Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON], а [INFO] помер його батько [PERSON], після яких залишилось спадкове майно до числа якого входить житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батьків та вступив у фактичне володіння та управління будинком, проте постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Підгайної І.В. від 12 липня 2018 року за № 1917/02-14, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на вказаний будинок. Оскільки він не може отримати в нотаріуса правовстановлюючі документи на успадковане майно, просить визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 97,2 кв. м, житловою площею 61,4 кв. м з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] та смерті [INFO] [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити. Представник відповідача Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи: Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] народився [INFO] в с. Білоскірка Тернопільського району Тернопільської області та його батьками є [PERSON] - батько та [PERSON] - мати, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Баворівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. [PERSON] з 12.05.1989 року зареєстрований та проживає в с. Білоскірка Тернопільського району Тернопільської області, про що свідчить відмітка у паспорті позивача. Згідно Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30.05.1991 р., виданого на підставі рішення виконкому Настасівської сільської Ради народних депутатів № 76 від 26.04.1991 р., цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Державна реєстрація права власності на вказаний будинок проведена 30.11.2001 року за [PERSON]. Згідно інформаційних довідок Тернопільського госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації №74 від 21.01.2017 року та №239 від 26.02.2018 р. за матеріалами бюро станом на 01.01.2013р житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], державна реєстрації права власності за [PERSON] не проведена. Згідно технічного паспорта виготовленого 27.01.2017 року Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, житловий будинок який розташований в [ADDRESS] має загальну площу 97,2 кв. м, житлову площею 61,4 кв. м. Відповідно до вимог ст. 120 ЦК УРСР, в редакції, що діяла на момент набуття вказаного майна колгоспного двору у власність, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). У відповідності до ст. 112 ЦК УРСР, в редакції, що діяла на момент набуття вказаного майна колгоспного двору у власність, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Згідно вимог ст. 120 ЦК УРСР, в редакції, що діяла на момент набуття вказаного майна колгоспного двору у власність, володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Відповідно, враховуючи вимоги законодавства, чинного на момент виникнення правовідносин, пов'язаних із набуттям у власність колгоспного двору вказаного майна, та діючого законодавства, котрим регулюються цивільно-правові відносини, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], належав на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], як членам колгоспного двору. При цьому таке право спільної сумісної власності набуто та зареєстровано ними в порядку, передбаченому чинним на момент набуття майна законодавством. [PERSON], померла [INFO] в с. Білоскірка Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. [PERSON], помер [INFO] в с. Білоскірка Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. В силу ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. За умовами ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1273 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитись від прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ст. 1268 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] на час її смерті, тому, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, він вважається таким, що фактично прийняв спадщину після смерті матері. [PERSON] звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право власності за законом після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO], та смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] до державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Підгайної І.В. від 12 липня 2018 року за № 1917/02-14, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на дане майно за спадкодавцями [PERSON], [PERSON] Згідно даної постанови нотаріуса у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа №344/2016 року, після смерті гр. [PERSON], за заявою сина померлої - [PERSON], про прийняття спадщини законом № 785 від 19 липня 2016 року та за заявою чоловіка померлої гр. [PERSON], про відмову від прийняття спадщини в користь гр. [PERSON] № 784 від 19 липня 2016 року. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Після смерті гр. [PERSON], заведена спадкова справа за № 93/2018 року, за заявою сина померлого [PERSON], про прийняття спадщини за законом № 250 від 26 лютого 18 року. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Відповідно до статтей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті 29.06.2016 року своєї матері [PERSON], а саме ? частку житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], а також прийняв спадщину після смерті [INFO] батька [PERSON], до якої входить ? частка вищевказаного будинковолодіння, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на дане майно за спадкодавцями [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивача, яке підлягає захисту шляхом визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок загальною площею 97,2 кв. м, житловою площею 61,4 кв. м з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] та смерті [INFO] [PERSON].

Outcome: approved