Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він працював в ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на посаді заступника віце-президента з розвитку продажів. 08 серпня 2013 року ним була написана заява про звільнення відповідно до ст. 38 КЗпП України у зв'язку з тим, що його приймають на роботу на інше підприємство за конкурсом та просив звільнити його з 9 серпня 2013 року. Вказана зава була отримана відповідачем 09 серпня 2013 року. Після отримання відповідачем його заяви про звільнення, він отримав телеграму від 09.08.2013 року без ідентифікації від якого підприємства вона відправлена, відповідно до якої, його повідомили, що він не буде звільнений в строк, який вказав в своїй заяві, оскільки не надано документів про перемогу на конкурсі. Цією ж телеграмою йому пред'явили вимогу надати документи, які виправдовують його відсутність на робочому місці з 08 серпня 2013 року. На адресу ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» позивачем був направлений лист непрацездатності, з якого вбачається, що у період відпустки, яка у нього була відповідно до наказу, виданого ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», хворів з 30.07.2013 року по 09.08.2013 року. 16 серпня 2013 року ним була отримана телеграма, виходячи зі змісту якої його звільнено з 16 серпня 2013 року, згідно наказу № 343-ос, на підставі ст. 40 п. 4 КЗпП України, за прогул без поважної причини 8 серпня 2013 року. Після отримання відповідачем листа непрацездатності, він знов отримав телеграму від 21.08.2013 року, яка також, як і отримані раніше не ідентифікована від якого підприємства вона відправлена, з якої вбачається, що дата його звільнення була змінена та звільнили його за прогул без поважних причин вже 12 серпня 2013 року, відповідно до наказу від 21 серпня 2013 року № 365-ос. В своїй заяві від 8 серпня 2013 року він просив звільнити його за ст. 38 КЗпП України з 9 серпня 2013 року та трудову книжку негайно направити йому в день звільнення на адресу, вказану в заяві. 16.08.2013 року він звертався до ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» з листом, в якому просив виконати вимоги, викладені в заяві про звільнення від 08.08.2013 року; виконати вимоги ст. 116 КЗпП України, ст. 30 ЗУ «Про оплату праці», а саме - виплатити всі суми, що належать йому при звільненні; виконати вимоги ст. 117 КЗпП України, а саме - виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку; надати довідку про доходи за останні 12 місяців з розшифровкою по видам нарахувань за кожний місяць; надати довідку про середньомісячний та середньоденний заробіток. 24.08.2013 року позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» з листом, в якому просив вислати на його адресу копію наказу про звільнення, видати трудову книжку, яку також відправити на його адресу або видати йому трудову книжку в Донецькій дирекції ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на надати довідку про доходи за останні 12 місяців з розшифровкою по видам нарахувань за кожний місяць та довідку про середньомісячний та середньоденний заробіток. 28.08.2013 року він знову звернувся до відповідача з листом, в якому просив вислати на його адресу зазначені документи. Аналогічне звернення було ним відправлено відповідачу 09.09.2013 року. Вважає звільнення за ст. 40 п. 4 КЗпП є незаконним з таких підстав. Вимоги ст. 38 КзпП України не передбачають надання працівником доказів щодо його працевлаштування за конкурсом. Відповідно до ст. 40 КзпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці. Якщо б позивач не виявив бажання звільнитись за власним бажанням з 09 серпня 2013 року, щорічна відпустка повинна була б йому продовжена і він 12 серпня 2013 року знаходився б у відпустці. Відповідно до ст. 147 КзпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Звільнення є одним із видів дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни. Отримані позивачем телеграми не ідентифіковані від якого підприємства, установи, організації вони направлені а підписані фахівцем відділу кадрів на начальником відділу кадрів без зазначення якого підприємства. Таким чином, телеграми були йому направлені особами, як в розумінні закону не є роботодавцем. Таким чином, процедура притягнення його до дисциплінарної відповідальності була порушена відповідачем та звільнення є незаконним. Як вбачається з телеграм, дата звільнення була змінена двічі, однак обидва рази за прогул без поважних причин. Коли ним був наданий лист непрацездатності, який підтверджує, що неприбуття на роботу 08.08.2013 року було обумовлено поважними причинами. Відповідачем була самостійно змінена причина звільнення та він був змінений за прогул 12 серпня 2013 року. Відповідачем не були виконані норми закону, передбачені ст.ст. 116, 47 КзпП України. У результаті незаконного звільнення діями відповідача, позивачу була спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює у 10 000 000 гривень. Просив визнати наказ відповідача від 21 серпня 2013 року № 365-ос про його звільнення незаконним, зобов'язати відповідача поновити його на роботі, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки по день її фактичного отримання, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь період вимушеного прогулу, стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10 000 000 гривень, зобов'язати відповідача видати трудову книжку. (т. 1 а.с. 1-5). Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог позивач просив визнати його звільнення з ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» за ст. 40 п. 4 КЗпП України незаконним та поновити його на роботі на посаді заступника Віце-Президента з розвитку регіональної мережі та в порядку суміщення на посаді заступника Віце-президента з продажів у Києві та Запоріжжі; визнати незаконним та скасувати наказ ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» від 21 серпня 2013 року № 365-ос; визнати незаконним та скасувати наказ ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» № 343-ОС від 16.08.2013 року «Про звільнення [PERSON]); стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки по день її фактичного отримання; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь період вимушеного прогулу, який станом на 09.09.2013 року складає 484060,50 грн.; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10 000 000 гривень. (т. 1 а.с. 52-53). Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь період вимушеного прогулу, який станом на 17.12.2013 року складає 989 633, 10 грн.. (т. 1 а.с. 205). ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» також звернулось з позовом до [PERSON], в обґрунтування якого зазначили, що на підставі наказу АТ «СК «АХА Страхування» № 430-О від 12.10.2011 року було створено Донецьку регіональну дирекцію АТ «СК «АХА Страхування», місцем розташування якої визначено - м. Донецьк, вул. Артема, 88-А. Згідно наказу № 90-ОС від 15.03.2012 року «Про переведення працівників» [PERSON] Директора Донецької філії АТ «СК «АХА Страхування» було переведено на посаду Директора Донецької дирекції АТ «СК «АХА Страхування». Положенням про регіональну Дирекцію, затвердженого Наказом № 294-О від 20.07.2011р., визначено статус, завдання, функції, права та обов'язки регіональної Дирекції, керівництво Дирекцією, права та обов'язки Директора Дирекції та ін..Згідно з п. 3.2 Положення про регіональну дирекцію Майно, яким користується в своїй діяльності Дирекція, передається за наказом Голови Правління (Заступників Голови Правління) АТ «СК «АХА Страхування» Директору Дирекції за актом прийому -передачі, який несе індивідуальну повну матеріальну відповідальність за це майно. 02.04.2012 року по акту прийому-передачі [PERSON] Директор Донецької Дирекції АТ «СК «АХА Страхування» прийняв від Заступника Віце-Президента, Директора Департаменту операційного розвитку регіональної збутової мережі Аввакумова А.Б. товарно-матеріальні цінності для використання в господарській діяльності: основні засоби (рахунок бухгалтерського обліку 10). Перелік прийнятих товарно-матеріальних цінностей наведено в Акті прийому-передачі від 02.04.2012 року. На підставі наказу № 267 - ОС від 02.07.2012 року [PERSON] було переведено на посаду заступника Віце-Президента з продажів в м. Києві та Київській області. 30.12.2012 року [PERSON] було переведено на посаду Заступника Віце-Президента з продажів в м. Києві та Запоріжжі на підставі наказу № 504/1-Ос. Згодом, на підставі наказу № 595-ОС від 12.11.2012 року відповідача було переведено на посаду Заступника Віце-Президента з розвитку регіональної мережі. На підставі наказу № 264-О від 07.08.2013 року «Про проведення позапланової інвентаризації в Донецькій Дирекції АТ «СК «АХА Страхування» було проведено інвентаризацію основних засобів і бланків суворої звітності, на підставі якої складено, зокрема, інвентаризаційну відомість необоротних активів. При цьому, за результатами інвентаризації Донецькій Дирекції АТ «СК «АХА Страхування» було виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей, перелік яких наведено у інвентаризаційній відомості необоротних активів у кількості 54 одиниць на загальну суму 116 580, 18 грн. відповідно до переліку. На підставі наказу № 343-ОС від 16.08.2013 року та наказу № 365-ОС від 21.08.2013 року [PERSON] було звільнено з посади заступника Віце-Президента з розвитку регіональної мережі з 12 серпня 2013 року за прогул, п. 4 ст. 40 КЗпП України. При цьому, [PERSON] не було передано АТ «СК «АХА Страхування» ТМЦ у кількості 54 одиниць, нестача яких була виявлена при інвентаризації Донецької регіональної дирекції, що порушує право власності АТ «СК «АХА Страхування» на володіння, користування та розпорядження належним майном. 09.08.2013 року АТ «СК «АХА Страхування» було направлено [PERSON] телеграму про необхідність передати ТМЦ: основні засоби та бланки суворої звітності (поліси), які є власністю АТ «СК «АХА Страхування» та які відповідач не має права утримувати. Проте, [PERSON] не звертався до АТ «СК «АХА Страхування» з відповідним актом прийому-передачі ТМЦ та відповідно такі ТМЦ не були передані позивачу. Просили зобов'язати [PERSON] повернути АТ «СК «АХА Страхування» безпідставно набуте майно, ТМЦ у кількості 54 одиниць, а саме - ноутбук Samsung R60, системний блок Intel 420, комп'ютер PrimePC Pro80-і, ноутбук Toshiba Satellite, ПК Intel Pentium Е2180, ПК Intel Pentium Е2180, монітор 17 LG Flatron, системний блок КомТех, системний блок КомТех, системний блок КомТех, мобільний телефон Samsung і900, маршрутизатор 871, МФУ Canon i-SENSYS MF4120, фотокамера Olympus FE - 5010, системний блок, принтер HP LJ P3005d, системний блок IntPentium, ноутбук 15, 6 Asus A52F, МФУ Samsung SCХ4220, фотокамера Olympus FE-47 В, факс Panasonic КХFT982, МФУ Samsung SCХ4220, ноутбук ASUS К50С, фотокамера Olympus FE -47 В, ноутбук ASUS К50С, ИБП Powercom, зовнішній накопичувач SeaGate, системний блок Celeron, ИБП АРС Smart-UPS SC 420 V, фотокамера Samsung ST65, системний блок Roma PС, ноутбук Samsung R60, монітор Samsung17, монітор Samsung17, стіл менеджера, стіл менеджера, фотоапарат Samsung ES10, фотокамера Samsung EC- ES65, шафа платтяна, тумба кутова, тумба кутова, стіл офісний, газ. пістолет Супер-35 К-35 [NUMBER], стіл робочий однотумбовий, обігрівач UFO 2300, обігрівач UFO 3000, обігрівач UFO 3000, кондиціонер Yamaha 12, крісло Nova Steel chrome, стіл секретаря (комп.), стіл для нарад, телефон моб. Nokia 1208, МФУ Canon і-SENSYS MF4870DN, нотубук Toshiba Satellite L40-14B 15,4 з сумкою D та покласти на відповідача судові витрати по справі. (т. 1 а.с. 206-212). В судовому засіданні представник позивача підтримала заяву про уточнення позовних вимог, заяву про збільшення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зустрічний позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, надавши суду пояснення, що звільнення позивача за ст. 40 п. 4 КЗпП України є законним, оскільки він був відсутній на робочому місці. Зустрічний позов підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке. З 13.09.2006 року по 21.08.2013 року [PERSON] перебував в трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування», що підтверджується копією трудової книжки. (т. 1 а.с. 58-66). З 12 листопада 2012 року по день звільнення позивач працював на посаді Заступника Віце-Президента з розвитку регіональної мережі та у порядку суміщення за посадою Заступника Віце-Президента з продажів в Києві та Запоріжжі, що підтверджується копіями відповідних наказів. (т. 1 а.с. 161, 162) [PERSON] звернувся до відповідача з нотаріально засвідченою заявою про його звільнення із займаної посади за власним бажанням з 09 серпня 2013 року, у зв'язку із неможливістю продовжувати роботу в АТ «СК АХА Страхування» по причині прийняття його на роботу за конкурсом на інше підприємство. (а.с. 163). Однак, 08 серпня 2013 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» був складений акт про порушення трудової дисципліни через відсутність позивача на робочому місці з 9-00 до 18-00 08.08.2013 року без поважних причин. (а.с. 153). 12.08.2013 року також був складений акт про порушення [PERSON] трудової дисципліни, а саме - про відсутність його на робочому місці з 9-00 до 18-00 12.08.2013 року. (а.с. 154). Відповідно до наказу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» № 343-ОС від 16 серпня 2013 року, [PERSON] був звільнений з посади заступника Віце-Президента з розвитку регіональної мережі 08 серпня 2013 року за п. 4 ст. 40 КЗпП України. (т. 1 а.с. 155). Відповідно до наказу № 344-ОС [PERSON] також було скасовано суміщення за посадою заступника Віце-Президента з продажів в Києві та Запоріжжі у зв'язку із звільненням його 08 серпня 2013 року за п. 4 ст. 40 КЗпП України. (т. 1 а.с. 156). Наказом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» від 21 серпня 2013 року № 365-ОС внесені зміни до наказу № 343-ОС від 16.08.2013 року «Про звільнення [PERSON]» та [PERSON] - заступника Віце-Президента з розвитку регіональної мережі звільнено із займаної посади 12 серпня 2013 року за прогул п. 4 ст. 40 КЗпП України. (т. 1 а.с. 157-158). Суд вважає таке звільнення неправомірним з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Враховуючи вищенаведене положення Закону, трудовий договір, укладений на невизначений строк зі [PERSON] повинен бути розірваний у зазначений в його заяві строк, тобто з 09 серпня 2013 року на підставі ст. 38 КЗпП України. Крім того, СК «Юнівес» надіслало на адресу відповідача повідомлення, з якого вбачається, що особи, зокрема, і [PERSON] приймаються на роботу в Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» за конкурсом та просили посприяти вказаним особам задля скорішого їх звільнення зі штату АТ СК «АХА Страхування» на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України у зв'язку із необхідністю їх виходу на нове робоче місце в ПрАТ «СК Юнівес» з 12 серпня 2013 року. (т. 1 а.с. 175). В судовому засіданні представником відповідача була подана заява про недостовірність та фальшивість доказів, а саме - нотаріально завіреної заяви позивача від 08.08.2013 року про звільнення з 09.08.2013 року та листа (повідомлення) Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» від 12.08.2013 року. (т. а.с.61-62). Однак, будь-яких доказів на підтвердження недостовірності та фальшивості цих доказів, суду не надано. Також, суд зазначає, що нотаріальне посвідчення заяви означає, що її зміст, час та намір суб'єкту, її відповідність закону та інші обставини перевірені та офіційні зареєстровані нотаріусом, а тому розглядаються як встановлені та достовірні. Крім того, позивач [PERSON] перебував у щорічній відпустці з 29.07.2013 року по 07.08.2013 року, про що свідчить копія відповідного наказу. (а.с. 128). В період з 30 липня 2013 року по 09 серпня 2013 року (стати до роботи 12 серпня 2013 року) [PERSON] був тимчасово непрацездатний та перебував на лікарняному, що підтверджується копією листка непрацездатності серії № 405467, виданого КЛПЗ ЦМКЛ № 16 м. Донецька. (т. 1а.с. 20, т. 2 а.с. 122). Ч. 2 ст. 80 КЗпП України встановлює, що щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. За зазначених обставин позовні вимоги щодо поновлення на роботі підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Ч. 2 даної статті передбачає, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно ч. 4 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Трудова книжка була отримана позивачем 13.09.2013 року, про що свідчить копія розписки (т. 1 а.с. 164), тобто через 1 місяць після звільнення, не зважаючи на його листи до відповідача вислати трудову книжку поштою. З довідки, наданої СК «АХА Страхування» вбачається, що середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 141 747, 46 грн. (т. 2 а.с. 98). Таким чином, середній заробіток за шість місяці (з дати звільнення по день постановлення рішення) становить 850 484 грн. 76 коп. (141 747, 46 грн. х 6). Разом з тим, в заяві про збільшення позовних вимог [PERSON] просить стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, який станом на 17.12.2013 року складає 989 633, 10 грн.. (т. 1 а.с. 205). Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Враховуючи наведене, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу станом на 17.12.2013 року в сумі 566 989 грн. 84 коп. (141 747, 46 грн. х 4 міс.). Та обставина, що [PERSON] працевлаштувався, не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 000 гривен, підлягають частковому задоволенню з таких підстав. В силу ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав привело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» (з наступними змінами і доповненнями) роз'яснив, що у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України при наявності порушення прав працівника в сфері трудових відносин (незаконне звільнення і т.д.), яке привело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Суд вважає, що, у зв'язку з незаконним звільненням з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпПУ, [PERSON] були заподіяні моральні страждання, які виражаються в тому, що був порушений нормальний уклад його життя та майбутні життєві плани. Разом з тим,

Outcome: partial