Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 09 травня 2009 року він уклав шлюб з [PERSON], [INFO], який був зареєстрований Ужгородським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Закарпатської області, про що зроблено відповідний запис № 163. Вказує, що від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Зазначає, що причиною подання заяви є те, що їхнє спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Також зазначає, що спільне господарство між ними не ведеться близько двох років. Втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними. Вважає, що збереження сімї неможливе. Шлюб розривають вперше. Пояснює, що він бере участь у вихованні дитини та в подальшому буде надавати матеріальну допомогу для забезпечення умов життя. З вищенаведених підстав їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. Рішення про розірвання шлюбу прийнято ним, а тому термін на примирення просить не давати, а шлюб між ним та відповідачкою розірвати. У судове засідання позивач не зявився, однак, подав через канцелярію суду заяву від 25.01.2016 року про розгляд справи без його участі, в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, однак подала через канцелярію суду заяву від 25.01.2016 року, в якій просить розглянути справу без її участі, зазначає в заяві, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд задовольнити їх. Враховуючи вказані заяви учасників судового процесу справа розглянута в порядку ст. ст. 158, 169 ЦПК України за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Беручи до уваги, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши забрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, приходить до наступного висновку. Так, як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 09 травня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 29 травня 2009 року складено відповідний актовий запис № 163, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 055184, виданого 09 травня 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. У позивача з відповідачкою є спільна дитина: дочка [PERSON], яка народилася [INFO], про що 10.02.2010 року складено відповідний актовий запис № 180, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії 1-ФМ № 158867, виданого 10.02.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. За ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з положеннями ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, на даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, про що свідчить зміст позовної заяви. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін та їх дочки, що має істотне значення, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню. Суд також вважає, що у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved