Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 26.05.2014 між позивачем та ПАТ «АКБ « Київ», в особі відділення № 1 ПАТ«АКБ «Київ» був укладений договір № 162632 про банківський строковий вклад (депозит) «барвінок» в національній валюті, відповідно до п. 1.1. якого позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 15 000 грн. на умовах договору, згідно з чим, позивачем 26.05.2014 був переданий відповідачу. Відповідно до п.3.4. договору відповідач був зобов'язаний на вимогу позивача повернути суму внеску і суму нарахованих процентів за період користування ним позивачу, після закінчення дії договору. Після спливу строку договору позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути суму внеску та нараховані за користування ним проценти, але йому було відмовлено у зв'язку з недостатністю коштів у банку. Сума грошових коштів, що підлягають сплаті в якості відсотків за користування депозитом, за період 26.05.2014 по 26.11.2014 складає - 1 428, 50 грн., а починаючи із 26.11.14 і до дня подави позову 523,58 грн., сума втрат від знецінення грошей у розмірі 3% річних становить 90,47 грн. та індекс інфляції становить 492, 86 грн. Тому просив стягнути з відповідача 17 588, 98 грн. В ході судових засідань позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просив стягнути з відповідача 18 724 грн. 36 коп. боргу. Відповідач в судове засідання, не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 26.05.2014 між позивачем та ПАТ «АКБ « Київ», в особі відділення № 1 ПАТ«АКБ «Київ» був укладений договір № 162632 про банківський строковий вклад (депозит) «барвінок» в національній валюті, відповідно до п. 1.1. якого позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти у сумі 15 000 грн. , що підтверджується квитанцією на внесення готівки № 17385724 від 26.05.2014 згідно з чим, позивачем 26.05.2014 був переданий відповідачу, а останнім отриманий на депозитний рахунок внесок в повному обсязі. У п.4.1. договору зазначено, що банк нараховує проценти не пізніше останнього банківського дня для кожного календарного місяця та в день закінчення строку розміщення депозиту( за винятком випадку дострокового повернення депозиту )в розмірі процентної ставки, визначеної п. 1.3 Розділу 1 договору, на суму фактичного залишку на депозитному рахунку в поточному календарному місяці. Договір був укладений на строк з 26.05.2014 по 26.11.2014 (п. 1.2. договору). Відповідно до п.3.4. договору відповідач був зобов'язаний на вимогу позивача повернути суму внеску і суму нарахованих процентів за період користування ним позивачу закінчення дії договору. Згідно до п. 4.3. та п.4.4. договору проценти на суму внеску нараховуються за фактичну кількість днів користування внеском з дня, наступного за днем надходження коштів на депозитний рахунок позивача, та включно до дня, який передує дню його повернення позивачу. На заяву позивача від 26.11.2014 про повернення грошових коштів за договором банківського вкладу №162632 від 26.05.2014, відповідач у зв'язку з недостатністю коштів у банку,відмовив . Оскільки відповідач продовжує користування депозитом, то до такого користування мають застосовуватися положення депозитного договору, зокрема у визначенні річної відсоткової ставки на суму депозиту. Відповідно до п. 1.3. договору розмір процентної ставки становить 21 % річних. Виходячи із вищенаведеного сума грошових коштів, що підлягають сплаті в якості відсотків за користування депозитом, за період його дії, а саме: за період 26.05.2014 по 26.11.2014 - 1 428, 50 грн., а починаючи із 26.11.14 і до 23.02.2015 684, 80 грн., сума втрат від знецінення грошей у розмірі 3% річних становить 121, 50 грн. та індекс інфляції становить 1 489, 56 грн. Сума внеску 15000 гр., а всього 18724 гр. 36 коп. Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання. Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач не повернув позивачу у визначені договором строки суму внеску та не сплатив суму нарахованих за користування ним процентів, то відповідач порушив умови договору, оскільки такий його обов'язок був ним передбачений. Частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 1 статті 611 Цивільного кодексу України вказує, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов 'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved