Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначає, що [INFO] померла його двоюрідна бабуся [PERSON] . Оскільки власних дітей вона не мала, за життя, а саме у 1987 році склала заповіт на користь [PERSON] - його батька та [PERSON] . Після цього, у 1996 році склала новий заповіт на користь [PERSON] , яка спадщину прийняла, однак юридично її не оформила і померла [INFO] . Спадкове майно після бабусі складається із земельних ділянок площами: 3,3728 га, 0,5185 га та 0,0179 га на території Северинівської сільської ради Сумського району Сумської області. З метою оформлення спадкових справ позивач звернувся до Сумської райдержнотконтори, проте нотаріусом 26 лютого 2020 року було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з відсутністю оригіналу Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 3,3728 га, а 01 грудня 2020 року відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 4/5 часток земельних ділянок загальною площею 0,5185 га в зв`язку з відсутністю оригіналів Державних актів на право приватної власності на земельні ділянки. Посилаючись на ці обставини, просив визнати за ним право власності на 4/5 часток вказаних земельних ділянок, які на підставі Державних актів належали його бабусі [PERSON] , в порядку спадкування за законом. В подальшому [PERSON] уточнив позовну заяву, зазначив, що всі вищезазначені особи між собою являються родичами, однак підтвердити факт народження [PERSON] - баби позивача, неможливо, тому він вимушений звертатися до суду з вимого про встановлення юридичного факту. Виходячи з наведеного, [PERSON] просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] доводиться йому двоюрідною тіткою; визнати за ним право власності на 3/4 частки земельної ділянки загальною площею 3,3728 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельної ділянки загальною площею 0,5185 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого підсобного господарства та земельної ділянки загальною площею 0,0179 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Северинівської сільської ради Сумського району Сумської області, що належали померлій [INFO] [PERSON] на підставі Державних актів. Від Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області 15 лютого 2021 року на адресу суду надійшла заява. В даній заяві зазначено, що 14 липня 2015 року між Северинівською сільською радою Сумського району Сумської області (нині Миколаївської ссільської ради) - Миколаївська сільська рада Сумського району Сумської області та ТОВ Агрофірма «Северинівська» було укладено Договір на управління спадщиною (зареєстровано в Северинівській сільській раді 14.07.2015 року за р. № 3), згідно умов якого до складу майна, що передається в управління, увійшла і земельна частка (пай) № [NUMBER] ( [PERSON] ). Враховуючи, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки сільської ради, просили залучити Миколаївську сільську раду Сумського району Сумської області до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача. Представник [PERSON] - адвокат Кузнєцов А.С. звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , 3-тя особа: Сумська райдержнотконтора про визнання права власності на ј частину земельних ділянок в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що в зв`язку з тим, що у встановлений законом строк [PERSON] прийняла спадщину після померлої [INFO] її двоюрідної сестри [PERSON] , то вона має право розраховувати на ј частину земельних ділянок. Просили визнати за [PERSON] право власності на ј частину земельних ділянок в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , а саме: земельної ділянки площею 3,3728 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельної ділянки площею 0,5185 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,1000 га, ведення особистого підсобного господарства 0,4185 га та земельної ділянки площею 0,0179 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території Северинівської сільської ради Сумського району Сумської області. Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про визнання вимог зустрічної позовної заяви, в якій повністю визнав позовні вимоги зустрічного позову [PERSON] та не заперечує проти їх задоволення. Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) [PERSON] - адвокат Давидов А.Г. в судовому засіданні позов підтримав, проти зустрічного позову не заперечував. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася., Представником [PERSON] була подана до суду письмова заява про визнання позову, в якій йдеться про те, що відповідач визнає право власності за [PERSON] на ѕ частини земельних ділянок у порядку спадкування і просить суд задовольнити його вимоги в цій частині та розглядати справу без участі відповідача. Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) [PERSON] - адвокат Кузнєцов А.С. в судовому засіданні зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити, проти задоволення первісного позову не заперечував. Представник 3-ї особи Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, підтримав відзив на позовну заяву, наданий ними раніше, просив у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовити. Представник третьої особи Сумської райдержнотконтори для розгляду справи до суду не з`явився, просив справу слухати без їх участі, заперечень до позову не надав. Вивчивши матеріали справи, суд вважає суд вважає первісний та зустрічний позови такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, що позивач за первісним позовом [PERSON] являється рідним сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.7). З копії свідоцтва про народження батька позивача [PERSON] вбачається, що його матір`ю являється [PERSON] (а.с.7). [INFO] в с. Гриценкове Сумського району Сумської області померла [PERSON] (а.с.9), двоюрідна бабуся позивача [PERSON] .. 20 травня 1987 року [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON] - батька позивача та [PERSON] , в рівних частинах (а.с.48). Крім того, 12 січня 1996 року [PERSON] склала новий заповіт на користь [PERSON] (а.с.48). 24 вересня 1999 року року Северинівською сільською радою Сумського району Сумської області на ім`я [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії II-СМ № 019645 на земельну ділянку площею 9,5185 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд 0,1000, ведення особистого підсобного господарства 0,4185 га, розташовану на території Северинівської сільської ради Сумського району (а.с.8). Крім того, 10 червня 2002 року Северинівською сільською радою Сумського району Сумської області на ім`я [PERSON] були видані Державні акти на право приватної власності на землю серії III-СМ № 037899 на земельну ділянку площею 0,0179 га для ведення особистого підсобного господарства та серії IV-СМ № 040202 на земельну ділянку площею 3,3728 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованмх на території Северинівської сільської ради Сумського району (а.с.10,11). Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття спадщини уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] мала право на земельні ділянки і на законних підставах володіла спірними земельними ділянками. Згідно довідки виконкому Северинівської сільської ради Сумського району Сумської області, [PERSON] , яка померла [INFO] до дня смерті і на момент смерті постійно проживала за адресою [ADDRESS] . Фактично спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] шляхом сумісного проживання і веденням спільного домашнього господарства, з померлою вона була прописана в даному будинку. Заповіт від імені померлої [PERSON] був посвідчений виконкомом Северинівської сільської ради за № 03 від 12.01.1996 року, який до цього часу не відмінявся і не змінювався (а.с.38). [INFO] с. Гриценкове Сумського району Сумської області померла [PERSON] (а.с.37). Після її смерті відкрилася спадщина на вищезазначені земельні ділянки, успадковані нею після смерті [PERSON] . Спадщину після померлої прийняли її двоюрідна сестра [PERSON] та позивач за первісним позовом [PERSON] шляхом звернення до Сумської районної державної нотаріальної контори. Спадкова справа після померлої [PERSON] заведена 09 січня 2007 року Сумською райдержнотконторою за заявами [PERSON] та позивача за первісним позовом [PERSON] (а.с.36-50). Крім того, з матеріалів спадкової справи № 7/2007 померлої спадкодавці [PERSON] вбачається, що на користь позивача за первісним позовом [PERSON] відмовилось троє спадкоємців за законом 5 черги 4 ступеня споріднення, а саме двоюрідні сестри [PERSON] , [PERSON] (а.с.45) та двоюрідний брат спадкодавці [PERSON] (а.с.46). Свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] не отримували. Стаття 125 Земельного кодексу України визначає, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права. Позивач є спадкоємцем після двоюрідної тітки [PERSON] .. З метою оформлення спадщини представник позивача звернулась до Сумської райдержнотконтори з проханням видати на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 4/5 часток земельної ділянки площею 3,3728 га, але в зв`язку з відсутністю оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку, який підтверджував би право власності спадкодавці [PERSON] на зазначену земельну ділянку, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом з тим, нотаріус звернула увагу на те, що Державний акт серії IV-СМ № 040202 на право приватної власності на землю на земельну ділянку площею 3,3728 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, був виданий10 червня 2002 року, тобто уже після смерті [PERSON] .. Також нотаріус зазначила, що з поданих представником документів неможливо безспірно встановити наявність родинних стосунків та підстави для включення в коло спадкоємців (а.с.13,14). Разом з цим, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 4/5 часток земельних ділянок загальною площею 0,5185 га, наданих для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, розташованих в [ADDRESS] , після двоюрідної тітки [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.17,18), з аналогічних підстав, наведених вище. Так, відповідно до свідоцтва про народження позивача за первісним позовом серії [NUMBER] , його батьком записаний [PERSON] (а.с.7). У свою чергу в свідоцтві про народження батька позивача серії [NUMBER] , матір`ю записана [PERSON] (а.с.7), отже остання доводиться позивачу бабою. Відповідно до свідоцтва про народження спадкодавиці [PERSON] № [NUMBER] , копія якого міститься в спадковій справі, а також згідно архівного витягу із запису акта про народження № 23, батьками спадкодавиці [PERSON] , [INFO] записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.38,42). У свою чергу, відповідно до архівної довідки, яка видана Державним архівом Сумської області, в метричній книзі за 1911 рік під № 4 міститься запис про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.96). Проте, відповідно до відомостей Державного архіву Сумської області, метричні книги за 1919 рік частково збереглися та не містять відомості про народження [PERSON] - баби позивача. Таким чином архівними довідками підтвердити факт народження [PERSON] неможливо (а.с.98). Крім того, як вбачається з копії свідоцтва про народження відповідача за первісним позовом, її ім`я, по-батькові та прізвище зазначено: [PERSON] , її батьками зазначені: [PERSON] , [PERSON] (а.с.123). 13 серпня 1970 року відповідач за первісним позовом уклала шлюб і змінила прізвище на [PERSON] (а.с.124) З архівної довідки, наданої Державним архівом Сумської області від 16 січня 2007 року вбачається, що в метричній книзі с. Склярівка Сумського повіту [PERSON] за 1912 рік є актовий запис про народження [PERSON] , її дата народження: [INFO] , батьки: [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.44). Позивач за первісним позовом доводиться спадкодавиці двоюрідним племінником, тобто батько позивача та спадкодавиця між собою були двоюрідним братом та сестрою. Двоюрідний брат та сестра мають спільного діда або бабу, батько або мати двоюрідних братів і сестер доводяться один одному рідними братами або сестрами. Та обставина, що баба позивача [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, тобто мають спільних батьків підтверджується спільним прізвищем та по-батькові цих осіб, з якого вбачається, що батьком був [PERSON] . Ім`я [PERSON] не є досить розповсюдженим, а беручи до уваги, що [PERSON] (1919 р.н.) та [PERSON] (1911 р.н.) народилися в один час, в одній місцевості, а також мають спільне прізвище та по-батькові, різні імена слід дійти до беззаперечного висновку, що зазначені особи є рідними сестрами, а отже спадкодавиця [PERSON] доводиться позивачу за первісним позовом племінницею його бабусі, або двоюрідною сестрою батька позивача, або ж двоюрідною тіткою безпосередньо [PERSON] .. Враховуючи кількість народжень, позивач є спадкоємцем п`ятої черги п`ятого ступеня споріднення. Зазначені обставини також узгоджуються тією обставиною, що у витребуваній судом спадковій справі містяться 2 заповіти, які за життя складала [PERSON] . Перший заповіт вона склала порівну на двох племінників, зокрема і на батька позивача - [PERSON] , а у подальшому склала інший заповіт на свою племінницю - [PERSON] . В той же час, відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Зазначені обставини у своїй сукупності засвідчують родинні ідносини і повністю узгоджуються між собою, не викликаючи жодних ізбіжностей та суперечок. Встановлення факту родинних відносин позивачу за первісним позовом необхідно для переоформлення спадщини. У відповідності з ст. 315 ЦПК України справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами розглядаються судом. Всі надані у сукупності докази підтверджують факт родинних відносин між позивачем за первісним позовом та померлою у 2006 році [PERSON] . Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо, зокрема, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. За змістом ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК (435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. г ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 396 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. У відповідності з ст. ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Та обставина, що померла [PERSON] доводиться двоюрідною тіткою позивачу за первісним позовом [PERSON] , підтверджується зібраними по справі доказами, та не оспорюється сторонами. Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що позови є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивач та відповідач за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після померлої [PERSON] , тому мають право успадкувати відповідні частки належних померлій за життя земельних ділянок. Оскільки земельні ділянки площами 3,3728 га, 0,5185 га та 0,0179 га за життя належали [PERSON] , спадщину після якої прийняла [PERSON] , спадкоємцями після якої є позивач та відповідач за первісним позовом, за наведених обставин вони мають право успадкувати вказані земельні ділянки, Державні акти на право приватної власності на землю, які видані на ім`я [PERSON] після її смерті і оригінали яких втрачено. На підставі викладеного,

Outcome: approved