Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Самарський відділ Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання договору дійсним та визнання права приватної власності на майно та звільнення з під арешту. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що під час шлюбу з [PERSON], 07 жовтня 2014 року між ним , з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, у місті Синельникове Дніпропетровської області, був укладений договір купівлі-продажу легкового автомобіля марки ВАЗ 21104, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], згідно якого позивач придбав у власність вказаний автомобіль, сплативши за нього [PERSON] 42000 (сорок дві тисячі) гривень, а відповідач , в свою чергу, передав позивачу у власність зазначений автомобіль та правовстановлюючі документи на нього, які були оформлені на ім'я відповідача. Окрім того, [PERSON] видав на ім'я позивача нотаріально посвідчену довіреність, згідно якої уповноважив позивача вчиняти дії пов'язані з експлуатацією, здачею в оренду, заставою, обміном, продажу даного автомобіля та представництвом інтересів в будь-яких підприємствах, установах, організаціях з усіх без винятку питань, пов'язаних із цією довіреністю. В подальшому, на прохання позивача оформити свої договірні правовідносини через процедуру їх нотаріального посвідчення та зняти вказаний автомобіль з обліку в органах Державтоінспекції відповідач відмовився. Таким чином, з моменту передачі позивачу у володіння та розпорядження автомобіля, що є предметом договору купівлі - продажу, позивач володів ним та користувався на підставі виданої відповідачем довіреності. Звернувшись до центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Амур-Нижньодніпровського, Індустріального та Самарського районів м. Дніпропетровська з метою зняття даного автомобіля з реєстраційного обліку, позивач отримав відмову, у зв'язку з тим, що на підставі постанови Самарського ВДВС ДМУЮ щодо даного автомобіля внесено обмеження «Відчуження заборонено». Позивачу стало відомо, що постановою державного виконавця Самарського ВДВС ДМУЮ [PERSON] від 07.12.2009 року, при примусовому виконанні судового наказу № 2-Н-779/08, виданого 24.10.2008 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу та витрат у розмірі 9415, 58 грн, на все майно, що належить [PERSON] накладений арешт. Відповідно до довідки, виданої ПАТ КБ «Приватбанк» 19.11.2014 року за № 1934100 [PERSON] станом на день видачі довідки заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» не має. Сам відповідач [PERSON] звертався до Самарського ВДВС ДМУЮ 29.08.2014 року, 30.09.2014 року, 20.11.2014 року із заявами про зняття даного арешту, але дані заяви залишені без відповіді. На даний час, у зв'язку з тим, що будь-який зв'язок з відповідачем втрачений позивач позбавлений можливості отримати правовстановлюючі документи на придбане майно на своє ім'я у встановленому законом порядку, за таких обставин вимушений за захистом своїх прав звернутися до суду з даним позовом, оскільки зі свого боку повністю виконав умови договору. Крім того, відповідачка [PERSON], незважаючи на те, що автомобіль було придбано за особисті кошти позивача, вважає, що даний автомобіль має належати тільки їй і з цього приводу між позивачем і відповідачкою постійно виникають суперечки. На даний час [PERSON] заволоділа ключами від автомобіля і перешкоджає позивачу у користуванні власністю, чим порушує його права. Просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу легкового автомобіля марки ВАЗ 21104, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], укладений 07 жовтня 2014 року між позивачем та [PERSON], у місті Синельникове Дніпропетровської області; визнати за [PERSON] право приватної власності на легковий автомобіль марки ВАЗ 21104, кузов ХТА 21104071066430, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; зняти арешт та оголошену заборону на відчуження на легковий автомобіль марки ВАЗ 21104, кузов ХТА 21104071066430, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], накладений постановою державного виконавця Самарського ВДВС ДМУЮ [PERSON] від 07.12.2009 року, серії АМ № 110518, при примусовому виконанні судового наказу № 2-Н-779/08, виданого 24.10.2008 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] викликався в судове засідання за місцем реєстрації. Судове повідомлення поверталося до суду з позначкою « за закінченням строку зберігання», які є в матеріалах справи. Отже, відповідно до абзаців 4, 5 ч. 5\~ст. 74 ЦПК України- у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] був повідомлений належним чином про дату та час судового розгляду. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, направила на адресу суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд дослідив матеріали справи. Судом встановлено, що 07 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] в м. Синельникове Дніпропетровської області, був укладений договір купівлі-продажу легкового автомобіля марки ВАЗ 21104, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], згідно якого позивач придбав у власність вказаний автомобіль, сплативши за нього [PERSON] 42000 (сорок дві тисячі) гривень, а відповідач , в свою чергу, передав позивачу у власність зазначений автомобіль та правовстановлюючі документи на нього, які були оформлені на ім'я відповідача ( а.с.7). [PERSON] видав на ім'я позивача нотаріально посвідчену довіреність, згідно якої уповноважив позивача вчиняти дії пов'язані з експлуатацією, здачею в оренду, заставою, обміном, продажу даного автомобіля та представництвом інтересів в будь-яких підприємствах, установах, організаціях з усіх без винятку питань, пов'язаних із цією довіреністю . Постановою державного виконавця Самарського ВДВС ДМУЮ [PERSON] від 07.12.2009 року, при примусовому виконанні судового наказу № 2-Н-779/08, виданого 24.10.2008 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу та витрат у розмірі 9415, 58 грн, на все майно, що належить [PERSON] накладений арешт ( а.с.5). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні покупцеві, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до частини 5 статті 656 ЦК України особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Пунктом 3 частини 1 статті 208 ЦК України закріплено, що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі. Таким чином належною формою договору купівлі-продажу автомобіля є письмова. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Частиною 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до п.п. 9.9, 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 N 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою. Таким чином, виконавче провадження, у якому винесена постанова про арешт майна боржника та заборони його відчуження серії АМ № 110518 від 07.12.2009 року на даний час знищено. Як вбачається з постанови державного виконавця Самарського ВДВС ДМУЮ [PERSON] від 07.12.2009 року та довідки Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Амур-Нижньодніпровського, Індустріального та Самарського районів м. Дніпропетровська від 21.10.2015 року № 14/1202-К-81- державний виконавець не виконав обов'язків, передбачених вищевказаною нормою закону, чим допустив протиправну бездіяльність; на даний час не знятий арешт та заборона відчуження майна порушує право власності позивача на нього, оскільки він не має можливості вільно розпорядитися ним. З урахуванням встановлених судом обставин справи та їх правового обґрунтування суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved