Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] та [PERSON] про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 15.03.2017 з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, судовим наказом Середино-Будського районного суду Сумської області від 18.06.2020 з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Загальний розмір сплачуваних ним аліментів складає більшу частину його заробітної плати, що становить його у скрутне матеріальне становище. Зважаючи на скрутне матеріальне становище та наявність двох дітей, просить суд зменшити розмір стягнення з нього аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину. Відповідачка, [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні заявленої позовної вимоги відносно неї з наступних підстав. Відповідачка зазначає, що заявлена позовна вимога є необґрунтованою, оскільки позивач є працездатною особою, має стабільний дохід, та не довів факту погіршення його матеріального стану. Сама ж відповідачка офіційно не працює та перебуває на обліку у Середино-Будській районній філії Сумського обласного центру зайнятості, крім цього, спільна із позивачем дитина потребує особливого догляду та уваги, адже має проблеми зі здоров`ям. Зважаючи на викладене, відповідачка вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на її користь на утримання спільної доньки, [PERSON] . Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задоовльнити. Відповідачка, [PERSON] позовні вимоги відносно неї не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Відповідачка, [PERSON] , до зали суду не з`явилась, проте надала заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, проти позову не заперечувала. Суд, заслухавши думку учасників та вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Зарічним районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 29.09.2016 /а.с.7/. Відповідно до рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 15.03.2017 з позивача стягуються на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , до її повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку /а.с.5/. Крім цього, позивач та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Ямпільському та Середино-Будському районах Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) 12.05.2020 /а.с.8/. Відповідно до судового наказу Середино-Будського районного суду Сумської області від 18.06.2020 з позивача стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття /а.с.6/. Позивач просить зменшити визначений судом розмір аліментів у спосіб зменшення граничного мінімального розміру аліментів, які стягують на утримання двох неповнолітніх дітей, посилаючись на ст.192 СК України. Так, згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов, доведення яких є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів. З приводу такої підстави для зменшення розміру аліментів, зазначеної позивачем, як скрутне матеріальне становище, суд встановив наступне. Так, згідно з матеріалів справи позивач є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та за агентським договором від 02.01.2020 здійснює продаж переданих на реалізацію товарів та надання пов`язаних з цим послуг третім особам за дорученням та від імені принципала, отримуючи за це винагороду в розмірі не менше 7% від суми реалізованих товарів /а.с.9, 10/. З наданих позивачем копій актів приймання виконаних послуг від 30.09.2020 вбачається, що позивач за період з 01.09.2020 по 30.09.2020 отримав винагороду за фактично надані послуги за вищевказаним договором в розмірі 800,00 грн та 5700 грн /а.с.11, 13/. Відповідно до копії податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця обсяг доходу за рік [PERSON] склав 50920,00 грн /а.с.45, 46/. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем копії вищедосліджених документів не підтверджують факт погіршення його матеріального становища таким чином, що це позбавляє його можливості утримувати власних дітей. Крім того, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Така правова позиція висловлена в постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 25.09.2019 по справі № 755/14148/18. З приводу наявності у позивача двох дітей, на утримання яких він сплачує аліменти, як підстави для зменшення їх розміру, суд встановив наступне. Як уже було встановлено судом, позивач має двох неповнолітніх дітей, на утримання яких з останнього стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку). В частині першій ст.141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зважаючи на перелічені норми, суд дійшов висновку, що права дитини не мають бути дискриміновані в разі зміни сімейного стану одного з батьків, а саме, народження ще однієї дитини. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу №565/2071/19 та встановив, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що дитина позивача [PERSON] перебуває на «Д» обліку в АЗПСМ с.Пигарівка з діагнозом «затримка розвитку експресивної мови», внаслідок чого потребує особливого догляду та уваги, що підтверджується копією довідки КНП «АЗПСМ с.Пигарівка» від 08.12.2020; крім цього, позивачка [PERSON] зареєстрована як безробітна в Середино-Будській районній філії Сумського обласного центру зайнятості /а.с.41, 42/. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, враховуючи встановлений частиною першою статті 81 ЦПК України обов`язок доказування, у справах про зміну розміру аліментів позивач повинен довести як наявність обставин, передбачених статтею 192 СК України, так і те, що ці обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками) та існують на момент звернення з позовом. Зважаючи на вищевикладене, на інтереси обох дітей, які мають право на достойний рівень матеріального забезпечення, суд вбачає відсутність правових підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , та на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , оскільки правові підстави для такого рішення не доведені. На підставі вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про зменшення розміру аліментів у повному обсязі.

Outcome: dismissed