Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до вищезазначених відповідачів, та первісно просив суд: визнати за ним право власності на автомобіль ЗАЗ 110307 2005 року випуску, колір - синій металік, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований у Криворізькому МРЕВ (04) ДАІ ГУ УМВС в Дніпропетровській області, 23.07.2005року; визнати договір купівлі-продажу вищезазначеного автомобіля, укладений 07.09.2010 року між ним та відповідачем [PERSON], дійсним; зняти арешт з вищезазначеного автомобіля, накладений Інгулецьким відділом ДВС м.Кривого Рогу у виконавчому провадження з виконання виконавчого листа, виданого Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу по справі №2-1129/10 від 30.08.2010 року; та стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на його користь: 1512,00 грн. на відшкодування витрат на послуги зі зберігання автомобіля на арешт майданчику, 700,00 грн. на відшкодування витрат на послуги евакуатора; та на відшкодування моральної шкоди 25000 грн. Ухвалою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.07.2016 року до участі у справі в якості 3-х осіб, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідачів були залучені стягувачі у зведеному виконавчому провадженні: [PERSON] та Криворізька південна об, єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби України/а.с.132/. В ході судового розгляду позивач [PERSON] неодноразово уточнював позовні вимоги. 13.07.2016 року позивач [PERSON] надав суду заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме про відмову від вимог: про визнання договору купівлі-продажу вищезазначеного автомобіля, укладеного 07.09.2010 року між ним та відповідачем [PERSON], дійсним в порядку ст.220 ЦК України; про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на його користь: 1512,00 грн. на відшкодування витрат на послуги зі зберігання автомобіля на арешт майданчику, 700,00 грн. на відшкодування витрат на послуги евакуатора; та на про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 25000 грн. Ухвалою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.08.2016 року відмову позивача [PERSON] від частини вищезазначених позовних вимог прийнято, та провадження в частині цих позовних вимог закрито. Відповідач-1 - [PERSON] неодноразово викликався в судове засіданні, але до суду так і не з,явився. Порядку його повідомлення про розгляд справи відповідно до ст.74,76 ЦПК України дотримано, та він вважається повідомленим про розгляд справи. Відповідач-2 - [PERSON] первісні позовні вимоги визнавав частково, проти стягнення з нього матеріальних витрат та моральної шкоди заперечував. Представники Відповідача-3 - Інгулецького відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області: [PERSON] проти позовних вимог не заперечувала, [PERSON] при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] проти уточнених позовних вимог не заперечує, та при винесенні рішення також покладається на розсуд суду. Представник третьої особи - Криворізької південна об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області, в судове засідання не з,явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти позовних вимог не заперечують за умови надання доказів про сплату судового збору/а.с.150/. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримував, та просив їх задовольнити, в подальшому участі в судових засіданнях не брав, та за заявою позивача [PERSON] справа розглядалась за відсутності його представника. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої уточнені (зменшені) позовні вимоги підтримав, та суду пояснив, що 07 вересня 2010 року він придбав автомобіль ЗАЗ 110307 2005 року випуску, колір - синій металік, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований у Криворізькому МРЕВ (04) ДАІ ГУ УМВС в Дніпропетровській області, 23.07.2005 року у відповідача-2 - [PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені відповідача-1- [PERSON] , посвідченої 22.08.2010 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Івановою С.Я. Договір купівлі продажі було виконано сторонами, оскільки він передав представнику власника автомобіля -[PERSON] грошові кошти у сумі 2300 доларів США, що на той момент за курсом НБУ складало - 18 500,00 грн., що підтверджується відповідною розпискою. В свою чергу [PERSON] передав йому автомобіль, ключі від нього, та документи на автомобіль - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER], в якому було зазначено, що цей автомобіль його попередній власник - [PERSON] придбав в кредит, та є заборона на його відчуження. Одночасно [PERSON] надав йому оригінал листа Інгулецького відділення ДОД ПАТ «Райффазен Банк Аваль», про те що станом на 26.07.2005 року заборгованість по кредиту, наданому позичальнику [PERSON] згідно кредитного договору від 26.07.2005 року, відсутня та автомобіль ЗАЗ 110307, 2005 року випуску, колір синій металік, державний номер [NUMBER], ніяких обтяжень в ДОД ПАТ «Райффазен Банк Аваль» не має. У той же день, коли відбулася угода купівлі-продажу, [PERSON] на його ім'я оформив довіреність на автомобіль, з правом його експлуатації та розпорядження автомобілем, в тому числі: правом продажу за ціною та на умовах по своєму розумінню, передачею в оренду, позичку. З тих пір позивач вважав себе власником автомобіля, та як власник експлуатував його, проходив технічний огляд, ремонтував, використовував його для власних потреб, тощо. 15.07.2015 року він на своєму автомобілі разом зі своєю сім'єю повертався з відпочинку додому автошляхом № 46 в Херсонській області, та його зупинили співробітники УДАІ ГУМВС України у Херсонській області, та для нього було великим здивуванням те, що його машина перебуває у розшуку через наявність у [PERSON] заборгованості за аліментами. Співробітниками ДАІ було складено акт огляду затриманого транспорту, що передається на тимчасове зберігання №140625 від 15.07.2015року, а автомобіль було направлено на арешт майданчик. При затриманні автомобіля співробітник ДАІ посилався на постанову державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького МУЮ про розшук належного йому автомобіля. Після цього він звернувся до Інгулецького відділу державної виконавчої служби з приводу накладання арешту на його автомобіль, та він отримав пояснення, що [PERSON] (Відповідач-1) має заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом № 1129, та на автомобіль, який згідно техпаспорту належить [PERSON], було накладено арешт, оскільки до цього часу через занятість по роботі, та з інших поважних причин, він не встиг переоформити придбаний автомобіль на своє ім'я. 12.08.2015року він звернувся до Інгулецького відділу ДВС з проханням винести постанову про припинення розшуку та затримки його автомобіля, та просив передати його йому на відповідальне зберігання згідно ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Того ж дня йому було видано постанову та він поїхав та забрав свій автомобіль. Для того, щоб забрати автомобіль, йому прийшлося платити кошти за стоянку на штраф майданчику та за евакуатор, тому первісно він і хотів всі ці кошти стягнути з відповідачів, але потім він зрозумів, що якщо б він своєчасно зареєстрував автомобіль на своє ім'я, а не їздив з документами попереднього власника, то такого б не сталося. Оскільки при наданні йому довіреності [PERSON] на керування та розпорядження автомобілем, фактично була укладена угода купівлі продажу автомобіля, яка була повністю виконана сторонами, та його право на автомобіль не визнається іншими особами, він і просить визнати за ним право власності на придбаний автомобіль. Крім того, просить зняти арешт з його автомобіля, який накладено постановою Інгулецького відділу ДВС від 28.02.2011 року, та передати йому автомобіль. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в частині визнання права власності на автомобіль та зняття арешту. Суду пояснив, що за проханням відповідача [PERSON], який 22.08.2010 року видав йому нотаріальну довіреність на розпорядження автомобіля, він став шукати покупців, та знайшов [PERSON], який погодився придбати автомобіль за погодженою ціною, а саме за 2300 дол.США, що на момент продажу автомобіля станом на 07.09.2010 року складала суму 18500 грн. Він підтверджує, що позивач [PERSON] сплатив повність визначену суму за покупку автомобіля, та придбав його. Грошові кошти він одразу передав [PERSON] Техпаспорт та ключі та сам автомобіль, він передав [PERSON] Про те, що у [PERSON] є проблеми з ДВС, останній йому не казав, та він про це нічого не знав. Замість офіційного укладання договору купівлі-продажу автомобіля, він, на прохання [PERSON], оформив довіреність на експлуатацію та розпорядження транспортним засобом, хоч насправді вони з позивачем уклали договір купівлі-продажу автомобіля. Крім того, зазначив, що він особисто попереджав [PERSON] про те, що йому бажано на протязі року зареєструвати автомобіль на себе, але [PERSON] його порад не послухав. Тому всі вимоги [PERSON], щодо стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди він вважає безпідставними, оскільки усі проблеми виникли через зволікання позивачем перереєстрації автомобіля на себе. Вислухавши сторони, третіх осіб, дослідивши письмові матеріали справи , судом встановлено наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль ЗАЗ 110307 2005 року випуску, колір - синій металік, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], тип легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованого у Криворізькому МРЕВ (04) ДАІ ГУ УМВС в Дніпропетровській області, транспортний засіб належить [PERSON] /а.с.11/. Згідно особливих відміток в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу зазначено, що транспортний засіб належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №405 від 22.07.2005 року, та значиться про заборону відчуження, оскільки автомобіль придбано в кредит АППБ Аваль. Дані обставини підтверджуються копіями вищезазначеного договору про купівлю-продаж автомобіля, та копією кредитного договору № 014/2999/24113/73 від 26.07.2005 року укладеного між [PERSON] та КФ АППБ «АВАЛЬ» /а.с.86-89/. З листа Інгулецького відділення ДОД ПАТ «Райффазен Банк Аваль», вбачається, що станом на 26.07.2005 року заборгованість по кредиту, наданому позичальнику [PERSON] згідно кредитного договору № 014/2999/24113/73 від 26.07.2005 року, відсутня та автомобіль ЗАЗ 110307, 2005 року випуску, колір синій металік, державний номер [NUMBER], ніяких обтяжень в ДОД ПАТ «Райффазен Банк Аваль» не має /а.с.91/. 07 вересня 2010 року позивач [PERSON] придбав автомобіль ЗАЗ 110307 2005 року випуску, колір - синій металік, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований у Криворізькому МРЕВ (04) ДАІ ГУ УМВС в Дніпропетровській області, 23.07.2005 року у [PERSON], який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON], посвідченої 22.08.2010 року приватним нотаріусом Криворізького міського нот ареального округу Івановою С.Я./а.с.12/. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). Сторони погодили всі істотні умови договору, щодо його предмету та ціни, порядку передачі транспортного засобу. Договір купівлі-продажу було виконано сторонами, оскільки позивач передав представнику власника автомобіля - [PERSON] грошові кошти в сумі 2300 доларів США, що на момент укладання угоди за курсом НБУ складало - 18 500,00 грн., що підтверджується відповідною розпискою/а.с.84/. В свою чергу [PERSON] передав позивачу [PERSON] вищезазначений автомобіль, ключі від нього, документи на автомобіль - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER]( технічний паспорт) та оригінал листа банку про відсутність претензій по кредиту. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що фактично між сторонами була укладена угода купівлі-продажу транспортного засобу. З тих пір позивач вважав себе власником автомобіля, та як власник експлуатував його, проходив технічний огляд, ремонтував, використовував його для власних потреб, тощо. Також, в судовому засіданні встановлено, що в той же день, - 07.09.2010 року [PERSON] на ім'я позивача оформив довіреність на автомобіль, з правом його експлуатації та розпорядження, в тому числі: правом продажу за ціною та на умовах по своєму розумінню, передачею в оренду, позичку. В судовому засіданні встановлено, що довіреність була видана відповідачем [PERSON] для приховування іншого правочину, а саме договору купівлі-продажу автомобіля, який сторони мали на увазі, та який фактично уклали. Відповідно до ст.235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно з п. 3 ч. 1 ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст.206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі. Договори купівлі-продажу автотранспортних засобів не підлягають нотаріальному посвідченню, тому визнання їх дійсними на підставі ст.220 ч.2 ЦК України не відповідає вимогам закону. Крім того, недотримання письмової