Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кодимського районного суду з позовом до [PERSON] про визнання правочину дійсним та визнання права власності на легковий автомобіль. В судовому засіданні позивач пояснив, що 10 січня 2011 року він купив у [PERSON] легковий автомобіль «ВАЗ-2101», 1978 року випуску, про що вони склали письмову розписку, в якій продавець зобов'язався оформити угоду у встановленому законом порядку, однак після укладення угоди [PERSON] раптово помер, через що він не може оформити автомобіль на себе та використовувати його, тому просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] (визнана такою відповідно до ст.1261 ЦК України як спадкоємиця померлого [PERSON] за законом першої черги) в судовому засіданні підтвердила, що 10 січня 2011 року її чоловік [PERSON] продав автомобіль [PERSON], однак після цього раптово помер. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними письмові докази, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав і інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставою їх виникнення, поряд з іншими, є договори та інші правочини. Згідно із ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Пункт другий цієї ж статті встановлює, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 10 січня 2011 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі був укладений правочин купівлі-продажу, за яким [PERSON] продав позивачеві належний йому легковий автомобіль ВАЗ-2101, 1978 року випуску, номерний знак [NUMBER], який належав йому відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорту) серії [NUMBER], виданого 23 лютого 1978 року Котовським МРЕВ. На підтвердження вказаної угоди у простій письмовій формі уклали угоду (розписку). На виконання вказаного правочину позивач сплатив продавцеві обумовлену вартість автомобіля, а той, у свою чергу, прийняв плату та передав позивачеві автомобіль і правовстановлюючі документи на нього, які позивач прийняв. Отже, відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України між позивачем та [PERSON] внаслідок укладення угоди купівлі-продажу виникли відповідні цивільні права та обов'язки. Згідно із ст.638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами у належній формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, є необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони досягнуто згоди. В той же час, оформити автомобіль в органах Державтоінспекції позивач не може через смерть продавця [PERSON], який помер [INFO] (свідоцтво по смерть серії [NUMBER] від 14 січня 2011 року). Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що сторони правочину - продавець і покупець - досягли згоди з усіх істотних умов купівлі-продажу вказаного транспортного засобу, зокрема - погодили сам факт його купівлі-продажу, визначили його ціну, яку позивач сплатив продавцеві, що підтверджується письмовою розпискою, наявною у справі, та прийняв майно у своє володіння, а продавець прийняв грошові кошти за вказаний автомобіль та передав його, а також правовстановлюючі документи на нього позивачеві, які позивач прийняв, що свідчить про виконання сторонами вказаного правочину. На підставі викладеного,

Outcome: approved