Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, вимоги якого було уточнено під час розгляду справи, до Державної Установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 15.10.1997 року до 05.05.2021 року він працював у відповідача на посаді сестри медичної з масажу фізіотерапевтичного відділення відповідно до наказу № 250 о/с від 21.10.1997 року. 25.02.2021 року наказом № 155 про організаційно-штатні зміни в медичних закладах та установах МВС з метою забезпечення належного виконання службових завдань був затверджений новий штат відповідача, відповідного до якого у відділі фізіотерапії та медичної реабілітації була скорочена кількість посад сестри медичної (брата медичного) з масажу до шести. З даним наказом він був ознайомлений. 05.05.2021 року його було звільнено з займаної посади на підставі наказу № 74 о/с від 20.04.2021 року в зв`язку із скорочення чисельності працівників (або штату працівників, або чисельності та штату працівників) відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає, що його було звільнено з грубим порушенням трудового законодавства. Так, всупереч ст.49-2 КЗпП України його персонально не було попереджено за два місяці про майбутнє звільнення, а також йому не було запропоновано вакантну вакансію. Крім того, він є членом профспілкової організації, однак, його звільнення не погоджено з профспілкою. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги, визнати незаконним та скасувати наказ № 74 о/с від 20.04.2021 року, поновити його на роботі та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.05.2021 року по день ухвалення рішення судом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 07.06.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 14.07.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 25.08.2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. У даному відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог, вказуючи на те, що звільнення позивача відбулось з дотриманням норм чинного трудового законодавства. Так, 02.03.2021 року позивач був попереджений про наступне вивільнення всіх працівників фізіотерапевтичного відділення у зв`язку з організаційно-штатними змінами, затвердженими наказом МВС України від 25.02.2021 року № 155 «Про організаційно-штатні зміни в медичних закладах та установах МВС». 23.04.2021 року позивач був запрошений до відділу кадрів з приводу проведення з ним співбесіди та доведення списку наявних вакантних посад, з яким позивач ознайомився, проте відмовився ставити свій підпис, про що складено відповідний акт. Крім того, голова первинної профспілкової організації працівників Колотова О.О. листом повідомила позивача про засідання, на якому буде розглядатись подання начальника установи про надання згоди профспілкового комітету на звільнення працівників, яке відбувалось 26.04.2021 року. Однак, позивач відмовився від отримання повідомлення про запрошення працівників на засідання ППО, про що складено відповідний акт. Згідно повідомлення на ім`я начальника установи, профспілкова організація розглянула подання начальника установи та надала згоду на вивільнення працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України відповідно до витягу з протоколу № 5 від 26.04.2021 року. 05.05.2021 року позивача було звільнено з займаної посади в зв`язку із скороченням чисельності працівників (або штату працівників, або чисельності та штату працівників) відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Обставини, пов`язані з процедурою розгляду профспілковим комітетом подання на звільнення позивача не належать до компетенції відповідача. Також, відповідач заперечує проти вимог про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки при звільнення позивача було дотримано норм чинного трудового законодавства та процедура звільнення працівника за п.1 ст.40 КЗпП України, а посадові особи установи діяли в рамках своїх обов`язків і повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. Посилаючись на викладене відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 19.10.2021 року до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, який станом на 12.10.2021 року складає 126 791,55 грн., в період з 06.05.2021 року по день ухвалення рішення судом. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 25.10.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. 23.12.2021 року до суду від представника позивача надійшов розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який з 06.05.2021 року по 23.12.2021 року становить 185 576,65 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги з урахуванням збільшення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу підтримала та просила про їх задоволення Представник відповідача Манюгін С.О. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed