Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно одержаних грошових коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що в 2011року між ним та відповідачем було досягнуто усної угоди про оплатне придбання ним у відповідача права користування земельною ділянкою по [ADDRESS], загальною площею 24кв.м. При цьому відповідач [PERSON] запевнив позивача в тому, що на момент досягнення домовленості він є Орендарем зазначеної земельної ділянки та наділений повноваженнями на продаж права оренди. 08 вересня 2011року він передав відповідачеві [PERSON] грошові кошти в розмірі 15000доларів США за відмову [PERSON] від права користування земельною ділянкою загальною площею 24 кв.м. по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] отримав від нього кошти в зазначеній сумі, про що власноручно написав розписку, якою засвідчив той факт, що він отримав від [PERSON] суму, еквівалентну 15000доларів США за відмову від частини земельної ділянки, виділеної [PERSON] під будівництво. При написанні розписки [PERSON] не зазначив адреси місця знаходження земельної ділянки та її площу, мотивуючи тим, що в цей день ним було нотаріально посвідчено заяву на вилучення земельної ділянки із його землекористування з зазначенням площі та місця знаходження земельної ділянки, а розпискою він засвідчив факт отримання грошових коштів за відмову від права користування земельною ділянкою. В той же день, 08.09.2011року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1589 було засвідчено заяву гр.[PERSON] на ім.*я міського голови Кременчуцької міської ради, відповідно до якої [PERSON] надав згоду суміжному землекористувачу - [PERSON] на вилучення зі свого землекористування земельної ділянки, площею 11 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 13кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] з метою оформлення фізичною особою підприємцем [PERSON] права користування зазначеними земельними ділянками. Вважає, що станом на день написання [PERSON] розписки про отримання від нього грошових коштів та нотаріального посвідчення заяви про відмову від права користування земельною ділянкою, тобто станом на 08.09.2011року у відповідача [PERSON] взагалі було відсутнє право користування земельною ділянкою від якого відповідач отримавши грошові кошти відмовлявся. Вважає, що відповідач безпідставно отримав від нього грошові кошти в розмірі 15000доларів США. 04 листопада 2013року позивачем на адресу відповідача [PERSON] було направлено вимогу про повернення в десятиденний строк з дня отримання вимоги безпідставно отриманих грошових коштів, але вимога не виконана, а тому вимушений звернутися до суду . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали, прохали суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник проти позову заперечували, надали суду письмові заперечення та пояснили наступне. 08.12.2009р. [PERSON], укладено договір оренди землі загальною площею 278 кв.м. в тому числі по угіддях: графа59 - землі відведені під будівництво. 27.01. 2010р. укладений договір був зареєстрований у Кременчуцькому районному відділі Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі вчинено запис №041057500046. Також 27.01.2010р. зазначена земельна ділянка була передана відповідачу Актом прийому - передачі в строкове платне користування , площею 278кв.м. з метою будівництва навісу для пасажирів з двома торгівельними павільйонами на зупинці громадського транспорту «Центр» по [ADDRESS] терміном на 2 роки. Зазначений договір оренди землі укладений терміном на 2 роки, а це враховуючи момент передачі згідно акту прийому-передачі та моменту реєстрації у Кременчуцькому районному відділі Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» до 27.01.2012року. Згідно строй генплану, погодженого 29.09.2008р., відведена земельна ділянка, на якій планувалося будівництво торгівельних павільйонів із загальним навісом, проходила вздовж [ADDRESS]. Судом прийнято до уваги, що відповідно до пояснень відповідача навіс зупинки громадського транспорту, зведення якого планувалося над павільйонами, повинен був монтуватися майже вздовж стін вищезазначених житлових будинків. 28.09.2010р., за № К110-10, [PERSON] був виданий дозвіл на виконання будівельних робіт «з будівництва навісу для пасажирів з двома торгівельними павільйонами на зупинці громадського транспорту «Центр» по [ADDRESS]». Вся документація та готовність для початку будівельних робіт у [PERSON], але до нього звернувся гр. [PERSON] та повідомив , що він придбав собі частину нежитлового приміщення в будинку [ADDRESS] і має намір будувати окремий вихід з цього приміщення, а встановлення позивачем навісу громадського транспорту унеможливлює йому збудувати окремий вихід. Йому також потрібна частина земельної ділянки, відведеної позивачем під будівництво, для будівництва сходів. Даний факт не заперечується позивачем. [PERSON] було запропоновано [PERSON] варіант відмови від частини земельної ділянки, відведеної під будівництво навісу, площею 11квм. та 13кв.м., з боку нежитлового приміщення, що знаходиться в його власності вздовж житлового будинку [ADDRESS] та суму грошей еквівалентну 15000(п'ятнадцять тисяч доларів). 08.09.2011р. [PERSON] була написана розписка про отримання грошей та вчинена нотаріальна посвідчена заява про згоду вилучення з його користування частин земельної ділянки розміром 11кв.м. та 13 кв.м., що знаходяться по [ADDRESS]. На день написання розписки та нотаріальної заяви (08.09.2011р), [PERSON] мав право користування земельними ділянками,відповідно до договору оренди, дія укладеного договору оренди була до 27.01.2012року. Посилання позивача на той факт, що згідно укладених договорів оренди відповідач мав право оренди на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] і не мав прав оренди на земельну ділянку [ADDRESS] також не відповідають дійсності. Згідно Свідоцтва [NUMBER] від 29.01.2007р. адреса [ADDRESS] присвоєна торгівельному павільйону, що повинен був розташований під навісом на зупинці громадського транспорту. Домовленість щодо відмови від частин земельної ділянки, площею 11 та 13 кв.м. та вчинений правочин (ст.ст.202, 203, 205 ЦК України)- письмова розписка на отримання суми грошей була лише стосовно прилеглої території до нежитлового приміщення, власником якого є [PERSON] що знаходиться в будинку [ADDRESS]. Прохали суд відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні залучений до участі в справі в якості третьої особи представник Кременчуцької міської ради пояснив, що надав суду матеріали по справі та при прийняті рішення полагається на розсуд суду Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника,представника третьої особи, вивчивши та проаналізувавши надані суду докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Відповідно до ч. 3 ст. 212 Цивільного кодексу України, суд оцінює належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні встановлено, що 08.12.2009р. [PERSON], укладено договір оренди землі, загальною площею 278 кв.м. в тому числі по угіддях: графа59 - землі відведені під будівництво. 27.01. 2010р. укладений договір був зареєстрований у Кременчуцькому районному відділі Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі вчинено запис №041057500046. Також 27.01.2010р. зазначена земельна ділянка була передана відповідачу Актом прийму - передачі в строкове платне користування площею 278кв.м. з метою будівництва навісу для пасажирів з двома торгівельними павільйонами на зупинці громадського транспорту «Центр» по [ADDRESS] терміном на 2 роки. Зазначений договір оренди землі укладений терміном на 2 роки, а це враховуючи момент передачі згідно акту прийму-передачі та моменту реєстрації у Кременчуцькому районному відділі Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» до 27.01.2012року. Згідно строй генплану, погодженого 29.09.2008р., відведена земельна ділянка, на якій планувалося будівництво торгівельних павільйонів із загальним навісом, проходила вздовж [ADDRESS]. Судом прийнято до уваги, що відповідно до пояснень відповідача навіс зупинки громадського транспорту, зведення якого планувалося над павільйонами, повинен був монтуватися майже вздовж стін вищезазначених житлових будинків. 28.09.2010р., за № К110-10, [PERSON] був виданий дозвіл на виконання будівельних робіт «з будівництва навісу для пасажирів з двома торгівельними павільйонами на зупинці громадського транспорту «Центр» по [ADDRESS]». Вся документація та готовність для початку будівельних робіт у позивача, але до нього звернувся гр. [PERSON] та повідомив його, що він придбав собі частину нежитлового приміщення в будинку [ADDRESS] і має намір будувати окремий вихід з цього приміщення, а встановлення мною навісу громадського транспорту унеможливлює йому збудувати окремий вихід. Йому також потрібна частина земельної ділянки, відведеної йому під будівництво, для будівництва сходів. Даний факт не заперечується позивачем. Позивачем було запропоновано відповідачу варіант відмови від частини земельної ділянки, відведеної під будівництво навісу, площею 11квм. та 13кв.м., з боку нежитлового приміщення, що знаходиться в його власності вздовж житлового будинку [ADDRESS] та суму грошей еквівалентну 15000(п'ятнадцять тисяч доларів). 08.09.2011р. відповідачем була написана розписка про отримання грошей та вчинена нотаріально посвідчена заява про згоду вилучення з користування відповідача частин земельної ділянки розміром 11кв.м. та 13 кв.м., що знаходяться по [ADDRESS]. Судом враховано, що на день написання відповідачем [PERSON] розписки та нотаріальної заяви (08.09.2011р) він мав права користування земельними ділянками,відповідно до договору оренди, дія укладеного договору оренді була до 27.01.2012року. Посилання позивача на той факт, що згідно укладених договорів оренди відповідач мав право оренди на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] і не мав прав оренди на земельну ділянку [ADDRESS] також не відповідають дійсності. Згідно Свідоцтва [NUMBER] від 29.01.2007р. адреса [ADDRESS] присвоєна торгівельному павільйону, що повинен був розташований під навісом на зупинці громадського транспорту. Домовленість щодо відмови від частин земельної ділянки площею 11 та 13 кв.м. та вчинений правочин (ст..ст.202, 203, 205 ЦК України)- письмова розписка на отримання суми грошей була лише стосовно прилеглої території до нежитлового приміщення, власником якого є [PERSON] що знаходиться в будинку [ADDRESS]. Судом враховано, що відповідно до рішення Кременчуцької міської ради від 29 березня 2011року фізичній особі-підприємцю [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.0072га для експлуатації та обслуговування нежилого приміщення та будівництва прибудови з окремим входом по [ADDRESS]. Відповідно до рішення Кременчуцької міської ради від 29 листопада 2011року внесено зміни до рішення п.1.9 рішення міської ради від 29 березня 2011року в частині надання дозволу фізичній особі-підприємцю [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування нежилого приміщення та будівництва прибудови з окремим входом по [ADDRESS] , а саме замість слів площею 0.0072га читати площею 85кв.м., що є підтвердженням надання земельної ділянки за рахунок земельної ділянки, яка була надана відповідачу [PERSON] у користування. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно, або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави зобов*язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов*язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави також застосовуються до вимог про: - повернення виконаного за недійсним правочином; - витребування майна власником із чужого незаконного володіння; - повернення виконаного однією із сторін у зобов*язанні; - відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов*язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов*язана повернути доходи. У разі безпідставно одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними. Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті : · заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; · інше майно, якщо це встановлено законом. Між тим, позивач не надав суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Таким чином, позивач не довів факт того, що відповідач [PERSON] безпідставно отримав грошові кошти від позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] пояснював, що він дійсно відмовився від права користування земельною ділянкою, дана угода нотаріально посвідчена. Лише після спливу майже трьох років позивач звернувся з вимогою про повернення коштів, хоча за цей час дана земельна ділянка вилучена у відповідача, та передана позивачу. Докази, зібрані по справі в їх сукупності, свідчать про те, що вимога позивача [PERSON] безпідставна, не підтверджуються жодним доказом,правовідносини між [PERSON] та [PERSON] мали договірні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Верховний Суд України в постанові від 02.10.2013 р. по справі № 6-88цс13 зазначив наступне: Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним. Верховний Суд України наголосив на тому, що у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Отже, зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (тобто відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Також, в постанові від 24 вересня 2014 року по справі № 6-122цс14 Верховний Суд України зазначив, що, відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому. В цій же постанові Верховний Суд України наголосив на наступному: той факт, що, договір сторонами укладено у формі, яка не відповідає вимогам закону, не свідчить про те, що він не є укладеним. Разом з тим, правила ст. 1212 ЦК України застосовуються тоді, коли майно передано на виконання юридично ще не укладеного договору. Отже, оскільки відносини, які склалися між сторонами, є договірними, то судом помилково застосовано до них ст. 1212 ЦК України. Виходячи з наведених обставин слід зазначити про те, що оскільки позивачем зазначені підстави позову, які мають характер договору, а судом встановлено, що правовідносини між сторонами справи носили характер договору, застосування ст.1212 ЦК України до правовідносин сторін є неможливим.

Outcome: dismissed