Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить змінити розмір аліментів, визначений за рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.02.2019 року, згідно якого з [PERSON] стягують аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини із усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили . В поданому позові покликається на те, що02.04.2019 року, на підставі виконавчого листа № 456/4475/18, виданого 20.03.20019 року, головним державним виконавцем, було відкрито виконавче провадження №58763952 на виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів. Оскільки на час винесення рішення та на час відкриття виконавчого провадження він ніде не працював, то обчислення суми, що підлягає стягненню, здійснювалося виходячи із середньої заробітної плати працівника для місцевості, де він проживає і становить- 10131грн. Відповідно, на даний час сума аліментів, що підлягає сплаті у розмірі ј частки всіх видів доходу, становить- 2633,50 грн. Враховуючи те, що він проживає в гірській місцевості, знайти роботу вкрай важко, тому він змушений заробляти собі на життя за рахунок тимчасових підробітків. Крім цього він проживає з батьками які є похилого віку та хворіють, постійно здійснює догляд за ними, що потребує чимало витрат. А тому сплата аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, що на даний час становить 2633, 50 грн., значно перевищує його фактичні доходи та ставить його та його сім`ю в край скрутне матеріальне становище. Розуміючи свій обов`язок в утриманні дитини погоджується оплачувати щомісячно на утримання сина аліменти в розмірі 1500грн., що фактично перевищує 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством. Представник позивача - адвокат Кручок В.С. та позивач [PERSON] будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомили. В попередньому судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задоволити. До початку судового засідання відповідач [PERSON] подала заяву за вх. № 1164 від 05.03.2020 року, згідно якої просить справу слухати без її участі, проти позову заперечила, просила відмовити у задоволенні позову. Таким чином у судове засідання не з`явилися всі учасники процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Із матеріалів справи встановлюється те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . Даний факт сторонами не оспорювався. Згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.02.2019 року, згідно якого з [PERSON] стягують аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини із усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що дитина проживає разом із матір`ю - відповідачем по справі, якою обрано спосіб стягнення аліментів з батька дитини саме в частці від доходу батька дитини. Законом « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №037-VIII ч.2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: « Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законнної сили. У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів-це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.129 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку(доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей( ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 « Визначення розміру аліментів у частці заробітку(доходу) матері, батька дитини», ст.184 « Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішення суду законної сили. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрациздатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу(ч.2 ст. 182 СК України) Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач в позові зазначає, що у нього змінилося матеріальне становище, що він проживає в гірській місцевості, знайти роботу вкрай важко, він змушений заробляти собі на життя за рахунок тимчасових підробітків. Крім цього він проживає з батьками які є похилого віку та хворіють постійно і він здійснює догляд за ними. Доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було. Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Судом, також прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем в позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшовши до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню. Враховуючи те, що позивач працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання сина не надав, а також обставини, що наводить позивач в обгрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону( ст.192 СК України ) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже те, що він проживає в гірській місцевості, і знайти роботу йому важко, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру , передбаченому нормами діючого Сімейного Кодексу України, а тому відмовляє в задоволенні позову. Враховуючи вищевикладене та положення, зокрема , ч.1 ст. 192 СК України, суд дійшов до переконання у відсутності достатніх підстав для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.02.2019 року, шляхом зменшення їх розміру та способу стягнення.

Outcome: dismissed