Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування заявлених вимог пояснив, що 15.10.2013року між ним, [PERSON] (позивачем), та [PERSON] ( відповідачем), було укладено договір позики, за умовами якого він передав у власність Відповідача строком до 15 жовтня 2015року, а Відповідач прийняв від нього у власність строком до 15.10.2015року грошові кошти в розмірі 32760грн.00коп, що є еквівалентом 4000доларів США. У ч.2 п.1 Договору позики Відповідач засвідчив, що гроші від Позивача у розмірі 32720грн.00коп. він отримав в повному обсязі ще до підписання Договору. На виконання свого обов*язку з повернення Позивачу одержаних у позику грошових коштів, відповідач 15.10.2015року перерахував на картковий рахунок Позивача грошові кошти в сумі 32760грн.00коп. Проте сплата вказаної суми Відповідачем Позивачу не може вважатися повним та належним виконанням зобов*язання Відповідачем, тому що сторонами Договору позики було визначено в якості предмету договору грошові кошти в розмірі 32760грн.00клп. та їх еквівалент в іноземній валюті у розмірі 4000доларів США. Враховуючи, що останній день платежу за Договором позики/15.10.2015/ НБ України було встановлено офіційний курс гривні до долара США у розмірі 2193.2784 за 100доларів СЩА, сума позики, що підлягала поверненню 15.10.2015рокуроку становила 87731грн. 14коп. Із даної суми на дату складання позовної заяви було повернуто лише 32760грн.00коп. Тобто, станом на 18.12.2015року сума основної заборгованості Відповідача за Договором позики складає 54971грн. 14коп. Прохав суд стягнути з Відповідача 54971.14грн основного боргу, суми інфляційного збільшення основного боргу 1099.42грн., суми 3%річних 289.16грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, прохав його задовольнити. В судовому засіданні відповідач з позовом не погодилися, пояснили, що гроші повернути в повному обсязі відповідно до умов договору, прохав суд в задоволенні позову відмовити. Суд , заслухавши сторони по справі, представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15.10.2013року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] передав [PERSON] строком до 15 жовтня 2015року, а [PERSON] прийняла від [PERSON] строком до 15.10.2015року грошові кошти в розмірі 32760грн.00коп, що є еквівалентом 4000доларів США. У ч.2 п.1 Договору позики [PERSON] засвідчила, що гроші від [PERSON] у розмірі 32720грн.00коп. вона отримала в повному обсязі ще до підписання Договору. На виконання свого обов*язку з повернення одержаних у позику грошових коштів, [PERSON] 15.10.2015року перерахувала на картковий рахунок Позивача грошові кошти в сумі 32760грн.00коп., що не заперечується стороною позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. Ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ст. 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В ч. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року вказано, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Згідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику/ грошові кошти у такій самій сумі/, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач у встановлений договором строк не повернув суму боргу позивачу. В звязку з тим, що відповідач [PERSON] виконала свої зобовязання за договором позики, повернула у встановлений строк позику в сумі 32760грн.00коп позивачу відповідно до умов договору, а тому вимоги позивача необґрунтовані. Вимоги позивача про необхідність стягнення з позивач на час розрахунку додаткових коштів, виходячи з курсу Національного банку долара США, безпідставні. Відповідач отримав кошти, відповідно до умов договору, в національної валюті, а саме в гривнях, та повернув позику також в той самій валюті в гривнях. Посилання позивача на курс національної валюти на час надання позики та курс на час остаточного розрахунку не відповідає умовам договору на діючому законодавству. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed