Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за двома розписками у сумі 96284,0 гривень, що еквівалентно 4500 доларів США на момент передачі коштів. Звернення до суду позивач обгрунтовує тим, що 14.08.2015, 19.08.2015 та 26.08.2015 він передав, а відповідач отримав від нього суму, еквівалентну 4500 доларів США, для здійснення правочину в інтересах самого позивача. Однак, за станом на момент звернення до суду відповідач нічого не зробив і грошові кошти не повернув. Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просить суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вищезазначеними розписками, а також судовий збір, сплачений при зверненні до суду (а.с.2-3). Також позивач звертався до суду з заявою про забезпечення позову у вигляді накладення заборони на відчуження відповідачем належного йому нерухомого майна (а.с.17-18). Згідно отриманій за клопотанням позивача «Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна» від 01.12.2015, відповідачеві у справі [PERSON] належить на праві приватної власності ? частка квартири за адресою:м. Днвіпропетровськ, [ADDRESS] (а.с.21-22). Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.12.2005 заяву позивача задоволено, накладено заборону на вчинення відповідачем дій по відчуженню належного йому вищезазначеного нерухомого майна (а.с.29). Позивач у судове засідання не явився, надіслав до суду заяву про підтримання заявлених позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення (а.с.30). Відповідач в судове засідання не явився за невідомих суду обставин і не повідомив про причини неявки та не надіслав до суду заяву про визнання чи невизнання заявлених позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши обставини справи та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на наступних підставах. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Судом встановлено, що між сторонами мав місце оформлений розписками звичайний договір позики, укладений у простій формі та оформлений розписками. Так, згідно розписці від 14.08.2015 позивач передав відповідачеві, а той отримав суму еквівалентну двом тисячам доларів США «для здійснення правочину щодо оформлення оренди земельної ділянки під будівництво житлового будинку у м. Дніпропетровську» (а.с.5). Згідно другій розписці відповідача, той 19.08.2015 отримав у позивача «для здійснення правочину щодо проведення і підготовки документів на участь в аукціонні з продажу незавершеного будівництва ДМК отримав грошові кошти в сумі еквівалентній однієї тисячі доларів США», а 26.08.2015 «додатково отримав суму, еквівалентну однієї тисячі пятистам доларів США» (а.с.6). Таким чином, 14.08.2015, 19.08.2015 та 26.08.2015 позивач передав, а відповідач отримав загалом від нього суму коштів у розмірі 96284 гривні, еквівалентній 4500 доларів США. За станом на момент звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права та на момент розгляду справи (12.01.2016) відповідач як боржник не виконав свої зобовязання з приводу повернення отриманої грошової позики і не відшкодував позивачеві вищезазначену суму боргу. Таким чином, право позивача є порушеним і тому підлягає захисту у повному обсязі. Згідно ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В даному конкретному випадку позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 96284,0 гривень, що на момент передачі відповідачеві грошових коштів складало 4500 доларам США та після надходження позову до суду і станом на момент розгляду справи (12.01.2016) зазначена сума ним не збільшувалася. З оглядом на викладене суд задовольняє заявлені вимоги і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за розписками від 14.08.2015 та від 19.08.2015 у сумі 96284,0 гривень, еквівалентній 4500 доларам США на момент передачі коштів. Також згідно ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1206 гривень 45 копійок (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved