Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовуючи тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] у даній квартирі зареєстрована, але не проживає, житловим приміщенням не користується. Збереження реєстрації відповідача за адресою належної йому квартири порушує його права, як власника на вільне володіння та користування своєю власністю. Тому позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням-квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача адвокат Дяченко М.В. позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона має намір та бажання знятися з реєстрації в квартирі [ADDRESS] , разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] , [INFO] та просила суд визнати її та малолітнього сина [PERSON] [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Суд, заслухавши представника позивача адвоката Дяченко М.В., відповідача [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 13.06.2006 року державним нотаріусом Другої Полтавської державної нотаріальної контори (а.с.8) За адресою даного будинку зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою від 05.02.2021 року, виданою ЖБК «Харчовик» (а.с.11). Згідно частин 3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідач будь-яких доказів на спростування свого не проживання у належному позивачу житлі понад один рік суду не надала. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] та її малолітній син [PERSON] понад один рік за адресою належної позивачу квартири не проживають, речей не зберігають, про що складено відповідний акт (а.с.12). Судом не встановлено поважності причин не проживання відповідача в спірному житлі, а також чинення перешкод відповідачу позивачем або членами його сім`ї, іншими особами в користуванні цим житлом. Наявність реєстрації [PERSON] , [INFO] та її сина [PERSON] [INFO] в квартирі [ADDRESS] , власником якої є позивач, порушує його права на вільне володіння та користування власністю. З цих підстав порушене право підлягає захисту. Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не пов`язане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання [PERSON] , [INFO] та її малолітнього сина [PERSON] [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved