Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON]. В позові вказав, що 10 серпня 2010 року помер [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №49/1451, площею 1.93 га., яка розташована в межах Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області. Заповіту померлий не склав, тому позивач є спадкоємцем належного йому спадкового майна за законом. Звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини померлого, дізнався, що на цю спадщину також заявила відповідач [PERSON], яка співмешкала з померлим. У звязку з цим, а також через відсутність оригіналу державного акту на землю, нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. З цих підстав, стверджуючи про наявність у нього права на успадкування належної померлому [PERSON] спадщини та через неможливість захисту свого порушеного права внаслідок втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно, просив свій позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявилась, але надала до суду письмову заяву від 27 липня 2016 року, в якій вказала, що дійсно після смерті її співмешканця та дядька позивача [PERSON] - [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки. Вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття цієї спадщини, однак в подальшому відмовилась від цієї спадщини на користь позивача. У звязку з цим проти задоволення позову [PERSON] не заперечувала та просила розглянути справу без неї. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши позовну заяву позивача та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Згідно зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. При цьому, відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.\~ Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 10 серпня 2010 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №230808, виданим 12 серпня 2010 року Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області, актовий запис про смерть №43 від 12 серпня 2010 року. Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України (ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Так, до складу спадкового майна померлого [PERSON] ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №49/1451, площею 1.93 га., яка розташована в межах Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала йому відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №084995, виданого 16 вересня 2005 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. При цьому, відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 22 квітня 2016 року встановлено юридичний факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлим [PERSON], які між племінником та дядьком (цивільна справа №503/464/16-ц). У звязку з цим, у відповідності з вимогами ст.1265 ЦК України позивач [PERSON] є спадкоємцем спадщини померлого [PERSON] за законом пятої черги. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] на день смерті [PERSON] проживала разом з ним без реєстрації шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту сергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.21 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказав, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України проте, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, відповідач [PERSON] є спадкоємцем спадщини померлого [PERSON] за законом четвертої черги (ст.1264 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на день смерті спадкодавця [PERSON] проживала разом з ним в одному помешканні, а тому за змістом ч.3 ст.1268 ЦК України є такою, що у передбаченому законом порядку прийняла цю спадщину. Позивач [PERSON] у поновлений рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 08 червня 2016 року строк звернувся до Кодимської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини померлого [PERSON], а тому у відповідності з вимогами ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,3 ст.1272 ЦК України є таким, що цю спадщину прийняв. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] звернулись до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину померлого [PERSON] за законом. За загальним правилом, визначеним у ч.1 ст.1258 ЦК України вказане право позивачів має бути реалізоване відповідно до їх черг. 07 липня 2016 року державний нотаріус Кодимської державної нотаріальної контори відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину померлого [PERSON] у звязку з відсутністю оригіналу державного акту на землю та виниклим між спадкоємцями спором щодо розподілу спадщини (відмова нотаріуса №538/02-14 від 07 липня 2016 року). Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст.ст.1267, 1275, 1278 та 1280 ЦК України спадкоємці за законом вправі за домовленістю між собою розподілити спадщину, змінивши при цьому розміри належних їм часток у спадщині. Встановлено, що відповідач [PERSON] відмовилась від успадкування належної померлому [PERSON] спадщини, тому у відповідності з вимогами ст.1258 ЦК України право успадкувати вказану спадщину перейшло до спадкоємця за законом наступної пятої черги, тобто до позивача [PERSON] Іншою підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину померлого [PERSON] є відсутність оригіналу державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, який втрачено, оголошення про що було розміщено в газеті «Вісті Кодимщини» №20 від 14 травня 2016 року. Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу, відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим його позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,3 ст.1272 ЦК України він є такою, що у передбаченому законом порядку прийняв спадщину померлого [PERSON], що відповідно до п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України є підставою для набуття ним права власності на належну померлому земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved