Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. У позовній заяві вказував, що 11 жовтня 2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], але подружнє життя у них не склалося і на протязі останніх років стосунки між ними погіршувались, між ними постійно виникали сварки, які негативно впливали на дитину. Спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують і на протязі року проживають окремо. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач з дитиною не спілкується, участі у вихованні дитини не приймає. Через такі обставини він змушений був звернутися до суду і прохає шлюб між ним та відповідачем розірвати та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання їх дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу)відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по сплаті судового збору та за подачу оголошення в пресі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання через оголошення в газеті «Урядовий курєр» №193 від 13 жовтня 2017 року, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила, клопотання від відповідача про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, чого не виконує відповідач. У відповідності з ст. 181 ч.3 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 жовтня 2003 року у Вищебулатецькій сільській раді Лубенського району Полтавської області, актовий запис №6 (а.с. 5). Сторони мають від шлюбу дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка проживає з батьком, позивачем по справі. Подружнє життя у сторін не склалося і, як стверджує позивач, шлюбні відносини між ними припинені, рік вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, їх сімя фактично перестала існувати. Відповідач з дитиною не спілкується, на утримання дитини коштів не надає, дитина перебуває на повному утриманні батька, що підтверджується довідкою ЛКП фірма «Житло» від 23.06.2017 року та актом перевірки проживання в гуртожитку (а.с.11,12). Позивач вважає, що їх сімя розпалась остаточно, примирення між ними не можливе, відповідач інших осіб на своєму утриманні не має, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Також суд вважає, що підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя немає. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також враховує, що в звязку з вступом у законну силу з 08.07.2017 року змін до ч.2 ст. 182 СК України, якою передбачено, що стягнення мінімального розміру аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 08.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Тому із відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 640 грн. та 420 грн., сплачених за подачу оголошення в засобах масової інформації

Outcome: approved