Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 03.02.1996 відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, запис акту №40. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що протягом останніх декількох років з відповідачем проживають окремо один від одного, спільне домашнє господарство не ведуть, мають інші сімейні відносини, а шлюб існує формально. Вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливим, оскільки то суперечитиме їхнім інтересам. Позивач просив позов задовольнити. У судове засідання позивач не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує про розірвання шлюбу підтримує з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач з позовом ознайомлена, заперечень не надала, у судове засідання повторно не з'явилась, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду ( з ч. 3 ст. 105 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення ( ст. 112 СК України). Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд установив, що з 03.02.1996 сторони перебувають у шлюбі, оформленому реєстрацією відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, запис акту №40. Сім»я сторін розпалась остаточно, протягом останніх декількох років вони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають окремо один від одного, шлюб існує формально. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов»язки у шлюбі та сім»ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Таким чином, позовні вимоги про розірвання шлюбу правомірні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 24, 105, 112, 115 СК України,

Outcome: approved