Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 07.12.2012 року. Шлюб був зареєстрований Виконавчим комітетом Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 31. В шлюбі спільних дітей немає. Зазначає, що з січня 2016 року не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Сім'я існує формально, подальше збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Примирення між сторонами не можливе, а тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з наведених у позовній заяві підстав. Суду пояснив, що наміру на спільне проживання та підтримання шлюбних стосунків з відповідачем не має. Категорично заперечив можливість примирення. Вказував на те, що як він так і відповідач перебувають в інших стосунках. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Вказувала на те, що згоду на розірвання шлюбу надасть лише після того, як позивач поверне її сестрі позичені кошти. Настоювала на примиренні. Разом з тим, в своїх поясненнях не змогла визначитися з мотивацією необхідності примирення. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Із свідоцтва про шлюб (повторне) серії [NUMBER] вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 07.12.2012 року, зареєстрованому Виконавчим комітетом Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 31 (а.с. 4). В шлюбі у сторін спільних дітей немає. В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що вони подружніх стосунків не підтримують. З листопада 2015 року постійно разом не проживають. Зі слів відповідача, майже не проживали разом в шлюбі. Статтею 24 СК України установлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що причини розладу шлюбних відносин сторін мають тривалий і глибинний характер. Сторони втратили взаємні почуття любові та поваги, між ними відсутні взаємодопомога та підтримка, тобто те, що є правовою основою шлюбу. Заперечення відповідача та його доводи про можливість примирення і збереження шлюбу не є переконливими, оскільки встановлені судом обставини життя сторін свідчать про формальність вжиття такого заходу. Наявність у позивача зобов'язань перед іншими особами, як то борги чи інше, не може бути підставою для надання строку на примирення чи відмови в задоволенні позову. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що мають істотне значення. Даний шлюб існує формально, а тому його слід розірвати.

Outcome: approved