Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу, в якій зазначає, що відповідач 28.03.2017 р. позичив у нього за розпискою грошові кошти у сумі 20\~000,00 грн. В свою чергу [PERSON] зобовязався повернути кошти на першу вимогу позикодавця. У період з 12.05.2017 р. до 13.09.2017 р. відповідач повернув [PERSON] частину коштів у сумі 8\~000,00 грн. Згодом, 05.03.2018 р., позивач направив боржнику лист з вимогою повернути частину боргу, що залишилась, у сумі 12\~000,00 грн. у строк до 05\~квітня 2018 року. Однак, відповідач позику у вказаний строк не повернув та й надалі ухиляється від виконання своїх зобовязань з повернення боргу. На підставі викладеного, позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з [PERSON] борг у сумі 12\~000,00 грн. та судові витрати у розмірі 704,80 грн. 20.06.2018 р. справу прийнято до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Позивач надав суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів та розглянути справу за його відсутності. Відповідачу у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено позовну заяву з доданими документами та ухвалу про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, а також розяснено право подати відзив на позовну заяву. Зазначені документи [PERSON] отримав особисто 13.07.2018 р., про що свідчать матеріали справи (а.с.\~27), однак, відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав, у звязку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.\~280\~ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, зясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23 березня 2017 року [PERSON] за розпискою отримав від позивача в борг грошові кошти в сумі 20\~000,00 грн., які зобовязався повернути на першу вимогу кредитора (а.с. 9). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів\~(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як стверджує позивач та виходить зі змісту розписки від 23.03.2017 р., відповідач повернув [PERSON] кошти лише в сумі 8\~000,00 грн. На залишок суми боргу в розмірі 12\~000,00 грн. кредитор 05.03.2018 р. предявив [PERSON] претензію, доказів виконання якої відповідачем до суду не надано. Отже, відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконав та на даний час кошти позивачу за його вимогою не повернув, у звязку з чим станом на 22.05.2018 р. за розрахунком позивача має заборгованість у розмірі 12\~000,00 грн. Частиною 1 статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 12\~000,00 грн., яка утворилась в результаті невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань перед [PERSON] Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved