Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 29 липня 2006 року померла його мати [PERSON], а 12 лютого 2014 року помер його батько [PERSON]. На час смерті батьки проживали в [INFO] (колишня Червоноаримійська) в м. Гребінка, Полтавської області. Квартира їм належала на праві спільної власності. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] шляхом спільного проживання і неподання заяви про відмову від спадщини. А після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач [PERSON] Вказує, що державний нотаріус надала письмове розяснення про те, що ним пропущено строк подачі заяви про прийняття спадщини та розяснила право звернутись до суду для поновлення пропущеного строку. Просить встановити йому, [PERSON], [INFO], додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка складається з квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON]. У судове засідання позивач не зявився, надавши суду заяву, в якій просив позов розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій просив позов розглянути без його участі, у прийнятті рішення покладався на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позову. Суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. 29 липня 2006 року померла мати позивача [PERSON], згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №048477 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції, актовий запис №142 (а.с.8). 12 лютого 2014 року помер батько позивача [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КЕ №264342, виданого 13 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гребінківського районного управління юстиції в Полтавській області (а.с.9). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача [PERSON], де його батьками записані «[PERSON] Моісєєвіч» та «Онищенко Нелля Денисівна» (а.с.5). Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 20.01.1994 року, виданого органом приватизації комбінату «Донецький», реєстровий №25 р/№ 2760, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). На час смерті батьки позивача проживали в [INFO] (колишня Червоноаримійська) в м. Гребінка, Полтавської області (а.с.10). Квартира їм належала на праві спільної власності. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] шляхом спільного проживання і неподання заяви про відмову від спадщини. А після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач. [PERSON] звернувся до Гребінківської державної нотаріальної контори з заявою про надання письмового розяснення щодо можливості отримання свідоцтв про право на спадщину. Згідно наданого письмового розяснення державний нотаріус повідомила про те, що ним пропущено строк подачі заяви про прийняття спадщини та розяснила право звернутись до суду для поновлення пропущеного строку, що підтверджено відповідним листом №592/01-16 від 18.09.2015 (а.с.18). У відповідності до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. При цьому Європейський суд з прав людини в зміст поняття майна включає і «правомірні очікування»/ «законні сподівання» вчиняти певні дії. Зокрема, у рішенні у справі «Броньовські проти Польщі» (Broniowski v. Poland), заява №31443/96, пункт 98, ECHR 2002-X, що згодом відображено і у рішенні «Сук проти України», заява №10972/05, пункт 22, ECHR 2011, встановлено, що поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Питання, що має бути розглянуто, полягає у тому, чи надавали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на інтерес, який по суті захищається статтею 1 Першого протоколу. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Outcome: approved