Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що в період з 16.04.1997 по 04.10.2004 року працював підземним машиністом, підземним бурильником шпурів на підприємстві відповідача, а саме шахті ім. Фрунзе ПАТ «Євраз [PERSON]». 03 грудня 2013 Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини йому було встановлено професійне захворювання: радикулопатія попереко-крижова білатеральна, переважно справа шийна, перважно зліва, зі стійким вираженим больовим та мязово-тонічним синдромами, порушенням біомеханіки хребта, нейродистрофичними проявами у вигляді деформуючого артрозу і пері артрозу колінних суглобів, ПФС другого ступеню, деформуючого артрозу і періартрозу ліктьових суглобів, ПФС першого-другого ступеню, двобічним плечолопатковим періартрозом, ПФС першого ступнею, периферичним нейровоскулярним синдромом переважно верхніх кінцівок. У зв'язку із ушкодженням здоровя через професійне захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнав та продовжує зазнавати, розмір моральної він оцінює в розмірі 275000,00 грн., які просить стягнути з відповідача. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, оскільки під час влаштування на роботу відповідач достовірно знав про умови праці в яких йому буде необхідно працювати. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у період з 16.04.1997 року по 04.10.2004 року працював на шахті імені Фрунзе підприємства ПАТ «Євраз [PERSON]» машиністом бурової установки та підземним бурильником шпурів з повним робочим днем в підземних умовах, зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки (а.с.8-9). Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 03.12.2013 року, протокол №2104, [PERSON] встановлено професійне захворювання: радикулопатія попереко-крижова L5-S1 білатеральна, переважно справа та шийна C5-C7, переважно зліва, зі стійким вираженим больовим та мязово-тонічним синдромами, порушенням біомеханіки хребта, нейродистрофичними проявами у вигляді деформуючого артрозу і пері артрозу колінних суглобів, ПФС другого ступеню, деформуючого артрозу і періартрозу ліктьових суглобів, ПФС першого-другого ступеню, двобічним плечолопатковим періартрозом, ПФС першого ступнею, периферичним нейровоскулярним синдромом переважно верхніх кінцівок.(а.с.19-20). 24 січня 2014 року на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у [PERSON]: радикулопатія попереко-крижова L5-S1 білатеральна, переважно справа та шийна C5-C7, переважно зліва, зі стійким вираженим больовим та мязово-тонічним синдромами, порушенням біомеханіки хребта, нейродистрофичними проявами у вигляді деформуючого артрозу і пері артрозу колінних суглобів, ПФС другого ступеню, деформуючого артрозу і періартрозу ліктьових суглобів, ПФС першого-другого ступеню, двобічним плечолопатковим періартрозом, ПФС першого ступнею, периферичним нейровоскулярним синдромом переважно верхніх кінцівок, установленого Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини, про що складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого головним державним санітарним лікарем міста [PERSON] 24 січня 2014 року (а.с.12-13). Відповідно до п.16 зазначеного Акту, крім іншого підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: з 16.04.1997-04.10.2004 підземний машиніст бурової установки, підземний бурильник шпурів, шахта імені Фрунзе ВАТ «Суха Балка». (а.с.13). Згідно копії Довідки огляду МСЕК серії 12ААА №003916 від 09.04.2015 [PERSON] при повторному огляді встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 45% та 3 група інвалідності з 01 травня 2015 року до 01 травня 2018 року у звязку з професійними захворюваннями, з яких 45% - радикулопатія, з переоглядом 01.04.2018 року (а.с.14). Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у звязку з ушкодженням здоровя. Як зазначено у Рішенні Конституційного [PERSON] №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців. За п.3 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоровя, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обовязків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоровя, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв'язку із професійним захворюванням, яке призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. З урахуванням відомостей, що викладені у п.16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.01.2014 року, суд приходить до висновку, що ПАТ «Євраз [PERSON]» є винним підприємством у виникненні профзахворювання позивача та повинно нести відповідальність за спричинену моральну шкоду. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у [PERSON] 45 % втрати працездатності, з переоглядом 01.04.2018 року, встановлення третьої групи інвалідності, період його роботи на шахті ім.Фрунзе з 16.04.1997 по 04.10.2004, глибину фізичних та моральних страждань позивача, потребу в санаторно-курортному лікуванні, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «Євраз [PERSON]», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 12000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. На підставі ст. 88 ЦПК України з ПАТ «Євраз [PERSON]» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн. На підставі ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial