Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якій просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 48692,50 грн та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 01 червня 2016 року він уклав з відповідачем [PERSON] договір позики грошей, згідно якого передав останньому грошові кошти в розмірі 16000,00 грн. з умовою їх повернення до 01 червня 2019 року. Договір було укладено у простій письмовій формі. У забезпечення виконання зобовязання [PERSON] перед позивачем між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки від 01 червня 2016 року, за яким [PERSON] разом з [PERSON] відповідають за зобовязаннями [PERSON] за договором позики перед [PERSON] як солідарні боржники в обсязі 1000,00 грн.. Відповідач [PERSON], взявши за договором позики від 01 червня 2016 року гроші в сумі 16000,00 грн., зобовязувався згідно графіка повернення позики частками повертати взяті в борг гроші. Однак, платежі вносив нерегулярно, заборгованість у встановлений термін не погасив. Згідно п. 4.4. укладеного договору позики, у разі порушення строків повернення позики позичальник сплачує відсотки, які складають 5% суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочки. На момент звернення до суду з даним позовом сума неповернутого боргу складає 16000,00 грн. та відсотки 32692,50 грн. та оскільки відповідач не виконує належним чином умови договору, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки не повідомив. Відповідач [PERSON], про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до суду не прибув, про причини неявки не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу усунення порушеного права, на належне виконання умов договору позики, укладеного між сторонами, внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 01 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 16000,00 грн., а останній зобовязався повернути зазначену суму частками згідно графіку погашення боргу до 01 червня 2019 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладання зазначеного договору відповідачем була написана розписка про отримання ним від позивача грошових коштів в сумі 16000,00 грн. Таким чином, форма договору позики не порушена. В забезпечення виконання зобовязання [PERSON] перед позивачем між останнім та [PERSON] було укладено договір поруки від 01 червня 2016 року, за яким останній разом з [PERSON] відповідають за зобовязаннями [PERSON] за договором позики перед [PERSON] як солідарні боржники у розмірі 1000,00 грн.. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, відповідач належним чином не виконував умови договору позики. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Також, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 4.4. укладеного договору позики, у разі порушення строків повернення позики позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 5% в день від суми простроченого заборгованості. На момент звернення з даним позовом до суду сума боргу у розмірі 16000,00 грн. залишається неповернутою відповідачем, проценти нараховані станом на 10.04.2017 на суми платежів, які настали відповідно до п.4.2. договору позики, складає 32692,50 грн. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно із ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом : у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу. Враховуючи, що порукою [PERSON] забезпечено виконання зобов'язання [PERSON] перед [PERSON] частково у розмірі 1000,00 грн, та договором позики грошей від 01 червня 2016 року не передбачено порядок черговості сплати суд доходить висновку, що зобовязання в частині, що забезпечено порукою, необхідно віднести до другої черги відшкодування: сплата процентів за договором позики грошей. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] як основний боржник, порушив зобов'язання щодо повернення чергової частини суми позики, тому у позивача є всі підстави вимагати з [PERSON] та [PERSON] солідарного виконання зобов'язань з повернення 1000,00 грн. суми процентів, а також підстави вимагати з [PERSON] суми позики, процентів у сумі 47692,50 грн, з яких 16000,00 грн сума позики, 31692,50 грн - відсотки. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки вони обґрунтовані та доведені. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved