Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу в сумі 339'365,70 грн., що еквівалентно 27'000 дол. США та 15'285,40 грн. трьох процентів річних від простроченої суми. Позовні вимоги мотивує тим, що 12 жовтня 2012 року відповідач позичив у нього спірні кошти. Про даний факт вони склали розписку. Кінцевим строком погашення коштів було 01 січня 2013 року, однак до цієї дати [PERSON] боргу не погасив. Позивач у судове засідання не з'явився, забезпечивши явку свого представника, котрий вказані вимоги підтрима та просив їх задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився та не надіслав на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності, хоча своєчасно повідомлявся про час і місце судового розгляду, відтак, за згоди представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу заочно, на підставі наявних в ній доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. 12 жовтня 2012 року відповідач склав розписку про те, що він позичив у позивача 27'000 дол. США до 01 січня 2013 року. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позивальника. (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Таким чином суд прийшов до переконання, що, відповідно до ст. 1046 ЦК України, сторони спору уклали договір позики. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За правилами частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак як встановлено у судовому засіданні, відповідач у встановлений строк боргу не погасив, а тому має перед позивачем прострочене зобов'язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу …, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що 3% річних від суми боргу за період прострочення виконання грошового зобов'язання становить - 15'285,40 грн. Таким чином судом встановлено факт порушення відповідачем прав позивача і вони підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] зазначеної суми боргу та 3% річних від цієї суми. Також, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути 3'546,52 грн. судового збору.

Outcome: approved