Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою.В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.07.2016 року [PERSON] під розписку надав [PERSON] матеріальні цінності на суму 1965 гривень з строком повернення до 25.07.2016 року. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у сумі 1965 гривень та стягнути з відповідача витрати, пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 551, 21 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснив, що [PERSON] погодився доставити кур'єрською доставкою товар (косметичні вироби) покупцям, при цьому залишив розписку про матеріальну відповідальність кур'єра, однак товар не доставив, добровільно відшкодовувати кошти відмовився, від відпрацювання цих коштів також відмовився. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 20, 24). Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків. Судовим розглядом встановлено, що згідно з розпискою від 14.07.2016 року позивач передав [PERSON] матеріальні цінності на суму 1965 гривень. При цьому, [PERSON] зобов'язався повернути вказану суму не пізніше 25.07.2016 року. Станом на момент судового розгляду, [PERSON] ухиляється від повернення суми боргу в добровільному порядку. Доказів зворотнього суду не надано. (а.с. 4). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Отже, оглянувши оригінал розписки, суд розцінює розписку як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, який містить умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленої у справі постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15. Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка міститься у постанові від 25 квітня 2012р. у справі №6-24 ц 12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов'язання. Зазначені правові позиції Верховного Суду України в силу положень ч.1 ст.360-7 Цивільного процесуального кодексу України є обов'язковим для застосування для всіх судів України. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно положень частини першої статі 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи викладене, з урахуванням визнання позову відповідачем, позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,21 грн (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved