Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, він є власником земельної ділянки площею 6,44 га, яка розташована на території Боївської сільської ради. У 2006 році він уклав із відповідачем ТОВ «Перемога» договір оренди земельної ділянки, який було зареєстровано 05.08.2008р. Починаючи з 2006 року земля знаходилася в користуванні відповідача. Пунктом 9 договору оренди була визначена змішана орендна плата, як у грошовому вираженні, так і в натурі. Відповідно до цього пункту відповідач повинен був щорічно, в якості орендної плати, передавати йому: 2000 кг. зерна, 1000 кг. сіна, 1000 кг. соломи та 150 кг соняшникового насіння. Рішенням Володарського райсуду Донецької області від 04.05.2012р. договір оренди земельної ділянки було розірвано та земля була йому повернута. Проте, відповідач не в повному обсязі виконав свої зобов'язання щодо сплати орендної плати та не передав йому за 2010 рік - 1000 кг. сіна та 1000 кг. соломи; за 2011 рік - 1380 кг. зерна, 12 кг. насіння соняшника та 1000 кг. сіна; за 2012 рік - 1400 кг. зерна, 1000 кг. сіна та 150 кг. насіння соняшника. Просив задовольнити позов та зобов'язати відповідача провести з ним розрахунок за договором оренди землі та передати йому 3000 кг. сіна, 1000 кг. соломи, 2780 кг. зерна та 162 кг. насіння соняшника. У судовому засіданні позивач підтримав позов по вищевказаним підставам, та пояснив, що хоча договір оренди земельної ділянки було розірвано у середині 2012 року, проте земля знаходилася у користуванні відповідача та була йому повернута лише у листопаді 2012 року, а тому відповідач повинен сплатити йому орендну плату по 2012 рік включно. Наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача ТОВ «Перемога» - Темір І.В. у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно у 2006 році ТОВ «Перемога» уклало із позивачем договір оренди належної йому земельної ділянки строком на 5 років. До 01.01.2011р. земельна ділянка знаходилася в користуванні відповідача та ним справлялася орендна плата відповідно до умов договору в повному обсязі. Починаючи з 01.01.2011р. договір оренди закінчився та з цього часу земля знаходилася в користуванні відповідача до листопада 2012 року на договірних відносинах, а тому орендна плата йому сплачувалася виходячи з 3% від грошової оцінки землі, яка була зроблена у 2006 році, тобто відповідно до діючого законодавства, а не договору оренди. Вартість отриманої позивачем 1 т. сіна покриває 3% від грошової оцінки землі як за 2011 рік, так і за 2012 рік. Вважає, що у відповідача немає невиконаних зобов'язань щодо орендної плати перед позивачем, а тому в задоволенні позову просив відмовити. Вислухавши позивача, представника відповідача ТОВ «Перемога» - Темір І.В., дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 18 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ст.ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Так, у судовому засіданні встановлено, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ДН № 115131, виданого 24.05.2006 р. позивач є власником земельної ділянки площею 6,44 га, яка розташована на території Бойовської сільської ради. Цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У 2006 році між позивачем та відповідачем ТОВ «Перемога» було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, який було зареєстровано у Володарському районному відділі ДРФ ДП «ЦДЗК» при Держкомземі України 05.08.2008р. за № 013187040815100519. Відповідно до пунктів 8, 43 Договору він укладений на 5 років, набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Пунктом 9 Договору передбачена орендна плата, яка вноситься орендарем у формі та розмірі 1,6% грошової оцінки землі, зерно - 2000 кг, сіно - 1000 кг, насіння соняшника - 150 кг, солома - 1 т. Зерно і насіння соняшника видається у вазі після доробки. Оранка і культивація городів - по собівартості. Ритуальні послуги: труна, яма, автомобіль - безкоштовно; Грошова допомога - 500 грн. Пунктом 11 визначено, що орендна плата виконується у строк до 31 грудня щороку. Рішенням Володарського райсуду Донецької області від 04.05.2012р. були задоволені позовні вимоги [PERSON] та розірвано договір оренди землі від 2006 року, укладений між ним та ТОВ «Перемога». Підставою винесення зазначеного рішення слугувало невнесення ТОВ «Перемога» орендної плати позивачу, погіршення умов використання збереження плодорідності ґрунту земельної ділянки, погіршення екологоагрохімічної оцінки в балах земельної ділянки. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 31.10.2012р. була частково задоволена апеляційна скарга ТОВ «Перемога» та змінено рішення Володарського райсуду Донецької області від 04.05.2012р. З мотивувальної частини рішення були виключені висновки суду щодо невиконання відповідачем умов договору оренди земельної ділянки про збереження родючості ґрунту на орендованій земельній ділянці. В решти частині рішення залишено без змін. Статтею 653 ЦК України передбачені правові наслідки зміни або розірвання договору. Частинами 2,3 зазначеної статті визначено, що у разі розірвання договору у судовому порядку, зобов'язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України рішення Володарського райсуду Донецької області від 04.05.2012р. набрало чинності 31.10.2012р., тобто з цього часу договір оренди земельної ділянки між сторонами розірвано та зобов'язання їх припинено, а відповідно у 2012 році належна позивачу земельна ділянка знаходилася в користуванні відповідача та він несе зобов'язання щодо сплати орендної плати відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з відомостей, наданих відповідачем, він, в рахунок орендної плати передав позивачу [PERSON] у 2010 році: зерно - 2000 кг., насіння соняшника - 150 кг.; у 2011 році: зерно - 620 кг., насіння соняшника - 138 кг.; у 2012 році: зерно - 600 кг., солому - 1000 кг. Отже, відповідач не в повному обсязі виплатив позивачу орендну плату, а саме не видав: у 2010 році 1000 кг. сіна та 1000 кг. соломи; у 2011 році - 1380 кг. зерна, 12 кг. насіння соняшника, 1000 кг. сіна; у 2012 році - 1400 кг. зерна, 1000 кг. сіна та 150 кг. насіння соняшника. Окрім того, обставина несплати позивачу орендної плати в натуральній формі в повному обсязі у 2010 та 2011 роках була встановлена рішеннями як Володарського райсуду від 04.05.2012р. так і Апеляційного суду Донецької області від 31.10.2012р. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та зобов'язати відповідача ТОВ «Перемога» передати позивачу [PERSON] орендну плату в натуральній формі за користування земельною ділянкою, у вигляді: за 2010 рік - 1000 кг. сіна та 1000 кг. соломи; за 2011 рік - 1380 кг. зерна, 12 кг. насіння соняшника, 1000 кг. сіна; за 2012 рік - 1400 кг. зерна, 1000 кг. сіна та 150 кг. насіння соняшника. Крім цього позивачем по даній справі було сплачено судові витрати у виді судового збору, а саме 229,40 грн. за подачу позову при зверненні до суду, 114,70 грн. за подачу заяви про забезпечення доказів шляхом їх витребування та 15 грн. за видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання, а тому враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що на підставі ст.88 ЦПК України сплачені суми судових витрат підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. Що стосується судових витрат пов'язаних з розглядом справи, а саме витрат на правову допомогу в розмірі 300 грн., які позивач просить стягнути на свою користь з боку відповідача, оскільки дану суму він за консультацію, збір документів, та складання позовної заяви сплатив адвокату [PERSON], суд вважає, що дані витрати відшкодуванню не підлягають, оскільки позивачем не надано жодних документів на підтвердження наведених повноважень адвоката [PERSON] (договору або витягу з нього про надання правової допомоги тощо.) та належних доказів (оригіналу квитанції) про перерахування даної суми на користь останнього.

Outcome: approved