Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з даним позовом, посилаючись на те, що є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка проживала в [ADDRESS] та померла [INFO]. 20 жовтня 1988 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Глібівської сільської ради, згідно якого все своє майно заповіла позивачу. Спадщину позивач прийняв фактично вступивши в управління та розпорядження спадковим майном. Осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині немає. 25 лютого 2005 року на підставі розпорядження Новоушицької районної державної адміністрації № 415/03-р від 30 жовтня 2003 року на ім'я померлої [PERSON] видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Глібівської сільської ради. Нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я [PERSON], тому вимушений звернутися до суду. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідач - Територіальна громада Глібівської сільської ради подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнала. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 лютого 1999 року виданого Глібівською сільською радою, актовий запис № 5 вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме спадщина відкрилася [INFO], тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР, в редакції 1963р. чинній на час виникнення даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняв [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, про що свідчить довідка Глібівської сільської ради № 60 від 22 січня 2015 року. Згідно заповіту від 20 жовтня 1988 року, посвідченого секретарем Глібівської сільської ради та зареєстрованого в спадковому реєстрі за № 14, [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON]. Осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині не встановлено. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу Поліховської Л.В. від 22 січня 2015 року № 19/02-31, позивачу у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на майно [PERSON], яка померла [INFO], відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру, наданої приватним нотаріусом Новоушицького районного нотаріального округу Поліховської Л.В. від 31 березня 2015 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. Відповідно до довідки відділу Держземагенства у Новоушицькому районі Хмельницької області про грошову оцінку земельної ділянки на ім'я [PERSON] був виготовлений державний акт [NUMBER] від 25 лютого 2005 року на земельну ділянку на території Глібівської сільської ради загальною площею 2,16 га. кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], вартістю 35607,18 грн. У списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 08 червня 1995 року КСП «Колос», прізвище [PERSON] прописано за № 612. Згідно протоколу розподілу земельних часток (паїв), між громадянами власниками сертифікатів на право на земельну частку (пай) бувшого КСП «Колос» с. Глібів, прізвище [PERSON] прописано за № 449. 25 лютого 2005 року на ім»я [PERSON] виготовлено державний акт [NUMBER] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,16 га. на території Браїлівської сільської ради взамін сертифікату [NUMBER]. Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Стаття 25 ЦК України передбачає, що цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов'язки) фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті. Суд вважає, що неодержання за життя [PERSON] державного акту про право власності на земельну ділянку не є підставою для обмеження права спадкоємця на спадкування права на земельну частку (пай), оскільки спадкодавця було включено до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю та вона набула права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, тому позивач має право на успадкування права на земельну частку /пай/ після смерті [PERSON]

Outcome: approved