форми такого договору не є підставою для визнання їх недійсними. Судом також встановлено, що договір купівлі-продажу автомобіля між позивачем та відповідачем [PERSON] підтверджується також письмовою розпискою. Відповідно до ч.1 ст.334 ЦПК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором, або законом. Суд вважає, що вимоги позивача про визнання права власності на придбаний транспортний засіб за угодою купівлі-продажу підлягає задоволенню, скільки відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою… Судом встановлено, що 15.07.2015року позивач на своєму автомобілі разом зі своєю сім'єю повертався з відпочинку додому автошляхом № 46 в Херсонській області, та його автомобіль було затримано, оскільки він перебував у розшуку через наявність у попереднього власника - [PERSON] заборгованості за аліментами. Встановлено, що Інгулецьким відділом ДВС 27.09.2010 року відкрито виконавче провадження № 21850142 про примусове виконання в/л №2-1129 від 30.08.2010 року у справі про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини/ а.с.155/. 30.12.2010 року при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження в/л 2-1099 виданого 25.06.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь фізичних та юридичних осіб на загальну суму заборгованості та виконавчого збору на загальну суму 1425,70, а також стягнення аліментів, постановою державного виконавця Чобанюк М.В. був оголошений розшук транспортного засобу ЗАЗ-110307 державний номер [NUMBER]/а.с.121/. Тобто постанова про розшук та затримання майна винесена після купівлі-продажу автомобіля позивачем. 28.02.2011 року постановою державного виконавця Інгулецького ДВС Чобанюк М.В. при примусовому виконанні того ж зведеного виконавчого провадження було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], на заборонене відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику /а.с.157, зв./ та була подана заява про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна /а.с.158/. Тобто, встановлено, що ця постанова також винесена після придбання спірного автомобіля позивачем. 19.09.2014 року відкрито виконавче провадження з в/л №2-1129 від 30.08.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору в сумі 51 грн./а.с.159/. 15.07.2015 року працівниками ДАІ затримано транспортний засіб ЗАЗ-110307 державний номер [NUMBER] затримано та доставлено на штрафний майданчик тимчасового утримання /а.с.161/. Постановою Інгулецького ДВС від 25.07.2015 року було доручено відділу ДВС Новокаховського МУЮ провести опис транспортного засобу/а.с.162.зв./. 12.08.2015 року відділом ДВС Новокаховського МУЮ складений акт опису та арешту транспортного засобу - автомобіля ЗАЗ 2005 року випуску, номерний знак [NUMBER] /а.с.163-165/. 12.08.2015 року Інгулецьким відділом ДВС при виконанні в/л №2-1129/10 від 30.08.2010 року виданого Інгулецьким районним судом винесена постанова про припинення розшуку та затримку майна боржника, оскільки автотранспортний засіб арештований та описаний відділом ДВС Новокаховського МУЮ та прийнятий на відповідальне зберігання [PERSON] /а.с.166/. Згідно інформації з реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 19.07.2016 року накладено арешт нерухомого майна боржника [PERSON] на підставі постанови про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.02.2011 року Інгулецького відділу ДВС Криворізького МУЮ /а.с.174/. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 20.07.2016 року та від 08.08.2016 року у реєстрі обтяжень рухомого майна інформація відсутня /а.с.176-177/. Відповідно до ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем також і шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно, і про зняття з нього арешту. Виходячи з вищезазначеного, приймаючи до уваги, що спірний транспортний засіб придбано позивачем до винесення постанов про його арешт, а також до його опису та арешту, право власності позивача на спірний автомобіль встановлено в судовому засіданні, а тому позовні вимоги щодо зняття арешту зі спірного транспортного засобу також підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги специфіку спору, а також клопотання позивача про віднесення на нього витрат з оплати судового збору, судові витрати по сплаті судового збору відносяться на позивача.

Outcome: approved