Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], [PERSON] про захист права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що він, його дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], загальною площею 43,10 кв.м., що належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину по закону. В даній квартирі зареєстровані та проживають він, його дружина [PERSON], діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також зареєстровані: зять [PERSON], громадянин Сірійської Арабської Республіки, його діти: громадяни України [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] та зять [PERSON], громадянин Туніської Республіки з дочкою [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO] була видана тимчасова посвідка на постійне проживання з терміном дії безстроково, а [PERSON], 10.10.2013 року посвідка на тимчасове проживання в Україні з терміном дії до 10.10.2014 року. Відповідач [PERSON] був зареєстрований у спірному житлі за згодою усіх співвласників 03.07.2009 року, а [PERSON] з 22.10.2013 року в якості членів сім'ї. Відповідачі не проживають в спірному житлі з січня 2017 року, участі в утриманні житла не приймають, їх речей не має. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 04.02.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб, у якій роз'яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідно до ст. 279 ч. 2 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві просив позов задовольнити не заперечував у випадку неявки відповідачів проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили, відзив на позов від відповідачів до суду не поступив. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом, належними доказами по справі встановлено, що позивач [PERSON], його дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], загальною площею 43,10 кв.м., що належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло (а.с.9) та свідоцтва про право на спадщину по закону (а.с.10). Згідно копії паспорта громадянина України, позивач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.8). В квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають позивач [PERSON], його дружина [PERSON], діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також зареєстровані: зять [PERSON], громадянин Сірійської Арабської Республіки, його діти: громадяни України [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] та зять [PERSON], громадянин Туніської Республіки з дочкою [PERSON], [INFO] (а.с.11). Відповідачу [PERSON], [INFO] була видана тимчасова посвідка на постійне проживання з терміном дії безстроково (а.с.17-19), а відповідачу [PERSON], видана була 10.10.2013 року посвідка на постійне тимчасове проживання з терміном дії безстроково в Україні з терміном дії до 10.10.2014 року (а.с.14-16). Відповідач [PERSON] був зареєстрований у спірному житлі за згодою усіх співвласників 03.07.2009 року, а [PERSON] з 22.10.2013 року в якості члена сім'ї. Відповідачі [PERSON], [PERSON] не проживають в спірному житлі з січня 2017 року, що підтверджується актом №924 від 09.11.2018 року та актом №31 від 17.01.2018 року (а.с.12-13). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на свій розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом також встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], не проживають за адресою реєстрації:в квартирі [ADDRESS], з часу реєстрації - понад один рік, належних відповідачам речей не має, комунальні послуги не сплачують. Відповідач [PERSON] після закінчення 10.10.2014 року терміну дії посвідки на тимчасове проживання виїхав на постійне проживання до Туніської Республіки, де постійно проживає та постійно працює головним інженером Міністерства техніки та територіального планування в м.Бежа (а.с.15-16). Отже, відповідно до зазначених вимог Закону відповідачі [PERSON], [PERSON] є особами, які втратили право на користування спірним житлом. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved