Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить усунути йому власнику житлового будинку №35, по вул. 1-го Травня, у м. Купянську, Харківської області перешкоди в користування ним, визнавши [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування житловим будинком №35 по вул. 1 Травня у м. Купянську Харківської області, із зняттям його з реєстраційного обліку за цією адресою. В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі договорів купівлі-продажу, укладених 11 липня 2013 року та 26 вересня 2016 року між ним та [PERSON], йому належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. 1-го Травня, №35. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано право власності на вказаний вище житловий будинок згідно діючого законодавства. В житловому будинку, який належить позивачу на праві приватної власності значиться зареєстрованою фізична особа [PERSON], який не є членом його сімї. [PERSON] запропонував відповідачу у добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку, але згоди не отримав, що змушує його звертатися до суду з даним позовом, оскільки порушуються його законні права - власника будинку. Позивач зазначає, що не в змозі надати документи для отримання субсидій на комунальні послуги, оскільки відповідач значиться зареєстрованим в його будинку, хоча і не є членом його сімї, у вказаному житловому будинку не проживає фактично з червня 2015 року. В житловому будинку відсутні будь які його особисті речі. Відповідач є онуком продавця [PERSON] і при укладенні договору купівлі-продажу в вересні 2016 року брала зобовязання зняти з реєстраційного обліку і відповідача. Реєстрація місця проживання відповідача у належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку перешкоджає [PERSON] у повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм майном, оформити субсидую на житлово-комунальні послуги. В позасудовому порядку позивач не може вирішити питання про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, оскільки відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за умови подання документів до органів реєстрації особою або її представником. Позивач не є представником відповідача, його повноваження не посвідчуються довіреністю. Більш того для зняття з реєстрації необхідно паспорт, який відсутній у відповідача, та який відбуває покарання у виправній колонії. У звязку з вищевикладеними обставинами позивач змушений звертатися до суду з даним позовом. Факт не проживання відповідача у приватному будинку позивача підтверджується актом про не проживання за місцем реєстрації від 15 травня 2017 року та довідкою Державної установи «Холодногірська виправна колоній №18» від 28.04.2017 року. Позивач в судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, які просить суд задовольнити. Оскільки відповідач перебуває в Державній установі «Холодногірська\~виправна колонія (№ 18)», що є за межами Купянського району Харківської області та територіальної підсудності суду, відповідно до ст. 132 ЦПК України, відповідачу було вручено позов з доданими до нього документами, який згідно письмової заяви, що надійшла до суду 22.06.2017 року, вказав, що позовні вимоги визнає. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. 1 Травня, №35, що підтверджується: договором купівлі-продажу частки праві власності на житловий будинок від 26.09.2016 року (а.с. 9, 10); Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с. 11); договором купівлі-продажу частки в праві власності на житловий будинок від 11.07.2013 року (а.с. 12); Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер: 6070727) (а.с. 13). За вищевказаною адресою зареєстрований [PERSON], але фактично не проживає за адресою реєстрації, про що свідчить довідка, надана 29.05.2017 року адресно-довідковим підрозділом головного управління державної міграційної служби в Харківській області (а.с. 17), акт про не проживання громадянина за місцем реєстрації від 15.05.2017 року (а.с. 7) та довідка Державної установи «Холодногірська виправна колоній №18» від 28.04.2017 року (а.с. 8). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином встановлено, що позивач набув право власності на нерухоме майно на законних підставах, між іншим не заборонених законом. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, що мають в приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, які, окрім іншого, передбачають, що правовідносини, пов'язані зі створенням перешкод здійснення права користування своїм майном, регулюються ст. 391 ЦК України, яка встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право на жиле приміщення, якщо в місці проживання вона відсутня більш шести місяців без поважних причин. Підстави, передбачені ч.3 ст. 71 ЖК України, за якими зберігається право на житлове приміщення відсутні. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. В постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року № 6-57цс11 сформульована для всіх судів України правова позиція про те, що за змістом\~ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У зв'язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved