Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 30 липня 2013 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого він передав відповідачці 1\~331\~000, 00 грн. зі строком повернення до 31 грудня 2013 року. Поручителями за вказаним договором виступили ТОВ «Діаннет» та ДП «ТПК». Однак, у вказаний у договорі термін відповідачкою позика повернута не була. Тому, позивач просить стягнути з відповідачки вищевказану суму позики, а також проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 30 338, 56 грн., та 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 7 049, 03 грн. Представник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та розглядати справу в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Оскільки відповідачка є громадянкою [PERSON] Федерації та проживає за адресою: [PERSON] Федерація, [ADDRESS], то про розгляд справи вона була сповіщена згідно вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, ратифікованої 10.11.1994 року Верховною Радою України, яка набула чинності для України 14.07.1995 року, шляхом звернення до компетентного суду [PERSON] Федерації з судовим дорученням. 28 травня 2015 року від Головного територіального управління юстиції в Одеській області до суду надійшло повідомлення про невручення документів відповідачці [PERSON], у звязку з її неявкою в судові засідання до Гагарінського районного суду Смоленської області. У звязку з тим, що судом були вчинені всі необхідні дії щодо вручення відповідачці необхідних документів, у відповідності до ст. 10 вищевказаної Конвенції, відповідачка вважається сповіщеною про розгляд справи належним чином. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що 30 липня 2013 року [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого позивач передав відповідачці 1\~331\~000, 00 грн. зі строком повернення до 31 грудня 2013 року. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за №1582. Відповідно до умов вказаного договору поручителями за належне виконання відповідачкою умов договору позики виступили ТОВ «Діаннет» та ДП «ТПК». Відповідно до п. 1 договору позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти у сумі 1\~331 000, 00 грн. Позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених договором. Згідно п. 2 договору грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору. Підписання сторонами цього договору, підтверджує факт передання грошових коштів та відсутність претензій один одному. Сторони домовились, що надання та користування позикою буде безкоштовною. Відповідно до п. 3 договору, в разі девальвації протягом строку дії договору національної грошової одиниці України позичальник зобов'язується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 167 949, 00 дол. США за офіційним курсом Національного банку України. Пунктом 4 Договору визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) згідно умов цього договору у строк до 31 грудня 2013 року. При цьому, сторони домовились, що повернення грошових коштів за цим договором, буде провадитися шляхом оплати платежів в готівковій або безготівковій формі наступним чином: в строк до 31 серпня 2013 року, сума платежу дорівнює 240 000, 00 грн., що еквівалентно 30 000, 00 дол. США за офіційним курсом Національного банку України на день платежу; в строк до 30 вересня 2013 року, сума платежу дорівнює 400 000, 00 грн., що еквівалентно 50 000, 00 дол. США за офіційним курсом Національного банку України на день платежу; в строк до 31 жовтня 2013 року, сума платежу дорівнює 400 000, 00 грн., що еквівалентно 50 000, 00 дол. США за офіційним курсом Національного банку України на день платежу; в строк до 31 грудня 2013 року, сума платежу дорівнює 291 000, 00 грн., що еквівалентно 37 949, 00 дол. США за офіційним курсом Національного банку України на день платежу. Відповідно до п. 5 договору позика вважається повернутою в момент передання грошової суми, що позичалася, до позикодавця в натурі. Згідно п. 6 договору в разі, коли позичальник не поверне позикодавцю позику згідно визначеного у п. 5 Договору строку, позикодавець вправі буде пред'явити цей договір до стягнення в порядку і в строки, передбачені чинним законодавством України. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, у разі предявлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобовязання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Однак, а ні позивачем, а ні його представником до суду не було надано оригіналу вищевказаного договору позики, або відповідної розписки підписаної власноручно відповідачкою, що не може достовірно підтверджувати наявність будь-яких зобовязальних правовідносин між сторонами. Окрім того, представник позивача у судове засідання не зявилась, просила слухати справу за її відсутності. Крім того, судове доручення фактично виконано не було, відповідачці не були врученні документи по вказаній справі, тому вона не в змозі була надати будь-які пояснення чи заперечення проти позовних вимог [PERSON] На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: dismissed