Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить справу розглядати без участі позивача, розірвати шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції 16 лютого 2002 року, актовий запис про шлюб № 162. Прізвище відповідача «[PERSON]» залишити без змін. На примирення та поновлення стосунків з відповідачем не погоджується, а тому строку для примирення просить не надавати. Проти ухвалення заочного рішення по справі та заочного розгляду не заперечує. Позовні вимоги мотивуючи тим, що за час шлюбу у сторін народились діти : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З грудня 2017 року сторони фактично остаточно припинили подружні відносини та з того часу не спілкуються між собою та перестали існувати як сім'я. Подружнє життя позивача з відповідачем не склалося через різні погляди. Наразі сторони проживають окремо , не ведуть спільне господарство та не підтримують фактичні шлюбні відносини. На даний час шлюб існує лише на папері. Спільні діти сторін поживають разом з матір'ю. Ведення між подружжями спільного господарства та фактичні шлюбні відносини припинено. У сторін відсутнє бажання продовження спільного побуту та продовження шлюбних відносин. Збереження шлюбу не відповідає моральним інтересам позивача та відповідача. Майнового спору у сторін не має. За вказаних обставин, а також враховуючи різні погляди на цінності у житті, та втрату почуття любові, повного фактичного припинення шлюбних стосунків, позивач вважає, що шлюб підлягає розірванню. Подальше збереження сім'ї неможливо. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2018 провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження , проведення підготовчого засідання призначено на 07 вересня 2018 року. 04 вересня 2018 року за наслідками повторного автоматизованого розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який був проведено згідно розпорядження в.о. керівника апарату Харківського районного суду Харківської області № 01-02/85 від 03.09.2018 у зв'язку з розглядом Вищою радою правосуддя 14.08.2018 заяви про відставку судді [PERSON]. та відповідно до наказу в.о. голови Харківського районного суду Харківської області від 20.08.2018 № 05-05/88 «Про відрахування судді [PERSON]., зазначена справа передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Шинкарчука Я.А. 05 вересня 2018 року ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Шинкарчука Я.А. цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнята до провадження. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач [PERSON] надав до суду заяву про підтримання позову, в якому просить розгляд справи проводити без участі позивача та представника позивача, шлюб укладений між сторонами розірвати, прізвище відповідача «[PERSON]» залишити без змін. Строк для примирення не потрібен. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву, якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Шлюбні відносини були припиненні 03 грудня 2017 року. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]», місце поживання дітей залишити з відповідачем. Строк для примирення не потрібен. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 16 лютого 2002 року міським відділом реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 162, про що свідчить оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. В зв'язку з реєстрацією шлюбу дошлюбне прізвище позивача «[PERSON]» змінено на «[PERSON]». Від даного шлюбу подружжя має малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Сторони стверджують, що спору між ними про місце проживання малолітньої дитини, поділу майна немає, відповідач позов визнав повністю. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, стверджують у заявах, що сімейно - шлюбні відносини припинені з грудня 2017, сім'я існує формально, відповідач не заперечує проти задоволення позову, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що спору між сторонами про місце проживання дитини, з представлених суду відомостей, не вбачається, а також не вбачається з матеріалів справи спору між сторонами щодо майна, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Крім того, відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання відповідача про те, щоб після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]» є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати залишити за рахунок позивача - [PERSON].

Outcome: approved