Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 20.08.2017 року [PERSON] о 17 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Чоп М-06, 39 км+ 900 м, керуючи транспортним засобом Ford Focus, номерний знак [NUMBER], перед поворотом ліворуч, не надав дорогу транспортному засобу Audi 100, номерний знак [NUMBER] під його, [PERSON], керуванням, що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо. В результаті [PERSON] здійснив зіткнення з даним автомобілем, під час чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Стверджує, що згідно постанови Жовківського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2017 року по справі № 444/2194/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2017 року постанова судді Жовківського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2017 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишена без змін, а апеляційна скарга адвоката- без задоволення. Позивач зазначає, що внаслідок ДТП автомобіль марки «Ауді 100», державний номерний знак [NUMBER], який належить йому, отримав механічні пошкодження складових, внаслідок чого потребував їх заміни та ремонту. Так, відповідно до Акту виконаних робіт №21 від 20.09.2017 року та рахунка-фактури №8 від 20.09.2017 року на ремонт вищеназваного автомобіля він заплатив приватному підприємцю [PERSON] 78700,00 гривень. Вважає, що вина [PERSON] встановлена постановою Жовківського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2017 року по справі № 444/2194/17, а тому у відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, стверджує, що вказана вище постанова суду по справі про адміністративне правопорушення є преюдиційним доказом, а саме обставиною, яка не підлягає доказуванню. Вказує, що при таких обставинах збитки завдані йому як власнику транспортного засобу «Ауді 100», державний номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження в дорожньо- транспортній пригоді з вини відповідача, який керував джерелом підвищеної небезпеки з порушенням правил дорожнього руху, які складають 78700,00 гривень повинні бути відшкодовані [PERSON] в повному обсязі. А тому позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 78700,00 гривень внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки під час вчинення адмінстративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також судові витрати в розмірі 787,00 гривень. Позивач [PERSON] та його представник- [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, просять такі задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просить у позові [PERSON] відмовити у зв'язку із необгрунтованістю та відсутністю доказів, які б свідчили про розмір матеріальних збитків, які були понесені позивачем. Докази, які подані [PERSON], вважає такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України, так як вони оформлені з порушеннями, а заподіяну матеріальну шкоду значно завищеною позивачем. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав наведених у відзиві на позовні заяву. Зазначила, що вартість ремонту автомобіля марки «Ауді 100», державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 78700,00 гривень є значно завищеною, ремонт та заміна деталей не підтверджується належними доказами, оскільки акт виконаних робіт № 21 від 20.09.2017 року та рахунок-фактура № 8 від 20.09.2017 року, які фактично являються первинними бухгалтерськими документами, не оформлені відповідно до вимог чинного законодавства України. Вважає, що господарська операція по ремонту автомобіля марки «Ауді 100», державний номерний знак [NUMBER] була фіктивною. А тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, а як наслідок з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно постанови Жовківського районного суду Львівської області від 04.10.2017 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 18.12.2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. в дохід держави та стягнуто 320,00 грн. судового збору, а саме за те, що він, [PERSON], 20.08.2017 року о 17 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Чоп М-06, 39 км+ 900 м, керуючи транспортним засобом Ford Focus, номерний знак [NUMBER], перед поворотом ліворуч, не надав дорогу транспортному засобу Audi 100, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, чим порушив вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так як постанова Жовківського районного суду Львівської області від 04.10.2017 року у справі № 444/2194/17 набрала законної сили, такою визнано винним [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. в дохід держави, а тому питання, чи мали місці дії [PERSON], що зумовили ДТП та чи вчиненні вони ним не підлягають доказуванню. Суд враховує, що вина [PERSON] встановлена наведеною постановою. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Із положень частини 1 та 2 ст. 1166 ЦК України слідує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 11.06.2018 року витребувано у приватного підприємця [PERSON] копію договору підряду на ремонт автомобіля Audi 100, номерний знак [NUMBER], укладеного між ПП [PERSON] та громадянином [PERSON], копію кошторису до договору підряду на ремонт автомобіля Audi 100, номерний знак [NUMBER], копію акта приймання-передачі робіт по договору підряду на ремонт автомобіля Audi 100, номерний знак [NUMBER], копію платіжних документів на оплату виконаних робіт по договору підряду на ремонт автомобіля Audi 100, номерний знак [NUMBER], копію бухгалтерських документів, які підтверджують оплату громадянином [PERSON] виконаних робіт на суму 78 700,00 грн., копію підтверджуючих документів сплати ПП [PERSON] ПДВ з суми прибутку 78 700,00 грн., отриманих за надані послуги громадянину [PERSON], копії документів, що підтверджують походження та вартість запасних частин, заміна яких проводилась у відповідності до договору підряду на ремонт автомобіля Audi 100, номерний знак [NUMBER] (договори або інші бухгалтерські документи, які свідчать про закупівлю запасних частин: крило переднє праве, крило переднє ліве, бризговик правий, фари, поворотник правий, бампер передній, фартух передній, капот, решітка радіатора, стійка передня, крильчатка двигуна, радіатор охолодження, генератор, демферний шків, коробка передач, лобове скло). Згідно ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є : 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ; 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) . Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. З матеріалів справи вбачається, що всі ремонтні роботи автомобіля Audi 100, номерний знак [NUMBER] здійснено [PERSON]. З копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 № 980203 вбачається, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець 18.04.2003 року. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що видом діяльності ФОП [PERSON] є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, надання в оренду й експлуатація власного чи орендованого нерухомого майна. Витягом з реєстру платників єдиного податку стверджується, що ФОП [PERSON] належить до другої групи платників єдиного податку. ФОП [PERSON] на адресу суду надано повідомлення про те, що запчастини придбані в інтернет-магазині «Еxist» та «Реал-Авто», а розхідні матеріали в магазині «Pigment». З копії рахунку-фактури № 8 та акту виконаних робіт № 21 від 20.09.2017 року, складених ФОП [PERSON] вбачається, що в автомобілі «Audi-100», 1991 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] замінено та відремонтовано: 1) лонжерони-рихтовку за 13000,00 грн., 2) крило переднє права за 2600,00 грн., 3) криво переднє ліве за 2600,00 грн., 4) бризговик правий за 5000,00 грн., 5) дві фари по 1500,00 грн. кожна, на загальну суму 3000,00 грн., 6) поворотника правого за 500,00 грн.; 7) бампера передньного за 2500,00 грн., 8) фартуха переднього за 2700,00 грн., 9) капота за 4000,00 грн., 10) решітки радіаторної за 2600,00 грн., 11) стійки передньої правої за 3000,00 грн., 12) крильчатки двигуна за 1000,00 грн., 13) радіатора охолодження за 2000,00 грн., 14) генератора за 3700,00 грн., 15) демфірного шківа за 1000,00 грн., 16) коробки передач за 5000,00 грн., 17) вітрового скла за 2600,00 грн., 18) фарбування капота переднього за 3000,00 грн., 19) фарбування 2 передніх крил по 1500,00 грн. кожне на загальну суму 3000,00 грн., 20) фарбування бризговика правого за 2000,00 грн., 21) фарбування підкапотної планки за 1500,00 грн., 22) бампера переднього за 2500,00 грн., 23) фартуха переднього за 2000,00 грн., 24) використано розхідні матеріали вартістю 5300,00 грн. В той же час у рахунку-фактурі № 8 та акті виконаних робіт № 21 від 20.09.2017 року, складених ФОП [PERSON] вказана загальна сума 78700,00 грн., що не підтверджена наведеними документами. Під час дослідження наданих документів, шляхом додаванння вартості здійснених робіт та замінених запчастин, які вказані у рахунку-фактурі № 8 та акті виконаних робіт № 21 від 20.09.2017 року, складених ФОП [PERSON], вбачається, що загальна сума становить 76100,00 грн. Суд бере до уваги те, що на спростування тверджень сторони відповідача про те, що позивачем не представлено документів оплати вартості наданих робіт, послуг, запчастин, [PERSON] надано в судовому засіданні товарний чек на загальну суму 78700,00 грн., на якому є проставлена печатка ФОП [PERSON] Судом детально оглянуто схему місця ДТП від 20.08.2017 року та вивчено той перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу Аudi 100, номерний знак [NUMBER], які отримані внаслідок ДТП та вказані у даній схемі. Зокрема, вбачається, що у даному автомобілі пошкоджені капот, праве та ліве переднє крило, права та ліва передня фара, радіаторна решітка, передній бампер, радіатор, лобове скло. Внаслідок наведеного суд вважає, що стороною позивача недоведено, внаслідок чого потребувалася заміна демферного шківа та коробки передач на загальну суму 6000,00 грн. в автомобілі Аudi 100, номерний знак [NUMBER]. Суд вважає в цій частині заподіяну матеріальну шкоду необгрунтованою та такою, що не підлягає відшкодуванню. У зв'язку із наведеним суд приходить до висновку, що позивачу було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 76100,00 грн.- 6000,00 грн.= 70100,00 грн. Так як встановлено, що дані збитки заподіяні відповідачем, оскільки останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, внаслідок якого автомобілю Аudi 100, номерний знак [NUMBER] були завдані технічні пошкодження, то вони підлягають відшкодуванню відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON]. Тобто позовні вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди частково обгрунтовані, обставини викладені в позовній заяві частково знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд враховує, що позивачем було заявлено вимоги про стягнення з відповідача 78700,00 грн. матеріальної шкоди, внаслідок чого було сплачено судовий збір в розмірі 787,00 грн. (аркуш справи № 1), що становить 1% від ціни позову, в той же час суд прийшов до висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог позивача, а як наслідок з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог, тобто в сумі 701,00 грн. В іншій частині позовних вимог позов задоволенню не підлягає. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: partial