Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], третя особа - Реєстраційна служба Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [NUMBER] загальною площею 43,1 кв. м., житловою площею 30,5 кв. м., які розташовані за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON]. В обґрунтування вимог вказує, що померлій [PERSON] належав вищевказаний житловий будинок. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на належне їй майно, у тому числі на вищевказане майно. Звернувшись у нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно, отримала відмову, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Попередньо подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Попередньо подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання представник третьої особи суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Судом встановлено, що згідно довідки про право власності колгоспного двору, видана у зв'язку з одержанням свідоцтва про право на спадщину, виконавчим комітетом Байковецької сільської Ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області, - за померлою [PERSON], яка постійно проживала в с. Смиківці Тернопільського району, зареєстрований цілий жилий будинок з господарськими будівлями, який збудований у 1936 році та знаходиться в [ADDRESS] Заповітом від 07.06.1986 р., посвідченого секретарем виконавчого комітету Байковецької сільської Ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області, встановлено, що [PERSON] заповіла [PERSON] належний їй на праві особистої власності жилий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] з усіма надвірними будівлями. [INFO] року [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 30.12.1986 року Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [NUMBER] загальною площею 43,1 кв. м., житловою площею 30,5 кв. м., які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки від 08.05.2015 року за № 173, виданої Смиковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, вбачається, що будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] рахується за померлою [INFO] року [PERSON] На день її смерті у вищевказаному житловому будинку ніхто не був зареєстрований. Даний факт також підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виданим 23.02.2009 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації. Після смерті [PERSON], позивач як спадкоємець за заповітом прийняв вищевказане спадкове майно та вступив в користування та управлінням вказаним майном. Позивач звернувся в Тернопільську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 05.12.2014 року за № 2744/01-16 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно відмовлено, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ '' Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень '' від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до вимог ст.ст. 100, 101 ЦК Української РСР (від 1963 року), які діяли на час виникнення спірних правовідносин, в особистій власності громадян могли бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Однак, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Судом встановлено, що спірний садовий житловий будинок збудовано у 1936 році, який належав померлій [INFO] року [PERSON] та у 2009 році на нього видано технічний паспорт. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено факт набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на спірний садовий житловий будинок. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [NUMBER] загальною площею 43,1 кв. м., житловою площею 30,5 кв. м., які розташовані за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON].

Outcome: approved