Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обгрунтування якого вказав, що 06.10.2007 він зареєстрував з відповідачем шлюб, в якому народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з ними та перебуває на його утриманні. Подружні відносини з відповідачем не склалися через різні погляди на сімейне життя, наслідками чого були постійні сварки з дружиною, свідком яких була їх дитина. У зв`язку з цим з листопада 2018 року він припинив з відповідачем шлюбні стосунки та перестав вести з нею спільне господарство. Вважаючи подальше сімейне життя та примирення неможливим, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. За ухвалою судді від 12.11.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання. За ухвалою суду від 26.12.2019 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Сторони до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надали. Позивач [PERSON] , наполягаючи на позові, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06.10.2007 сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 364. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з листопада 2018 року. Вказані обставини встановлені на підставі заяви позивача, свідоцтва про шлюб сторін, про народження дитини (а.с.11, 12). Частиною 1 ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України встановлена основна засада, на якій ґрунтується шлюб, а саме: вільна згода жінки та чоловіка. У шлюбі дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч.1 ст.55 СК України. Згідно з положеннями частин 3 і 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною четвертою ст.4 СК України закріплено та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на повагу до приватного та сімейного життя, що включає в себе захист права на розірвання шлюбу у спосіб та в порядку, передбачені законодавством. Зокрема, згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно за ст.112 СК України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався, примирення та збереження сім`ї позивач вважає неможливим, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень не надала, спір про поділ майна подружжя відсутній, місце проживання дитини узгоджено, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження сім`ї не відповідало б їх інтересам, тому їх шлюб підлягає розірванню. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. На підставі ст.ст.110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved