Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , мотивуючи тим, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків як матір по вихованню та утриманню дітей сторін. Відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи тим, що не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків; маючи іншу сім`ю та проживаючи в м.Ірпінь Київської області до виїзду в Республіку Пакистан, постійно зустрічалася та спілкувалася з дітьми, надавала їм матеріальну допомогу та брала їх на відпочинок; проживаючи на даний час в Пакистані, коли була можливість зв`язку по Інтернету, спілкувалася з дітьми в помешканні своєї сестри [PERSON] ; заборгованість по аліментах відсутня; бажає надалі спілкуватися з дітьми, брати участь в їх вихованні та матеріальному забезпеченні, а тому підстави для позбавлення її батьківських прав відсутні. Третьою особою 2 подано висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її дітей. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовлити, з мотивів у ньому наведених. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити, з мотивів, наведених у відзиві на позов. В судовому засіданні представник третьої особи 2 позов підтримала, вбачає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно її двох малолітніх дітей, згодом третя особа подала заяву про розгляд справи без присутності її представника, а у вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю, дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Сторони визнали в судовому засіданні, що [PERSON] у зв`язку із укладенням нового шлюбу з громадянином Пакистану змінила прізвище на [PERSON] і її материнство відносно дітей позивача не заперечується. Відтак, суд вважає доведеним факт того, що відповідач [PERSON] є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 21.03.2018 року у справі № 286/3707/17, яке набрало законної сили 20.04.2018 року, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з їхнім батьком [PERSON] . Вказане судове рішення мотивоване зокрема тим, що [PERSON] визнала позов, проти його задоволення не заперечувала, так як спільно із [PERSON] і дітьми не проживає, погодилася, що діти поки надалі будуть проживати з батьком. Як вбачається з наявних у матеріалах справи листів Овруцького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), згідно з виконавчим листом № 286/1229/18, виданим 01.06.2018 року Овруцьким районним судом Житомирської області, відповідач сплачує на користь позивача аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного, щомісячно, заборгованість за якими станом на серпень 2020 року становила 22376,14 грн., станом на 31.12.2020 року становила 17605 грн., і яку 19.01.2021 року перераховано на користь позивача в повному обсязі та сплачено повністю по січень 2021 року включно. В судовому засіданні сторони визнали, що заборгованість за аліментами на поточний момент відсутня. Проте, як пояснив позивач, крім сплати аліментів, ніякої іншої фінансової допомоги відповідачка дітям не надає. Згідно з ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до вимог ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Висновком органу опіки і піклування Гладковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області від 16.02.2021 року № 3 підтверджено доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що батько один займається вихованням дітей і йому у цьому допомагає його рідна сестра (тітка дітей) [PERSON] , натомість мати дітей - [PERSON] , проживаючи за кордоном і маючи там іншу родину, не займається вихованням дітей, з ними не бачиться, не піклується про їх духовний та фізичний розвиток, не здійснює їх підготовку до дорослого життя, не веде контролю за їх харчуванням та медичним доглядом, не контактує з вчителями дітей, не цікавиться успіхами дітей в школі. Тобто не проявляє до них належної материнської уваги і турботи. Викладене у висновку повністю узгоджується з наданими в судовому засіданні показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому суд вбачає недоцільним заслухати в судовому засіданні думку дітей з приводу участі в їх житті матері із-за вікових особливостей їх психоемоційного розвитку та травматизму їх життєвої ситуації для дитячої психіки. Наведені представником відповідача на спростування вимог позивача доводи про те, що відповідач із-за проживання за межами України, в республіці Пакистан, нового шлюбу і народження дитини, не в змозі спілкуватися з дітьми в Україні із-за тривалого конфлікту з позивачем, з яким у неї склалися неприязні відносини, не спростовують обставини ухилення її від виконання своїх батьківських обов`язків як матері щодо виховання своїх дітей, байдужого ставлення до дітей та нехтування їх інтересами, а навпаки їх підтверджують, оскільки доказів чинення позивачем перешкод у спілкуванні матері з дітьми судом не здобуто. Натомість, як підтверджується наданими в судовому засіданні показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідач у зв`язку із новим шлюбом та виїздом на проживання за кордон три роки не бачилася з дітьми та безпосередньо з ними не спілкувалася, а діти взагалі останнім часом не згадують про матір. Ці покази узгоджуються із відомостями, які містяться в письмових доказах, наданих на вимогу суду Державною прикордонною службою України, про те, що позивач у лютому 2019 року покинула територію України і назад не поверталася. Надання відповідачем через Посольство України Ісламській республіці Пакистан письмової згоди на тимчасовий виїзд за кордон України дітей в супроводі батька для лікування, туристичних подорожей та відвідування родичів до ряду держав з 06.07.2021 року по 01.09.2024 року, а також згоди на оформлення дітям паспортів громадянина України для виїзду за кордон - також не спростовує доводів позову щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків як матері, так як не доводить активної участі матері у вихованні дітей, а виявляє лише пасивну згоду на виконання батьківських обов`язків батьком. Докази сплати відповідачкою присуджених аліментів на утримання дітей та відсутності заборгованості по аліментах не доводять фактів її участі у вихованні дітей та обставин виконання нею батьківських обов`язків щодо піклування про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, а лише засвідчують примусову участь у матеріальному забезпеченні дітей на мінімально допустимому рівні. Крім того, окремі рідкі випадки спілкування дітей з відповідачем через мережу Інтернет з квартири за місцем проживання свідка [PERSON] , яка доводиться відповідачці сестрою, не можуть бути достатніми для задоволення їх потреби у материнському спілкуванні. Всі з`ясовані судом обставини справи та досліджені в судовому засіданні докази, вказують на свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками як матері та ухилення від їх виконання. Оскільки в судовому засіданні знайшла підтвердження обставина свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, отже, позбавлення відповідача батьківських прав щодо її дітей відповідатиме інтересам останніх. А тому позов підлягає задоволенню і відповідача слід позбавити батьківських прав щодо її дітей. Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дітей, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved