Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із вищевказаним цивільним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що він перебував у трудових відносинах з ПАТ «ШУ «Покровське» за професією гірничомонтажника підземного 5 розряду. Також, зазначає, що 05.06.2015 року він звільнився з вказаного підприємства за власним бажанням, у звязку з тим, що за станом здоровя не може виконувати свої професійні обовязки (протипоказана робота в підземних умовах, тяжка фізична праця 6 місяців), оскільки 22.02.2015 року на підприємстві з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого його було травмовано. За його заявою від 26.02.2015 року на підприємстві було створено комісію з розслідування нещасного випадку, на підставі висновків роботи якої 23.04.2015 року було складено акт форми Н-5 про розслідування нещасного випадку, згідно якого комісія не має підстав кваліфікувати даний нещасний випадок як нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. Позивач вказує, що не погодившись із вказаним висновком комісії, він звернувся до відповідача зі скаргою, за наслідками розгляду якої Територіальним Управлінням Держгірпромнагляду (у подальшомуТериторіального управління Держпраці у Донецькій області) було видано припис, яким зобовязало ПАТ «ШУ «Покровське» провести повторне розслідування. При проведені повторного розслідування комісія повторно визнала акт від 23.04.2015 року про нещасний випадок таким, що не повязаний з виробництвом. Позивач зазначає, що не погоджуючись із повторними висновками комісії, які наведені у акті від 23.04.2015 року про нещасний випадок таким, що не повязаний з виробництвом, ним повторно було подано скаргу до відповідача. Листом від 22.04.2016 року відповідач відмовив йому у виданні припису, у звязку з тим, що органи Держпраці не виконують функції розслідування нещасного випадку, а видавати приписи це їх право, а не обовязок.\~ З огляду на вищенаведене, позивач, не погоджуючись з листом, просить суд визнати бездіяльність Головного Управління Держпраці у Донецькій області протиправною та зобовязати відповідача видати ПАТ «ШУ «Покровське» припис за формою Н-9, в якому зобовязати ПАТ «ШУ «Покровське» визнати нещасний випадок таким, що з ним стався 22.052.2015 року таким, що повязаний з виробництвом. Позивач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. На питання суду чи оскаржував позивач акт форми Н-5 про розслідування нещасного випадку від 23.04.2015 року у судовому порядку, зазначив що такий ним не оскаржувався. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні змісту заперечень, що містяться в матеріалах справи, просив суд відмовити у їх задоволенні. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні змісту заперечень, що містяться в матеріалах справи, просив суд відмовити у їх задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 22.02.2015 року з\~ позивачем\~ [PERSON],\~який перебував у трудових відносинах з ПАТ «ШУ «Покровське», стався нещасний випадок, внаслідок якого позивача було травмовано встановлено діагноз закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, садно ушної раковини (а.с. 6-9). Комісією з розслідування вказаного факту було складено акт форми Н-5 від 23.04.2015 року, згідно якого комісією не встановлено нещасний випадок таким, що повязаний з виробництвом (а.с. 10-13). З матеріалів справи вбачається, що кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у звязку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення (а.с. 14-15). Судом встановлено, що позивач 08.09.2015 року звернувся до Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області зі скаргою, в якій просив призначити комісію та провести повторне розслідування, за результатами якого визнати нещасний випадок таким, що повязаний з виробництвом, та видати акт розслідування за формою Н-5, в якому встановити факт отримання ним травми під час виконання своїх трудових обовязків та акт форми Н-1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом (а.с. 36). Згідно листа Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області від 08.09.2015 року за № 862/18.6-32, після перевірки акта за формою Н-5 від 23.04.2015 року та матеріалів розслідування начальника державної інспекції нагляду за геолого-маркшейдерськими роботами та переробкою корисних копалин [PERSON] 08.09.2015 року директору ПАТ «ШУ «Покровське»\~ видано припис за формою Н-9 № 18.6-171 про проведення повторного розслідування нещасного випадку (а.с. 37, 101). Згідно копії листа позивача, що міститься на аркуші справи 38 та яке було отримано відповідачем 31.03.2016 року вбачається, що позивачем повторно на адресу Головного управління Держпраці в Донецькій області було скеровано скаргу, в якій останній просить зобовязати відповідача зобовязати шахту\~ визнати нещасний випадок таким, що повязаний з виробництвом та видати акт розслідування нещасного випадку на виробництві форми Н-5, в якому встановити факт отримання ним травми під час виконання своїх трудових обовязків та акт форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом ( а.с. 38-39). Листом від 22.04.2016 року Головне управління Держпраці у Донецькій області повідомило позивача про те, що було проведено повторне розслідування нещасного випадку, за результатами якого було складено акт за формою Н-5 і нещасний випадок був визнаний таким, що не повязаний з виробництвом, а також відмовлено у складанні акта за формою Н-1 у звязку з тим, що нещасний випадок стався не під час виконання трудових обовязків (а.с. 40). Відповідно до ст. 171 КЗпП України\~\~власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 22 Закону України № 2694-Х11 від 14 жовтня 1992 року «Про охорону праці»,\~роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом, питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. Згідно змісту п. 7 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого\~ постановою КМУ № 1232\~від 30 листопада 2011 року (далі Порядок), розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків. Роботодавець зобов'язаний створити належні умови для роботи комісії (забезпечити приміщенням, засобами зв'язку, оргтехнікою, автотранспортом, канцелярським приладдям), компенсувати витрати, пов'язані з її діяльністю, а також залучених до роботи експертів, інших спеціалістів та сприяти роботі комісії з метою своєчасного і об'єктивного проведення розслідування нещасного випадку. Потерпілий або уповноважена ним особа, яка представляє його інтереси, не входить до складу комісії, але має право брати участь у її засіданнях, вносити пропозиції, подавати документи щодо нещасного випадку, давати відповідні пояснення, в тому числі викладати в усній і письмовій формі особисту думку щодо обставин і причин настання нещасного випадку та одержувати від голови комісії інформацію про хід проведення розслідування (п.11. Порядку). Відповідно до положень п.14. Порядку, лише комісія з розслідування має повноваження щодо з'ясування обставин та причин нещасного випадку, встановлює за результатами розслідування чи пов'язаний нещасний випадок із виробництвом чи ні, складає відповідні акти. Згідно п.33. Порядку контроль за своєчасністю та об'єктивністю проведення розслідування нещасних випадків, підготовкою матеріалів розслідування, веденням обліку нещасних випадків, вжиттям заходів до усунення причин нещасних випадків здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду та її робочі органи відповідно до компетенції. Громадський контроль здійснюють профспілки через свої виборні органи і представників, а також уповноважені найманими працівниками особи з питань охорони праці у разі відсутності на підприємстві профспілки. Зазначені у цьому пункті органи та особи мають право вимагати відповідно до компетенції від роботодавця проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, і складення акта за формою Н-1 у разі, коли виявлено порушення вимог цього Порядку. Пунктом 34 Порядку передбачено, що посадова особа органу Держпраці в разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди потерпілого або уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, із змістом зазначеного акта, надходження скарги або незгоди з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку чи приховування факту настання нещасного випадку має право видавати обов'язкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду (у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно) приписи за формою Н-9 згідно з додатком 10 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, складення акта за формою Н-5 або Н-1. Рішення посадової особи органу Держпраці може бути оскаржено у судовому порядку. На час розгляду справи у суді дія припису за формою Н-9 зупиняється. Пункт 35.Порядку передбачає, що роботодавець зобов'язаний у п'ятиденний строк після одержання припису за формою Н-9 видати наказ про вжиття зазначених у приписі заходів, а також притягти до відповідальності працівників, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці. Про виконання заходів роботодавець письмово повідомляє орган Держпраці в установлений ним строк. Зясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази надані сторонами на підтвердження своїх вимог, судом встановлено, що відповідач, в зв'язку з надходженням скарги від позивача\~мав право вимагати від ПАТ «ШУ «Покровське» провести повторне розслідування, а у разі відмови позивача це зробити, видати обовязкові для виконання приписи за формою Н-9 щодо необхідності проведення розслідування нещасного випадку, або затвердити чи переглянути вже затверджені акти форми Н-5, Н-1, визнавати чи не визнавати нещасного випадку повязаним з виробництвом і складання акту форми Н-1 (або форми НВП), що фактично відповідачем і було зроблено. Також, судом встановлено, що комісією 12.11.2015 року повторно було проведено розслідування і нещасний випадок, що стався з позивачем визнано таким, що не повязаний з виробництвом. У пп.9 п.4 Положення про Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України, затвердженого\~Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 408/2011, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що Держгірпромнагляд України відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за своєчасністю та об'єктивністю розслідування нещасних випадків на виробництві, їх документальним оформленням та обліком, виконанням заходів з усунення причин нещасних випадків. Згідно п.6 даного Положення Держгірпромнагляд України здійснює свої повноваження безпосередньо\~та\~через\~свої\~територіальні\~органи в Автономній Республіці Крим,\~\~областях,\~\~містах Києві та Севастополі,\~\~у місті обласного значення\~ м. Донецьк. Згідно Постанови КМУ «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» № 100 від 11.02.2015 року, Державна служба з питань праці є юридична особа публічного права. Згідно розпорядження КМУ № 1021-р від 30.09.2015 року погоджено з пропозицією Міністерства соціальної політики щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Держдавну службу з питань праці постановою КМУ року № 96 від 11.02.2015 року «Про затвердження Положення про Державну службу України з питань праці» функцій і повноважень Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки, що припиняються. Отже, контроль територіальних органів Держпраці\~\~за своєчасністю та об'єктивністю проведення розслідування нещасних випадків полягає у праві вимагати від роботодавця проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за\~\~формою Н-5 або Н-1, визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, і складення акта за\~формою\~Н-1 у разі,\~коли виявлено порушення вимог Порядку № 1232. І це право може бути реалізоване шляхом видачі обов'язкового\~\~для\~\~виконання\~\~роботодавцем припису на вчинення відповідних дій. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін, що чинним законодавством, яке регулює означене спірне питання, визначено, що органи та посадові особи Держпраці наділені саме правом, а не обовязком вимагати від роботодавця проведення повторного (додаткового) розслідування. Отже, відповідач не призначає і не здійснює повторне розслідування нещасного випадку, а лише має право вимагати такого проведення від роботодавця. При цьому суд також вважає за необхідним зазначити, що право вимагати від роботодавця проведення повторного розслідування нещасного випадку шляхом видачі відповідного припису є дискреційними повноваженнями Держпраці, тобто повноваженнями, які надають адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним , і суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб'єкта владних повноважень. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судових засіданнях, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що позивач, у разі не згоди із висновками комісії, зазначеними у акті за формою Н-5 від 23.04.2015 року, відповідно до ст. 3 ЦПК України, має право на звернення до суду із відповідним позовом.

Outcome: dismissed