Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», третя особа - [PERSON] про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним, та ВАТ «Електрон Банк» 01.09.2008 року укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав йому грошові кошти в сумі 25376 доларів США строком на 7 років, а він зобов'язався повернути банку суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку встановленому договором. Для забезпечення виконання вказаного договору ним передано в заставу Банку легковий автомобіль марки DOOGE модель AVENGER, 2008 року випуску. 20 грудня 2014 року зазначений автомобіль було затримано у зв'язку з виконанням виконавчого напису нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON], яким звернено стягнення на рухоме майно з всіма приналежностями та покращеннями, а саме автомобіль марки DOOGE модель AVENGER, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить позивачу на праві власності, і який на підставі договору переданий в заставу ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фольксбанк» та правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк». Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса прийнятий без дотримання вимог актів законодавства України, що регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, зокрема: всупереч п.5.2 договору та ст. 27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» йому не надіслано повідомлень про порушення умов кредитного договору, банком всупереч постанови КМУ від 29 червня 1999 року №1172 не подано документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, в виконавчий напис включено суми пені, хоча це не передбачено умовами договору. Також на момент укладення договору застави 01 вересня 2008 року Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію їх обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення не предмет забезпечуваного обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому вчинений виконавчий напис не підлягає виконанню. Позивач просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] від 01.08.2014 року, яким звернено стягнення на легковий автомобіль марки DOOGE модель AVENGER, 2008 року випуску таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав викладених у ньому та просить його задовольнити. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «ВІЕС БАНК» в судове засідання не з'явився, однак подав на адресу суду письмове заперечення в якому вважає позов [PERSON] не обґрунтованим та безпідставним, зазначає, що позивачем неправильно вибрано спосіб захисту - визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки такий спосіб не відповідає ч.2 ст. 16 ЦК України, а в разі порушення прав позивача він повинен оскаржувати нотаріальний акт. Також вказує, не те що договором застави від 01 вересня 2008 року, який укладений з метою забезпечення виконання договірних зобов'язань за кредитним договором від 01 вересня 2008 року, передбачено порядок звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання Заставодавцем договірних зобов'язань. Зокрема п.4.2 договору передбачено звернення стягнення на предмет застави може бути здійснено за вибором заставодержателя на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вказані умови договору відповідають ст. 18 Цивільного кодексу України, Закону України «Про заставу», а право звернення стягнення на заставне майно, як форми захисту порушеного права Заставодержателя - відповідача закріплено в п.5 ст.26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію їх обтяжень» в редакції, яка діяла на момент звернення до приватного нотаріуса з відповідною заявою. Для підтвердження безспірності заборгованості ПАТ «ВІЕС БАНК» до нотаріуса надано всі документи, які передбачені законом, зокрема і дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності контрагентів за договором. Третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. 01.09.2008 року між ВАТ «Електрон банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №KF51899 відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати позичальнику грошові кошти в сумі 25376 доларів США строком на 7 років, а позичальник зобов'язується повернути Банку суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом у строки та порядку, передбачених кредитним договором. Для забезпечення своєчасного та повного повернення кредиту, процентів, оплати штрафних санкцій у передбачених чинним законодавством України та кредитним договором випадках, відповідно до договору застави від 01 вересня 2008 року, в забезпечення виконання своїх зобов'язань, заставодавець - [PERSON] передає заставодержателю - ВА «Електрон Банк» у заставу належне йому на праві власності рухоме майно зі всіма приналежностями, які є на момент укладення цього договору, та які можуть виникнути в майбутньому, а саме - автомобіль марки DOOGE модель AVENGER, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], чорного кольору . Відповідно до пункту 4.2 договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором заставодержателя - на підставі рішення суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, в позасудовому порядку, згідно з законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію їх обтяжень» або іншими способами на вибір заставодержателя, які не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до пункту 5.2 договору застави, при намірі звернути стягнення на предмет застави в позасудовому порядку, заставодержатель зобов'язаний надіслати заставодавцю повідомлення про порушення умов кредитного договору або цього договору, відповідно до статті 27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Повідомлення про порушення умов кредитного договору або цього договору надсилається одночасно з реєстрацією в державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави. Якщо протягом тридцяти днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави заставодавець або третя особа не виконали умов кредитного договору і в разі якщо предмет знаходиться у володінні заставодавця, останній зобов'язаний на вимогу заставодержателя негайно передати предмет застави у володіння заставодержателя відповідно до умов цього договору (п.5.3). Виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] 01 серпня 2014 року звернуто стягнення на нерухоме майно з всіма при належностями та покращеннями: легковий автомобіль марки DOOGE модель AVENGER, 2008 року випуску автомобіль марки DOOGE модель AVENGER, 2008 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] . Вказаний автомобіль на підставі договору застави, посвідченого 01.09.2008 року [PERSON], приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу переданий в заставу Відкритому акціонерному товариству «Електрон Банк», правонаступником за всіма правами та обов'язками якого є Публічне акціонерне товариство «ФОЛЬКСБАНК», правонаступником за всіма правами та обов'язками якого є Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного рухомого майна нотаріус пропонує задовольнити вимоги ПАТ «ВіЕс Банк» за період з 01 лютого 2014 року по 01 серпня 2014 року включно у розмірі 7151,16 доларів США, що станом на 01.08.2014 року згідно курсу НБУ становить 86509,35 грн., як заборгованість за кредитом, 427,80 доларів США, що станом на 01 серпня 2014 року згідно курсу НБУ становить 5175,20 грн. - заборгованість по процентах, 75,64 доларів США, що станом на 01 серпня 2008 року згідно курсу НБУ становить 915,03 грн. - нарахована пеня за період з 01.02.2014 року по 01.08.2014 року, 3000 грн. - плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису. Згідно із ч. 1 ст. 590 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. У ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин (укладення договору застави та кредитного договору), наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент укладення кредитного договору та договору застави 01.09.2008 року, не передбачено. Вказаний спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження було доповнено ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22 вересня 2011 року. Відповідно до п.2 Прикінцевих положень вказаного закону Дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно Закону України «Про заставу». Отже, положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 03 жовтня 2012 року (справа №6-70цс12), та від 12 червня 2013 року (справа №6-54цс13). Також, статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Частиною 4 пункту 283 Інструкції передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання заставодавцем та боржником, якщо він є відмінним від і заставодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Згідно пункту 284 зазначеної Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Пунктом 283 Інструкції встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не перевіряє можливість спору між сторонами щодо кредитної заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто перевіряє щоб документи, з яких обчислена заборгованість, не були спірні. Відповідач та третя особа своїми процесуальними правами надати докази не скористалися та не надали суду докази повідомлення позивача - заставодавця про порушення умов договору та пропозицію виконати свої зобов'язання, як це передбачено п.5.2 договору застави, ЗУ «Про нотаріат», інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій, як і не надали докази надання заявником нотаріусу документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи те, що на момент укладення кредитного договору та договору застави від 01.09.2008 року ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який підлягає застосування до спірних правовідносин, не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, а також враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів повідомлення заставодавця про порушення умов кредитного договору та надання нотаріусу всіх документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved