Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок 1962 року забудови, загальною площею - 54,40 кв.м., житловою площею - 21,90 кв.м., допоміжною - 32,50 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: сарай, прибудова, погріб з шийкою, вбиральня та ганок, що розташовані по [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в 1999 році він заселився у вказаний будинок, та постійно проживає в ньому, особисто здійснює нагляд за будинком, за власні кошти утримує його, здійснює необхідні для нормального функціонування житлового приміщення, ремонтні роботи, обробляє землю біля будинку, господарює у даному будинку та на сьогоднішній день залишається єдиним добросовісним володільцем і користувачем вказаного житлового будинку, вважає, що визнання за ним права власності на даний будинок не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Посилаючись на положення ст.ст. 328 ч. 1, 344 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивача, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач Богуславська міська рада свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії погосподарської книги Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області по особовому рахунку №425 підтверджується факт, що [PERSON] , [INFO] є головою домогосподарства по [ADDRESS] . Довідкою виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області №08-15/315 від 02 листопада 2020 року підтверджується факт, що [PERSON] з 1999 року безперешкодно користується та володіє будинком по [ADDRESS] , а саме здійснює догляд за будинком, проводить поточний ремонт будинку, доглядає за прибудинковою територією та сплачує всі комунальні платежі. Згідно даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , даний будинок має такі технічні характеристики: житловий будинок 1962 року забудови, загальною площею - 54,40 кв.м., житловою площею - 21,90 кв.м., допоміжною площею - 32,50 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: сарай, прибудова, погріб з шийкою, вбиральня та ганок. Технічним звітом №360/04.12-20 від 04 грудня 2020 року складеним експертом з технічного обстеження будівель і споруд Робаком С.О. підтверджується, що будинок [ADDRESS] , 1962 року забудови, зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Задовольняючи вимоги позивача суд керується наступними положеннями чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1,2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач надав суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого користування нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності за позивачем на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420 гривень 40 коп. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved