Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Державного бюджету України на його користь компенсацію за моральну шкоду, заподіяну йому неправомірними діями посадових осіб [PERSON] управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області при розгляді інформаційного запиту від 10.04.2018 р., у розмірі 100000 грн., та зобовязати Державну казначейську службу України перерахувати цю компенсацію на рахунок общини Ікони Ієрусалимської Божий Матері [PERSON] православної церкви Московського патріархату для використання їх в будівництві храму на честь Ікони Різдва Пресвятої Богородиці та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.04.2018 через громадську приймальню [PERSON] управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі ГУМВС України в Харківській області) ним був переданий інформаційний запит на адресу начальника ГУМВС України в Харківській області [PERSON] 27.04.2018 позивач отримав лист ГУМВС України в Харківській області від 23.04.2018, в якому не було відповіді на конкретно поставлені запитання. Тому 02.05.2018 позивач повторно подав на адресу [PERSON] інформаційний запит з проханням дати відповіді на поставлені питання в його зверненні від 10.04.2018, але відповідь на своє звернення також не отримав. 11.05.2018 позивач ще раз звернувся на адресу [PERSON] з приводу ненадання відповіді на поставлені питання в його зверненні від 10.04.2018, але відповідь на звернення від 11.05.2018 не отримав. У зверненнях позивач просив вислати йому відповідь у рекомендованому листі з повідомленням відправника про дату отримання позивачем поштової кореспонденції. 26.05.2018 позивач отримав рекомендований лист ГУМВС України в Харківській області № 85зі/119-29-2/01-2018 від 17.05.2018, в якому позивача неправдиво повідомили, що на його звернення від 07.05.2018 №224 та від 15.05.2018 №85 позивачу була надана відповідь 11.05.2018 №189/119-29-2/01-2018. Лист ГУМВС України в Харківській області №85зі/119-29-2/01-2018 від 17.05.2018, який позивач отримав 26.05.2018, був відправлений з повідомленням відправника про дату отримання позивачем поштової кореспонденції. На якість підготовки відповіді вказує той факт, що в листі ГУМВС України в Харківській області № 85зі/119-29-2/01-2018 від 17.05.2018 позивача повідомляли, що на його звернення від 15.05.2018 №85 йому була дана відповідь 11.05.2018, тобто 11.05.2018 вже дають відповідь на звернення, яке буде 15.05.2018. Але позивач ні 07.05.2018, ні 15.05.2018 в ГУМВС України в Харківській області не звертався. Всі вищевказані листи ГУМВС України в Харківській області готувала [PERSON], а підписував член ліквідаційної комісії [PERSON]. Таким чином, в своїх заявах від 02.05.2018 та від 11.05.2018 позивач повідомляє про неналежну підготовку відповіді на його звернення від 10.04.2018 в листі ГУМВС України в Харківській області від 23.04.2018, яке готувала [PERSON], а підписав [PERSON], а відповідь позивачу в листі ГУМВС України в Харківській області №85зі/119-29-2/01-2018 від 17.05.2018 знову готує [PERSON], а підписує [PERSON], що на думку позивача свідчить про пряме порушення вимог ст.7 Закону України «Про звернення громадян». Позивач вважає, що вищевказані відомості вказують на порушення Закону зазначеними посадовими особами ГУМВС України в Харківській області, яке виражається в умисному ненаданні інформації, спробі шахрайськими методами заплутати позивач, спотворити реальну картину, а також вказують на очевидну службову недбалість в діях їх керівників. У зв'язку з вищевикладеним 29.05.2018 позивач звернувся на адресу [PERSON] із заявою про злочин, доклав докази. До теперішнього часу позивач не бачить будь-яких дій з боку ГУМВС України в Харківській області, спрямованих на припинення правопорушень, відновлення його порушених прав, надання йому вичерпної відповіді на його звернення від 10.04.2018. 30.05.2018 позивач отримав лист ГУМВС України в Харківській області від 11.05.2018 №189/119-29-2/01-2018, де йому знову не дають відповідь на конкретно поставлені питання в його зверненні від 10.04.2018. На поштовому конверті стоїть позначка відділення зв'язку про відправлення 21.05.2018. Тобто лист ГУМВС України в Харківській області від 11.05.2018 №189/119-29-2/01-2018 десять діб після його підписання невідомо де знаходився і лише 21.05.2018 був переданий до поштового відділення. Крім того, по Харкову лист йде 3-5 днів, а лист ГУМВС України в Харківській області, відправлений 21.05.2018, позивач отримав тільки 30.05.2018. Вищенаведене на думку позивача вказує на те, що ГУМВС України в Харківській області шляхом обману та шахрайства намагається приховати справжній стан справ за його зверненням від 10.04.2018. У листі ГУМВС України 11.05.2018 № 189/119-29-2/01-2018 позивача знову намагаються заплутати і рекомендують звернутися з питань, які стосуються безпосередньо ГУМВС України в Харківській області, до [PERSON] управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що вказує на небажання посадових осіб ГУМВС України в Харківській області виконувати вимоги чинного законодавства. Зазначене підтверджуються листом [PERSON] управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.05.2018 № 12999. З огляду на той факт, що відповідач є державним органом, який повинен діяти в інтересах держави, а тому кожен громадянин України при зверненні в ГУМВС України в Харківській області має право розраховувати на об'єктивне і всебічне розгляд його звернення, надання вичерпної відповіді на поставлені питання, тобто на державний підхід до цього питання. Позивач розраховував на надання йому вичерпної відповіді ГУМВС України в Харківській області на його звернення від 10.04.2018. Проте, державного підходу до розгляду його звернення від 10.04.2018 не було та має місце обмеження позивача в правах як громадянина України, тобто дискримінація, що завдає позивачу моральних страждань. Своїми навмисними тривалими незаконними діями і неправомірним бездіяльністю відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду, так як з вини відповідача позивач змушений звинувачувати відповідача в прийнятті незаконних рішень і неправомірній бездіяльності, через що зазнав глибокі моральні страждання в звязку з протиправною бездіяльністю та шахрайськими діями з боку відповідача. З вини відповідача зменшується авторитет правоохоронних органів; позивач позбавлений відчуття правової стабільності, верховенства права; порушено психологічне благополуччя позивача; позивач змушений витрачати свій особистий час і звертатися за захистом своїх прав, гарантованих Конституцією України, навмисне грубо, цинічно і нахабно порушених відповідачем, що призвело до погіршення і позбавлення можливості реалізації своїх звичок і бажань, неможливості продовжувати активне особисте і суспільне життя, і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Прийняттям незаконних рішень і допущеної протиправної бездіяльністю відповідач незаконно позбавив позивача конституційного права на доступ до правосуддя. Позивачу завдано моральну шкоду тим, що народ України бідніє, постійно падає рівень життя його співвітчизників, безліч людей живуть на межі існування, держава витрачає колосальні гроші на утримання відповідача, який, як в даному випадку, не тільки не виконує покладені на нього Законом функції, а навпаки, цинічно ігнорує чинне законодавство України. Протиправна поведінка відповідача при розгляді його звернення від 10.04.2018 породило у позивача відчуття правової незахищеності, вседозволеності і ігнорування відповідачем всіх норм права і моралі, зменшило авторитет держави. Неправомірні дії є заборонені законом антигромадські діяння, якими завдається шкода громадянину і суспільству. Таким чином, протиправне діяння (бездіяльність) відповідача автоматично визнаються як діяння, які заподіюють особистості моральні страждання. Закон зобов'язує представників органів державної влади дотримуватися встановлених їм правила, за невиконання яких настає відповідальність перед громадянином, в даному випадку передбачена у вигляді відшкодування моральної шкоди. В судове засідання позивач не зявився, в позові зазначив, що просить слухати справу в його відсутність. Представник відповідача [PERSON] управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області надав суду відзив на позов в якому зазначив, що заперечує проти позовних вимог, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на наступне.10.04.2018 позивач подав до [PERSON] управління Національної поліції в Харківській області звернення (далі - ГУНП в Харківській області), що було адресоване начальнику ГУМВС України в Харківській області [PERSON], який обіймає посаду начальника ГУНП в Харківській області, а не начальника ГУМВС України в Харківській області. 07.11.2015 набув чинності Закон України «Про Національну поліцію», прикінцевими та перехідними положеннями якого передбачено припинення діяльності органів внутрішніх справ з їх подальшою ліквідацією, а на території України створено Національну поліцію України, в звязку з чим розпочата процедура ліквідації ГУМВС України в Харківській області, яка на теперішній час не завершена. За резолюцією заступника начальника ГУНП в Харківській області звернення [PERSON] від 10.04.2018 було направлено до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області для розгляду в межах компетенції (надійшло до Ліквідаційної комісії 12.04.2018). 23.04.2018 за вих. №157/119-29-2/01-2018 Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області в межах компетенції позивачу надано відповідь на його звернення від 10.04.2018. 02 травня 2018 року позивач подав до ГУНП в Харківській області повторне звернення, яке було адресоване начальнику ГУМВС України в Харківській області [PERSON] За резолюцією заступника начальника ГУНП в Харківській області звернення [PERSON] від 02.05.2018 було направлено до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області для розгляду в межах компетенції (надійшло до Ліквідаційної комісії 07.05.2018). 11.05.2018 за вих. № 189/119-29-2/01 -2018 Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області в межах компетенції позивачу надано відповідь на його звернення від 02.05.2018. 11 травня 2018 року позивач втретє подав до ГУНП в Харківській області звернення, яке було адресоване начальнику ГУМВС України в Харківській області [PERSON] За резолюцією заступника начальника ГУНП в Харківській області звернення [PERSON] від 11.05.2018 було направлено до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області для розгляду в межах компетенції (надійшло до Ліквідаційної комісії 15.05.2018). Листом від 17.05.2018 Ліквідаційна комісія повідомила позивача, що з питань, порушених в його зверненнях (вх.№224 від 07.05.2018 та вх. №85зі від 15.05.2018) йому вже була надана повна відповідь листом за вих. №189/119-29-2/01-2018 від 11.05.2018. Хоча вказані звернення позивач назвав інформаційними запитами, однак він не посилався на Закон України «Про доступ до публічної інформації». Запитувані позивачем відомості не є публічною інформацією в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», володільцем якої є Ліквідаційна комісія ГУМВС України в Харківській області. Вони не відображені та не задокументовані на будь-яких носіях інформація, не були отримані або створені в процесі виконання Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, та не знаходились у її володінні. По суті це були заяви в розумінні Закону України «Про звернення громадян», тому їх розгляд здійснювався в порядку, визначеному законом для розгляду звернень громадян. Ліквідаційною комісією в межах компетенції розглянуті звернення позивача та з дотриманням встановлених законом строків надані відповіді. 21.05.2018 до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області з Управління документування службової діяльності МВС України надійшло звернення [PERSON] на урядову «гарячу лінію», для розгляду в межах компетенції. 29 травня 2018 року до ГУНП в Харківській області надійшла заява позивача про злочин, яка була адресована начальнику ГУМВС України в Харківській області [PERSON] Враховуючи, що заява позивача не містила викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за резолюцією заступника начальника ГУНП в Харківській області заява [PERSON] від 29.05.2018 була направлена до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області, для розгляду в межах компетенції. Листом від 15.06.2018 (вих. № 402/119-29-2/01-2018, №404/119-29-2/01-2018) Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області позивачу надано відповідь на звернення на урядову «гарячу лінію» та заяву. Таким чином, Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області в межах компетенції розглянуті всі звернення позивача та з дотриманням вимог чинного законодавства надані відповіді. Представник відповідача вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, позовні вимоги про стягнення на користь позивача в якості відшкодування моральної шкоди коштів в розмірі 10000 гривень, оскільки позивач не довів ані протиправність поведінки відповідача, ані наявність самої моральної шкоди, ані причинного зв'язку між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Зазначають, що позивач обмежився лише загальними посиланнями на неправомірність дій відповідача при розгляді його звернень та завданням такими діями моральної шкоди, не довівши належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами ні факту наявності такої шкоди, ні погіршення здібностей позивача або позбавлення можливості реалізовувати свої звички і бажання, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків, наявність причинного зв'язку між неправомірними, на його думку, діями посадових осіб відповідача та можливим завданням такої шкоди. Жодних судових рішень, якими дії посадових осіб відповідача визнані неправомірними, позивач до суду не надав. Крім того, позивачем не надано обґрунтування заявленого ним розміру відшкодування моральної шкоди саме у сумі 100000 грн., тому просять відмовити в задоволенні позову [PERSON] Представник Державної\~казначейської служби\~України та\~треті особи\~ Посол США в Україні [PERSON], Генеральний прокурор України [PERSON], Народний депутат України [PERSON], Народний депутат України Найєм Мустафа-Масі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 07.11.2015 набув чинності Закон України «Про Національну поліцію», прикінцевими та перехідними положеннями якого передбачено припинення діяльності органів внутрішніх справ з їх подальшою ліквідацією, а на території України створено Національну поліцію України. У зв'язку із набуттям чинності Закону України «Про Національну поліцію» та на виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» розпочата процедура ліквідації ГУМВС України в Харківській області, яка на теперішній час не завершена. Згідно зі ст.105 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. 10.04.2018 позивач подав до [PERSON] управління Національної поліції в Харківській області (далі - ГУНП в Харківській області) звернення, адресоване начальнику ГУМВС України в Харківській області [PERSON], яке за резолюцією заступника начальника ГУНП в Харківській області було направлено до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області для розгляду в межах компетенції. 23.04.2018 за вих. №157/119-29-2/01-2018 Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області в межах компетенції позивачу надано відповідь на його звернення від 10.04.2018. 02.05.2018 позивач подав до ГУНП в Харківській області повторне звернення, що було адресоване начальнику ГУМВС України в Харківській області [PERSON], яке за резолюцією заступника начальника ГУНП в Харківській області було направлено до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області для розгляду в межах компетенції (надійшло до Ліквідаційної комісії 07.05.2018). 11.05.2018 за вих. № 189/119-29-2/01 -2018 Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області в межах компетенції позивачу надано відповідь на його звернення від 02.05.2018. 11.05.2018 позивач втретє подав до ГУНП в Харківській області звернення, що було адресоване начальнику ГУМВС України в Харківській області [PERSON], яке за резолюцією заступника начальника ГУНП в Харківській області було направлено до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області для розгляду в межах компетенції (надійшло до Ліквідаційної комісії 15.05.2018). Листом від 17.05.2018 Ліквідаційна комісія повідомила позивача, що з питань, порушених в його зверненнях (вх.№224 від 07.05.2018 та вх. №85зі від 15.05.2018) йому вже була надана повна відповідь листом за вих. № 189/119-29-2/01-2018 від 11.05.2018. В зверненнях позивач не посилався на Закон України «Про доступ до публічної інформації». Відповідно до ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Таким чином, запитувані позивачем відомості не є публічною інформацією в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», володільцем якої є Ліквідаційна комісія ГУМВС України в Харківській області. Вони не відображені та не задокументовані на будь-яких носіях інформації, не були отримані або створені в процесі виконання Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, та не знаходились у її володінні. Розгляд звернень позивача здійснювався в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян». Ліквідаційною комісією в межах компетенції розглянуті звернення позивача та з дотриманням встановлених законом строків надані відповіді. 21.05.2018 до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області з Управління документування службової діяльності МВС України надійшло звернення [PERSON] на урядову «гарячу лінію» для розгляду в межах компетенції. 29.05.2018 до ГУНП в Харківській області надійшла заява позивача про злочин, яка була адресована начальнику ГУМВС України в Харківській області [PERSON] Враховуючи, що заява позивача від 29.05.2018 не містила викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за резолюцією заступника начальника ГУНП в Харківській області заява була направлена до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області, для розгляду в межах компетенції. Листом від 15.06.2018 (вих. № 402/119-29-2/01-2018, №404/119-29-2/01-2018) Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області позивачу надано відповідь на звернення на урядову «гарячу лінію» та заяву. Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області в межах компетенції розглянуті всі звернення позивача та надані відповіді. Вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача в якості відшкодування моральної шкоди грошових коштів в розмірі 10000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, і відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Деліктна відповідальність настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач не\~довів належними\~та допустимими\~доказами те,\~що неправомірними\~діями чи\~бездіяльністю відповідача йому завдана моральна шкода, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діями відповідача та вини відповідача в заподіянні моральної шкоди, не зазначив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Приймаючи до уваги викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed