Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом, стягнення матеріальної шкоди в сумі 12423, 96 гривень та моральної шкоди в сумі 10000 гривень посилаючись на те, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Чортківською міською радою 26 листопада 2012 року та Витягом про державну реєстрацію прав, виданого Чортківським обласним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації 17 грудня 2012 року. Відповідачка [PERSON] є власником 21/50 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться у [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] проживає і користується будинком та господарськими будівлями, які належать [PERSON] . Рішенням Чортківського районного суду від 19 жовтня 1999 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди та усунення перешкод у користуванні частиною будинку та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про накладення штрафу, стягнення матеріальної та моральної шкоди та усунення перешкод в користуванні водяною системою зобов`язано [PERSON] встановити перенесений нею резервуар запасу води на попередньому місці та поновити водяну систему. Рішення мотивоване тим, що відповідачка чинить перешкоди в користуванні водяною системою позбавивши мою сім`ю води. Дане рішення суду відповідачкою не виконано. Ухвалою Чортківського районного суду від 08 вересня 2000 року йому надано право, як стягувачеві, провести встановлення резервуару запасу води та поновити водяну систему за рахунок боржника з наступним стягненням з нього понесених витрат, оскільки [PERSON] ухилялася від виконання рішення суду. Згідно відповіді Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 30.04.2015 №6/3.1-09-34 у 2005 році виконавче провадження № 2545 з виконання виконавчого листа № 2-11, виданого Чортківським районним судом про зобов`язання [PERSON] встановити резервуар запасу води на попередньому місці та поновити водяну систему завершено у 2005 році на підставі ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». Йому невідома дійсна причина закриття провадження, однак він не оскаржував дії виконавців з цього приводу. Він неодноразово звертався до органів поліції зі зверненням про порушення відповідачкою\~його прав\~на користування\~водою,\~однак,\~результатів даного\~звернення не\~було і\~неправомірні дії [PERSON] з невиконання рішення суду, позбавили його можливості користуватися водою та він змушений був самостійно відремонтувати резервуар запасу води, купуючи відповіні деталі, які були необхідні та даний ремонт коштував 500 грн. (незначну вартість цієї суми становлять матеріали, більшу суму становить робота, яку він здійснив). Відповідачка, [PERSON] та її колишній чоловік, [PERSON] встановити йому на попереднє місце резервуар запасу води своїми діями перешкоджають, тому подальше його використання неможливе. Для забезпечення потреб моєї сім`ї водою, він був змушений користуватися послугами централізованого водопостачання та водовідведення Комунального підприємства \~ \~ \~ \~«Чортківське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства». Вказує, що саме вини відповідачки ним витрачалися кошти на оплату послуг централізованого водопостачання, в той час коли він міг користуватися водою з криниці. Вирахувати витрачені кошти за користування водою за весь період не є можливим через\~втрату розрахункових\~книжок.\~Однак ним\~проведено таку\~оплату \~КП «Чортківське\~ВУВКГ» послуг з водопостачання та водовідведення за\~2011-2018\~роки в\~сумі 11\~923,96\~грн.\~До середини лютого місяця 2018 року він взагалі не мав води у своєму помешканні. По перше, встановити резервуар запасу води на попередньому місці та користуватися водою з криниці мені своїми діями не дають відповідачка та її чоловік. По друге, користуватися централізованим водопостачанням він не міг через прорив труби, ліквідувати який працівники КП «Чортківське ВУВКГ» довго не мали можливості через збудований на трубах гараж. Даний факт підтверджується складеним 04 січня 2019 року Актом обстеження, копія якого надається до позовної заяви. 13 лютого 2019 року даний прорив труби КП «Чортківське ВУВКГ» ліквідований. \~ \~ \~ \~Вважає, що неправомірними діями відповідачів йому завдано матеріальних збитків на суму 500 гривень та 11923, 96 гривень, а також спричинена моральна шкода в сумі 10000 гривень, яку просить стягнути з відповідачів. Подав заяву про уточнення позовних вимог, просив поновити пропущений ним строк звернення до суду. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та його представник адвокат Захарчук Ю.В. позов підтримують, просять задоволити. Позивач [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог, просив поновити пропущений ним строк звернення до суду. \~ \~ \~ \~Представник [PERSON] адвокат Варода П.Б. позов не визнає, зазначив, що позивач [PERSON] пропустив строк звернення до суду, та належних і допустимих доказів його пропуску не подав, тому він поновленню не підлягає, і до даного позову слід застосувати позовну давність, та справу провадженням закрити. Однак, в даному випадку, вважає, що позов є безпідставним, не обґрунтованим та не доведеним, а тому просить в задоволенні позову відмовити з вищенаведених підстав. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Волинець С.А. позов не визнають, вважають його безпідставним та недоведеним, у відзиві на позовну заяву, поданому представником відповідача, вказують на застосування позовної давності, просять відмовити в задоволенні позову за безпідставністю та недоведеністю. Та просять суд додатково застосувати вимоги про позовну давність. \~ \~ \~ \~Вислухавши позивача [PERSON] , його представника адвоката Захарчука Ю.В., представника відповідачки [PERSON] адвоката Вароду П.Б., відповідача [PERSON] та його представника адвоката Волинця С.А., дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог та підстав для поновлення пропущеного позивачем строку звернення до суду не має, з наступних підстав: \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] , є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого Чортквською міською радою 26 листопада 2012 року та Витягом про державну реєстрацію прав, виданого Чортківським обласним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації 17 грудня 2012 року. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] є власником 21/50 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться у [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] проживає і користується будинком та господарськими будівлями, які належать [PERSON] , про що він підтвердив в судовому засіданні. Рішенням Чортківського районного суду від 19 жовтня 1999 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної (та моральної шкоди) та усунення перешкод у користуванні частиною будинку та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про накладення штрафу, стягнення матеріальної та моральної шкоди та усунення перешкод в користуванні водяною системою зобов`язано [PERSON] встановити перенесений нею резервуар запасу води на попередньому місці та поновити водяну систему. У зв`язку із тривалим не виконанням відповідачкою рішення суду державний виконавець ВДВС Бабій А.Я. звернувся до суду з поданням про надання стягувачеві [PERSON] права провести дії по виконанню рішення суду від 19.10.1999 року та відповідно ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 8 вересня 2000 року у справі №2-11 надано таке право стягувачеві [PERSON] провести встановлення резервуару запасу води та поновити водяну систему за рахунок боржника з наступним стягненням з нього судових витрат. \~ \~ \~ \~Згідно відповіді Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 30.04.2015 №6/3.1-09-34 у 2005 році виконавче провадження №2545 з виконання виконавчого листа №2-11, виданого Чортківським районним судом про зобов`язання [PERSON] встановити резервуар запасу води на попередньому місці та поновити водяну систему завершено у 2005 році на підставі ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що достовірно знаючи про те, що в 2005 році було закрите виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду, позивач [PERSON] ніяких дій щодо оскарження прийнятого ДВС рішення не вчинив, жодних заходів по відновленню виконавчого провадження щодо невиконаного на його думку рішення суду, не здійснив, та у 2003 році самостійно прийняв рішення про підключення належного йому житлового будинку до централізованого водопостачання, при цьому він понад 16 років (з 2003 року по 20 лютого 2019 рік (день звернення із позовом до суду) жодних претензій до відповідачів [PERSON] та [PERSON] щодо виконання вищевказаного судового рішення не мав, зокрема, щодо стягнення з них витрат по встановленню резервуару запасу води та поновлення водяної системи, так як він такі роботи і не проводив. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Так, в 2003 році для забезпечення потреб своє сім`ї водою, позивач [PERSON] самостійно прийняв рішення про укладення договору та користування послугами централізованого водопостачання та водовідведення Комунального підприємства Чортківське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» та відповідно проводив оплату за надані послуги централізованого водопостачання та згідно відповіді КП «Чортківське ВУВКГ» №42/01-9 від 06 лютого 2019 року ним було оплачено послуги за водопостачання та водовідведення за 2011-2018 роки в сумі 11 923,96 гривень. \~ \~ \~ \~ При цьому, суд зазначає, що позивачем [PERSON] жодних належних та допустимих доказів того, що ним були виконані роботи по ремонту резервуару запасу води, і коли саме, не подав. Жодних квитанцій про придбання ним матеріалів чи актів про виконання робіт, позивач [PERSON] , суду не пред`явив. \~ \~ \~ \~Доказів того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не дають позивачу [PERSON] виконати рішення суду на підставі ухвали Чортківського районного суду від 08 вересня 2000 року, яким надано право стягувачеві [PERSON] провести встановлення резервуару води та поновити водяну систему за рахунок боржника з наступним стягненням з нього понесених витрат, та своїми діями перешкоджають йому в цьому, суду також не подано. Щодо вимог позивача [PERSON] про стягнення з відповідачки [PERSON] та відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди грошових коштів в сумі 10 000 гривень у зв`язку із невиконанням рішення суду, то суд вважає, що доказів того, що відповідачі порушила права позивача та спричинили йому моральну шкоду, суду не надано. \~ \~ \~ \~Надані позивачем [PERSON] копії висновку рай ЛКК № 2//1351 від 05.11.2015 року та копія заключення № 9/21 від 11.01.2019 року лиш підтверджують факт наявності хвороб, однак не є доказом причинно - наслідкового зв`язку між неправомірними, на думку позивача діями відповідачів, та наявними у нього хворобами. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст.1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками відповідно до норм цієї ж статті є по перше, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та, по друге, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Стаття 23 ЦПК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. \~ \~ \~ \~ При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним, діянням заподіювана та вини останнього.в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до\~п.2\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~4\~від 31.03.1995\~« Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» \ із змінами) судам дано роз`яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; - у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК) та іншим законодавством, яке встановлює відповідальні» \2657-12), ст. 44 Закону «Про авторське право і суміжні права» ( 3792-12 ); - при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» (1023-12) чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. (Пункт 2 в редакції Постанови Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001 ). Таким чином, вимога позивача відносно відшкодування моральної шкоди є недоведеною і не грунтується на законі. Ураховуючи вищевикладені обставини та норми права, які підлягають до застосування до правовідносин, що виникли між сторонами спору, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, поновлення пропущеного ним строку звернення до суду, слід відмовити. Що стосується питання стягнення з позивача [PERSON] в користь відповідачки [PERSON] судових витрат у випадку відмови в задоволенні позову, суд зазначає наступне: Частиною 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно пунктами 1, 2 частини 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). На виконання вимог частини 1 статті 134 ЦПК України, представником відповідачки [PERSON] адвокатом Вародою П.Б. надано наступний попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідачка [PERSON] понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом судом даної справи: 1.Сплата відповідачкою [PERSON] гонорару адвоката Вароди П.Б. за надану правничу допомогу становить 7 551 гривню, що в свою чергу включає в себе: 1.1. \~ \~ \~ \~консультація відповідачки [PERSON] - 551 гривня; 1.2. складання даного вступного слова, заяви про застосування позовної давності та про стягнення судових витрат, участь в судових засідання по справі - 7000 гривень. Пунктами 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст. 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Вказані витрати документально підтверджено, а тому вони підлягають стягненню з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] на загальну суму 7551 (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят одну) гривню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved