Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 31 березня 2009 року помер його батько [PERSON] після смерті відкрилася спадщина, яка складається із права на земельну ділянку загальною площею 4,126 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку за спадкодавцем було посвідчено державним актом серії СМ №062856, яку прийняла його дружина [PERSON] шляхом спільного проживання. 03 квітня 2010 року [PERSON] померла. Після її смерті також відкрилася спадщина, яка складається з вище згаданої земельної ділянки, яку вона прийняла, але юридично не оформила після смерті чоловіка [PERSON] та земельної ділянки площею 4,125 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва посвідченої державним актом серії СМ №062857, яку він прийняв, оскільки проживав із спадкодавцем, але не може її юридично оформити так, як у правовстановлюючих документах є незастережні виправлення кадастрових номерів. При вказаних обставинах він не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у звязку з чим просив визнати за ним право власності на ці земельні ділянки. Представник позивача [PERSON] вимоги позивача підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень\~ ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши представлені докази та давши їм оцінку, суд\~ приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 31 березня 2009 року помер батько позивача [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, яку прийняла його дружина [PERSON] шляхом спільного проживання та яка юридично не оформивши спадкового майна, 03 квітня 2010 року померла, у звязку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, що підтверджується свідоцтвами про смерть та свідоцтвом про народження позивача (а.с.8,19). До складу спадкового майна ввійшли дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,126 га, з кадастровими номерами 5920986000:01:005:0252 та 5920986000:01:006:0460, розташована на території [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області, що належала [PERSON] відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №062856, виданого на підставі розпорядження голови Буринської райдержадміністрації від 23.07.2003 р. №209 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010562700190, та дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,125 га, з кадастровими номерами 5920986000:01:005:0253 та 5920986000:01:006:0461, розташована на території [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області, що належала [PERSON] відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №062857, виданого на підставі розпорядження голови Буринської райдержадміністрації від 23.07.2003 р. №209 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010562700191, що підтверджується копіями державних актів, витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, витягами про грошову оцінку земельної ділянки (а.с.11,22,12-17,23-28,18, 29). Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадщину після смерті останньої, прийняв її син - позивач по справі [PERSON] відповідно до положень ч.З ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і являючись спадкоємцем першої черги за заповітом, не відмовився від її прийняття у строки передбачені законом, що вбачається з довідки Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області та заповіту (а.с.21,20). Однак нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державні акти серії СМ №062856 та №062857, які посвідчують право власності спадкодавця на земельні ділянки, містять незастережні виправлення кадастрового номера, що вбачається з письмового розяснення нотаріуса від 12.12.2016 №706/01-30 (а.с.32). Разом з тим, наявність права власності на земельні ділянки у спадкодавця [PERSON], у суду сумнівів не викликають оскільки вказані обставини підтверджуються і витягами з Державного земельного кадастру, які мають аналогічні кадастрові номери, що зазначені в Державному акті, а також витягами про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.12-17,23-28,18,29). В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак наявність вищевказаної підчистки у державному акті унеможливила отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно, оскільки в силу п.4.15 Глави 10 Розділу II «Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При цьому відповідно до ст. 47 Закону «Про нотаріат» нотаріус не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, а ч.1 ст. 131 цього Кодексу передбачено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ч.1 ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2016 року) передбачено, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим законом та іншим нормативно-правовим актам. Не розглядаються документи з підчищеннями, або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства. Згідно ст.27 цього Закону, державна реєстрація права власності проводиться, в тому числі, на підставі свідоцтва про право на спадщину, державного акту на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року та рішення суду, що набрали законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, в силу ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право на землю гарантується Конституцією (ч.2 ст. ст.373 ЦК). Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог та необхідності захисту його права.

Outcome: approved