Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив усунути перешкоди в здійсненні ним ([PERSON]О.) права користування власністю, а саме: 1/12 частиною домоволодіння по вул. Воронезькій, 52 в м. Кіровограді, зобовязавши [PERSON]: демонтувати влаштований нею паркан, який розділяє двір загального користування, розташований за адресою: м. Кіровоград, вул. Воронезька, 52, надавши йому ([PERSON]О.), можливість безперешкодного проходу по двору загального користування, безперешкодного проходу з вулиці Воронезької в м. Кіровограді до своєї частини будинку через ворота\~ та хвіртку загального користування, а також надати ключі від хвіртки та воріт загального користування, що влаштовані з вул.Воронезької м.Кіровограда. В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі договору дарування від 28 жовтня 2013 року, що посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований за № 1280, він (позивач) є власником 1/12 частини домоволодіння по вулиці Воронезькій, 52 в м. Кіровограді. Співвласником домоволодіння за вказаною адресою є відповідач [PERSON] Земельна ділянка, на якій розташований будинок, не приватизована та знаходиться у спільному користуванні. Крім того, земельна ділянка огороджена парканом, зі сторони дороги влаштовані ворота та хвіртка, які закриваються на замок, при цьому, відповідач, не попередивши його (позивача), самовільно змінила замок у хвіртці і не дає від нього ключі, у звязку з чим він (позивач) та члени його сімї не можуть потрапити на територію домоволодіння та пройти до своєї частини будинку. Окрім того, земельна ділянка під домоволодінням умовно розділена влаштованим в середині подвіря парканом, у якому також була влаштована хвіртка, яку [PERSON] без його дозволу закрила новим парканом. Вказав, що на сьогоднішній день прохід до його частини домоволодіння, який існував з часу будівництва домоволодіння і який є єдиним доступом до його (позивача) власності закритий, у звязку з чим він (позивач) та його дружина і донька змушені потрапляти до свого будинку через інший двір, який межує з їхнім домоволодінням, оскільки іншої можливості потрапити до будинку, - не має. Крім того, вказав, що зазначеними діями відповідача порушуються його (позивача) права, а також права членів його сімї, при цьому, всі його спроби вирішити виниклу проблему не мали позитивного результату, так як відповідач [PERSON] відмовляється давати ключі від хвіртки та демонтувати частину встановленого нею паркану, чи дозволити йому (позивачу) влаштувати хвіртку. Під час судового розгляду справи позивач [PERSON] позовні вимоги уточнив (заява від 12.04.2017 року), та з урахуванням уточнених позовних вимог, посилаючись на підстави позову, просив усунути перешкоди у здійсненні ним права користування власністю, а саме: 1/12 частиною домоволодіння по вул.Воронезькій, 52 у м.Кіровограді, зобовязавши [PERSON] демонтувати частину залізного паркану від прибудови (а1) в огорожі N1(згідно схематичного плану земельної ділянки) для встановлення хвіртки (калітки) шириною 1 м 30 см, який розділяє двір загального користування, розташований за адресою вул.Воронізька, 52 в м.Кіровограді, надавши йому (позивачу) можливість безперешкодного проходу до двору загального користування; надати йому (позивачу) безперешкодний прохід з вул.Воронезької в м.Кіровограді до своєї частини будинку через ворота та хвіртку загального користування; надати йому (позивачу) ключі від хвіртки та воріт загального користування, що влаштовані з вул.Воронезької м.Кіровограда. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена судом належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 20.04.2017 року, крім того, будучи присутньою в судовому засіданні 03.10.2016 року відповідач [PERSON] позов не визнала, просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Крім того, подала письмові заперечення на позов, в обгрунтування яких зазначила, що на підставі договору дарування від 20.11.2001 року, зареєстровано в реєстрі за №4186, їй належить 2/3 частини домоволодіння №52 по вул.Воронізька у м.Кіровограді, та згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на майно, щодо обєкту нерухомого майна, співвласниками даного домоволодіння являються також [PERSON] приватна спільна часткова, 1/12 частка, договір дарування 28.12.2013 року; [PERSON] приватна спільна часткова, 1/12 частка, свідоцтво про право на спадщину 31.01.2012 року; [PERSON] приватна спільна часткова, 2/3 частки, договір дарування від 20.11.2001 року; [PERSON] приватна спільна часткова, 1/6 частка, дублікат свідоцтва про право на спадщину від 13.05.2011 року; 5. [PERSON] приватна спільна часткова, 1/6 частка, дублікат свідоцтва про право на спадщину від 13.05.2011 року.Зазначений будинок №52 по вул.Воронізька у м.Кіровограді розділений на дві частини і має окремі обладнані входи, при цьому, у її (відповідача) користуванні відповідно до технічного паспорту від 03.06.2016 року знаходяться жилі кімнати: 1-2, 1-3, 1-4, допоміжні: 1-1, 1-5, та на даній жилплощі проживають пять осіб. У користуванні позивача [PERSON] знаходяться жилі кімнати: 2-2, допоміжна: 2-1 та незаконна добудова, на якій проживають позивач, жінка та дитина віком 11-12 років.Зазначила, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, не приватизована, будь якої угоди про порядок користування спірною земельною ділянкою не існує, пропозицій щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою з боку [PERSON] не надходило і не могло надходити, оскільки на час дарування 2/3 частини будинку (2001 рік) попередні власники мали домовленість про використання земельної ділянки, однак за браком коштів не мали змоги приватизувати та належним чином оформити документи. В свою чергу, [PERSON] незаконно збудував прибудову, чим ускладнив собі користування його постійним проходом на вул.Воронізька, при цьому, [PERSON] та попередні власники [PERSON] користувались входом, що ліворуч від будинку, до того часу, поки [PERSON] самочинно не збудував прибудову, що ускладнило йому користування постійним проходом, паркан, встановлений на подвірї, який розділяє частки у відповідності до володіння, знаходився там постійно з часу придбання 2/3 частини будинку, більш того, зазначений житловий будинок вже давно розділений між співвласниками на дві окремі квартири з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями, та [PERSON], окрім існуючого проходу на вул.Воронізька, влаштував собі вихід на вул.Таврійську та користується ним одноособово. Також відповідач зазначила, що нею подано позов до суду про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресоюм.Кіровоград, вул.Воронізька, 52. Під час знаходження в суді справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 28.11.2016 року, 23.01.2017 року, 13.02.2017 року, 15.03.2017 року, 11.04.2017 року, 27.04.2017 року не зявлялася, подаючи неодноразово клопотання про відкладення слухання справи у звязку її зайнятістю на роботі, та неможливістю її заміни, які документально нічим не підтверджувалися, та крім того, 27.04.2017 року, подаючи клопотання про відкладення слухання справи у звязку з тим, що нею подано документи на призначення адвоката, що також документально нічим не підтверджено, тим самим, враховуючи неодноразову неявку відповідача в судові засідання та подання клопотань аналогічного змісту про відкладення судового розгляду справи, які нічим не підтверджені, судом відзначається, що відповідач за відсутності поважних причин, не зявлялася в судові засідання, які призначалися судом по справі, також не виявила бажання подальшої особистої участі в розгляді зазначеної справи, та не повідомила суду день та час, в який вона може зявитися в судове засідання. В свою чергу, судом відзначається, що ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 N 475/97-ВР , гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною. Листом Верховного Суду України від 25 січня 2006 року №\~\~1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими середі іншого є складність справи та поведінка заявника. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі, в якій вона є стороною, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що передбачено також ч.3 ст.27 ЦПК України. Заслухавши позивача, враховуючи позицію відповідача по даній справі щодо невизнання позовних вимог з підстав, зазначених в письмових запереченнях на позов, заслухавши свідків, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача грунтуються на вимогах закону та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачу [PERSON] на підставі договору дарування від 28.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1280, належить на праві приватної спільної часткової власності 1/12 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №52 по вул.Воронезькій у м.Кіровограді. За даними правовстановлюючого документу та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №7288203, виданого 31 липня 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, частка якого відчужується за цим договором, має загальну площу 72, 54 кв.м, в т.ч. житлову площу 36, 51 кв.м. Опис обєкта нерухомого майна: житловий будинок Аа, погріб В, сарай Б, вбиральня Д, хвіртка N1 , огорожаN3, огорожаN4, воротаN5 (п.3 договору дарування). Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, частка якого відчужується за цим договором, не приватизована та не перебуває у користуванні, рішення відповідного органу про її приватизацію не приймалося (п.7 договору дарування). На підставі ст.182 ЦК України зазначене речове право позивач зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.10.2013 року, державний реєстратор: приватний нотаріус [PERSON] Кіровоградський міський нотаріальний округ, Кіровоградська область, підстава виникнення права власності: договір дарування, серія та номер: 1280, виданий 28.10.2013, видавник: [PERSON] приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 7288917 від 28.10.2013 15:02:30, форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна часткова, розмір частки: 1/12, власник: [PERSON], реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 120818235101, обєкт нерухомого майна: житловий будинок, обєкт житлової нерухомості, адреса: Кіровоградська область, м. Кіровоград, вул. Воронезька, будинок 52. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.06.2016 року, судом також встановлено, що житловий будинок №52 по вул.Воронезькій у м.Кіровограді належить на праві приватної спільної часткової власності: [PERSON] 1/12 частка, підстава виникнення права власності - договір дарування від 28.12.2013 року; [PERSON] 1/12 частка, підстава виникнення права власності - свідоцтво про право на спадщину від 31.01.2012 року; [PERSON] 2/3 частки, підстава виникнення права власності договір дарування від 20.11.2001 року; [PERSON] Григоровні1/6 частка, підстава виникнення права власності - дублікат свідоцтва про право на спадщину від 13.05.2011 року; [PERSON] Григоровні1/6 частка, підстава виникнення права власності - дублікат свідоцтва про право на спадщину від 13.05.2011 року. Крім того, судом встановлено, що в будинку №52 по вул.Воронезькій у м.Кіровограді фактично проживають позивач [PERSON] разом з сімєю, та відповідач [PERSON], разом із своєю сімєю. Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення, під якими розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, право вибору способу судового захисту належить позивачеві і такі способи захисту визначені законом, при цьому способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.1 ст.16 ЦК України, до яких, зокрема, відноситься спосіб захисту припинення дії, яка порушує право. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог та надати суду докази, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, враховуючи норми ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач, який вважає, що його субєктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Підставу позову складають власне не норми матеріального права, які просить застосувати позивач, а зазначення фактичних обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, та докази, на підтвердження зазначених позивачем обставин. Обґрунтовуючи підстави позову, позивач [PERSON] посилався на те, що йому на праві приватної спільної часткової власності належить 1/12 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №52 по вул.Воронезькій у м.Кіровограді, співвласником 2/3 частин зазначеного будинку є відповідач по справі [PERSON], земельна ділянка, на якій розташований зазначений будинок не приватизована та знаходиться у спільному користуванні, крім того, земельна ділянка огороджена парканом, зі сторони дороги по вул.Воронезька влаштовані ворота та хвіртка, що закриваються на замок, при цьому, співвласник будинку [PERSON], самовільно, без погодження з ним (позивачем) як співвласником будинку, змінила замок у хвіртці, не дає від нього ключі, крім того, земельна ділянка, яка умовно розділена влаштованим всередині подвіря парканом, у якому також влаштована хвіртка, та які [PERSON] закрила новим замком, тим самим, прохід до частини будинку, в якому проживає він (позивач), та який існував з часу будівництва домоволодіння і який є єдиним доступом до його власності 1/12 частини будинку №52 по вул.Воронезькій у м.Кіровограді, - закритий, чим створені йому (позивачу) перешкоди у користуванні належним йому нерухомим майном, так як він та члени його сімї змушені потрапляти до свого будинку через інший двір, який межує з домоволодінням з вул.Таврійської, так як іншої можливості потрапити до будинку, - немає, на підставі чого просив усунути перешкоди в користуванні належною йому на праві приватної спільної часткової власності 1/12 частиною житлового будинку №52 по вул.Воронезька у м.Кіровограді, шляхом зобовязання [PERSON] демонтувати частину залізного паркану від прибудови (а1) в огорожі N1(згідно схематичного плану земельної ділянки) для встановлення хвіртки (калітки) шириною 1 м 30 см, який розділяє двір загального користування, розташований за адресою вул.Воронізька, 52 в м.Кіровограді, надавши йому (позивачу) можливість безперешкодного проходу до двору загального користування, а також безперешкодного проходу з вул.Воронезької в м.Кіровограді до своєї частини будинку через ворота та хвіртку загального користування; надавши йому (позивачу) ключі від хвіртки та воріт загального користування, що влаштовані з вул.Воронезької м.Кіровограда. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦКУкраїни власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Окрім того, відповідно до розяснень пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в постанові «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння порушується його право власності чи законного володіння. В свою чергу, судом встановлено, що висновком за результатами проведеної перевірки від 10.12.2015 року, проведеної інспектором відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області [PERSON] за заявою (повідомленням) [PERSON] за №2278 від 26.11.2015 року про те, що за адресою м.Кіровоград, вул.Воронезька, 52 його (заявника [PERSON]О.) співвласники збудували два паркани та закрили прохід до його частини будинку, встановлено (з пояснення [PERSON]М.), що вона дійсно збудувала металевий паркан, але при цьому цілісність території розміщення паркана не порушувала, так як дана межа паркану залишилася від попереднього власника при купівлі нею 2/3 частини будинку. Було опитано також [PERSON], яка пояснила, що [PERSON] збудувала металевий паркан, чим обмежила прохід до їхнього спільного домоволодіння. Згідно відповіді Кіровоградської міської ради від 04.12.2015 року №Ч-12412 на звернення [PERSON] стосовно неправомірного встановлення паркану співвласником будинку №52 по вул.Воронезька у м.Кіровограді, житловий будинок по вул. Воронезькій, 52 перебуває у спільній частковій власності громадян. Земельна ділянка за вказаною адресою у власність/користування не передавалась, розподіл території між співвласниками будинку відсутній, при цьому, у даному випадку Кіровоградська міська рада не має повноважень приймати примусове рішення по зобовязанню [PERSON] демонтувати самовільно встановлений паркан. Рекомендовано спірне питання, порушене у зверненні, вирішувати в судовому порядку. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що за вказаною адресою вул.Воронізька, 52 у м.Кіровограді були загальні ворота з хвірткою, був один вхід до будинку з вул.Воронізька, крім того, свідок [PERSON] пояснила, що позивач є її рідним сином, відповідач в дворі встановила паркан, чим створила перешкоди у проході [PERSON] до його частини будинку, на підставі чого він змушений потрапляти до будинку городами з території суміжної земельної ділянки з вул.Таврійської; свідок [PERSON] також пояснила, що від позивача їй стало відомо, що його (позивача) не пускає інший співвласник будинку до двору для проходження до своєї частини будинку, крім того, поставила паркан, у звязку з чим позивач для того, щоб потрапити додому «ходить через забори» до себе додому. Окрім того, відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №52 по вул.Воронезька у м.Кіровограді, виготовленого станом на 07 липня 2016 року ФОП [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), повязаних із створенням обєкта архітектури серія АЕ №003389 від 10.07.2014 року), який підтверджує технічний стан обєкту нерухомості та не є правовстановлюючим документом, та, зокрема, схематичного плану земельної ділянки по вул.Воронезькій, 52, судом встановлено, що загальна площа земельної ділянки за вказаною адресою становить 368, 8 кв.м, окрім того, згідно з умовними позначеннями за позначками N1N2N3 на земельній ділянці знаходиться металева огорожа та хвіртка, причому металева огорожа N1 прилягає до прибудови а1. Відповідно до досліджених в судовому засіданні наданих сторонами по справі фотознімків, які в порядку ст.65 ЦПК України є доказами по справі, судом встановлено, що в дворі будинку №52 по вул.Воронезькій у м.Кіровограді встановлено металевий паркан без хвіртки, який прилягає до прибудови до будинку, крім того, фотознімками зафіксовано наявність металевої хвіртки, як окремого обєкту, окремо від встановленого металевого паркану, відносно якої позивач пояснив, що це є виходом на вул.Таврійську, зазначена хвіртка встановлена ним тимчасово, так як відповідач встановила металевий паркан, позбавивши тим самим його можливості безперешкодного проходу по двору загального користування, земельна ділянка по вул.Таврійській на даний час ніким не використовується, разом з тим, у разі оформлення третіми особами прав на земельну ділянку по вул.Таврійській, він (позивач) та члени його сімї будуть позбавлені можливості проходу до належної частини будинку №52 і з вул.Таврійської. Також під час судового розгляду справи позивач пояснив, що раніше на місці встановленого відповідачем металевого паркану знаходився невисокий штахетник з каліткою (хвірткою), та на тому ж місці відповідачем було встановлено високий металевий паркан без хвіртки, окрім того, відповідач не надає йому ключі від воріт та хвіртки загального користування, що влаштовані з вул..Воронезької, 52 у м.Кіровограді. Зазначені позивачем обставини, відповідачем, яка була присутньою в судовому засіданні 03.10.2016 року не заперечувалися, також відповідач пояснила, що паркан, який встановлений на подвірї та який розділяє частки співвласників житлового будинку, знаходився там постійно з моменту придбання нею у 2001 році 2/3 частини будинку №52 по вул.Воронезькій у м.Кіровограді, а, поскільки паркан був встановлений у вигляді старого деревяного штахетника, то вона вимушена була встановити на його місці металевий паркан. При цьому, судом не приймаються до уваги доводи відповідача про те, що будинок вже давно розділений між співвласниками на дві окремі квартири з обладнаними окремими входами, так як обєктивних даних про те, що будинок було поділено в натурі між співвласниками відповідач не надала, як не приймаються до уваги і доводи відповідача про те, що на час дарування їй у 2001 році 2/3 частини житлового будинку №52 по вул.Воронезькій у м.Кіровограді попередні власники мали між собою домовленість про використання земельної ділянки, у звязку з відсутністю будь-якого документального підтвердження зазначених обставинам, та судом відзначається, що земельна ділянка за вказаною вище адресою, яка не приватизована, відсутня також угода про порядок користування земельною ділянкою між співвласниками, відповідно, земельна ділянка за адресою м.Кіровоград, вул.. Воронезька, 52, перебуває у загальному користуванні співвласників будинку №52. Відповідно до ст.120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до положень норм статей 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. З огляду на викладене вище, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача [PERSON] та необхідності захисту порушених прав позивача в обраний ним спосіб, та вважає, що при вирішенні даного спору застосуванню підлягає ст.391 ЦК України, оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право власності, на підставі чого вимоги позивача є обгрунтованими та доведеними під час судового розгляду справи належними доказами, у зв'язку з чим є такими, що підлягають задоволенню шляхом зобовязання відповідача [PERSON] демонтувати частину металевого паркану від прибудови (а1) в огорожі N1 (згідно схематичного плану земельної ділянки в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений ФОП [PERSON] 07 липня 2016 року) для встановлення хвіртки (калітки) шириною 1 м 30 см., який розділяє двір загального користування, розташований за адресою: вулиця Воронезька, 52 в м. Кропивницькому (колишня назва міста Кіровоград), надавши [PERSON] можливість безперешкодного проходу по двору загального користування, а також безперешкодного проходу з вулиці Воронезької, 52 в м. Кропивницькому до належної йому 1/12 частини домоволодіння по вулиці Воронезькій, 52 в місті Кропивницькому з наданням ключів від воріт та хвіртки загального користування, що влаштовані з вулиці Воронезької, 52 в м. Кропивницький При вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, виходячи з положень ч.1 .88 ЦПК України, за якими, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, на підставі чого з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved