Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що між ним та відповідачем [PERSON] 17.02.2014 року було укладено договір позики, у відповідності до якого він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 3700,00 доларів США, на строк до 17.05.2015 року. Відповідачем зобовязання не виконано, не сплачено в строк до 17.05.2015 року кошти в повернення позики. 08.08.2016 року сума заборгованості відповідача за договором позики складає 91780,89 грн. Час прострочення виконання зобовязання складає 449 днів, відповідно загальна сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних складає 1880,11 грн., з яких 91780,89 грн. - сума боргу за договором позики; 6718,18 грн. - інфляційні втрати за час прострочення виконання зобовязання; 3381,04 грн. три проценти річних. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на його, - [PERSON] користь заборгованість за договором позики у сумі 101880,11 грн., з яких: 91780,89 грн. - заборгованість за договором позики, 6718,18 грн. - інфляційні втрати за час прострочення виконання зобовязання; 3381,04 грн. три проценти річних та витрати на оплату судового збору в сумі 1018,80 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не повідомив, захист своїх інтересів в суді доручив представляти представнику за довіреністю [PERSON], який в судовому засіданні при дачі пояснень, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, у наданих суду поясненнях посилався на обставини, аналогічно викладеним в позові, які просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відносно заявлених вимог, судом, належними доказами по справі установлено, що між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] 17.02.2014 року було укладено договір позики, у відповідності до якого було передано відповідачу грошові кошти в сумі 3700,00 доларів США, на строк до 17.05.2015 року, що підтверджується договором позики грошей (а.с.6). З довідки КЖРЕП №4 від 28.07.2016 року №471 вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований та постійно проживає за адресою: [INFO], власником якої він є (а.с.18). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вимогами \~ ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до\~ст. 1047 ЦК України,\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1051 ч. 2\~ ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Статтею 1049 ЦК України визначено, що\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст.1050\~ч.1,\~625\~ч.2\~ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 ЦК України. Відповідно до вимог\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом. Судом встановлено і дане вбачається з досліджених доказів та пояснень представника позивача, що відповідач [PERSON] у строк до 17.05.2015 року не повернув суму позики 3700,00 доларів США, тобто, за час користування вказаною сумою коштів період з період з 17.02.2014 до 17.05.2015 року - періоду звернення в суд, інфляційні втрати від простроченої суми становлять суму 6718,18 грн. (91780,89 грн. х 107,3% (індекс інфляції) / 100%), а також 3% річних від простроченої суми позики за 449 днів становлять суму 3381,04 грн. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 - 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним\~\~ є\~\~рішення,\~\~яким\~\~суд,\~\~виконавши\~\~вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до закону. Обгрунтованим є\~\~рішення,\~\~ухвалене\~\~на\~\~основі\~\~повно, всебічно\~\~з'ясованих\~\~обставин,\~\~на\~\~які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,\~\~підтверджених\~\~тими\~\~доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved