Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача грошові кошти за договором акційного строкового банківського вкладу № 2630/60/184300 «Валютна симфонія» від 22.05.2014 року у розмірі 6730 доларів США, суму процентів у розмірі 152,06 долари США. В обґрунтування позовних вимог вказав, що на його користь [PERSON] вніс до ПАТ «Міський комерційний банк» грошові кошти за договором акційного строкового банківського вкладу № 2630/60/184300 «Валютна симфонія» від 22.05.2014 року у розмірі 6730 доларів США. За користування вкладом банк повинен був нарахувати та сплатити вкладнику у валюті вкладу плату у розмірі 9,8% річних. Незважаючи на те, що строк дії договору закінчився 22.07.2014 року, через відсутність у банку грошових коштів він не має можливості їх отримати. Оскільки гроші вносилися в доларах США вважає за необхідне стягнути з відповідача суму депозиту з урахуванням відсотків у тій валюті, в якій гроші були внесені на депозитний рахунок. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі з мотивів, викладених у позові. Вказав, що згоден на винесення заочного рішення. Відповідач ПАТ «Міський комерційний банк» в судове засідання свого представника повторно не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надіслав. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] - в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, вказала, що її довіритель у встановлений договором строк вніс на розрахунковий рахунок банку грошову суму, обумовлену договором, тобто, виконав свої зобов'язання в повному обсязі. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого відповідача від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, та за наявності згоди представника позивача на заочний розгляд справи, у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представників позивача та третьої особи, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно договору строкового банківського вкладу № 2630/60/184300 від 22.05.2014 року «Валютна симфонія» (далі-договір), укладеного між ПАТ «Міський комерційний банк» та [PERSON], останній відкриває депозитний рахунок на користь третьої особи - [PERSON], а банк приймає від вкладника грошові кошти на строковий депозитний рахунок в сумі 6730 доларів США на строк 61 календарні дні, тобто до 22.07.2014 року включно, зі щомісячною сплатою відсотків в розмірі 9,8% річних. Згідно п.1.1 договору вкладником вважається особа, що відкриває депозитний рахунок на користь третьої особи, до моменту першого звернення у банк особи, на користь якої відкрито депозитний рахунок, з метою використання депозитного рахунку, після чого вкладником вважається особа, на користь якої відкрито депозитний рахунок. Зміст та умови договору, укладеного між ПАТ «Міський комерційний банк» та [PERSON] не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Стаття 1061 ЦК України передбачає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Як вбачається із виписки по особовому рахунку від 22.05.2014 року, [PERSON] вніс на депозитний рахунок банку 6730 доларів США, що в еквіваленті на дату внесення становило 78897,20 гривень. З виписки по особовому рахунку від 08.08.2014 року вбачається, що банк своїх зобов'язань за договором не виконав, сума заборгованості банківської установи перед [PERSON] на дату формування виписки становить 6839,92 долари США, що еквівалентно 79822,06 гривень та складається з суми вкладу 6730 доларів США та процентів у розмірі 109,92 долари США. Суд вважає вірними розрахунки заборгованості відповідача зі сплати процентів, надані позивачем за період з 22.07.2014 року по 14.08.2014 року, яка складає 42,14 долари США (6730 доларів США х 9,8 : 100 : 360 днів х 23 дні = 42,14 долари США). Отже, загальна заборгованість відповідача зі сплати процентів становить 152,06 доларів США. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.530 ЦК якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що наявність вказаної заборгованості і її розмір підтверджені доданим до матеріалів справи письмовими доказами та розрахунком заборгованості, тому вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави.

Outcome: approved