Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить скасувати ухвалу б/н Нарсуду м. Мелітополя про арешт квартири за [ADDRESS] від 04.02.1997 року, винесену Народним судом міста Мелітополя (суддя Романюта О.). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] у липні 2021 року звернувся до державної нотаріальної контори м. Мелітополя Запорізької області. Однак, згідно Витягу з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт на підставі ухвали б/н Народного суду м.Мелітополя. Вказана квартира на праві приватної власності належить [PERSON] .. Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання виконавчих документів становить 3 роки, після закінчення терміну зберігання виконавчі провадження підлягають знищенню. Отже, перевірити виконавчі провадження, встановити підстави обтяження та вчинити будь-які дії за ними не має можливості. На підставі викладеного, позивач просить скасувати вказану ухвалу про арешт майна. Від представника позивача [PERSON] адвоката Ільєнко І.Г. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась з невідомих причин, про день\~слухання справи\~була повідомлена\~належним чином,\~шляхом направлення\~судової повістки\~з доданими\~документами на\~адресу останнього\~відомого місця\~проживання відповідача\~та через\~оголошення на\~офіційному веб-порталі\~судової влади\~України,\~про причини\~неявки суд\~не повідомила,\~відзив на\~позовну заяву\~та будь-які\~клопотання до\~суду не\~подавав. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до вимог\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування квартири серія та номер 1-468, виданого 10.02.2001 року Мелітопольською державною нотаріальною конторою Запорізької області, що зареєстровано в реєстрі нерухомого майна за №1-468, належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 10.02.2001 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.05.2021 року та копією технічного паспорту на квартиру \\а.с.7-12\\. Позивачу стало відомо, що 22.06.2005 року за №2110491 виникло обтяження на квартиру [ADDRESS] . Обтяження зареєстроване на підставі ухвали б/н Нарсуду м.Мелітополя від 04.02.1997 року. Згідно інформації Мелітопольського міськрайонного суду від 01.07.2021 року, за період часу з 1994 по 1998 роки, згідно архівних даних, кримінальна справа відносно [PERSON] , 1958 року народження, судом не розглядалася. Крім того, [PERSON] не є відповідачем по будь-якій справі, яка перебувала в провадженні суду або особою щодо майна якої судом вживалися заходи забезпечення \\а.с.9\\. Отже, перевірити виконавчі провадження, встановити підстави обтяження та вчинити будь-які дії за ними не має можливості. Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч. 1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Як слідує зі ст. 316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку. Ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України). У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого: Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно ч.1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Порядок зняття арешту з майна передбачено ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є може бути знятий за рішенням суду. Ч.5 ст.43 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувала. Таким чином, відсутність на виконанні Мелітопольського МР ВДВС ПСМРУ МЮ (м. Дніпро) виконавчих проваджень, позбавляє відділ можливості зняти існуючий арешт та обтяження в загальному порядку щодо квартири [ADDRESS] , накладений на підставі ухвали б/н Нарсуду м.Мелітополя, зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером 2110491. Таким чином, єдиною можливістю відновити порушене право позивача є усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування арешту та заборони на відчуження і виключення з відповідних реєстрів існуючих обтяжень. Отже, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що вимоги [PERSON] є цілком законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved