Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом вказуючи, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, загальною площею 5,62 га, що розташована на території Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області, яка належала їй на підставі державного акту серії ІІІ-ДН № 076122 виданого 27.03.2001 року, та яку вона заповіла йому згідно заповіту, складеного 08.02.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 172 та посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Ковальовою Я.В. Також зазначив, що в шестимісячний строк, наданий ЦК України для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, він своєчасно не звернувся з поважної причини, оскільки про смерть спадкодавиці він дізнався тільки у січні 2020 року, коли отримав поштою копію свідоцтва про смерть. Також, в зв`язку з наявністю помилки в написанні по батькові спадкодавці в державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН № 076122 виданого 27.03.2001 року, він вимушений був звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та рішення по справі за даною заявою було винесено 07.10.2020 року. Вважає, що причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними.В зв`язку з чим просить визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подачі до органів нотаріату заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 15.10.2020 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України було залишено без руху для надання до позовної заяви документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 840,80 грн. по даній справі, та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення її недоліків. 22.10.2020 року на виконання вимог вищевказаної ухвали представником позивача було подано заяву про усунення недоліків з квитанцією про сплату судового збору в розмірі 840,80 грн. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 23.10.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам. Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. Крім цього, за клопотанням представника позивачадолучено додаткові докази, а саме долучено копію рішення Володарського районного суду Донецької області № 222/600/20 від 07.10.2020 року. Стороною відповідача у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подано. Інших клопотань учасниками судового процесу не заявлено. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 09.12.2020 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проте, в позовній заяві просив справу розглянути у його відсутність за участю його представника - адвоката Коваленко К.О. Представник позивача [PERSON] - адвокат Коваленко К.О. у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що на задоволенні позову наполягає та при винесенні судового рішення просила суд врахувати, що загальні умови оформлення спадщини містяться в ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», а саме спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні - правом України. При цьому, якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору (ст. 3 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Проте, принцип застосування права держави, де знаходиться нерухоме майно при спадкуванні такого майна, дотриманий у всіх укладених Україною міжнародних договорах, які врегульовують питання спадкування. Отже, коли до нотаріуса звертаються спадкоємці, які зазначають у заяві, що останнє зареєстроване місце проживання спадкодавця-нерезидента було за межами України, а об`єктом спадкування є нерухоме майно на території України, нотаріус за місцем знаходження такого нерухомого майна заводить спадкову справу. Крім цього, просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області у судове засідання не з`явився. Продату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду письмову заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував та просив справу розглянути у відсутність представника селищної ради. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність не з`явившихся учасників справи. Розглянувши письмові заяви представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що згідно копії державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ДН № 076122 від 27.03.2001 року [PERSON] на підставі рішення Володарської селищної Ради народних депутатів № ІІІ/20 від 19.02.2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 5,62 га, що розташована на території Володарської селищної ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до заповіту від 08.02.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Ковальвою Я.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 172, [PERSON] на випадок своєї смерті земельну ділянку за № [NUMBER] , що знаходиться на території Володарської селищної ради, заповіла [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом актів цивільного стану Адміністрації муніципального утворення Угранського району Смоленської області РФ 07.08.2018 року [PERSON] , громадянка Російської Федерації, померла [INFO] в с. Красне Угранського району Смоленської області Росія, про що складено запис акту про смерть № 120. Відповідно до довідки адміністрації Знаменського сільського поселення Угранського району Смоленської області на день смерті гр. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , проживала одна. Рішенням Володарського районного суду Донецької області № 222/600/20 від 07.10.2020 року встановлено факт належності [PERSON] , померлої [INFO] , правовстановлюючого документа, а саме державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН №076122 від 27.03.2001 року, виданого Володарською селищною радою на земельну ділянку площею 5,62 га, розташовану на території Володарської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на ім`я [PERSON] . Дане рішення ніким не оскаржувалось та набрало законної сили 13.11.2020 року. Таким чином, мають місце правовідносини спадкування з іноземним елементом, які регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави. На підставі п.п.1, 3, ч.1 ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, як визначення застосовуваного права та підсудність судам України справ з іноземним елементом. Статтею 3 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору. Згідно ч.1 ст. 70 Закону України «Про міжнародне приватне право» з урахуванням положень ст. 71, 72 цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання. Натомість, за ч.1 ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. На підставі п.1 ч.1 ст. 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України є виключною у справах з іноземним елементом, якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України. Суд також зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 45 «Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах», ратифіковану Верховною Радою із застереженнями за Законом України від 10 листопада 1994 року, яка набула чинності для України 14 квітня 1995 року і застосовується у відносинах України, зокрема, з Російською Федерацією, право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством договірної сторони, на території якої знаходиться таке майно. Відповідно до ч.2 ст. 48 «Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах» провадження у справах про спадкування нерухомого майна уповноважені вести установи договірної сторони, на території якої знаходиться майно. На підставі перелічених норм права вбачається, що наявний спір щодо нерухомого спадкового майна спадкодавця [PERSON] належить до підсудності Володарського районного суду Донецької області, Україна, оскільки нерухоме майно померлої [INFO] на території Російської Федерації [PERSON] розташоване на території Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області, а тому спадкування такого нерухомого майна регулюється безпосередньо правом України. У відповідності до положень ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 року встановлено, що при вирішенні питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року справа № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі справа № 681/203/17-ц (постанова від 17.10.2018 року). Як встановлено судом, позивач є спадкоємцем за заповітом та своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через те, що спадкодавець померла на території іншої держави, а саме Російської Федерації, та про її смерть позивач дізнався лише в січні 2020 року коли отримав поштою копію свідоцтва про її смерть, крім того позивач звертався до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документу, оскільки без встановлення даного факту оформлення спадкових прав було неможливо, а тому звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини становило для позивача істотні труднощі. Таким чином, враховуючи, що позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з причин, які судом визнані поважними, а також за відсутності заперечень з боку відповідача щодо визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, суд вважає, що з метою захисту майнових прав позивача, йому необхідно надати три місяці додаткового строку, достатнього для подання ним до нотконтори заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] .

Outcome: approved