила право користування зазначеним жилим приміщенням. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] не проживає у спірному жилому приміщенні, оскільки твердження про епізодичне використання ним тапчану у веранді для спання не є доказом користування домоволодінням. Суд визнає, що Акти про не проживання відповідачів у спірному домоволодінні містять розбіжності щодо часу їх не проживання, а також висновки, з якими не згодні зацікавлені особи. Проте, у зазначених документах та наданих фотознімках, зафіксовано присутність відповідачів під час складання актів та епізодичні гостьові зустрічі відповідачів з членами родини на свята та в деякі інші дні, що не є доказом фактичного постійного проживання. Суд також вважає, що у кімнаті, в якій проживають [PERSON] та її дочка [PERSON], відсутні умови для одночасного проживання зазначених осіб з [PERSON] разом із малолітньою дитиною, у тому числі в звязку з відсутністю відокремленого місця для постійного перебування дитини, а наявність дитячих речей та іграшок не є доказом фактичного проживання [PERSON] у вказаному приміщенні. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідачі понад 1 рік не проживають у [INFO], а відповідно втратили право користування ним, в звязку з чим, вважає обґрунтованими твердження позивача про порушення його прав, як власника спірного житла, з боку відповідачів, за захистом яких він звернувся до суду. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, а саме, необхідно визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком №12 по вулиці Матросова у місті Маріуполі. Одночасно суд зауважує, що даним рішенням не порушені права [PERSON], [INFO], оскільки місцем проживання дитини є місце проживання її батьків, у даному випадку батька [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню в дольовому порядку документально підтверджені витрати на правову допомогу у сумі 2000 гривень та судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок, а саме по 747,87 гривень з кожного.

Outcome: partial