Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до Литвинівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказуючи, що після смерті матері [PERSON] Олімпії Степанівни, з поважних причин пропустив строк для прийняття спадкового майна за заповітом. В судове засідання позивач та його представник не зявились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Крім того, прохання представника позивача про розгляд справи у його відсутності, викладено у адресованому суду письмовому клопотанні, яке долучене до матеріалів справи, що не суперечить вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. В судове засідання представник відповідача Литвинівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Крім цього, визнання ним позову та прохання про розгляд справи у його відсутності, викладено у адресованій суду письмовій заяві, що приєднана до матеріалів справи, що не суперечить вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважаючи причини пропуску строку для прийняття спадщини не поважними, прийшов до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. У відповідності із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено надіслання заяви про прийняття спадщини поштою. Абзацом 6 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування розяснено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Отже, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: -у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви: -ці обставини визнані судом поважними. Відповідна правова позиція (яка в силу вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для врахування судами при розгляді справ з подібними правовідносинами), висловлена Верховним Судом України у постановах від 26.09.2012 року в справі №6-85цс12 та від 04.11.2015 року в справі №6-1486цс15. Судом встановлено, що матері позивача [PERSON] Олімпії Степанівні належало дві земельні ділянки площами: 0,49 га. та 0,16 га., що розташовані на території Литвинівської сільської ради Підгаєцького району, що підтверджується відповідно державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №338266 та серії ЯЗ №337690 від 10 листопада 2009 року. Із свідоцтва про народження позивача серії І-ИД №262355 від 25 травня 2017 року виданого Підгаєцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, вбачається, що він народився 15 грудня 1954 року в смії: батька [PERSON] та матері [PERSON] Олімпії Степанівни. Мати позивача [PERSON] 28 вересня 1999 року у Литвинівській сільській раді Підгаєцького району Тернопільської області, склала заповіт розпорядженням якого, вищевказане спадкове майно заповіла позивачу. Мати позивача [PERSON] Олімпія Степанівна 01 травня 2015 року померла, що вбачається із свідоцтва про смерть серії І-НМ №209239 від 02 травня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Калуш реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області. Із довідки виданої виконавчим комітетом Литвинівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області за вих.№721 від 25 травня 2017 року, видно, що [PERSON] Олімпія Степанівна на момент смерті проживала та була зареєстрована одна в [INFO]. Позивач звертався в нотаріальну контору із питанням видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак йому в цьому було відмовлено у звязку із пропуском строку для прийняття спадщини, що вбачається із письмової відмови в.о. державного нотаріуса Підгаєцької державної нотаріальної контори за вих.№554/01-16 від 15 червня 2017 року. Той факт, що позивач з 01 травня по 08 травня 2015 року та з 03 жовтня по 14 жовтня 2015 року перебував на території України, а отже мав можливість звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері, підтверджується інформацією Державної прикордонної служби України від 05 липня 2017 року. Суд, вирішуючи питання про визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, виходить з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій, а тому вважає, що факт перебування позивача за кордоном, не може вважатися поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не свідчить про наявність у позивача обєктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення передбачених законом дій для прийняття спадщини. Так, навіть перебуваючи за кордоном, позивач не позбавлений можливості звернення в Посольство України для вирішення питання про подання відповідної заяви на адресу нотаріальної контори та направлення такої поштою. Незнання законів позивачем не може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. В силу ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обгрунтовують свої вимоги або заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Положеннями ч.ч.1, 2, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не подано, а судом не здобуто будь-яких доказів того, що [PERSON] перебуваючи за кордоном, працював за трудовим договором. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність у позивача поважних причин, повязаних з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для звернення в нотаріальну контору в передбачений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після померлої матері, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed