Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , а відповідач [PERSON] є його матір?ю. Подружнє життя їхнє не склалося, сім?я розпалася, на даний час вони проживають окремо, а син [PERSON] проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Відповідач від виконання своїх материнських обов?язків ухиляється, не турбується про духовний та фізичний розвиток дитини, а також не надає ніякої матеріальної допомоги на його утримання, тому з даним позовом він вимушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача на його користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття з дня пред`явлення до суду, тобто з 08 січня 2019 року та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати у розмірі 1000 гривень. Ухвалою судді у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви відповідно до рекомендованого повідомлення отримала 06 травня 2019 року. Однак станом на 12 червня 2019 року відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Із досліджених доказів встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.07.2010 року позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , а матір?ю його є [PERSON] . Відповідно до Довідки № 488 від 19.12.2018 року за підписом голови правління ОСББ «Електрон-Умань» [PERSON] проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується Первинним актом обстеження житлово-побутових та моральних умов проживання і виховання учня 3-Г класу Уманської ЗОШ І-ІІІ ступенів №11 [PERSON] Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено в ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ст.182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 СК України. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не звільняє їх від обов`язків щодо дітей. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. У ч. 1 ст.191 СК України вказано, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно матеріалів справи, днем пред`явлення позову до суду є 09 січня 2019 року. Таким чином, при викладених вище обставинах, у зв`язку з тим, що відповідач добровільно не виконує свого обов`язку по утриманню сина [PERSON] , з огляду на вік дитини, яка є малолітньою, прожитковий мінімум для неї, обов`язок батьків забезпечувати достатнє утримання дітей, належні умови для їх розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік матері, яка в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини знайшли своє підтвердження, тому позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає до задоволення. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Позивач вказав, що поніс витрати у зв`язку із розглядом справи у розмірі 1000 грн. за надання правничої допомоги. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок відповідача у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє жодне документальне підтвердження фактично понесених витрат на правничу допомогу адвоката позивача, відсутній їх детальний опис, не надано доказів на їх обґрунтованість та розумність, а тому вимога про стягнення з відповідача судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В частині 9 ст.141 ЦПК України зазначено, що у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, - суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Outcome: partial