Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат на поховання у сумі 7 533 грн., моральної шкоди у сумі 70 000 грн. та стягнення витрат на надання юридичної допомоги у сумі 2 000 грн., посилаючись на те, що 02 травня 2015 року близько 16.00 навпроти будинку № 81 по вул.Грушевського в м.Полтава [PERSON], керуючи автомобілем марки НYUNDAI 1 10, д.н.з.[NUMBER], скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який є його батьком, який від отриманих ушкоджень, внаслідок шоку-крововтрати помер [INFO]. Кримінальне провадження 08 липня 2015 року слідчим було закрито за п.2 ч.1ст. 284 КПК України, у зв»язку з відсутністю у діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Однак, законом передбачено відшкодування витрат на поховання, які він прохає стягнути у сумі 7 533 грн., та відшкодування моральної шкоди, яку оцінює у 70 000 грн. Ухвалою суду від 25 вересня 2017 відкрито провадження по справі суддею Гальонкіною Ю.С. Ухвалою суду від 15 січня 2018 року справу прийнято до провадження суддею Савченко Л.І., справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 10 квітня 2018 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON]. 24 липня 2018 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву, в якій прохав стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] витрати на поховання у сумі 7 533 грн., грошові кошти у сумі 70 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 2000 грн. витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що [PERSON] керував транспортним засобом, який скоїв наїзд на його батька, а [PERSON] є власником транспортного засобу, тому вони повинні відповідати за спричинену шкоду завдану смертю потерпілого солідарно. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві з уточненнями. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти відшкодування витрат на поховання, в іншій частині позовні вимоги вважає безпідставними, оскільки він не визнаний винним у ДТП, кримінальну справу щодо нього закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення. Також зазначив, що потерпілий фактично сам кинувся під автомобіль, він відразу вибіг з автомобіля надати йому допомогу, а тому скоріш за все моральна шкода більше спричинена йому. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] повторно у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Позивач надав суду заяву про відкладення судового засідання, у зв»язку із зайнятістю адвоката за сімейними обставинами. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з»явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації (а.с.110, 113, 121, 128, 139), про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі:1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення про причини неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з»явилася особа, яку він представляє, або інший її представник. Враховуючи, що представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з»явився повторно, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.134), поважність причини неявки належними доказами не підтвердив, так як і не підтвердив жодними доказами причину неявки у судове засідання 03 травня 2018 року, суд вважає за можливе розглядати справи за його відсутності. Крім того, суд зазначає, що 28 березня 2018 року розгляд справи був відкладений також за заявою [PERSON] у зв»язку із необхідністю ознайомитися з матеріалами справи для написання обґрунтованих заперечень, тоді як із матеріалами справи він ознайомився безпосередньо в день наступного судового засідання 10 квітня 2018 року, письмових заперечень не надав, що оцінюється судом як затягування розгляду справи. Заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 травня 2015 року близько 16.00 по вул.Красіна (Героїв АТО) від вул.23 Вересня у напрямку вул.Грушевського у м.Полтаві рухався автомобіль марки НYUNDAI 1 10, д.н.з.[NUMBER], який належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується реєстраційною карткою ТЗ (а.с.142), під керуванням [PERSON] [PERSON], проїжджаючи навпроти буд.№ 81 по вул.Грушевського в м.Полтава, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], [INFO], який в порушення вимог п.п.4.7, 4.14 (а,б) Правил дорожнього руху України затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року стояв поза межами проїзної частини дороги, а потім раптово вийшов на проїздну частину дорогу та почав перетинати її в недозволеному для переходу місці справа наліво по ходу руху автомобіля, де й відбувся на нього наїзд. В результаті ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження, що потягли смерть (а.с.15-19). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Октябрським відділом РАЦС Полтавського МУЮ 07 травня 2015 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO], а/з 414 (а.с.13). Постановою старшого слідчого СУ УМВС України в Полтавській області майора міліції Чорняка Є.В. від 08 липня 2015 року кримінальне провадження № 12015170000000448 від 03.05.2015 року закрито, у зв»язку з відсутністю в діянні [PERSON], [INFO], складу кримінального правопорушення, за п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (а.с.15-19). Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Октябрським районним РАЦС м.Полтави 11.06.1986 року (а.с.12). Як слідує із довідки МСЕ від 28.09.2015 року [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства, якому протипоказані шкідливі небезпечні умови праці, психоемоційні навантаження (а.с.11). Згідно рахунків № 705 від 07.05.2015 року виданих ФОП [PERSON] вартість ритуальних послуг у зв»язку з похованням [PERSON] становить 2000 грн., ритуальні послуги на атрибутику коштують 5 533 грн. (а.с.5, 142). Предметом даного спору є відшкодування витрат на поховання та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в результаті якого загинув батько позивача. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоду завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'ю. Згідно з ч.ч.1,2 та 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого У п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦКУкраїни шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд враховує, що моральні страждання позивача зумовлені глибокими емоційними переживаннями з приводу втрати батька. Він є інвалідом ІІ групи з дитинства і має певні обмеження в обранні професії та йому протипоказані психологічні навантаження. Смерть батька і сталася таким навантаженням, яке по цей час не дає йому жити нормальним життям, яке існувало до його смерті. Позивач втратив рідну людину, яка завжди йому допомагала як матеріально, так і морально, був порадником та опорою в житті. Після смерті батька йому дуже складно справлятися із виникаючими життєвими проблемами. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер, глибину страждань, емоційних переживань, тяжкість та істотність вимушених змін у житті позивача, а також відсутність вини водія автомобіля. Тому, виходячи з принципу розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 10 000 грн. моральної шкоди. У статті 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Відповідно до положення статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов'язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Матеріалами справи встановлено, що позивач витратив на ритуальні послуги та атрибути для проведення поховання батька [PERSON] 7 533 грн. (а.с.5,142) Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути 7 533 грн. понесених витрат на поховання та задовольнити позов в цій частині у повному обсязі. Стягуючи грошові кошти у відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання саме з відповідача [PERSON], суд виходив з того, що саме він на підставі права користування володів транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Вказана обставина визнається відповідачем [PERSON], а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог до [PERSON] суд вважає за необхідне відмовити за безпідставністю пред»явлених до неї вимог. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд при розгляді 14 березня 2018 року справи № 345/2040/17-ц та по справі № 205/5260/16 від 03 травня 2018 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у сумі 731 грн. 43 коп. підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави (на день подачі позову до суду за вимогу відшкодування витрат на поховання 640 грн. та за відшкодування моральної шкоди пропорційно задоволеним позовним вимогам 91 грн. 43 коп. (640 грн.: 7 (70 000:10 000)), а судовий збір у сумі 548 грн. 57 коп. компенсується за рахунок держави. Згідно наявної в матеріалах справи квитанції позивач за отримання правової допомоги адвоката сплатив 2000 грн. (а.с.3). При зверненні до суду позивачем заявлялися дві самостійні вимоги: про стягнення витрат на поховання та про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги про відшкодування витрат на поховання у сумі 7 533 грн. задоволено у повному обсязі, а вимоги про відшкодування моральної шкоди - частково, а саме у розмірі 10 000 грн.. З урахуванням розміру задоволених у повному обсязі позовних вимог про стягнення витрат на поховання, часткового задоволення самостійної вимоги про відшкодування моральної шкоди, а також з урахуванням конкретно виконаних робіт адвокатом, обґрунтована та пропорційна до предмета спору сума витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 500 грн.

Outcome: partial