Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус Доманівського районного нотаріального округу про визнання права власності на ? земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] У ході судового розгляду до участі у справі в якості третьої особи залучена [PERSON] – спадкоємиця першої черги за законом. Позов мотивований тим, що 05 червня 2010 р. померла мати позивача - [PERSON] За життя мати заповіла усе належне їй на момент смерті майно позивачеві. Заповіт був посвідчений у визначеному законом порядку. На момент смерті померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №011213, виданого Прибузькою сільською радою Доманівського району Миколаївської області 14.02.2002 р., належала земельна ділянка розміром 5,60 га, розташована в межах території Прибузької сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Позивач [PERSON] прийняв спадщину, проте через відсутність правовстановлюючого документа – Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку у видачі свідоцтва про право на спадщину йому нотаріусом відмовлено. Після смерті матері, крім позивача, спадкоємцями, що прийняли спадщину, є відповідач [PERSON], [PERSON], [PERSON], який помер 01.12.2012 р. На момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємці [PERSON] та [PERSON] були непрацездатними, а тому мають право на обов’язкову частку. Посилаючись на викладене, [PERSON] просив визнати за ним як спадкоємцем за заповітом після смерті його матері [PERSON] право власності на ? земельної ділянки, що їй належала. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив визнати за ним право власності на ? частки земельної ділянки, що належала його матері [PERSON], через неможливість оформлення спадщини інакше як за рішенням суду через втрату Державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], який є спадкоємцем після смерті сина померлої [PERSON] - [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів [PERSON] (дочка померлої [PERSON]Д.) не заперечували проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON], третьої особи [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються нормами книги 6 ЦК України, Земельного кодексу України. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що 05.06.2010 р. в с.Прибужжя Доманівського району померла [PERSON]. [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована разом з сином [PERSON] в с.Прибужжя Доманівського району, про що свідчить довідка виконкому Прибузької сільської ради №920 від 29.08.2013 р. Таким чином, 05.06.2010 у відповідності зі ст.ст.1220, 1221 ЦК України у с.Прибужжя Доманівського району Миколаївської області відкрилася спадщина після її смерті. Спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання у встановлений ст.1270 ЦК України строк заяв до нотаріальної контори прийняли її діти: сини: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дочка [PERSON], про що свідчать копії заяв у спадковій справі. Родинні стосунки зазначених осіб з померлою підтверджені копіями свідоцтв про народження, одруження [PERSON] та рішення Доманівського районного суду від 03.10.2011 р. про встановлення факту родинних відносин між померлою [PERSON] та її сином [PERSON] Після прийняття спадщини після смерті [PERSON] 01.12.2012 р. помер її син [PERSON], спадкоємцем після його смерті є відповідач у даній справі його син [PERSON] Як вбачається з копій документів, що містяться у спадковій справі, та наданих позивачем [PERSON], 02 серпня 1996 р. у с.Прибужжя Доманівського району Миколаївської області [PERSON] склала заповіт, яким усе майно, яке до дня її смерті належатиме їй, з чого б воно не складалося, вона заповіла своєму синові [PERSON]. Зазначений заповіт, дублікат якого є у матеріалах справи, на день смерті [PERSON] не змінювався та не відмінявся. З посвідченої приватним нотаріусом копії Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-МК №011213, виданого 14.02.2002 р. Прибузькою сільської радою Доманівського району Миколаївської області, вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належали земельні ділянки загальною площею 5,60 га, розташовані в межах зазначеної сільської ради та надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За довідками відділу Держкомзему у Доманівському районі № 3283 від 30.12.2010 р. та №№3663, 3664 від 09.12.2010 р., що містяться у спадковій справі, вбачається, що за належними [PERSON] земельними ділянками присвоєні кадастрові номери: земельна ділянка площею 50 га - 4822784000:08:000:0309, земельна ділянка площею 0,60 га - 4822784000:08:000:0310. Оригінал Державного акту втрачений, що підтверджене оголошенням у районній газеті «Трибуна хлібороба» за №37 від 05.09.2013 р. Через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа – вищезазначеного Державного акту постановою нотаріуса за №548/02-31 від 22.08.2013 р. позивачеві [PERSON] та відповідачеві [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 ст.131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008р. “Про судову практику у справах про спадкування” згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно частини 1 ст.1241 ЦК України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов’язкова частка). Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON], якому мати заповіла все майно. Зважаючи на вимоги вказаної статті у разі спадкування за законом кожен із дітей спадкодавиці, що прийняли спадщину, спадкував би по ? частині спадкового майна. На момент смерті [PERSON] її сини [PERSON] та [PERSON] були повнолітніми непрацездатними, а тому мають право на обов’язкову частку, розмір якої складає по 1/8 частині для кожного або ? для двох. Зазначене вказує на те, що позивач у власність за заповітом може отримати за мінусом обов’язкових часток його непрацездатних на момент смерті матері братів [PERSON] та [PERSON] ? належної матері земельної ділянки. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про визнання за ним права власності на ? частки заповіданої йому земельної ділянки є законними, обґрунтованими, тобто такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved