Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що 23 серпня 2018 року близько 09 год. 50 хв. в м. Суми по вул. Героїв Крут, 54 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю Hyunday Santa Fe з номерним знаком [NUMBER] під керуванням відповідача та транспортного засобу Citroen Berlingo з номерним знаком [NUMBER] , що належить позивачу, в результаті якої транспортному засобу позивача спричинені пошкодження. Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 24 жовтня 2018 року, відповідача визнано винним у вищевказаній ДТП. Відповідач на місці ДТП мав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладений з ПрАТ СК «Вусо», що брала на себе зобов`язання з відшкодування шкоди, тому позивач після вищезгаданої дорожньо-транспортної пригоди, звернувся до страхової компанії з заявою про страхове відшкодування, завданої внаслідок ДТП за участю транспортного засобу Hyunday Santa Fe з номерним знаком [NUMBER] , внаслідок якої пошкоджено транспортний засіб Citroen Berlingo з номерним знаком [NUMBER] . 23 серпня 2018 року, була проведена оцінка майна суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] . Оцінювачем було визначено розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Citroen Berlingo. Згодом після того, як вони відправили заяву про виплату страхового відшкодування, позивачу надійшла відповідь про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Таким чином, збитки які були завдані позивачу по цей день не відшкодовані. Спочатку позивач звертався до страховика, однак страховою компанією було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, а тому він наразі звертається до особи, яка завдала шкоди транспортному засобу, в результаті дорожньо-транспортної пригоди. У позивача немає наміру судитися зі страховою компанією відповідача, так як страховик не відшкодовує шкоду, він сплачує страхове відшкодування - це різні поняття. Для відновлення транспортного засобу Citroen Berlingoз номерним знаком [NUMBER] позивачем було витрачено 16650грн., з яких: запасні частини на суму 9950 грн., за виконання ремонтних робіт 6000 грн., послуги евакуатора 700 грн. Так як позивач почав відшкодовувати свої збитки частково починаючи з 27 серпня 2018 року відповідно до накладної №000235 розмір заборгованості не погашеної на момент звернення до суду з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає: 9950 (некомпенсований розмір матеріального збитку) + 150,48 грн. (3% річних)+ 575,60 грн. (інфляційне збільшення боргу) = 10 976,08 грн. За накладною №0048 від 19 вересня 2018 року розмір заборгованості не погашеної на момент звернення до суду з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає: 6000 (не компенсований розмір матеріального збитку) +79,40 грн. (3% річних) + 528, 00 грн. (інфляційне збільшення боргу) = 6 607,40 грн., 700 грн.(послуги евакуатора). Таким чином, сума яка необхідна для відшкодування матеріального збитку з урахуванням інфляції та 3% річних становить (10976,08+6607,4+700)=18 283,48 грн. Щодо моральної шкоди зазначає, що багато часу було витрачено на пошук способів відновлення порушеного права мобілізації додаткових коштів на запасні частини, ремонтні роботи. Ситуація потягла за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовила необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Збитки, завдані позивачу досі не відшкодовані в повному обсязі, він вимушений звертатися до суду для відновлення свого порушеного права. Враховуючи ступінь та обсяг душевних страждань розмір моральної шкоди, завданої позивачу, виходячи із в розумності, виваженості та справедливості ним оцінена в 5000 грн. Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з [PERSON] на свою користь 23283,48 грн., з яких: збитки за наслідками дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 18 283,48 грн., в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди за наслідками дорожньо-транспортної пригоди 5000 грн. Покласти всі судові витрати на відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 березня 2019 року позовна заява була залишена без руху, позивачу запропоновано в строк не більше десяти днів з дня вручення копії вказаної ухвали усунути недоліки. 14 березня 2019 року позивач надав суду документи на виконання ухвали суду від 04 березня 2019 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 березня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на28 травня 2019 року о 10 год. 00 хв. 02 травня 2019 року від відповідача [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що 23 серпня 2018 року дійсно сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій він був визнаний винним. На місці ДТП потерпілому [PERSON] були відомі відомості про страхову компанію, в якій був застрахований його транспортний засіб за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що сам зазначає в позовній заяві, але не надає суду достовірні відомості, коли та яким чином він звертався до страхової компанії для отримання відшкодування. Звертає увагу суду, що [PERSON] в передбаченому законом порядку не звертався до ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» ні з повідомленням про ДТП (невідкладно, але не пізніше 3-х робочих днів з дня настання ДТП), ні з заявою про страхове відшкодування (протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП), а також без об`єктивних та поважних на то причин, порушуючи норми ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не надав належним чином пошкоджений транспортних засіб для проведення огляду представником страхової компанії для подальшого відшкодування шкоди. Відповідач зазначає, що повністю підтримує норму ст. 4 ЦПК України, що «кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів», але не в такий спосіб і звернутись необхідно до належного відповідача, тобто до страхової компанії. А саме тому, він вважає, що відповідач звернувся до неналежного відповідача з даним позовом. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). А в даному випадку потерпілий порушуючи норму закону взагалі вирішив не звертатись до страховика для отримання страхової виплати. Виходячи з того, що його цивільна відповідальність на день ДТП, внаслідок якої автомобіль позивача було пошкоджено, була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Вусо», за шкоду, заподіяну майну, дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 23 серпня 2018 року за участю належного [PERSON] транспортного засобу та його застрахованого автомобіля, є страховим випадком. А відповідно і виплати повинна здійснювати страхова компанія страхувальника. Відповідачем було повідомлено ПАТ СК «Вусо», в законом установлений термін, про страховий випадок, в свою чергу ж [PERSON] не було здійснено жодних намірів для врегулювання даного питання. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про-страхове відшкодування. Але позивач порушив і цю вимогу закону та не звернувся до страховика, а вирішив обійти дану норму та самостійно відразу ж зробити оцінку пошкоджень транспортного засобу, чим також проігнорував п. 33.3 вище зазначеного Закону, який говорить, що: «водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також, забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів)» (за послугою до ФОП [PERSON] позивач звернувся 23 серпня 2018 року в день ДТП). Він своєчасно та у встановленому законом порядку повідомив свого страховика про настання страхової події, а позивач проігнорував свій обов`язок та звернувся до ФОП [PERSON] для проведення сумнівної оцінки отриманих пошкоджень транспортного засобу [PERSON] . Оцінка підлягає сумніву через розбіжності в даних, а саме ФОП [PERSON] в п.5.1. Звіту про оцінку майна (сторінка 18) в таблиці викладає дані зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Citroen Berlingo, а в п. 5.2. цього ж звіту (сторінка 19) викладає технічні характеристики об`єкту оцінки, дані якого не відповідають характеристикам транспортного засобу, який є об`єктом оцінки, а саме: рік випуску, об`єм двигуна, повна маса ТЗ. В п. 5.3. «Технічний стан об`єкту оцінки» (сторінка 19) також вказано, що: «колісний транспортний засіб, автомобіль Citroen Berlingo спеціалізований вантажний фургон малотоннажний - В, державний реєстраційний номер [NUMBER] перебуває в технічно справному стані». Визначаючи цивільно-правові відносини, які сталися під час дорожньо-транспортної пригоди та приймаючи до уваги, те що у позивача є відмова страхової компанії, вважає такі обставини надають право позивачу звернутись до суду за захистом своїх прав, які були порушені, а саме належним відповідачем повинно бути ПрАТ «Страхова компанія.«Вусо», яка надала позивачу відмову та створила прецедент. В частині матеріального збитку, понесеного в результаті залучення евакуатора, відповідач також не погоджується, тому що транспортний, засіб не мав технічних несправностей, які б унеможливлювали його рух самостійно, що підтверджується фотографіями № 13,14,15, 17 у Звіті про оцінку майна. Також позивач посилається на норму ст. 625 ЦК України, а саме в частині стягнення відсотків та індексу інфляції. Але цією ж статтею чітко передбачено, стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, за вимогою кредитора сплатити суму боргу. А відповідач до нього в досудовому порядку не звертався, про понесені витрати не повідомляв та вимогу йому не заявляв. Тому рахувати суму заборгованості з 27 серпня 2018 року, як зазначається в позовній заяві є неправомірним та порушенням норм ЦК України. В частині завдання моральної шкоди, вважає, що позивач не довів обставини, які визначені ст. 23 ЦК України. Посилаючись на вказане, просить суд в задоволенні позову відмовити (а.с.62-64). 28 травня 2019 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 13 серпня 2019 року надано час позивачу для направлення відзиву третій особі по справі, та у зв`язку з неявкою в засідання третьої особи. 13 серпня 2019 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді Грищенко О.В, на лікарняному, підготовче засідання відкладено до 26 вересня 2019 року. 26 вересня 2019 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді Грищенко О.В. на лікарняному, підготовче засідання відкладено до 13 січня 2020 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 12 березня 2020 року. 12 березня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді Грищенко О.В. на лікарняному, розгляд справи відкладено на 01 червня 2020 року. Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з тим, що суддя Грищенко О.В. звільнена у зв`язку з поданням заяви про відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 липня 2020 року справа прийнята до провадження суддею Сидоренко А.П., призначено до судового розгляду на 19 жовтня 2020 року. 19 жовтня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді Сидоренко А.П. у щорічній відпустці, розгляд справи відкладено до 19 січня 2021 року. 19 січня 2021 року у зв`язку з витребуванням доказів по справі, протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 28 квітня 2021 року. 19 квітня 2021 року від представника Приватного акціонерного товариства «ВУСО» надійшли заперечення щодо залучення ПрАТ «СК «ВУСО» як співвідповідача по даній справі, оскільки підготовче засідання по справі закрито, а тому позивачем пропущено процесуальний строк, визначений ст. 51 ЦПК України (а.с.180-183). 28 квітня 2021 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді Сидоренко А.П. в розгляді кримінальної справи №591/4467/19, розгляд справи відкладено до 30 липня 2021 року. 30 липня 2021 року у зв`язку з закінченням процесуального часу, залученням головуючого судді у розгляді кримінальної справи, призначеної на 30 липня 2021 року на 10 год. 15 хв., протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 05 жовтня 2021 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30 липня 2021 року повернуто позивачу [PERSON] заяву про уточнення (зміну) позовних вимог, що подана його представником 12 квітня 2021 року. В судове засідання 05 жовтня 2021 року учасники справи не з`явилися, про день та час розгляду справи сповіщені судом належним чином. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Кузнєцова А.С. надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує, просить суд винести рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Від представника відповідача [PERSON] , - адвоката Дрозденка М.М. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони відповідача, проти позову заперечує з мотивів, що викладені у відзиві. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 серпня 2018 року близько 09 год. 50 хв. в м. Суми по вул. Героїв Крут, 54 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю Hyunday Santa Fe з номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Citroen Berlingo з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті якої транспортному засобу позивача спричинені пошкодження. Своїми діями, які виразились у порушенні учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, ознаки якого передбачені ст. 124 КУпАП, що підтверджується постановою Зарічного районного суду м. Суми від 24 жовтня 2018 року, справа №591/5050/18 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Внаслідок вказаної ДТП пошкоджено автомобіль Citroen Berlingo з номерним знаком [NUMBER] , належний позивачу (а.с. 7). Згідно звіту про оцінку майна від 23 серпня 2018 року, розмір матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Citroen Berlingoз д.р.н. [NUMBER] станом на 23 серпня 2018 року складає 15456,44 грн. (а.с.19-46). З копії товарного чеку №25 від 23 серпня 2018 року вбачається, що позивачем понесені витрати за евакуацію автомобіля Citroen Berlingo з номерним знаком [NUMBER] в розмірі 700,00 грн. (а.с.12). На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Страхове компанія «ВУСО», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7660159 (а.с. 158). За цим полісом забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки Hyunday Santa Fe д.н.з. [NUMBER] , страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 100 000,00 грн., життю і здоров`ю - 200 000,00 грн., розмір франшизи - 1000,00 грн. (а.с.158). 13 грудня 2018 року ПрАТ СК «ВУСО» на адресу [PERSON] , надіслало повідомлення, в якому з приводу розгляду його заяви на виплату страхового відшкодування від 06 листопада 2018 року за шкоду, заподіяну пошкодженням транспортного засобу Citroen Berlingo, держ. номер - [NUMBER] , у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 23.08.2018 року о 09:42, повідомили наступне. Відповідно до п.п. 33.3. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) («...Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).... »). Встановлено, що пошкоджений транспортний засіб Citroen Berlingo, держ. номер - [NUMBER] було самостійну частково відновлено до проведення огляду Страховиком. Згідно п.п. 37.1.3. п. 37.1. ст. 37 Закону («...Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;..»). Тому ПрАТ «СК «ВУСО» повідомило [PERSON] про відмову у виплаті страхового відшкодування по вищевказаній події (а.с. 8). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З огляду на вказане суд доходить висновку про те, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Суд вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Такий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, а також в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року №539/447/17. Суд не погоджується з доводами позивача стосовно виникнення у відповідача, як винної особи, додаткового обов`язку відшкодувати шкоду позивачу, оскільки завдана ним шкода джерелом підвищеної небезпеки не перевищує визначений страховим полюсом граничний ліміт відповідальності страховика, у якого відповідач застрахував свою цивільну відповідальність. У відповідності до ст. 12. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до полісу № АК/7660159 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між [PERSON] та ТДВ «СК «ВУСО», франшиза визначена в розмірі 1000 грн., та ця сума підлягає стягненню позивачу з відповідача. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на евакуацію пошкодженого транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 700 грн., оскільки такі витрати не входять до суми страхового відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 3, 9 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як вбачається з постанови Зарічного районного суду м. Суми від 24 жовтня 2018 року [PERSON] вину не визнав, однак його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме те, що він порушив правила дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження транспортного засобу, підтвердилася у судовому засіданні. Виходячи з вищезазначеного, суд, зважаючи на характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач внаслідок пошкодження автомобіля, та внаслідок цього вимушеність змін у його житті, з урахуванням принципів розумності та справедливості, вважає достатнім стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Таким чином, позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню.

Outcome: partial