Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь 50000грн. безпідставно набутих коштів на підставі вимог ст. 1212 ЦК України, 6375грн. відсотків за утримання безпідставно утримуваних коштів та 10 000гр. завданої моральної шкоди. В обґрунтування вимог позивач вказує, що у серпні 2017 року між ним та відповідачем було досягнуто усної домовленості, про те, що останній зобов`язується здійснити будівництво дачного будинку на належній йому земельній ділянці в СТ «Івачівське», що в с.Івачів Тернопільського району, а він в свою чергу зобов`язується фінансувати таке будівництво. Фінансування будівництва здійснювалось частинами та у період з 28 серпня 2017 року по 06 листопада 2017 року він передав [PERSON] кошти на загальну суму 131 940 грн. За отримані кошти відповідач збудував лише стіни підвального приміщення і встановив кільця для септика. З кінця листопада 2017 року відповідач відмовився продовжувати будівництво і повертати кошти, які він отримав. Посилаючись на наведене та те, що відповідач самовільно припинив виконання домовленості з кінця листопада 2017 року, а суму невикористаних коштів добровільно не повертає, просив стягнути з відповідача 50 000грн. безпідставно набутих коштів на підставі вимог ст. 1212 ЦК України, 6375грн. відсотків за утримання безпідставно утримуваних коштів та 10 000гр. завданої моральної шкоди. Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правила загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15 травня 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, заяву позивача про збільшення позовних вимог повернуто позивачу, як таку, що подана з порушенням вимог ст. 49 ЦПК України. У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечив, вважає його необґрунтованим і безпідставним. Пояснив, що певну суму коштів відповідач дійсно отримав від позивача на виконання умов договору підряду, згідно умов якого відподач зобов`язався збудувати за кошти позивача садовий будинок. Вказані кошти були витрачені відповідачем на придбання будівельних матеріалів, оренду техніки, оплату праці працівникам, вартість проїзду до місця виконання робті тощо. Відтак, вважає, що у даному випадку застосування ст. 1212 ЦК є безпідставним, оскільки між сторонами спору існують договірні відносини. Посилаючись на наведене, просив відмовити у позові. Відповідач [PERSON] був присутній у попередніх судових засіданнях та суду пояснив, що між ним та відповідачем було досягнуто домовленості щодо будівництва дачного будинку в с.Івачів. У серпні 2017 року він разом із бригадою майстрів приступили до виконання будівельних робіт. У період з серпня по листопад 2017 року він отримав від позивача кошти, які були використані ним на придбання будматеріалів, оплату оренди техніки та виконаної роботи. Зокрема, було викопано котлован, закладені кільці у септик, поставлено бетонні блоки тощо. Він постійно звітував перед позивачем за використанні кошти. З кінця листопада 2017 року позивач відмовився надавати будь-які кошти, оплачувати виконану роботу, а тому він припинив здійснення будь-яких будівельних робіт. Посилаючись на наведене, просив відмовити у позові. Судом встановлено та визнається сторонами спору, що між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленості про те, що відповідач взяв на себе зобов`язання за кошти позивача здійснити будівельні роботи щодо будівництва будинку на земельній ділянці належній позивачу. Вказані будівельні роботи проводили за адрсою - с.Івачів Тернопільського району Тернопільської області. У судовому засіданні сторони не заперечили, що у період з серпня по листопад 2017 року відповідач разом із бригадою майстрів приступили до виконання будівельних робіт за даною адресою. Зокрема, було викопано котлован, закладені кільці у септик, поставлено бетонні блоки тощо. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що свої зобов`язання згідно вказаної між ними домовленості відповідач належним чином не виконав, що є підставою для повернення отриманих коштів у розмірі 50000 грн., як безпідставно набутих, а також трьох процентів річних та моральну шкоду. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, прийшов до переконання, що позов є безпідставним та не підлягає до задоволення з наступних підстав. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Положення ст. 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом ч. 1 ст.1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Вiдповiдно до вимог ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Положеннями ч. 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. ч. 1, 2 ст. 205, ч.1 ст.207, ч.1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України. Загальна умова ч. 1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених ст. ст. 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Відповідно до вимог статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно зі статтею 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У статті 641 ЦК України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 642 ЦК, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частин першої, третьої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Умова про предмет договору підряду є істотною. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника на який спрямована узгоджена воля сторін. Умова щодо предмета договору підряду уточнюється ціною підрядних робіт. Ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення. За статтею 843 ЦК України у договорі підряду визначається або конкретна ціна роботи, або способи її визначення. Отже, ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни. Крім того, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік затрат на виконання робіт, є додатком до договору та його невід`ємною частиною. За відсутності цих умов ціну може встановити суд на основі звичайно застосовуваних за аналогічні роботи цін з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Таким чином, закріплене у ЦК України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір. Причому консенсуальність договору підряду означає, що він визнається укладеним у момент одержання особою, що направила оферту, акцепту. Як свідчить аналіз матерiалiв справи, між сторонами спору було досягнуто домовленості щодо укладення договору підряду, згідно умов якого сторони погодили, що відповідач за кошти позивача зобов`язується виконати певні будівельні роботи з будівництва садового будинку в с.Івачів Тернопільського району. Наведене, підтверджується позовною заявою, як заявою по суті, поясненнями сторін в судовому засіданні про те, що дійсно між ними було досягнуто усної домовленості про виконання [PERSON] будівльних робіт за кошти позивача з метою будівництва будинку; накладними на будівельні матеріали на ім`я позивача, товарно-транспортними накладними, товарними чеками на придбання будматеріалів; показами свідка [PERSON] , який є сусідом позивача по земельній ділянці, де здійснювались будівельні роботи та останній підтвердив той факт, що відповідач здійснював будівельні роботи по будівництву будинку. Зважаючи на встановлені обставини та часткове виконання узгоджених умов як з боку позивача, так і з боку відповідача, суд приходить до висновку, що договір підряду сторони уклали. Отже, матеріалами справи встановлено, що між сторонами був укладений договір підряду. Таким чином, відповідач одержав від позивача гроші за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству. За таких обставин, ураховуючи, що доказів визнання укладеного правочинну недійсним або його розірвання не надано, суд, приходить до висновку про безпідставність посилань позивача на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні ст. 1212 ЦК України. Таким чином, правовідносини сторін регулюються нормами зобов`язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не ст. 1212 ЦК України, на яку посилався позивач як на підставу позовних вимог. У разі ж виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Указаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року № 6-88цс13 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим. Доводи позивача про те, що відповідачем було отримано кошти, що перевищують вартість виконаних ним робіт на суму 50 000грн., а відтак вищевказані кошти відповідач набув поза договірними зобов`язаннями, тобто останні є безпідставно набутим майном суд відхиляє, оскільки сам по собі факт сплати коштів за виконану роботу без укладення договору або отримання коштів у більшій сумі, ніж надано певних послуг, не надає набуттю таким коштам ознаки безпідставності. Доказів, які б вказували на зворотнє, позивачем не надано. Відтак, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами існування підстав для стягнення з відповідача на його користь коштів у розмірі 50000 грн. та про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.1212 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, як безпідставно набутих на підставі вимог ст. 1212 ЦК слід відмовити. Як наслідок до задоволення не підлягають позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних та моральна шкода. Разом з тим, рішення суду у цій справі не перешкоджає позивачу захистити свої права шляхом пред`явлення у встановленому законом порядку позову, виходячи з умов укладеного між сторонами договору підряду. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed