Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з даним позовом до відповідача про стягнення боргу, покликаючись на те, що 31.08.2013 року він позичив [PERSON] 1500 доларів США, які він відповідно до письмової розписки зобов»язувався повернути до 20.10.2014р. Термін сплати боргу сплив, однак відповідач свого зобов»язання щодо повернення боргу не виконав до цього часу. Зазначає, що за період, від укладення договору позики 31 серпня 2013 року до 20 жовтня 2014 року, відповідачем було повернуто частину грошової позики у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень. Відповідно до офіційного курсу валют на 05 березня 2015 року, Національним Банком України встановлено: 1 долар США дорівнює 23 гривні 77 копійок. Отже 1 500 доларів США дорівнює 35 655 (тридцять п'ять тисяч шістсот п'ятдесят п'ять) гривень (1 500 * 23,77 = 35 655). Оскільки відповідач повернув частину грошової позики у сумі 6 000 грн., тому залишилось ще 29 655 грн. (35 655 - 6 000=29 655) або 1247 доларів США (29 655 : 23,77 = 1247). Крім цього вказує, що ціна позову складається із суми заборгованості, санкції інфляційних нарахувань та 3 % річних, а саме: 29 655 + 3 202 + 450 = 33 307 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 33 307грн. Позивач подав в суд клопотання про розгляд даної справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач повторно 12.05.2015 року в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивач у поданому клопотанні не заперечив проти такого порядку вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З оглянутої в судовому засіданні розписки установлено, що [PERSON] позичив 31.08.2015 року у [PERSON] гроші в сумі 1500 доларів США та зобов'язується повернути їх до 20.10.2014р. Згідно розрахунку встановлено, що відповідач має заборгованість перед позивачем кошти в сумі 33 307 грн. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку). Ч.2 ст.509 ЦК України встановлено, що зобов'язання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як передбачено ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За змістом ч.2 ст.1051 ЦК України при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошовість такого договору не може ґрунтуватись на свідченнях свідків, а може бути підтверджена лише належними та допустимими доказами. Факт передачі грошей підтверджений розпискою. Таким чином, факт написання розписки про отримання грошей є доказом отримання грошей позичальником від позикодавця. Судом встановлено істотне порушення умов договору зі сторони [PERSON], і відповідно позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з поданої квитанції [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплатив 333,07 грн. судового збору. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved