Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником вказаної квартири. 27 січня 1999 року у квартирі за даною адресою був зареєстрований [PERSON] . З 08 листопада 2012 року відповідач не проживає у даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Реєстрація відповідача у квартирі порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, а саме він не може оформити житлову субсидію на оплату житловокомунальних послуг та ін. За вказаних обставин, [PERSON] просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Поставлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Яремко О. М. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд задовольнити. З приводу ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справ повідомлявся завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подав. На адресу суду надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без його присутності за наявними у справі матеріалами, щодо задоволення позовних вимог не заперечив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він є сусідом позивача, так як 10 років проживає за адресою: [ADDRESS] навпроти квартири позивача. Протягом останніх 8 років не бачив дружини та сина позивача. Також свідок не знає, чи чиняться перешкоди зі сторони позивача відповідачеві у проживанні в квартирі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він є сусідом позивача, бачить його майже щодня. Сина позивача не бачив більше 8 років, речей його у квартирі немає. Позивач не чинить відповідачеві перешкоди у користуванні житлом. Суд, заслухавши позивача та його представника, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , про що свідчать договір дарування квартири від 23 січня 1998 року, серія ААК № 291112, посвідчений завідуючою Другої тернопільської державної нотаріальної контори Березій 3. А., зареєстрований в реєстрі за № 349 та реєстраційне посвідчення, видане Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації від 13 березня 1998 року, записане в реєстрову книгу за № 7009. Згідно листа ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» № 1215/072 від 26 жовтня 2020 року з 01 січня 2013 року БТІ відключене від державного реєстру прав власності на нерухоме майно, тому надати інформацію, хто є власником квартири [ADDRESS] не має можливості. Одночасно, повідомляє, що станом на 29 грудня 2012 року згідно обліку технічної інвентаризації власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Другою держконторою 23 січня 1998 року за реєстром № 349. Згідно довідки № 451 від 18 серпня 2020 року, виданої ДП «Благоустрій 1», у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , який не проживає за даною адресою з 08 листопада 2012 року згідно акту опиту свідків від 11 серпня 2020 року. Про факт реєстрації відповідача у квартирі позивача свідчить також запис у будинковій книзі для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у будинку за адресою [ADDRESS] . З акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 11 серпня 2020 року комісією в складі директора [PERSON] , бухгалтера [PERSON] , майстра дільниці [PERSON] , слідує, в ході комісійного обстеження квартири [ADDRESS] виявлено, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає за даною адресою з 08 листопада 2012 року, про що розписалися свідки сусіди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відтак, в судовому засіданні були підтверджені доводи позивача про те, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає більше року, оплату комунальних послуг та інших обов`язкових платежів не проводить. Будьяких перешкод, які б чинилися відповідачу у користуванні цим майном в судовому засіданні не встановлено. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. \~ \~ \~ \~Статтею 41 Конституції України закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будьякі угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується\~\~та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будьякі дії, які не суперечать закону. \~ \~ \~ \~Згідно\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Статтею 391 Цивільного кодексу України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , оскільки останній не проживав у вказаному житловому будинку більше року. На підставі наведеного,

Outcome: approved