Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «УкрСиббанк», що є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», про визнання договору поруки припиненим. Мотивуючи свої вимоги тим, що 29 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11205741000, відповідно до умов якого останній надано грошові кошти у сумі 200 00 доларів США на строк 10 років зі сплатою процентів у розмірі 12,40 % річних, зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 29 серпня 2007 року включно, з Додатком до нього щодо графіку погашення кредиту, й визначено суму щомісячного платежу - 1 666 доларів 67 центів США. З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання між ним та Банком було укладено договір поруки № 137105 від 29 серпня 2007 року. Й того ж дня - 29 серпня 2007 року між [PERSON] і Банком укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін та доповнень № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 11205741000, відповідно до якої було збільшено суму щомісячної кредитної сплати, порівняно із графіком, що визначений у Додатку № 1, процентної ставки, й у тому числі включено сплату комісії, та як наслідок збільшує його відповідальність як солідарного поручителя. Й, посилаючись на те, що вказану Додаткову угоду укладено без його повідомлення та не було отримано його згоди на продовження договору поруки на нових умовах, пов'язаних зі збільшенням відповідальності поручителя, просив визнати вищезазначений договір поруки припиненим з 29 серпня 2007 року на підставі вимог ст. 559 ЦК України, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі договору про надання правової допомоги від 22 квітня 2013 року (а.с.25-27), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 01 жовтня 2015 року (а.с.66), позовні вимоги не визнав уцілому та просив відмовити у їх задоволенні за недоведеністю та безпідставністю. Відповідачка ОМІДВАРІ Т.О. в судове засідання не з»явилась, про час та місця якого повідомлена належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, із визнанням позовних вимог (а.с.48, 50). Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобов»язальних правовідносинах. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Так, 29 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11205741000, відповідно до умов якого банком останній надано грошові кошти у сумі 200 00 доларів США на строк 10 років зі сплатою процентів у розмірі 12,40 % річних, зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 29 серпня 2007 року включно (а.с.52-56), з Додатком до нього - щодо графіку погашення кредиту, й визначено суму щомісячного платежу - 1 666 доларів 67 центів США (а.с.11-13). З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання між позивачем та Банком було укладено Договір поруки № 137105 від 29 серпня 2007 року (а.с.23-25), згідно п.5.1 поручитель/позивач вказав, що повністю розуміє всі умови Основного договору, свої права та обов»язки за Договором, і погоджується з ними. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Й того ж дня - 29 серпня 2007 року між [PERSON] і Банком укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін та доповнень № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 11205741000 (а.с.14, 15-19), відповідно до якої, позивач вважає, було збільшено суму щомісячної кредитної сплати, порівняно із Графіком, що визначений у Додатку № 1, процентної ставки, й у тому числі включено сплату комісії, та як наслідок збільшується відповідальність відповідача, як солідарного поручителя. Й, посилаючись на те, що вказану додаткову угоду укладено без його повідомлення та не було отримано його згоди на продовження договору поруки на нових умовах, пов'язаних зі збільшенням відповідальності поручителя, просить визнати вищезазначений договір поруки припиненим з 29 серпня 2007 року на підставі вимог ст. 559 ЦК України. Проте, погодитися з такою позицією та доводами не можна, виходячи із таких підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Підставою для припинення поруки в порядку ч. 1 ст. 559 ЦК України є сукупність двох умов - внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін (постанова Верховного Суду України від 5 лютого 2014 р. у справі № 6-160цс13). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України підставою для припинення поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну є не будь-яка зміна умов основного зобов'язання, а лише така, внаслідок якої обсяг відповідальності поручителя збільшується. На зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається, і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК (постанова Верховного Суду України від 5 лютого 2014 р. у справі № 6-160цс13). При вирішенні справ цієї категорії слід керуватися позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові у справі № 6-20цс11 від 21 травня 2012 р., згідно з якою збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в сторону збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним. Згідно п.7.9 Договору про надання споживчого кредиту № 11205741000 передбачено, що всі додатки до договору та угоди до нього, належним чином підписані стронами, вважаються його невід»ємною частиною (а.с.55). Зважаючи на вказані правові підстави, та як вбачається зі спірних правовідносин, зміна основного зобов'язання без згоди поручителя не відбулась. Так, договір про надання споживчого кредиту № 11205741000, з Додатком до нього щодо графіку погашення кредиту, Додаткова угода № 1 про внесення змін та доповнень № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 11205741000, й Договір поруки, були укладені в один день - 29 серпня 2007 року, про умови яких відповідач, як поручитель був ознайомлений, про що підтверджується його підписом, відповідно, сума щомісячної кредитної сплати, порівняно із Графіком, що визначений у Додатку № 1, й з урахуванням визначеної договором суми комісії, й інших платежів - не змінились, та як наслідок відповідальність відповідача, як солідарного поручителя, також стала незмінною/сталою. Тобто, зміна умов основного договору згідно Додаткової угоди № 1 про внесення змін та доповнень № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 11205741000, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшився, згода поручителя не вимагається, і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК (постанова Верховного Суду України від 5 лютого 2014 р. у справі № 6-160цс13). За таких підстав позов є необґрунтованим й задоволенню не підлягає; обставини, що підтверджують позовні вимоги, судом не встановлені. На підставі вищевикладеного, ст. 554, ч. 1 ст. 559 ЦК України,

Outcome: dismissed