Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] Тернопільської міської ради, третя особа приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] про визначення частки у майні, що є у спільній сумісній власності, посилаючись на те, що 15 вересня 2015 року померла його мати [PERSON]. Згідно Свідоцтва про право власності СТА 564822, виданого 12.09.2015 року Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок по вул. Південна, 27 в м. Тернополі, і їх частки складають відповідно 23/100, 45/100 та 32/100. Як вбачається із Свідоцтва про право власності серії САК №823991, виданого 17.01.2014 року, земельна ділянка площею 0,0594 га. для будівництва і обслуговування вищевказаного житлового будинку (присадибна ділянка), належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. При житті, а саме 15.03.2001 року [PERSON] оформила в користь позивача заповіт, згідно якого заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право. Позивач, як син померлої та спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, про що у встановлений законом шестимісячний строк подав свою письмову заяву. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] від 25.03.2016 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну [PERSON] частину земельної ділянки, через невизначеність розміру спадкового майна померлої, яка належала їй на праві спільної сумісної власності. Просить суд визначити, що частка померлої 15 вересня 2015 р. [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0594 га., що розташована за адресою м. Тернопіль вул. Південна, 27, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 6110100000:13:001:0115, становила 32/100 (тридцять дві сотих). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не зявилися, згідно поданої ними письмових заяв, просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги визнають та проти їх задоволення не заперечують. Представник Тернопільської міської ради в судове засідання також не зявилася та подала суду заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та проти їх задоволення не заперечує. Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася та про причину неявки суд не повідомила. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно СТА 564822, виданого 12.09.2015 року Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок по вул. Південна, 27 в м. Тернополі, і їх частки складають відповідно 23/100, 45/100 та 32/100. Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно САК №823991, виданого 17.01.2014 року Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,0594 га., що розташована за адресою м. Тернопіль вул. Південна, 27, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 6110100000:13:001:0115. 15.03.2001 року [PERSON] оформила в користь [PERSON] заповіт АВР №532494, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право. 15 вересня 2015 року [PERSON] померла (Свідоцтво про смерть І-ИД №195332, видане 16.09.2015 р. відділом ДРАЦСу реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції). Після її смерті відкрилася спадщина на належні їй 32/100 частини житлового будинку по вул. Південна, 27 в м. Тернополі з відповідною частиною у спільній сумісній власності земельної ділянки і позивач являється спадкоємцем за заповітом. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] прийняв спадщину, про що у встановлений законом шестимісячний строк подав приватному нотаріусу Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] своє письмову заяву . Згідно постанови приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] , від 25 березня 2016 року №123/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, через невизначеність розміру спадкового майна померлої у земельній ділянці, площею 0,0594 га., що розташована за адресою: м. Тернопіль вул. Південна, 27, яка належала їй на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст.ст. 86, 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до розяснень викладених у п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі за № 24-753\\0\\4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Тому, слід вважати, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належні у їй 32/100 частини спірної земельної ділянки і її син [PERSON], являється спадкоємцем за заповітом. Враховуючи вищенаведене, вважаю, що слід визначити, що частка померлої 15 вересня 2015 року [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0594 га., що розташована за адресою м. Тернопіль вул. Південна, 27, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 6110100000:13:001:0115, становила 32/100 (тридцять дві сотих), задовольнивши позовні вимоги. На підставі наведеного,

Outcome: approved