Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В позові та в доповненні до позову зазначав, що відповідач 14 серпня 2012 року під розписку взяв у нього грошові кошти в сумі 300\~000 грн. Вказував, що терміном повернення боргу визначено, згідно розписки 31 серпня 2012 року. Зазначав, що станом на момент подачі позову борг відповідачем повернуто не було. Боргова розписка знаходиться в його розпорядженні. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві та в доповненні до позовної заяви, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь суму основного боргу у розмірі 300 000 (триста тисяч) грн. 00 коп. Стягнути з [PERSON] на його користь відсотки встановлені законом у розмірі 31980.82 грн. Стягнути з [PERSON] на його користь інфляційні збитки в сумі 243288.80 грн. Стягнути з [PERSON] на його користь 5752.69 грн сплаченого судового збору. Стягнути з [PERSON] на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 39000 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, направив до суду свого представника [PERSON], який позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі за обставин викладених в позовній заяві та в доповненні до неї. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала. Надала пояснення, що ніяких грошових коштів від позивача її довіритель не отримував. Боргова розписка, що знаходиться в розпорядженні позивача - є ніщо іншим, як наміром укласти договір на отримання коштів, а відповідно такий документ на її думку не тягне за собою будь-яких правових наслідків фінансового характеру. Просила суд в задоволенні позову відмовити за його безпідставністю. Суд, згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України), розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позивачами вимог та в межах поданих доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що обставини викладені в позові мали місце. 14 серпня 2012 року [PERSON] під розписку взяв в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 300000 (триста тисяч) гривень, 00 коп. Встановлено, що терміном повернення грошових коштів, згідно розписки, визначено 31 серпня 2012 року. Встановлено, що станом на 12 лютого 2014 року Відповідач борг не повернув, на телефонні дзвінки того часу жодного разу не відповідав, причину невиконання взятих на себе зобов'язань не повідомив. Встановлено, що грошові кошти у розмірі 300000 (триста тисяч) грн. 00 коп. були передані у момент підписання розписки, що нею ж і підтверджується. Встановлено, що сума боргу з урахуванням 3-х відсотків річних від простроченої суми (ст. 625 Цивільного кодексу України) становить 31980.82 грн. Встановлено, що сума боргу з урахуванням інфляційних збитків становить 243288.80 грн. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 300 000 грн., відсотки встановлені законом у розмірі 31980.82 грн., інфляційні збитки в сумі 243288.80 грн. Суд критично оцінює доводи позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 39000 грн., так як останній не надав в розпорядження суду фінансового розрахунку правової допомоги, згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах від 21.12.2011 року. Тому суд приходить до переконливого висновку про відмову позовних вимог в цій частині позову. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За вказаних обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню в повному обсязі. Крім того з врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення і вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача грошових коштів, що утворилися з його витратами по сплаті судового збору.

Outcome: partial