Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та просить суд зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] з 1/4 до 1/6 частки заробітку (доходу) на кожного, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на надмірність стягнутих аліментів та скрутне матеріальне становище. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням суду від 23 січня 2012 року стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Судовим наказом від 14 квітня 2021 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] . [INFO] ,у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Рішенням суду від 10 березня 2021 року з нього стягнуто на користь та на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . Таким чином він сплачує аліменти на утримання двох дітей і дружини, що значно перевищує 1/2 частини його доходу та ставить в скрутне матеріальне становище, тому просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 26 липня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності: представник позивача адвокат Романенко О.С. на позові наполягає; відповідач [PERSON] при винесенні рішення покладається на розсуд суду; представник відповідача [PERSON] адвокат Васильченко Н.Г. вимоги не визнає та просить в задоволенні позову відмовити щодо зменшення розміру аліментів на дитину [PERSON] , 2008 р.н., оскільки платник аліментів має можливість сплачувати аліменти в раніше призначеному розмірі. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві (стаття 180 СК України), де на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2012 року стягнуто із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше Ѕ частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісяця, на користь [PERSON] , починаючи стягнення з 20 грудня 2011 року (а.с. 14 - копія рішення). Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2021 року, стягнуто із [PERSON] на користь та на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 18 лютого 2021 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] (а.с. 15-16 - копія рішення). Судовим наказом Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 18 лютого 2021 року (а.с. 9 - копія судового наказу). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частинами 1-2 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні (постанова Верховного Суду по справі № 303/369/20 (провадження № 61-17250св20) від 29 січня 2021 року). Аналогічна позиція викладена в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки розмір аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач, при цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Тому беручи до уваги зміну сімейного стану відповідача (наявність на утриманні ще однієї дитини та дружини), суд вважає можливим змінити розмір стягуваних на двох дітей аліментів, привівши їх у відповідність до положень частини 5 статті 183 СК України. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки вимога про відшкодування судових витрат позивачем не заявлялась, вони покладаються на позивача.

Outcome: approved