Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до АТ КБ «Приватбанк» про припинення обтяження квартири. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.06.2005 року він уклав з ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», кредитний договір №K2V4GF00260002 з цільовим призначенням - придбання житла. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки за реєстровим номером 2953 від 02.06.2005р., на підставі якого [PERSON] передав в іпотеку банку квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відомості щодо іпотеки банком було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та до Єдиного реєстру іпотек. В подальшому [PERSON] належним чином виконав умови кредитного договору, достроково повністю повернув кредит та сплатив нараховані проценти, а тому у банку відсутні претензії до позивача щодо сплати кредиту. Належне виконання умов кредитного договору та повне погашення кредиту підтверджується довідкою №1129578 від 09.01.2014р. про погашення кредиту та відсутність заборгованості за ним; заявою іпотекодержателя АТ КБ «Приватбанк» з проханням припинити обтяження нерухомого майна за договором іпотеки та зняття заборони на його відчуження та уповноваження [PERSON] на вчинення дій від імені банку щодо самостійного зняття заборони та іпотеки та супровідним листом АТ КБ «Приватбанк» про надання довідки для припинення обтяження та припинення іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу, що підтверджується інформаційним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.03.2019р. Отже, після належного виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором відповідач повинен був виключити обтяження відносно квартири з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек. Однак, після належного виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідач не зміг виключити обтяження відносно квартири з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек, оскільки іпотеко держателем квартири в Державному реєстрі іпотек значиться «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ». Наявність обтяження в державному реєстрі іпотек, станом на дату подачі позову, підтверджується Інформаційним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.03.2019р. Згідно витягу вбачається, що іпотеко держателем є компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», підстава обтяження - Договір купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за договорами про іпотечні кредити, реєстр 351,352 від 19.02.2007р. В подальшому в березні 2019р. позивачу [PERSON] з аналізу реєстру судових рішень стала відома інформація, компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», що розташована у Великобританії, припинила свою роботу з 03.10.2017р. та відсутня в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України. Про факту відступлення права вимоги за кредитним договором №K2V4GF00260002 від 02.06.2005р. позивач [PERSON] не знав та не міг знати, оскільки будь-яких повідомлень про відступлення на адресу останнього не направлялись та не надходили, а банк продовжував обслуговувати кредит та приймати платежі від позивача в штатному режимі. З неофіційних джерел позивачу стало відомо, що дане відступлення є фіктивним та мало на меті лише ухилення від сплати податків, оскільки договір комісії (доручення), відповідно до якого компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» уповноважило АТ КБ «Приватбанк» на приймання платежів від власного імені за відступленими кредитними договорами. Отже, виконання обов`язку перед АТ КБ «Приватбанк» є належним виконанням обов`язку перед «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» , оскільки боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні. З огляду на викладене, зобов`язання за договором іпотеки є припиненим у зв`язку з належним виконанням основного зобов`язання. А тому, позивач вимушений звернутись до суду з позовом, в якому просить припинити іпотеку на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] шляхом вилучення з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку, реєстраційний номер обтяження 2765859, зареєстрований 21.03.2007 13:02:27 реєстратором приватним нотаріусом Ізотовою В.А., підстава обтяження : договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, реєстр №351, 352, виданий 19.02.2007р., видавник: приватний нотаріус Днпропетровського міського нотаріального округу Козіна А.В., іпотекодержатель: «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE #1 PLC). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.03.2019р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 02.05.2019р. до Деснянського районного суду м. Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що право вимоги за іпотечним кредитом АТ КБ «Приватбанк» не передавалось, а іпотекодержателем є «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», гідно з інформацією з Державного реєстру іпотек. 15.05.2019р. до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача - [PERSON] стверджує, що факт ліквідації компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» підтверджується рішеннями Ленінського районного суду м. Харкова від 30.01.2019р. у справі №642/5042/18, Корольовського районного суду м. Житомира від 12.10.2018р. у справі №296/9482/18 та Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2018р. у справі №204/4657/18. Крім того, факт ліквідації компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» без правонаступництва підтверджується також листом АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-190304/633 від 12.03.2019р. та документами щодо ліквідації компанії (на іноземній мові), а саме: заявою про ліквідацію від 13.12.2016р., повідомленням про призначення ліквідатора від 13.12.2016р., повідомлення про банкрутство від 13.12.2016р., звітом про стан компанії перед ліквідацією від 03.07.2017р., фінальним повідомленням про ліквідацію компанії від 03.10.2017р. Ухвалою суду від 21.06.2019р. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та представник позивача підтримала позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи відповідач був належним чином повідомлений. Враховуючи наявність відзиву на позовну заяву, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, відзив на позовну заяву та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.628, ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов`язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. В судовому засіданні встановлено, що 02.06.2005 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», укладено кредитний договір №K2V4GF00260002. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», було укладено договір іпотеки від 02.06.2005 року, нерухомого майна, а саме двокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційної довідки №158181760 від 01.03.2019 року, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис наступного змісту: Тип обтяження: заборона на нерухоме майно, Реєстраційний номер обтяження: 2039534 - Зареєстровано: 02.06.2005 року 15:00:21 за № 2039534, реєстратором: Приватний нотаріус Горобець П.А., 03058, м. Київ, вул. Лєбєдєва-Кумача, 5, прим.1Б. Підстава обтяження: Іпотека, 2953, 2954, 02.06.2005, Філія «Розрахунковий центр» Приватбанку в м. Києві , Об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] . Власник: [PERSON] . Заявник: Приватний нотаріус КМНО Горобець П.А. Крім того, з вищевказаної довідки також вбачається, що в Державному реєстрі іпотек міститься запис наступного змісту: Реєстраційний номер обтяження: 2765859. Тип обтяження: іпотека, зареєстровано: 21.03.2007 13:02:27 реєстратором: Приватний нотаріус Ізотова В.А., 51900, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, пр. Металургів, 20. Підстава обтяження: Договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, реєстр 351,352, 19.02.2007, Приватний нотаріус ДМНО Козіна А.В. Об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] . Іпотекодержатель; «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO. 1 PLC), Причина відсутності коду: особа не є громадянином України, [PERSON] , [ADDRESS]. Розмір основного зобов`язання: 36620,00 доларів США, Строк виконання: 29.05.2025, Заставна: Немає (а.с.12-13). Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону, набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, визнання іпотечного договору недійсним, знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відповідно до копії довідки №1129578 від 09.01.2014р., виданої АТ КБ «Приватбанк», заборгованість по договору №K2V4GF00260002 від 02.06.2005р. відсутня, кредит погашений (а.с.9). Згідно заяви представника АТ КБ «Приватбанк» Фокіна К.С. №3414 від 24.01.2019р., у зв`язку з повним виконанням зобов`язань за кредитним договором №K2V4GF00260002 від 02.06.2015р. та припиненням, у зв`язку з цим укладеного в забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, договору іпотеки, посвідченого КМНО Горобець П.А., представник АТ КБ «Приватбанк» просить припинити обтяження нерухомого майна за договором іпотеки №2953 та зняти заборону №445/46, накладену під час посвідчення договору іпотеки на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Для вилучення запису з Державного реєстру іпотек та зняття заборони, АТ КБ «Приватбанк» уповноважує [PERSON] (а.с.10). Надаючи оцінку вищевказаним доказам, суд приходиться до висновку, що [PERSON] належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором №K2V4GF00260002 від 02.06.2005р. В силу положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 325 ЦК України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна. За змістом ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Вимогами ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Слід також зауважити, що в своїй постанові від 07.02.2018 року в справі №522/11850/15-ц, Верховний Суд звернув увагу на те, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Наведене узгоджується з положеннями самого договору іпотеки. Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки є об`єкти нерухомого майна та об`єкти, які прирівнюються до таких цим Законом. До них чинним законодавством, зокрема, віднесено: земельні ділянки; будівлі; споруди; підприємство як майновий комплекс; житлові будинки; квартири; дачі; садові будинки; гаражі; об`єкт незавершеного будівництва, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому; право оренди чи користування нерухомим майном, яке надає орендарю чи користувачу право будувати, володіти та відчужувати об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно п. 30 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, державна реєстрація прав може проводитися за заявою, поданою в електронній формі суб`єкту державної реєстрації прав або нотаріусу через веб-портал Мінюсту. Натомість, в порушення викладених вимог закону обтяжувач «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» не виконав свої зобов`язання та не подав реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. Відповідно до ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Отож, в даному спірному випадку іноземна компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» ліквідована та не має правонаступників, тобто в силу вимог закону зобов`язання за договором купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договором про іпотечні кредити реєстровий № 351, 352, виданий 19.02.2007 року припинились, відповідно відсутні підстави для заборони на відчуження квартири за вказаною особою. Враховуючи зазначене, підстави наявності записів щодо обтяження нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та державному реєстрі іпотек відсутні, оскільки наявність вказаних відомостей про іпотеку та обтяжень нерухомого майна створюють перешкоди у здійсненні права власності позивачу, щодо нерухомого майна. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем виконані всі умови кредитного договору, але припинити обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно предмету іпотеки він не має можливості, в зв`язку з тим, що компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» припинила свою діяльність з 03.10.2017 року. Надаючи оцінку доводам представника відповідача з приводу того, що АТ КБ «ПриватБанк» не є належним відповідачем у справі, суд приходить до висновку, що позивачем обраний невірний спосіб захисту, враховуючи, що позивачем та його представником не доведено наявність порушених прав [PERSON] саме з боку відповідача АТ КБ «Приватбанк», оскільки останній не є іпотекодержателем, відповідно до інформаційної довідки №158181760 від 01.03.2019р. Крім того, з пояснень позивача та його представника, встановлено, що останні не звертались до уповноважений державних реєстраторів з заявою про припинення обтяження нерухомого майна за договором іпотеки №2953 та зняття заборони №445/46, накладеної під час посвідчення договору іпотеки на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем та його представником не доведено факт порушення прав позивача з боку АТ КБ «Приватбанк» щодо припинення обтяження нерухомого майна та зняття заборони на відчуження, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed