Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання незаконним та скасування наказу ректора ЛНМУ ім. Д. Галицького № 1650-з від 29.05.2018р. «Про дисциплінарне стягнення працівника університету та переведення на іншу роботу». В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що з листопада 2016р. працював на посаді провідного бухгалтера внутрішнього аудиту ЛНМУ ім. Д. Галицького. 29.05.2018р. ректором ЛНМУ ім. Д. Галицького прийнято оскаржуваний наказ, відповідно до п. 1 якого йому оголошено догану, а згідно п. 2, його переведено на посаду провідного бухгалтера бухгалтерії. Вважає такий наказ безпідставним та незаконним. Зокрема, підставою для винесення такого наказу стали доповідні записки про те, що він під час виконання своїх службових обовязків перевищував свої повноваження, порушував норми етики поведінки працівника та в період квітень травень 2018р., зловживаючи посадовим становищем, примушував завідувача кафедри патології фізіології проф. [PERSON], завідувача кафедри патології анатомії та судової медицини проф. [PERSON] та завідувача кафедри фармакології проф. [PERSON] до автоматичного перенесення заліків та іспитів з даних дисциплін студентці ІІІ курсу 7 групи [PERSON], яка була переведена з Івано-Франківського національного медичного університету, завідомо знаючи, як аудитор, що це являється грубим порушенням нормативних документів про навчальний процес. Вказаних порушень не вчиняв, та не здійснював жодного впливу на викладачів університету. Приймаючи оскаржуваний наказ відповідач керувався виключно припущеннями, що не давало йому підстав для накладення дисциплінарного стягнення. Крім того, п. 2 оскаржуваного наказу стосується його переведення на іншу роботу, тоді як таке переведення згідно вимог трудового законодавства можливе виключно за наявності згоди працівника. Такої згоди він не давав, у звязку з чим у відповідача не було підстав для переведення його на іншу посаду. Тому, просить скасувати наказ ректора ЛНМУ ім. Д. Галицького № 1650-з від 29.05.2018р. «Про дисциплінарне стягнення працівника університету та переведення на іншу роботу» в судовому порядку. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 18.06.2018р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами на 18.07.2018р. о 12.30 год. Розяснено учасникам справи про можливість її розгляду з повідомленням (викликом) сторін, про що необхідно подати відповідне клопотання. Визначено сторонам строки для надання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. Клопотань про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін не надходило. У встановлений судом строк представник відповідача подав відзив на позов, долучивши докази його направлення позивачу. З обґрунтованістю позову не погоджується, оскільки позивач здійснив певні дії в інтересах студентки університету, а саме відвідував завідувачів кафедри та наполягав на автоматичному перезарахуванні заліків та іспитів цієї студентки, що підтверджується доповідними записками цих викладачів. В кінцевому, заліки та іспити цій студентці були перезараховані. В частині переведення на посаду провідного бухгалтера бухгалтерії, позивач при ознайомленні з наказом жодних заперечень не висловлював, що слід вважати його згодою. Тому, в задоволенні позову просить відмовити. У звязку відсутністю підтвердження про отримання позивачем ухвали про відкриття провадження, а отже, необізнаністю останнього про строки для подання відповіді на відзив, ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 18.07.2018р. розгляд справи відкладено на 08.08.2018р. о 16.30 год. без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження повноважний представник позивача отримала 20.07.2018р., що стверджується відповідною розпискою (а.с.33). Відповіді на відзив у встановлений судом строк позивач не подав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 29.05.2018р. відповідачем прийнято наказ № 1650-з «Про дисциплінарне стягнення працівника університету та переведення на іншу роботу», згідно якого провідному бухгалтеру внутрішнього аудиту університету [PERSON] оголошено догану та переведено останнього з 31.05.2018р. на посаду провідного бухгалтера бухгалтерії на 1,0 ставки по бюджету з окладом 3207 грн., за науковий ступінь 20 %, за вчене звання 33 %, за складність і напруженість 25 %. Як вбачається з мотивувальної частини цього наказу, підставою для його прийняття стало те, що позивач при виконанні службових обовязків з проведення аудитів у підрозділах університету перевищував свої службові повноваження, порушував норми етики поведінки працівника, а також порушення, скоєні позивачем в процесі виконання ним функціональних обовязків могли містити корупційні діяння. Зокрема, в період квітень-травень 2018р. позивач, зловживаючи посадовим становищем, примушував завідувача кафедри патології фізіології проф. [PERSON], завідувача кафедри патології анатомії та судової медицини проф. [PERSON] та завідувача кафедри фармакології проф. [PERSON] до автоматичного перенесення заліків та іспитів з даних дисциплін студентці ІІІ курсу 7 групи [PERSON], яка була переведена з Івано-Франківського національного медичного університету, завідомо знаючи, як аудитор, що це являється грубим порушенням нормативних документів про навчальний процес. Про такі обставин викладачі університету надали ректору відповідні доповідні записки (а.с.11-12, 13, 14-15). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він обирає вільно або на яку вільно погоджується. За змістом частини першої\~статті 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівнику заробітну плату і забезпечувати умови праці, потрібні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю,\~\~колективним договором й угодою сторін. Дотримання працівником умов трудового договору та правил внутрішнього трудового розпорядку є дотриманням трудової дисципліни. Згідно ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення:\~1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Таким чином, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється противоправне винне невиконання або неналежне виконання працівником його трудових обовязків. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Разом з тим, інкриміновані позивачу порушення трудової дисципліни по суті є корупційними правопорушення, винуватість у вчиненні яких може бути доведена виключно відповідним судовим рішенням, а не доповідними записками викладачів університету. Вказане свідчить про те, що вина позивача в порушенні трудової дисципліни належними і допустимими доказами не доведена, у звязку з чим у відповідача не було достатніх підстав для накладення на позивача дисциплінарного стягнення. Крім того, як уже зазначалось вище, ст. 147 КЗпП України визначає видами дисциплінарного стягнення лише догану та звільнення, тоді як відповідач в процесі накладення такого стягнення, здійснив переведення позивача на іншу роботу, що не передбачено як захід стягнення ні Законом України «Про освіту», ні Законом України «Про вищу освіту». Внутрішніх документів, які передбачають такий вид дисциплінарного стягнення як переведення на іншу роботу відповідач не надав, що в сукупності, також характеризує вказаний наказ як незаконний, не говорячи вже про те, що за змістом ч. 1 ст. 149 КЗпП України, за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Більше того, як вірно зазначає позивач, переведення працівника на іншу роботу, відповідно до ст. 32 КЗпП України можливе лише за його згодою, чого відповідач не дотримався і що є ще однією ознакою незаконності оскаржуваного наказу. Тому, враховуючи обсяг та кількість допущених відповідачем порушень, оскаржуваний наказ не може залишатись в силі та підлягає скасуванню як незаконний, а позов відповідно підлягає до задоволення в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1). На підставі наведеного та

Outcome: approved