Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] була зареєстрована у вказаному будинку 13 січня 2004 року. З вересня 2014 року, тобто, більше року, відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] безперервно не проживає, проте знятися з реєстрації з попереднього місця проживання [PERSON] відмовляється. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування його житлом на підставі ст.ст. 71,72 Житлового кодексу. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але від нього надійшла заява з клопотанням про розгляд справи без його участі, просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, про розгляд справи належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутності та не явки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 15 червня 2000 року. У вказаній квартирі була зареєстрована відповідач [PERSON] Згідно акту обстеження від 29 жовтня 2015 року в будинку № 1 квартирі № 2 по вул. Дружби народів в смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області зареєстрована: [PERSON] [INFO], але фактично проживає в іншому місці більше ніж 1 року, добровільно знятися з реєстрації відмовляється. Отже, судом достовірно встановлено, що [PERSON] дійсно тривалий час, а саме: з 2014 року, безперервно не проживає у [INFO]. Стаття 47 Конституції України\~та\~ст. 9 ЖК України\~передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до\~ст.10 ЦПК України\~розгляд і вирішення справ в порядку цивільного судочинства здійснюється на засадах змагальності та свободи сторін у наданні доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 ЖК України\~встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що в спірному житлі вона не проживає з 2014 року, тобто вона була відсутня у спірному жилому приміщення понад шість місяців підряд, причиною не проживання стало те, що [PERSON] знайшла інше житло. Таким чином, відсутні підстави для залишення за [PERSON] прав користування житлом відповідача, і відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved