Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з зазначеною позовною заявою 15.01.2014 року та просив суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що йому на праві власності на підставі договору дарування домоволодіння від 03.08.2004 року належить будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. На момент звернення до суду в будинку зареєстровані позивач по справі - [PERSON], як власник, його дружина - [PERSON], діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та батько [PERSON] Відповідач був зареєстрований у вказаному будинку 20.04.2007 року зі згоди позивача в якості члена сім'ї, оскільки [PERSON] є батьком [PERSON] Відповідач з моменту реєстрації в будинку і по теперішній час за адресою реєстрації не проживає без поважних причин, його місце знаходження не відоме. Позивач вказував на те, що самостійно відповідач не бажає знятися з реєстраційного обліку, через що він змушений звернутися до суду. На підставі вище викладеного та у відповідності до ст. 3, 16, 405 ЦК України просив суд задовольнити його вимоги. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував (а.с.41). Відповідач - [PERSON] до суду не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить офіційне повідомлення про час та місце розгляду даної справи та виклик до суду відповідача, викладене у газеті «Вісті Придніпров'я» № 36 (1529) від 15.05.2014 року (а.с.35). Також, на адресу реєстрації та можливого місця проживання відповідача було направлено повістку про виклик до суду на 07.04.2014 року (а.с.27). Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, до суду не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладався на розсуд суду (а.с.28-29). В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, враховуючи, що підстава, предмет та розмір позовних вимог не змінювався, суд на місці ухвалив постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі з наступних законних підстав. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності на підставі договору дарування домоволодіння від 03.08.2004 року, посвідченого 03.08.2004 року приватним нотаріусом Криворізького МНО, зареєстрованого в реєстрі за № 5763 належить будинок розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6-8,51). Як вбачається з довідки Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області від 16.12.2013 року № 1550 та копії домової книги у вказаному будинку зареєстровані: позивач по справі - [PERSON], як власник, його дружина - [PERSON], діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та батько позивача [PERSON] (а.с. 9,44-50). З відомостей адресно - довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області також вбачається, що [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 20.04.2007 року (а.с.34). Відповідно до свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 23.01.1975 року відповідач по справі [PERSON] є батьком останнього (а.с.39) Отже суд приходить до висновку, що [PERSON] був зареєстрований за зазначеною адресою як член сімї власника - його батько. Відповідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вказував позивач, що фактично батько не проживав за зареєстрованою адресою, особистих речей батько не завозив, участі в утриманні будинку, сплаті комунальних платежів не приймав та не приймає, його теперішнє місце знаходження не відоме. Той факт, що відповідач - [PERSON] за адресою своєї реєстрації - [ADDRESS] не проживає з моменту реєстрації - з квітня 2007 року, тобто більше 1 року, підтверджується актом депутата Радушненської селищної ради [PERSON] від 19.12.2013 року, складеного за участю сусідів позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], підпис яких підтверджено секретарем селищної ради та завірені печаткою (а.с.43). Позивач зазначав, що він не чинив перешкод відповідачу в користуванні житлом, сам відповідач своїм правом не скористався, вони не спілкуються вже багато років, зв'язок не підтримують. Позивач змушений сплачувати за нього комунальні послуги, таке інше, що ставить його в скрутне матеріальне становище. Також з банку приходять листи щодо накладення арешту на майно, що обмежує права позивача стосовно розпорядження його власністю. Оскільки позивач не чинить відповідачу жодних перешкод у користуванні будинком і при цьому відповідач не проживає у вказаному житловому будинку більше року, не з'явився до суду та не надав доказів в підтвердження поважності причин непроживання у вказаному будинку, між ними не було досягнуто жодної домовленості про порядок користування цим житлом, тому суд вважає за необхідне визнати [PERSON], [INFO], уродженця с. Паладь Виноградівського району Закарпатської області, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою [ADDRESS].

Outcome: approved