Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість: 81451,50 грн. основної суми боргу, 3327,23 грн. пені, 81,45 грн. інфляційних втрат, 328,00 грн. - 3% річних та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21 червня 2019 року позичив [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 2735,10 Євро, що на день написання розписки еквівалентно 81451,50 грн. за Міжбанківським курсом гривні до Євро. Факт отримання відповідачем позики підтверджується власноручно написаною [PERSON] розпискою, згідно якої останній зобов`язався повернути грошові кошти в повному обсязі не пізніше 31.10.2019, при цьому повернення коштів мало здійснюватися поетапно: 1 етап не пізніше 31.08.2019 у розмірі не менше 30% від суми визначеної розпискою; 2 етап не пізніше 30 вересня 2019 року розмірі не менше 30% від суми визначеної розпискою; 3 етап повернення не пізніше 31 жовтня 2019 року у розмірі не менше 50% від суми визначеної розпискою. Відповідно до наданої відповідачем розписки у випадку прострочення повернення платежу до 31 жовтня 2019 року нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення, від простроченої суми за кожен день прострочення без обмежень строку її нарахування. Однак на момент звернення з позовом до суду боржником кошти не повернуто. Відтак просить позов задоволити. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 10 січня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 26 лютого 2020 року від представника позивача надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість: 81451,50 грн. основної суми боргу, 3327,23 грн. пені, 328,00 грн. - 3% річних та понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, 26.02.2020 через канцелярію суду представник позивача подала клопотання у якому просить справу розглядати у відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, відзив на позовну заяву не подав, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21.06.2019 р. [PERSON] надав в позику [PERSON] грошові кошти у сумі 2735,10 Євро. Факт передачі відповідачу коштів підтверджується письмовою розпискою від 21.06.2019 та згідно такої на день її написання позичена сума еквівалентна 81451,50 грн. за Міжбанківським курсом гривні до Євро. Крім того, згідно вищезазначеної розписки відповідач зобов`язався повернути грошові кошти в повному обсязі не пізніше 31.10.2019, а повернення коштів при цьому повинно здійснюватися поетапно: 1 етап повернення повинно відбутися не пізніше 31.08.2019 у розмірі не менше 30% від суми визначеної розпискою; 2 етап не пізніше 30 вересня 2019 року розмірі не менше 30% від суми визначеної розпискою; 3 етап повернення не пізніше 31 жовтня 2019 року у розмірі не менше 50% від суми визначеної розпискою, а у випадку прострочення повернення платежу до 31 жовтня 2019 року нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення, від простроченої суми за кожен день прострочення без обмежень строку її нарахування. Окрім цього, у відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Облікова ставка НБУ з 01.11.2019 по 13.12.2019 становила 15,5% річних, з 13.12.2019 по 20.12.2019 становила 13,5% річних. Беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] доказів належного виконання умов договору не надав, а також не надав доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з його вини, а відтак, заборгованість у розмірі 84778,73 грн., що складається з: основної суми боргу - 81451,50 грн. та пені - 3327,23 грн., підлягає стягненню на користь позивача з відповідача, як позичальника. Відповідно до положень ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 328,00 грн. - 3% річних за період з 01.11.2019 по 20.12.2019. Згідно із ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача. Вирішуючи питання стягнення судового збору, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 851,06 грн. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.2 ст.137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] вести його справи в судах. Разом з тим, позивачем не надано доказів, що професійна правнича допомога йому надавалась адвокатом, не надано детального опису робіт (наданих послуг), які було виконано, а також не подано будь-яких доказів сплати суми у розмірі 3500 грн., за виконані роботи чи надані послуги. Таким чином, суд прийшов переконання, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн. не підлягають компенсації за рахунок відповідача у зв`язку з недоведеністю, а тому у таких необхідно відмовити повністю.

Outcome: approved