overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що 12.07.2008 року було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб виявився невдалим, позивач та відповідач втратили почуття один до одного. Позивач та відповідач перестали проживати як чоловік та дружина, та вести спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. На підставі викладеного просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, який був зареєстрований 12.07.2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №673. Позивач надав до суду заяву в якій зазначив, що на розірванні шлюбу наполягає, судові витрати віднести за його рахунок, а також просить розглядати справу за його відсутності (а.с. 16). Відповідач також надала до суду заяву, в якій зазначила, що з позовом згодна та просить розглядати справу в її відсутність (а.с. 17). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 12 липня 2008 року між сторонами між сторонами був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №673 (а.с. 3). [INFO] у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21.10.2008 року другим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с. 4). Спільне сімейне життя сторін не склалося через несумісність характерів, втрати почуттів один до одного, відсутності взаєморозуміння. Неповнолітня дитина проживає разом із матір'ю. Спільне господарство не ведеться, спору про розділ спільного майна немає. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу не можливе. Згідно ст.ст. 105, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 21.12.2002 перебуває у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з відповідачем шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння та вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе. Разом не проживають з січня 2017 року. Спору про поділ спільно нажитого майна не мають. Тому просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились. Від позивача до суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.12.2002 зареєстрували шлюб [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації актів про одруження 21.12.2002 зроблено запис за №06, що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER], яке видане Долинською сільською радою Токмацького району Запорізької області. Від даного шлюбу сторони мають двоє дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 14.05.2004 та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 16.08.2011. Шлюбні відносини між сторонами припинені через відсутність взаєморозуміння. Спору про поділ спільно нажитого майна та місце проживання дітей не мають, разом не проживають з січня 2017 року. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Тому суд вважає необхідним розірвати шлюб, укладений 21.12.2002 між [PERSON] та [PERSON]. В зв'язку з відсутністю заяви про зміну прізвища, прізвище відповідача після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]». Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, який був зареєстрований 18.09.2004 року у Львівському обласному управлінні юстиції, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за №2282. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 18.09.2004 р. сторони зареєстрували свій шлюб у Львівському обласному управлінні юстиції, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за №2282. У шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне проживання та ведення спільного господарства та спільного бюджету припинено, оскільки проживають окремо. Заходи щодо їхнього примирення вживалися, проте до позитивних результатів не призвело. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Спір про місце проживання дитини з відповідачем відсутній. Сторони дійшли згоди, що їхній син [PERSON] буде проживати із [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до позову. Просила позовні вимоги задоволити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав. Просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечив. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 18.09.2004 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у Львівському обласному управлінні юстиції, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за №2282./а.с.4/. У шлюбі в [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-СГ №248416./а.с.7/. Який після розірвання шлюбу, буде проживати із матірю [PERSON], про що сторони дійшли згоди. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що сторони з січня 2015 р. проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини фактично припинилися. Почуття поваги та любові між ними втрачені, примирення неможливе. Враховуючи вищевказане, оскільки [PERSON] та [PERSON] подружніх відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на період його навчання. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що є рідним сином [PERSON], навчається на денному відділенні Ізмаїльського державного гуманітарного університету, строк навчання до червня 2020 року, а тому потребує матеріальної допомоги. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі , позовні вимоги визнав , згоден сплачувати аліменти на утримання сина на період його навчання. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів, без фіксації технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги , виходячи з таких підстав. Як встановлено судом [PERSON] є рідним сином відповідача [PERSON]. В даний час син [PERSON] , [INFO] навчається на 1 курсі факультету української філології та соціальних наук Ізмаїльського державного гуманітарного університету 111 рівня акредитації на денному відділенні, що підтверджується довідкою № 230 від 09.09.2016 року. Форма навчання бюджетна. Відповідач проживає в місті Коростені, має постійне місце роботи, а тому суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину , котрий продовжує навчання у розмірі 1\\4 частини всіх видів свого заробітку. У відповідності до вимог ст.199 ч.1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснив , що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 , але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим в матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За правилами ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьком і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. А тому суд стягує на користь позивача суму аліментів, яку спроможний надавати відповідач 1\\4 частину всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14 вересня 2016 року. Судовий збір суд стягує з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на період його навчання. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що є рідним сином [PERSON] , навчається на денному відділенні Київського електромеханічного коледжу , строк навчання до 30 червня 2017 року, а тому потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити . Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав , згоден сплачувати аліменти на утримання сина на період його навчання. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом [PERSON] є рідним сином відповідача [PERSON] . В даний час син [PERSON], [INFO] навчається на 4 курсі в Державному вищому навчальному закладі «Київський електромеханічний коледж» на денному відділенні, що підтверджується довідкою № 435 від 13.09.2016 року. Форма навчання контрактна, проживає в гуртожитку, стипендію не отримує. Мати позивач проживає в державній квартирі, має постійне місце роботи, отримує незначний заробіток. Відповідач проживає в [INFO] , має постійне місце роботи, а тому суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину , котрий продовжує навчання у розмірі 1\\4 частини всіх видів свого заробітку. У відповідності до вимог ст.199 ч.1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснив , що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 , але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим в матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За правилами ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьком і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. А тому суд стягує на користь позивача суму аліментів, яку спроможний надавати відповідач 1\\4 частину всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19 вересня 2016 року. Судовий збір суд стягує з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на період навчання. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що він навчається в Професійно-технічному училищі №16 міста Коростень Житомирської області , а тому потребує матеріальної допомоги. В судове засідання позивач не зявився, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, просить позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в засідання не зявився на неодноразові виклики, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення ( 24). Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги частково , виходячи з таких підстав. Як встановлено судом [PERSON] є рідним сином відповідача [PERSON]. В даний час позивач [PERSON] [INFO], навчається Професійно-технічному училищі №16 міста Коростень, що підтверджується довідкою №254 від 21.03.2016, термін закінчення навчання 30 червня 2016 року. Відповідач проживає в [INFO], проходить службу в Збройних силах України, а тому суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, що навчається у розмірі 1\\6 частини всіх видів свого заробітку. У відповідності до вимог ст.199 ч.1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим в матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За правилами ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьком і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. А тому суд стягує на користь позивача суму аліментів, яку спроможний надавати відповідач 1\\6 частину всіх видів заробітку за період починаючи з 24 березня 2016 року по 30 червня 2016 року. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути на його користь на утримання повнолітньої непрацездатної дитини аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що [PERSON], [INFO] є його онуком, який на даний час є студентом 3 курсу денного відділення Штерівського енерготехнікуму. Відповідач не працює але отримує постійний дохід у вигляді щомісячного відшкодування здоров`ю з УПФУ м. Красний Луч. Відповідач на утриманні нікого не має. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь на утримання непрацездатної дитини аліментні платежі у розмірі ? частини з усіх видів заробітку до закінчення навчання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м.Красний Луч Луганської області батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. На підставі рішення Краснолуцького міського суду Луганської області від 27.08.2007 року [PERSON], [INFO] було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Відповідно рішення Краснолуцького міського суду Луганської області від 27.08.2007 року опікуном [PERSON], [INFO] призначен [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виданої квартальним комітетом Краснолуцької міської ради від 01.03.2014 року [PERSON], [INFO] мешкає разом зі своїм опікуном [PERSON] Згідно довідки наданої Штерівським енергетичним технікумом № 52 від 11.02.2014 [PERSON] навчається в Штерівському енерготехнікумі на денному відділенні на 3 курсі з 01.09.2011 року до 30.06.2015 року. Відповідно до вимог ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до вимог ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між ним і відповідачем, зареєстрований 04.12.2018 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №3536. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04.12.2018 року він з відповідачем уклали шлюб. Причиною для розірвання шлюбу є те, що подружнє життя у сторін не склалось, з`ясувалось, що вони мають різні світоглядні позиції, в зв`язку з чим з початку 2020 року вони не проживають разом та шлюбні відносини між ними були фактично припинені, спільного побуту не ведуть та спільного бюджету не мають. Позивач вважає, що подальше подружнє життя неможливе, в зв`язку з чим він звернувся з позовом про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує та просять задовольнити. Відповідач також в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що вона не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.12.2018 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] зареєстрованого Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №3536. Подружнє життя сторін не склалося, вони не підтримують подружні стосунки. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В свою чергу відповідно до статті 51 Конституції України, частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Шлюб розпався остаточно, існує лише формально.

Outcome: approved