Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON]\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~Бориславської міської\~ради,\~[PERSON],\~[PERSON],\~третіх осіб,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмету спору\~Модрицької сільської\~ради Дрогобицького\~району Львівської\~області,\~Головного управління\~Держземагенства у\~Львівській області,\~приватного нотаріуса\~Трускавецького міського\~нотаріального округу\~[PERSON],\~Бориславської міської\~ради в\~особі відділу\~державної реєстрації,\~та остаточно\~уточнивши склад\~учасників справи\~та зміст\~позовних вимог,\~просить суд:\~ визнати незаконним (протиправним) та скасувати п.1 рішення сесії Бориславської міської ради Львівської області №229 від 12.09.2003 року «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок» в наступній частині: «Передати громадянам міста безоплатно у власність земельні ділянки, які надані для будівництва та обслуговування будинків та господарських споруд, з наступною видачею державного акту на право власності на землю, а саме: 800 кв.м. по вулиці Трускавецькій (загальна площа 800 кв.м.) гр.[PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]), що проживає [INFO]»; скасувати державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]) на земельну ділянку площею 0,08 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вулиці Трускавецькій, 129 в м.Бориславі Львівської області (кадастровий номер: 4610300000:12:027:0019, зареєстрованої Бориславським міським відділом ЦДЗК 06.06.2008 року); зобовязати приватного нотаріуса Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON] вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис за №2735678 від 05.10.2013 року в розділі №170750146103 від 06.06.2008 року про реєстрацію права приватної власності [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]) на земельну ділянку площею 0, 08 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вулиці Трускавецькій, 129 в м.Борислав Львівської області (кадастровий номер: 4610300000:12:027:0019, зареєстрованої Бориславським міським відділом ЦДЗК 06.06.2008); зобовязати відділ державної реєстрації Бориславської міської ради вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно розділ №170750146103 від 06.06.2008 року про реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку площею 0, 08 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вулиці Трускавецькій, 129 в м.Бориславі Львівської області (кадастровий номер: 4610300000:12:027:0019, зареєстрованої Бориславським міським відділом ЦДЗК 06.06.2008); витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків:[NUMBER]), як добросовісного набувача, на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]) земельну ділянку площею 0,08 га, яка зареєстрована [INFO], а фактично знаходиться в с.Модричі, Дрогобицького району Львівської області по вул.Модрицькій, 139; зобовязати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру доручити своєму компетентному територіальному підрозділу внести зміни в кадастровий номер земельної ділянки [PERSON] (на даний час кадастровий номер: 4621284900:01:004:0042), а саме таким чином, щоб кадастровий номер даної земельної ділянки згідно Класифікатору обєктів адміністративно-територіального устрою України за територіальним (адміністративним) розташуванням, за номером кадастрової зони, за номером кадастрового кварталу відповідав тому місцю, де він внесений в Публічну кадастрову карту України. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням виконкому Дережицької сільської ради (правонаступник Модрицька сільська рада, яка створена 18.07.1995) №30 від 06.05.1994 [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,12 га у кварталі індивідуальної забудови, на землях Дережицької сільської ради, в урочищі «Кемпінг», ділянка №6. Пунктом 2 цього рішення [PERSON] було дозволено будівництво житлового будинку та господарських споруд на виділеній ділянці у відповідності з проектами, погодженими з органами архітектури району. 07.12.1994 було складено акт виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель, а 08.12.1994 [PERSON] надано дозвіл за №763 на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво. Після цього [PERSON], на виконання п.3 рішення Дережицької сільської ради №30 від 06.05.1994, одержавши Будівельний паспорт та зареєструвавши його у виконкомі даного органу місцевого самоврядування, приступив до освоєння земельної ділянки. Рішенням сесії Дережицької сільської ради від 10.02.1995 земельну ділянку площею 0, 12 га передано [PERSON] у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку. Право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку підтверджується Державним актом серії IV-ЛB №034508. Відповідно до довідки Управління земельних ресурсів у Дрогобицькому районі №3541 від 25.09.2008 земельна ділянка [PERSON] розташована на території Модрицької сільської ради, яка створена 18.07.1995. Відповідно до договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON] 26.09.2008 (реєстраційний №2642), позивач [PERSON] купив належний [PERSON] обєкт незавершеного будівництвом житлового будинку №139 по вулиці Модрицькій в с.Модричі Дрогобицького району Львівської області готовністю 6%, розташованого на приватизованій ділянці площею 0, 12 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №034508, яка відчужувалась одночасно. Зазначений договір пройшов державну реєстрацію і на імя позивача [PERSON] управлінням земельних ресурсів у Дрогобицькому районі 10.10.2008 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №538626 (реєстраційний №010844100178). Відповідно до довідки управління Держземагенства у Дрогобицькому районі Львівської області №1391 від 07.05.2013 у державному реєстрі земель на території Дрогобицького району на імя [PERSON] зареєстрована земельна ділянка в с.Модричі Дрогобицького району Львівської області, площею 0, 12 га (Державний акт серії ЯЕ №538626 (реєстраційний №010844100178), з кадастровим №4621284900:01:004:0042, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Отже, позивач [PERSON] на цей час є власником зазначеної земельної ділянки, рішення про передачу якої в приватну власність первісному власнику - [PERSON] прийнято органом місцевого самоврядування - Дережицькою сільською радою (правонаступник Модрицька сільська рада, яка створена 18.07.1995) в межах своєї юрисдикції. При цьому, в березні 2015 року представник [PERSON] - [PERSON] виявив, що на належній позивачу земельній ділянці по вулиці Модрицькій, 139 в с.Модричі невідома особа здійснює будівельні роботи. У звязку з цим [PERSON] звернувся в Бориславський MB ГУ МВСУ у Львівській області із заявою про вчинення злочину від 06.03.2015, на яку одержав лист- повідомлення №1385 від 06.04.2015 про те, що: «будівельні роботи на даній земельній ділянці проводить [PERSON], [INFO], який надав усі необхідні документи на земельну ділянку, в діях [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 та ст.197-1 КК України, по даному факту Ви маєте право звернутись в суд в порядку цивільного судочинства для вирішення спірного питання». Як вбачається із світлокопій Технічного звіту №34 до видачі державного акту на право власності на землю гр.[PERSON] та Технічної документації із землеустрою по переоформленню Державного акту на право власності на земельну ділянку гр.[PERSON], які надійшли на адресу суду з ГУ Держземагенства у Львівській області, спірна земельна ділянка первісного власника - [PERSON], розмірами 24 м. на 50 м. і площею 0, 12 га, розміщена в тупику. Так, від літери А до літери В (з заходу) є дорога, від літери Б до літери В (з півночі і сходу) - землі Модрицької сільської ради, а нижче, від літери В до літери А (з півдня) - земельна ділянка єдиного суміжного землекористувача - [PERSON] Викладене незаперечно підтверджується документами, які містяться в Технічному звіті №34 до видачі державного акту на право власності на землю гр.[PERSON], а саме: актом обстеження і погодження меж земельних ділянок, які передаються у власність; планом зовнішніх меж земельної ділянки від 19.05.1995; планом обміру земельної ділянки; абрисом земельної ділянки, яку надано в користування [PERSON] від 10.05.1995; пояснювальною запискою [PERSON], а також документами, які містяться в Технічній документації із землеустрою по переоформленню Державного акту на право власності на земельну ділянку гр.[PERSON] Крім того, викладене вбачається із даних Проекту привязки житлових будинків в урочищі «Кемпінг», погодженого головним архітектором Дрогобицького району, який приєднано до Будівельного паспорту на забудову земельної ділянки на імя [PERSON] Також, це підтверджується і заявою [PERSON] від 15.03.1995, яка міститься в Технічному звіті №34 до видачі державного акту на право власності на землю гр.[PERSON], згідно даних якої через зазначену земельну ділянку, на час звернення [PERSON], проходили транзитні комунікації, а саме «водопровід і телефонний зв'язок», що в свою чергу незаперечно підтверджується: даними Проекту привязки житлових будинків в урочищі «Кемпінг», погодженого головним архітектором Дрогобицького району, який приєднано до Будівельного паспорту на забудову земельної ділянки на імя [PERSON]; абрисом земельних ділянок, які надано в користування [PERSON] від 10.05.1995, який містяться в Технічному звіті №34 до видачі державного акту на право власності на землю гр.[PERSON]; інформаційною довідкою Львівської філії ПАТ «Укртелеком» №550-46Е100-5/1; інформаційною довідкою КП «Бориславводоканал», яка надана на ухвалу суду про забезпечення доказів, а також даними Проекту привязки житлових будинків в урочищі «Кемпінг», погодженого КП «Бориславводоканал» 17.11.2016. В подальшому [PERSON] було встановлено, що рішенням виконкому Бориславської міської ради №284 від 08.06.1995 [PERSON] надано земельну ділянку площею 0, 08 га по вулиці Трускавецькій, 129 в місті Бориславі з земель міської забудови для будівництва індивідуального житлового будинку з надвірними господарськими спорудами по типовому проекту. Рішенням Бориславської міської ради №229 від 12.09.2003 зазначену земельну ділянку передано [PERSON] безоплатно у власність з наступною видачею Державного акту на право власності на землю. У подальшому земельна ділянка площею 0, 08 га первісним незаконним власником-Лонишин Р.Я. була відчужена [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого 09.07.2004 державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори [PERSON] У свою чергу, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON] 05.10.2013, продала зазначену земельну ділянку [PERSON] При цьому, земельна ділянка площею 0, 08 га, розташована ніби-то по вулиці Трускавецькій, 129 в місті Бориславі, передана [PERSON] у власність, як первісному власнику, знаходиться в межах належної позивачу [PERSON] на праві власності земельної ділянки площею 0, 12 га по вулиці Модрицькій, 139 в с.Модричі Дрогобицького району Львівської області. Викладене підтверджується матеріалами Технічного звіту про виконані роботи по підготовці та видачі Державного акта на право приватної власності на землю гр.[PERSON] та матеріалами Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку по підготовці та видачі Державного акта у власність для будівництва та обслуговування будинку в м.Бориславі по вул.Трускавецькій, 129 гр.[PERSON], а саме: актами встановлення та узгодження меж земельних ділянок; планом встановлення меж кадастровим планом, із яких вбачається, що спірна земельна ділянка також знаходиться в тупику і з заходу від неї, тобто від літери А до літери Б, знаходиться дорога, з півночі та сходу, тобто від літери Б до літери В ніби-то землі міської ради, а з півдня, тобто від літери В до літери А - земельна ділянка [PERSON]. Також, викладене підтверджується Протоколом державного інспектора по охороні та використанні землі Дережицької сільської ради від 12.08.1995, яким встановлено, що [PERSON] самовільно захопив 0, 20 га. Із земель запасу Дережицької сільської ради, яка виділена під забудову [PERSON] в кварталі забудови. Крім того, в матеріалах Технічного звіту про виконані роботи по підготовці та видачі Державного акта на право приватної власності на землю гр.[PERSON] мається [PERSON] встановлення та узгодження меж земельної ділянки (без дати), який не підписано ні [PERSON], ні суміжним землекористувачем - [PERSON] Одночасно, на запит представників відповідача [PERSON] було одержано Архівний витяг, до якого приєднано аналогічний [PERSON], який датовано 21.05.2003 і який містить підпис [PERSON] та суміжного землекористувача [PERSON] При цьому, оглянувши підпис від імені [PERSON] на зазначеному [PERSON] встановлення та узгодження меж земельної ділянки, навіть не володіючи спеціальними знаннями в галузі почеркознавства, слід прийти до висновку, що він виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON], оскільки зазначений підпис відрізняється від підпису, виконаного від імені [PERSON], як суміжного землекористувача, на [PERSON] обстеження і погодження меж земельних ділянок, які передаються у власність, який міститься в Технічному звіті №34 до видачі державного акту на право власності на землю гр.[PERSON] Таким чином, встановлено, що при передачі спірної земельної ділянки у приватну власність [PERSON], останнім не було погоджено межі із суміжними землекористувачами. В той самий час, як позивачем встановлено, підставою розпорядження Бориславською міською радою зазначеною земельною ділянкою є постанова Верховної ради України від 24 грудня 1993 року № 3820-Х11 «Про зміну меж міста Борислава Львівської області», відповідно до якої в межі м.Борислава включено землі Дрогобицького району Львівської області загальною площею 62 га. Однак, даних про те, які саме земельні ділянки мають увійти в нові межі міста [PERSON] в цій постанові не міститься. На час включення землі Дрогобицького району Львівської області загальною площею 62 га до меж міста [PERSON] порядок вирішення питань адміністративно- територіального устрою регламентувався ЗК України 1990 року, Положенням про порядок вирішення питань адміністративно-територіального устрою Української РСР, затвердженим Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 12 березня 1981 року. Позивач посилається на положення ст.63 ЗК України 1990 року, чинного на час включення земельної ділянки площею 62 га із землеволодінь Дрогобицького району Львівської області до земель міста [PERSON]. Також посилається на статтю 173 Земельного кодексу України 2001 року (в редакції Закону, яка діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення), ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» та зазначає, що з набранням чинності Земельного кодексу України в 2002 році Бориславська міська рада не винесла рішення про встановлення чи зміну меж міста [PERSON] та не провела розмежування земель населеного пункту (ст.ст.83, 174, 175, 176 ЗК України). Більш того, на час прийняття спірного рішення Бориславською міською радою не було розроблено проекту землеустрою щодо зміни меж м.Борислава та с.Модричі Дрогобицького району Львівської області. Викладені вище фактичні обставини встановлені Бориславським міським судом при розгляді адміністративної справи №1301/1813/2012. Крім того, оскільки Бориславською міською радою не розроблено проекту відводу території площею 62 га, розташованої в тому числі і в районі автокемпінгу, і не оформлено державного акту на право землекористування, регулювання земельних відносин на цій території є компетенцією Дережицької сільської ради, оскільки на підставі ч.5 ст.63 ЗК України (який діяв на час існування спірних правовідносин) включення земельних ділянок до меж міста не тягне припинення права власності і права користування цими ділянками, якщо не було проведено вилучення відповідно до вимог ст.31 ЗК України. Отже, зясовано, що землі Дрогобицького району Львівської області загальною площею 62 га, включені до меж міста [PERSON] згідно Постанови Верховної Ради України від 24 грудня 1993 року №3820-Х11 «Про зміну меж міста Борислава Львівської області», в установленому законом порядку не вилучались і не включались до межі міста [PERSON], а спірна земельна ділянка відноситься до земель Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, що також підтверджується актом відновлення меж земельної ділянки та здачею межових знаків під нагляд на збереження від 15 жовтня 2012 року, складеним представником Дрогобицького районного Лрф ДП «ЦДЗК» за участю представника Модрицької сільської ради. Відповідно спірна земельна ділянка перебуває в межах населеного пункту с.Модричі Дрогобицького району Львівської області і права розпоряджатись даною земельною ділянкою Бориславська міська рада не мала, тобто діяла за межами своєї юрисдикції. Відповідно оскаржуване рішення сесії Бориславської міської ради є незаконним. Викладені доводи повністю відповідають вимогам ст.116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин). Позивач зазначає, що ч.2 ст.19 Конституції України, абзацом 1 п.12 розділу X «Перехідні положення» ЗК (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), ст.155 ЗК України визначено правові підстави набуття громадянами права власності земельними ділянками із земель комунальної власності, яким є рішення органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. В подальшому, земельна ділянка площею 0, 08 га первісним незаконним власником-Лонишин Р.Я. була відчужена [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого 09.07.2004 року державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори [PERSON] (реєстраційний №922). В свою чергу, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON] 05.10.2013 (реєстраційний №977), продала зазначену земельну ділянку [PERSON]. В цей же день договір купівлі продажу пройшов державну реєстрацію, що посвідчується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.10.2013. Отже, [PERSON], як добросовісний набувач, незаконно володіє та користується спірною земельною ділянкою площею 0, 08 га, законним власником якої є саме позивач [PERSON] Позивач, посилаючись на ст.330, ст.388 ЦК України, п.3, п.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» від 28 січня 2013 року за №24-150/0/4-13, п.6 листа «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» від 27 вересня 2012 року за №10-1387/0/4-12, зазначив, що він як позивач має всі необхідні передумови для предявлення віндикаційного позову, оскільки будучи власником землі не здійснює фактичне володіння над спірною земельною ділянкою, яка знаходиться в повному розпорядженні відповідача - [PERSON], зберігається в натурі та є індивідуально визначеною, а віндикаційний позов, предявлений позивачем, має недоговірний характер та спрямований на захист своїх речових прав на частину земельної ділянки, площею 0,08 га, право приватної власності на яку позивач набув у 2008 році. Частина земельної ділянки, площею 0,08 га, не передавалась [PERSON] третій особі за договором, що свідчило б про втрату володіння цим майном із власної волі, а була незаконно та неправомірно вилучена Бориславською міською радою Львівської області на підставі рішення від 12 вересня 2003 року №229 та передана безоплатно у власність [PERSON] і подальше набуття права на земельну ділянку третіми особами, зокрема, відповідачем є не правомірним та незаконним. Таким чином, позивач [PERSON], як власник земельної ділянки, площею 0,12 га, що включає частину земельної ділянки, площею 0,08 га, і яка вибула з його володіння не з його волі, шляхом її незаконного та неправомірного вилучення Бориславською міською радою Львівської області, має право на підставі ст.ст.330, 388 ЦК України витребувати земельну ділянку площею 0,08 га, яка знаходиться в с.Модричі, Дрогобицького району, Львівської області, по вул.Модрицькій, 139, від відповідача - [PERSON], як останнього добросовісного набувача та володільця, оскільки є всі необхідні умови та законні підстави як для предявлення віндикаційного позову так і для витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, не заявляючи при цьому будь-яких інших додаткових вимог, повязаних з визнанням недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON] 05.10.2013 (реєстраційний №977). Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 22.09.2016 року, встановлено, що кадастровий номер, присвоєний земельній ділянці [PERSON], за територіальним розташуванням, за номером кадастрової зони, за номером кадастрового кварталу відповідає тому місцю, де він внесений в кадастрову карту. Проте, згідно правовстановлювальних документів на зазначену земельну ділянку вона знаходиться на земельній ділянці, яка є третьою від кінця в даному провулку. Тобто, на час проведення судової експертизи, місцезнаходження земельної ділянки [PERSON] відповідно даних публічної карти не відповідає її місцезнаходженню відповідно каталогу координат. Одночасно, кадастровий номер, присвоєний земельній ділянці [PERSON], за територіальним розташуванням, за номером кадастрової зони, за номером кадастрового кварталу не відповідає тому місцю, де він внесений в кадастрову карту, зокрема, внесений в кадастровому полі та зоні, що згідно КОАТУУ відповідає м.Борислав, хоча повинен бути внесений в кадастрове поле та зону, що згідно КОАТУУ має відповідати с.Модричі. Крім того, згідно правовстановлювальних документів на зазначену земельну ділянку вона знаходиться на земельній ділянці, яка є третьою від кінця в даному провулку і згідно каталогу координат на неї накладається земельна ділянка [PERSON] Тобто, в Публічній кадастровій карті України кадастрова зона та кадастровий квартал, в місці, де фактично згідно каталогу координат та привязок знаходиться земельна ділянка, виділена первісному власнику - [PERSON], правонаступником якого є [PERSON], на яку накладається земельна ділянка, виділена первісному власнику - [PERSON], правонаступником якого є [PERSON], помилково рахується як кадастрова зона та кадастровий квартал, що згідно КОАТУУ відповідає м.Бориславу, оскільки зазначена земельна ділянка фактично знаходиться в юрисдикції с.Модрич Дрогобицького району. Крім того, місцезнаходження земельної ділянки [PERSON] згідно каталогу координат не відповідає її місцезнаходженню згідно публічної карти. Отже, при формуванні в Публічній кадастровій карті України кадастрових зон, кварталів земельна ділянка площею 62 га невірно віднесена до земель м.Борислава, оскільки по даний час знаходиться у власності Територіальної громади с.Модрич в особі Модрицької сільської ради. Так само, в Публічній кадастровій карті при виготовленні кадастрового номеру на земельну ділянку [PERSON] було відображено її місцезнаходження не у відповідності до каталогу координат та привязок, вказаних у технічній документації із землеустрою первісного власника - [PERSON], оскільки земельна ділянка [PERSON], як правонаступника, має знаходитися у місці, де виділена земельна ділянка первісному власнику - [PERSON] При цьому, на даний час згідно повідомлення на сайті Публічної кадастрової карти України Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру здійснюють заходи із виправлення помилок, які містяться в Державному земельному кадастрі. Вивченням Публічної кадастрової карти України на даний конкретний час встановлено, що земельна ділянка [PERSON] з кадастровим номером 4610300000:12:027:0019 накладається на земельну ділянку [PERSON] з кадастровим номером 4621284900:01:004:0042. При цьому, місцезнаходження земельної ділянки [PERSON] згідно даних публічної карти співпадає із її місцезнаходженням згідно каталогу координат та привязок, які містяться в технічній документації із землеустрою та імя первісного власника - [PERSON] та на імя самого [PERSON] В той самий час, місцезнаходження земельної ділянки [PERSON] згідно каталогу координат не відповідає її місцезнаходженню згідно публічної карти. Таким чином, у випадку задоволення судом позовних вимог [PERSON] щодо скасування права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку і витребування її з чужого незаконного володіння, виникає необхідність у внесенні Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру змін в кадастровий номер земельної ділянки [PERSON], а саме таким чином, щоб кадастровий номер даної земельної ділянки згідно Класифікатору обєктів адміністративно-територіального устрою України за територіальним (адміністративним) розташуванням, за номером кадастрової зони, за номером кадастрового кварталу відповідав тому місцю, де він внесений в Публічну кадастрову карту України. Відповідач за первісним позовом [PERSON] подав до суду зустрічний позов, та остаточно уточнивши склад учасників справи та зміст позовних вимог, просить суд: визнати незаконним (протиправним) та скасувати рішення виконавчого комітету Дережицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області за № 30 від 06 травня 1994 року «Про виділення земельної ділянки та дозвіл індивідуального житлового будівництва», згідно якого [PERSON] виділено земельну ділянку площею 0,12 га в кварталі індивідуальної забудови м.Борислава, на землях Дережицької сільської ради, в урочищі «Кемпінг», ділянка №6; визнати незаконним (протиправним) та скасувати рішення ІІ сесії Дережицької сільської ради від 10 лютого 1995 року про передачу земельної ділянки площею 0,12 га [PERSON] у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії І\\/-ЛВ№034508, виданий [PERSON] Дережицькою сільською радою народних депутатів 11 травня 1995 року та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки ВКТ №291782 від 26 вересня 2008 року, укладений між продавцем [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №2642. визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ №538626, виданий [PERSON] управлінням земельних ресурсів у Дрогобицькому районі Львівської області 10 жовтня 2008 року; стягнути з [PERSON] судові витрати, понесені [PERSON] за час розгляду вказаної цивільної справи у суді. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилається на те, що рішення виконкому Дережицької сільської ради, правонаступником якої є на цей час Модрицька сільська рада, №30 від 06.05.1994 про виділення земельної ділянки [PERSON] площею 0,12 га у кварталі індивідуальної забудови міста [PERSON] (урочище Кемпінг), рішення сесії Дережицької сільської ради від 10.02.1995р. щодо передачі земельної ділянки [PERSON] у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку та Державний акт на право приватної власності на землю, виданий [PERSON], серії IV-ЛВ №034508 від 11.05.1995р. є незаконними, оскільки вони прийняті та видані із порушенням законодавства у сфері земельних відносин та із порушенням Закону у сфері місцевого самоврядування, що призвело до порушення прав та інтересів [PERSON] Зокрема, внаслідок таких протиправних рішень та правовстановлюючого документа незаконно передано спочатку у користування, а потім у власність земельну ділянку із земель кварталу індивідуальної забудови міста [PERSON] первинному власнику [PERSON], яку у подальшому придбав [PERSON] У звязку із цим на даний час [PERSON] не може використовувати за цільовим призначенням придбану ним на підставі цивільно-правової угоди земельну ділянку 0,08га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель по вулиці Трускавецькій, №129 у місті Бориславі Львівської області (кадастровий номер:4610300000:2:027:0019). Так, у рішенні виконкому Дережицької сільської ради за №30 від 06.05.1994 зазначено, що [PERSON] виділяється земельна ділянка у кварталі індивідуальної забудови міста [PERSON]. Вказане рішення свідчить про незаконне розпорядження виконкомом Дережицької сільської ради земельними ділянками, які на той час не належали до меж села Модричі. Крім цього, Постановою Верховної Ради України від 24 грудня 1993р. за №3820-ХІІ включено в межі міста [PERSON] землі Дрогобицького району Львівської області загальною площею 62 гектари, до яких і належить частина спірних земель. Дані обставини є загальновідомими та не підлягають доказуванню. Крім цього, нормами ЗК України, якими було врегульовано на той час спірні земельні правовідносини, не передбачалось право виконавчого комітету ради розпоряджатись земельними ділянками та надавати їх фізичним особам для ведення індивідуального будівництва житлового будинку, господарських споруд та будівель, а також не передбачалось право сільської ради розпоряджатись землями в межах іншого населеного пункту, в даному випадку земельними ділянками у кварталі індивідуальної забудови міста [PERSON]. Факт незаконного\~передання виконкомом\~Дережицької сільської\~ради у\~користування,\~а пізніше\~у приватну\~власність первинного\~землевласника [PERSON]\~земельну ділянку\~площею 0,12га,\~яку у\~подальшому придбав\~позивач [PERSON],\~у кварталі\~індивідуальної забудови\~у межах\~міста [PERSON]\~(кадастровий\~№4621284900:01:004:0042)\~підтверджується також\~висновком №1668/1669\~судової земельно-технічної\~експертизи та\~експертизиз питань землеустрою від 22 вересня 2016 року. Оскільки вищезазначені рішення виконкому та сесії Дережицької сільської ради, а також державний акт права приватної власності [PERSON] на спірну земельну ділянку прийнято та видано із грубим порушенням закону, то до визнання недійсним у судовому порядку підлягає і Договір купівлі-продажу земельної ділянки ВКТ №291782 від 26 вересня 2008р., укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], оскільки продавець [PERSON] згідно цього договору відчужив позивачу-відповідачу [PERSON] нерухоме майно (земельну ділянку), яку набув незаконним шляхом внаслідок протиправних рішень Дережицької сільської ради. У звязку із вищевикладеним також підлягає до визнання недійсним у судовому порядку і Державний акт на право власності на землю серії ЯЕ №538626, виданий [PERSON] 10 жовтня 2008р. Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 25 березня 2016 року було призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського НДІ судових експертиз; на час проведення експертизи провадження у справі зупинено. Ухвалою від 07 жовтня 2016 відновлено провадження у справі. Позивач за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не зявився. Представник позивача\~за первісним\~позовом [PERSON]\~ адвокат\~[PERSON],\~у судове\~засідання 24\~квітня 2019\~року не прибув, ухвалою суду від 24 квітня 2019 року неявка представника позивача адвоката [PERSON]визнана без поважних причин. У попередніх судових засіданнях представник позивача підтримав первісний позов, надав пояснення, аналогічні змісту первісної позовної заяви. Проти задоволення зустрічних вимог [PERSON] заперечив, вважав такі вимоги необґрунтованими. У судовому засіданні відповідач-позивач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON], підтримали зустрічний позов, дали пояснення, аналогічні змісту зустрічної позовної заяви. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечили, вважають такі вимоги необґрунтованими. Крім цього, дали пояснення, аналогічні змісту письмового заперечення від 14.09.2017, з якого вбачається, що спірні земельні ділянки не накладаються, адже кадастрові номери є різними і ділянки повинні розташовуватись у різних населених пунктах: м.Борислав та с.Модричі. Під час судового розгляду даної справи було надано висновок експертизи від 22.09.2016, згідно з якою на земельну ділянку [PERSON] накладається ділянка [PERSON] Такі обставини свідчать, що за час розгляду справи невідомою особою внесено в електронну Публічну кадастрову карту неправдиву інформацію щодо місця розташування земельної ділянки [PERSON] Такі дії щодо внесення відомостей порушують права [PERSON] Позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, надуманими та такими, що спрямовані на незаконне захоплення належної [PERSON] земельної ділянки. У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом третьої особи за зустрічним позовом Бориславської міської ради Львівської області [PERSON], який діє на підставі довіреності від 02.01.2019 №3-21/11, надав пояснення, аналогічні змісту письмового заперечення проти позову, поданого 16.11.2017. Зі змісту заперечення випливає, що Бориславська міська рада не заперечує проти задоволення зустрічного позову [PERSON] та не погоджується з первісним позовом [PERSON] та просить відмовити у його задоволенні, оскільки [PERSON] набув право власності на спірну земельну ділянку з дотриманням законодавства. Натомість рішенням виконкому Дережицької сільської ради №30 від 06.05.1994 [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,12 га, проте з 1993 року така земельна ділянка належала до земель м.Борислава, відтак, повноваження у сфері регулювання земельних відносин щодо вказаної земельної ділянки належали саме Бориславській міській раді, а не Дережицькій сільській раді. Тому рішення №30 від 06.05.1994 прийняте Дережицькою сільською радою поза межами її компетенції. Відповідач за первісним позовом - третя особа за зустрічним позовом [PERSON] у судове засідання 24 квітня 2019 року не прибула. У матеріалах справи є заява [PERSON], у якій вона просить розглянути справу без її особистої участі у судових засіданнях, категорично заперечує проти задоволення судом первісних позовних вимог [PERSON] у звязку з їх безпідставністю та підтримує і просить задовольнити у повному обсязі зустрічний позов [PERSON] У судовому засіданні 23.05.2017 представник відповідача за зустрічним позовом Дережицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від 16.05.2017. У матеріалах справи є лист сільського голови [PERSON] від 15.03.2019, з якого випливає, що Дережицька сільська рада просить розглядати справу без участі представника сільської ради, тому що земельна ділянка, яка є причиною судового спору перебуває на території Модрицької сільської ради з 1996 року. У вирішенні спору Дережицька сільська рада покладається на думку суду. Представник третьої особи Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області у судове засідання не прибув. Сільський голова с.Модричі [PERSON] подав суду клопотання від 20.08.2018, у якому просить розглянути справу без участі представника Модрицької сільської ради Дрогобицького району, при вирішенні справи покладається на думку суду. Представник третьої особи Бориславської міської ради в особі відділу державної реєстрації у судове засідання не прибув, хоча був\~належно повідомлений\~про час\~та місце\~розгляду справи. Начальник відділу [PERSON] подала до суду заяву від 01.12.2016, у якій просить справу розглядати за відсутності представника відділу реєстрації. Щодо розгляду справи покладається на думку суду. Представник третьої\~особи Головного управління Держземагенства у Львівській області у судове засідання не зявився. У письмових поясненнях від 12.10.2015 представник [PERSON] просить розглянути справу без участі представника Головного управління Держземагенства у Львівській області. Крім цього, з письмових пояснень також випливає, що земельні ділянки, що перебувають у власності [PERSON] у с.Модричі та [PERSON] на вул.Трускавецькій, 129 у м.Бориславі розташовані у межах м.Борислава, у різних місцях, не накладаються одна на одну. Межі с.Модричі змінені та встановлені відповідно до проекту землеустрою щодо зміни межі с.Модричі Модрицької сільської ради, який погоджений рішенням сесії Дрогобицької районної ради від 23.09.2008 №331 та затверджений рішенням Львівської обласної ради від 09.07.2009 №963. Згідно постанови ВРУ №3820-ХІІ «Про зміну меж м.Борислава Львівської області» до м.Борислава включено 62 га земель Дрогобицького району Львівської області, які обліковуються згідно форми 6-зем як землі м.Борислава з 1994 року. На сьогодні ці землі не винесені в натурі, відсутній проект землеустрою щодо зміни та встановлення меж м.Борислава, Бориславська міська рада не винесла рішення про встановлення чи зміну меж м.Борислава. Третя особа приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не прибула, направивши на адресу суду лист, у якому просить розглянути справу без її участі, з приводу задоволення позовних вимог покладається на думку суду. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, експерта, оглянувши матеріали адміністративної справи №1301/1813/2012, 2а-438/4/2013, матеріали цивільної справи №2-49/2004, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову з таких підстав. Провадження у справі відкрито до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 , яким Цивільний процесуальний\~кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно з п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень\~ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.1-ч.3 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. [PERSON] сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Судом встановлено,\~що позивач-відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим №4621284900:01:004:0042, площею 0, 12 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: вул. Модрицька, 139 в с.Модричі Дрогобицького району Львівської області. Зокрема, рішенням виконкому Дережицької сільської ради (правонаступник Модрицька сільська рада, яка створена 18.07.1995) №30 від 06.05.1994 [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,12 га у кварталі індивідуальної забудови м.Борислава, на землях Дережицької сільської ради, в урочищі «Кемпінг», ділянка №6. Пунктом 2 цього рішення [PERSON] було дозволено будівництво житлового будинку та господарських споруд на виділеній ділянці у відповідності з проектами, погодженими з органами архітектури району. На підставі вищевказаного рішення виконкому Дережицької сільської ради 07.12.1994 було складено акт виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель, а 08.12.1994 [PERSON] надано дозвіл за №763 на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво. Також на виконання п.3 рішення Дережицької сільської ради №30 від 06.05.1994, [PERSON] одержав Будівельний паспорт та зареєстрував його у виконкомі Дережицької сільської ради. Рішенням ІІ сесії Дережицької сільської ради народних депутатів Дрогобицького району Львівської області від 10.02.1995 (Том 2, а.с.19-20) земельну ділянку площею 0, 12 га передано [PERSON] у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, на підставі чого [PERSON] на зазначену земельну ділянку видано Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЛB №034508, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Дережицької сільської ради 11.05.1995 за №1. Відповідно до копії довідки Управління земельних ресурсів у Дрогобицькому районі Львівської області №3541 від 25.09.2008 земельна ділянка [PERSON] (Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЛB №034508) розташована на території Модрицької сільської ради, яка створена 18.07.1995. Відповідно до копії договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON] 26.09.2008 (реєстраційний №2642), позивач [PERSON] купив належний [PERSON] обєкт незавершеного будівництвом житлового будинку №139 по вулиці Модрицькій в с.Модричі Дрогобицького району Львівської області готовністю 6%, розташованого на приватизованій ділянці площею 0, 12 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №034508, яка відчужувалась одночасно. Зазначений договір пройшов державну реєстрацію та на імя позивача-відповідача [PERSON] управлінням земельних ресурсів у Дрогобицькому районі 10.10.2008 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №538626 (реєстраційний №010844100178). Відповідно до довідки управління Держземагенства у Дрогобицькому районі Львівської області №1391 від 07.05.2013 у державному реєстрі земель на території Дрогобицького району на імя [PERSON] зареєстрована земельна ділянка в с.Модричі Дрогобицького району Львівської області, площею 0, 12 га (Державний акт серії ЯЕ №538626 (реєстраційний №010844100178), з кадастровим №4621284900:01:004:0042, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Крім цього, судом встановлено, що відповідач-позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.10.2013, за адресою: м.Борислав, вул.Трускавецька, 129. Вказану земельну ділянку [PERSON] купив у гр.[PERSON]С.( відповідача за первісним позовом - третьої особи за зустрічним позовом) на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON] 05.10.2013 (реєстраційний №977). В цей же день договір купівлі продажу пройшов державну реєстрацію, що посвідчується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.10.2013. Відповідач [PERSON] отримала у власність вказану земельну ділянку на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого 09.07.2004 державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори [PERSON] (реєстраційний №922), згідно з яким первісний власник-Лонишин Р.Я. подарував [PERSON] вказану земельну ділянку. Відповідно до вказаного договору дарування вказана земельна ділянка належала на праві власності [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю від 26.02.2004, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №273. Зазначена земельна ділянка площею 0, 08 га була передана у власність [PERSON] на підставі пункту №1 рішення Бориславської міської ради №229 від 12.09.2003 «Про передачу у власність земельної ділянки», який зокрема оскаржує позивач [PERSON], та була виділена [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради №284 від 08.06.1995 «Про надання громадянам міста у постійне користування земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків». Судом встановлено,\~що земельна\~ділянка площею\~0,08\~га по\~вул.Трускавецькій,\~129,\~що перебуває\~у власності\~[PERSON],\~накладається на\~земельну ділянку\~[PERSON]\~площею 0,12\~га в\~с.Модричі\~Дрогобицького району\~Львівської області,\~відповідно до\~правовстановлюючих документів\~на ці\~земельні ділянки,\~а саме:\~відповідно координат\~кутів \~зовнішніх меж\~земельних ділянок,\~проте відповідно\~кадастрових номерів,\~що присвоєні\~цим земельним\~ділянкам \~це дві\~різні земельні\~ділянки,\~що повинні\~розташовуватись в\~різних населених\~пунктах,\~-\~що підтверджується\~висновком №1668/1669\~судової земельно-технічної\~експертизи та\~експертизиз питань землеустрою від 22 вересня 2016 року, складеним Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз. Зокрема, відповідно вищезазначеного висновку судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою встановлено: 1. Земельна ділянка [PERSON] площею 0,08га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вулиці Трускавецькій, 129 в місті Бориславі львівської області (кадастровий номер:4610300000:2:027:0019, зареєстрована Бориславським міським відділом ЦДЗК 06.06.2008р.) накладається на земельну ділянку [PERSON] у селі Модричі Дрогобицького району Львівської області, площею 0,12га (Державний акт на право власності на землю серії ЯЕ №538626, реєстраційний №010844100178), з кадастровим №4621284900:01:004:0042 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, відповідно до право встановлювальних документів на ці земельні ділянки (а саме: відповідно до координат кутів зовнішніх меж земельних ділянок), проте відповідно кадастрових номерів, що присвоєні цим земельним ділянкам, - це дві різні земельні ділянки, що повинні розташовуватись у різних населених пунктах. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Присвоєний кадастровий номер земельній ділянці [PERSON] (№4621284900:01:004:0042) ні за територіальним (адміністративним) розташуванням, ні за номером кадастрової зони, ні за номером кадастрового кварталу не відповідають тому місцю, де він внесений в кадастрову карту. Відповідно кадастрового номеру, що присвоєний земельній ділянці [PERSON], дана земельна ділянка повинна бути розташована у кадастровому полі та кадастровій зоні, що згідно КОАТУУ (класифікатор обєктів адміністративно-територіального устрою України) відповідає населеному пункту село Модричі, однак, згідно даних ПКК ця земельна ділянка розташована в кадастровому полі та зоні, що згідно КОАТУУ відповідає населеному пункту міста [PERSON]. \~ \~ \~ \~ Присвоєний кадастровий номер земельній ділянці [PERSON] (кадастровий №4610300000:2:027:0019) за територіальним (адміністративним) розташуванням. За номером кадастрової зони, за номером кадастрового кварталу відповідає тому місцю, де він внесений у кадастрову карту. У судовому засіданні 01.08.2017 експерт [PERSON] вищезазначений висновок підтримав у повному обзязі. \~ \~ \~ \~Таким чином, судом встановлено, що одна і та ж земельна ділянка рішеннями відповідних органів місцевого самоврядування передана у приватну власність двом особам, на час судового розгляду, власниками є позивач за первісним позовом [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON], право власності кожного з яких підтверджується відповідними правовстановлюючими документами та зареєстроване у встановленому порядку. Вказані земельні ділянки частково накладаються одна на одну, що унеможливлює права належного володіння та користування власниками їхніми земельними ділянками, відтак, сторони даної цивільної справи заявляють один до одного позовні вимоги про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування, якими земельні ділянки протилежної сторони спору передавались у власність, про скасування подальших правочинів щодо цих земельних ділянок та відповідних державних актів на право власності на земельні ділянки. Вирішуючи питання щодо правомірності передачі у власність спірної земельної ділянки площею 0,12 га в с.Модричі Дрогобицького району Львівської області, суд зазначає наступне. Позивач за первісним позовом [PERSON] для підтвердження правомірності передачі у власність спірної земельної ділянки площею 0,12 га у с.Модричі Дрогобицького району посилається на те, що спірна земельна ділянка площею 0,12 га на час її передачі власнику належала до земель Дережицької сільської ради, а тепер розташована на території Модрицької сільської ради, що рішення Дережицькою сільською радою про передачу вказаної земельної ділянки прийнято в межах компетенції Дережицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, що землі Дрогобицького району Львівської області загальною площею 62 га, які включені до меж міста [PERSON] згідно Постанови Верховної Ради України від 24 грудня 1993 року №3820-Х11, в установленому законом порядку не вилучались і не включались до межі міста [PERSON], а спірна земельна ділянка площею 0,12 га належить до земель Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області. Однак, із зазначеними доводами суд не може погодитися, оскільки наведені позивачем [PERSON] обставини спростовуються встановленими судом обставинами справи. Так, Постановою Верховної Ради України від 24.12.1993 №3820-ХІІ «Про зміну меж міста Борислава Львівської області» в межі м.Борислава включено землі Дрогобицького району Львівської області загальною площею 62 га. Як вбачається із долученої до матеріалів справи відповіді №3-47/17 від 13.03.2018р., наданої Бориславською міською радою Львівської області [PERSON] за підписом міського голови [PERSON], на його звернення щодо надання інформації та копій документів, Дережицька сільська рада народних депутатів Дрогобицького району Львівської області 19 липня 1993р. вирішила виділити 62га землі для розширення межі міста Борислава Львівської області, а Дрогобицька районна рада народних депутатів Львівської області своїм листом від 18.12.1992р. за №152 не заперечувала проти встановлення нових меж між Дережицькою сільською радою та Бориславською міською радою. \~ \~ \~ \~Львівська обласна рада народних депутатів 02 грудня 1993р. рішенням за №332 ухвалила включити в межі міста [PERSON] південну частину земель Дережицької сільської ради народних депутатів Дрогобицького району Львівської області загальною площею 62га. Відповідно до корегованого генерального плану та плану зонування міста [PERSON] земельна ділянка є включена в межі міста. Держгеокадастром створена індексна кадастрова карта міста [PERSON] та села Модричі, згідно якої земельна ділянка площею 62га включена у межі міста [PERSON], а у державній статистичній звітності ця земельна ділянка площею 62га обліковується з 1994р. як земля, що входить в межі міста [PERSON]. Підставою прийняття Постанови \~ \~ \~ \~Верховної Ради України від 24 грудня 1993р. №3820-ХІІ «Про зміну меж міста Борислава Львівської області», згідно якої вирішено включити в межі міста [PERSON] землі Дрогобицького району Львівської області загальною площею 62га., стали проект встановлення запроектованої межі території міста [PERSON] з включення земель Дрогобицького району, які входять в територію міста згідно Генерального плану, розробленого інститутом «Дімпромісто» в 1978р. та затвердженого рішенням Львівського облвиконкому від 13.11.1979р. за №505, розробленим Львівським філіалом інституту землеустрою, погодженого землевпорядною службою Дрогобицького району та суміжними радами народних депутатів і схвалені рішенням Бориславської міської ради. Зазначені обставини не оспорювались учасниками справи. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 63 Земельного кодексу України в редакції, чинній на час прийняття Постанови Верховної Ради України від 24 грудня 1993р. №3820-ХІІ «Про зміну меж міста Борислава Львівської області» до земель міста належать усі землі в межах міста. Землі міста перебувають у віданні міської ради народних депутатів. Межа міста зовнішня межа земель міста, що відокремлює їх від земель іншого призначення і визначається проектом планіровки та забудови міста або техніко-економічним обґрунтуванням розвитку міста. Межа міста встановлюється і змінюється в порядку, що визначається Верховною Радою України. Включення земельних ділянок до межі міста не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, якщо не буде проведено їх вилучення (викуп) відповідно до статті 31 цього Кодексу. Використання земель міста здійснюється відповідно до проектів планіровки міста і планів земельно-господарського устрою. \~ \~ \~ \~ Відповідно до Положення про порядок вирішення питань адміністративно-територіального устрою Української РСР, затвердженого 11 березня 1981р. Указом Президії ВР Української РСР №1654-Х в редакції, чинній на час прийняття Постанови Верховної Ради України від 24 грудня 1993р. №3820-ХІІ «Про зміну меж міста Борислава Львівської області», а саме: відповідно до положень пункту 5, абзаців а), б), в) підпункту 2) пункту 25 визначено, що віднесення населених пунктів до категорії міст республіканського, обласного, районного підпорядкування, встановлення і зміна їх меж, а також зміна їх підпорядкованості проводяться Президією ВР Української РСР за поданням виконавчих комітетів відповідних обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) рад народних депутатів. При встановленні і зміні меж міста подаються: подання з обґрунтовуванням доцільності пропозицій, що вносяться; довідка про територію міста, кількість населення в існуючих і нових межах, площі земель, що передаються, і призначення цих земель в межах міста, а також економічну характеристику населеного пункту, що включається в межі міста або виключається з них; схематична карта з пропонованими змінами. \~ \~ \~ \~ Тобто, як встановлено судом, до моменту прийняття Верховною Радою України вищевказаної постанови, землі, які були включені в межі м.Борислава, належали до Дережицької сільської ради. Проте, відповідно до вимог ст.2 Земельного кодексу України (у редакції станом на час прийняття Дережицькою сільською радою Дрогобицького району оспорюваного рішення) з 24 грудня 1993 року передані землі, у тому числі спірна земельна ділянка, належали до земель міста Борислава Львівської області, а отже повноваженнями у сфері регулювання земельних відносин щодо вказаної земельної ділянки була наділена саме Бориславська міська рада Львівської області. Відповідно до ч.3 ст.63 ЗК України (у редакції станом на 22.06.1993) межа міста - зовнішня межа земель міста, що відокремлює їх від земель іншого призначення і визначається проектом планіровки та забудови міста або техніко-економічним обгрунтуванням розвитку міста. Спірна земельна ділянка площею 0,12 га, що була виділена [PERSON] осорюваним рішенням виконкому Дережицької сільської ради №30 від 06.05.1994, на час її виділення [PERSON], перебувала у плані забудови саме м.Борислава, про що свідчить також формулювання рішення виконкому Дережицької сільської ради №30 від 06.05.1994, яким [PERSON] виділено земельну ділянку «у кварталі індивідуальної забудови м.Борислава». Крім цього, обставини щодо належності спірної земельної ділянки до земель м.Борислава та наявність компетенції щодо розпорядження цими земельними ділянками саме у Бориславської міської ради Львівської області, було встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Зокрема, рішенням Бориславського міського суду від 14.06.2004 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Бориславської міської ради про скасування рішення та визнання державного акту недійсним, зустрічним позовом [PERSON] до Дережицької сільської ради, [PERSON] про визнання незаконними рішень Дережицької сільської ради та недійсним державного акту на право приватної власності на землю. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У даному випадку такою особою є Бориславська міська рада Львівської області. Позивач за первісним позовом [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог посилається також на обставини, встановлені Бориславським міським судом при розгляді адміністративної справи №1301/1813/2012, зокрема, щодо факту не узгодження меж м.Борислава та с.Модричі Дрогобицького району Львівської області на час прийняття спірних рішень органів місцевого самоврядування. Однак, суд не може взяти до уваги зазначені посилання позивача [PERSON] як підставу для задоволення первісного позову, оскільки відповідна постанова Бориславського міського суду Львівської області від 26.04.2013 у справі №1301/1813/2012, 2а-438/4/13 було скасовано ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2014 та провадження у справі закрито. Таким чином, враховуючи те, що згідно з ст.9 ЗК України станом на час винесення оскаржуваних рішень Дережицької сільської ради, сільські ради регулюють земельні відносини лише на їх території, суд дійшов висновку, що ні Дережицька сільська рада, ні її виконком не мали повноважень розпоряджатися земельною ділянкою, яка належить м.Бориславу. За встановлених обставин рішення виконавчого комітету Дережицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області за № 30 від 06 травня 1994 року, рішення ІІ сесії Дережицької сільської ради народних депутатів Дрогобицького району Львівської області від 10 лютого 1995 року про передачу земельної ділянки площею 0,12 га [PERSON] у приватну власність слід визнати незаконними (протиправними) та скасувати їх. Згідно з ч. 1 статті 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин: право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно ст. 328 ЦК України: право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Державний акт на право власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт видано. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що земельна ділянка площею 0,12 га, що була виділена [PERSON] рішеннями Дережицької сільської ради та її виконавчого комітету, була передана з порушенням порядку, визначеного земельним законодавством (ст.ст.17,19 ЗК України у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин). Таким чином, подальші правочини щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою слід визнати недійсними, зокрема договір купівлі-продажу земельної ділянки від 26 вересня 2008 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №2644. Оскільки оспорювані державні акти видано [PERSON], [PERSON] не правомірно, на підставі рішень органу місцевого самоврядування, правочину, які визнано судом незаконними (недійсними), тому є підстави для задоволення зустрічних позовних вимог також у частині визнання недійсними державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №034508, виданого Дережицькою сільською радою народних депутатів Дрогобицького району Львівської області від 11 травня 1995 року [PERSON] та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №538626, виданого [PERSON] управлінням земельних ресурсів у Дрогобицькому районі Львівської області 10 жовтня 2008 року. Відтак, зустрічний позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Позивач за\~первісним позовом\~[PERSON]\~в основу\~своїх позовних\~вимог щодо\~визнання незаконним\~(протиправним)\~та скасування\~п.1\~рішення сесії\~Бориславської міської\~ради Львівської\~області №229\~від 12.09.2003,\~ скасування\~державної реєстрації\~права приватної\~власності [PERSON],\~вилучення записів\~про реєстрацію\~права приватної\~власності на\~земельну ділянку,\~витребування земельної\~ділянки з\~чужого незаконного\~володіння [PERSON]\~посилається на протокол державного інспектора по охороні та використанні землі Дережицької сільської ради від 12.08.1995, яким встановлено, що [PERSON] самовільно захопив 0, 20 га із земель запасу Дережицької сільської ради, яка виділена під забудову [PERSON] Також [PERSON] вказує про те, що при передачі спірної земельної ділянки у приватну власність [PERSON], останнім не було погоджено межі із суміжними землекористувачами, оскільки на відповідному [PERSON] встановлення та узгодження меж земельної ділянки підпис від імені суміжного землекористувача [PERSON] здійснено іншою особою. Однак, допитаний у судовому засіданні 11.12.2018 свідок [PERSON] ствердив, що йому була виділена земельна ділянка на підставі рішення Бориславської міської ради, яка з півночі межувала із спірною земельною ділянкою, від літери В до літери А спірної ділянки. Свідок ствердив, що був знайомий із первісним власником земельної ділянки, що належить [PERSON]- [PERSON], оскільки з останнім разом працювали. Проте свідок ствердив, що [PERSON] не був його сусідом по земельній ділянці, свідок ніколи не бачив [PERSON] на сусідній земельній ділянці. Свідок у судовому засіданні не спростував обставину, що при передачі спірної земельної ділянки у приватну власність попередньому власнику земельної ділянки, що належить [PERSON] - [PERSON], останнім не було погоджено межі із свідком - суміжним землекористувачам. Разом з тим, свідок підтвердив, що спірною земельною ділянкою [PERSON] користувався, займався городництвом. Відтак, суд не може взяти вказані обставини як підставу для задоволення первісних позовних вимог, оскільки позивач за первісним позовом [PERSON] не надав належного доказу на підтвердження вчинення підпису на [PERSON] встановлення та узгодження меж земельної ділянки від імені суміжного землекористувача [PERSON] іншою особою. Крім цього, обставини, на які посилається позивач за первісним позовом [PERSON], не спростовують встановлених у судовому засіданні обставин щодо дотримання Бориславською міською радою законодавства, (зокрема, норм ЗК України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»), під час винесення оскаржуваного п.1 рішення сесії Бориславської міської ради Львівської області №229 від 12.09.2003 року «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок». Підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання незаконним (протиправним) та скасування п.1 рішення сесії Бориславської міської ради Львівської області №229 від 12.09.2003 року «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок» в частині передачі безоплатно у власність земельну ділянку по вулиці Трускавецькій (загальна площа 800 кв.м.) гр.[PERSON] судом не встановлено. Позивач [PERSON] не надав суду належних доказів своїх тверджень, що відповідач за первісним позовом [PERSON] незаконно володіє та користується спірною земельною ділянкою площею 0, 08 га по вул.Трускавецькій у м.Бориславі. Позовні вимоги щодо скасування державної реєстрації права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,08 га по вулиці Трускавецькій, 129 в м.Бориславі, зобовязання приватного нотаріуса Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON] вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис за №2735678 від 05.10.2013 року в розділі №170750146103 від 06.06.2008 року про реєстрацію права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0, 08 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вулиці Трускавецькій, 129 в м.Борислав (кадастровий номер: 4610300000:12:027:0019, зареєстрованої Бориславським міським відділом ЦДЗК 06.06.2008); зобовязання відділ державної реєстрації Бориславської міської ради вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно розділ №170750146103 від 06.06.2008 року про реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку площею 0, 08 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вулиці Трускавецькій, 129 в м.Бориславі; витребування з чужого незаконного володіння [PERSON], як добросовісного набувача, на користь [PERSON] земельну ділянку площею 0,08 га, яка зареєстрована [INFO] в м.Бориславі, а фактично знаходиться в с.Модричі Дрогобицького району Львівської області по вул.Модрицькій, 139, - є похідними вимогами, які також не можуть бути задоволені. Крім цього, позивач за первісним позовом [PERSON] однією з позовних вимог просить зобовязати вчинити певні дії Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Однак, заявляючи вказану позовну вимогу [PERSON] не скористався правом залучити вказаного суб'єкта як учасника справи, зокрема, як відповідача. Відтак, така позовна вимога не може бути задоволена. Позивач за первісним позовом [PERSON] не подав суду належних та переконливих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, суд вважає первісний позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Що стосується заявленого представником відповідача за первісним позовом третьої особи за зустрічним позовом Бориславської міської ради Львівської області [PERSON] клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до позову [PERSON] суд зазначає таке. За ст.257\~ЦК України загальний строк позовної давності для захисту порушеного права встановлюється тривалістю в три роки. Згідно з ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно з ч.3 ст.267\~ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, також ЦК України встановлено винятки з цього правила щодо окремих вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними (частини друга, третя статті 261 ЦК). У справі, що розглядається позивач за первісним позовом [PERSON] оспорює пункт рішення Бориславської міської ради Львівської області №229 від 12.09.2003 та подальшу державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. [PERSON] став власником належної йому земельної ділянки у с.Модричі у 2008 році, проте з даним позовом звернувся 06.05.2015. За змістом ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Враховуючи викладене, суд відмовляє в позові [PERSON] з підстав його необґрунтованості. Далі,\~відповідно до\~ч.9,\~ч.10\~ст.158\~ЦПК України\~у випадку\~залишення позову\~без розгляду,\~закриття провадження\~у справі\~або у\~випадку ухвалення\~рішення щодо\~повної відмови\~у задоволенні\~позову суд\~у відповідному\~судовому рішенні\~зазначає про\~скасування заходів\~забезпечення позову.\~ У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Ухвалою судді Бориславського міського суду Львівської області від 17 липня 2015 року було задоволено заяву позивача [PERSON] та накладено арешт на земельну ділянку площею 0,8 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вулиці Трускавецькій, 129 в м. Бориславі Львівської області (кадастровий номер: 4610300000:12:027:0019, зареєстрованої Бориславським міським відділом ЦДЗК 06 червня 2008 року); заборонено [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER]) здійснювати будівельні чи будь-які інші роботи на земельній ділянці площею 0,8 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вулиці Трускавецькій, 129 в м. Бориславі Львівської області (кадастровий номер: 4610300000:12:027:0019, зареєстрованої Бориславським міським відділом ЦДЗК 06 червня 2008 року). Оскільки судом прийнято рішення про відмову у повному обсязі у задоволенні позовних вимог [PERSON], відтак, суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення позову, що вжиті судом відповідно до ухвали про забезпечення позову судді Бориславського міського суду від 17 липня 2015 року. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 133 ЦПК України: судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~повязаних з\~розглядом справи. До\~витрат,\~повязаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2)\~повязані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; 3)\~повязані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. При зверненні до суду з зустрічним позовом [PERSON] оплачено 640 гривень. судового збору. У відповідності до ст.141 ЦПК України, оскільки зустрічні позовні вимоги задоволено у повному обсязі, - з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] підлягає стягненню в користь [PERSON] сума оплаченого судового збору в розмірі 640 гривень. Не підлягають стягненню з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] в користь [PERSON] судові витрати, повязані із проведенням експертизи в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, оскільки до закінчення судових дебатів у справі позивачем за первісним позовом [PERSON] не подано суду відповідних доказів щодо понесених витрат повязаних із проведенням експертизи. Також, оскільки судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні первісного позову в повному обсязі, суд на підставі ст.\~141\~ЦПК України не розглядає питання розподілу судових витрат, понесених позивачем за первісним позовом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved