Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу обєктів нерухомого майна від 25 вересня 2014 року недійсними . Вимоги обґрунтовує тим, що 25 вересня 2014 року між ним від імені якого виступає [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено 4 договори купівлі - продажу , посвідчених приватним нотаріусом Володимир - Волинського районного нотаріального округу Волинської області та зареєстровані в реєстр вчинення нотаріальних дій, торгового центру (Ж 1), загальною площею 2363,6 кв. м ,, адміністративного приміщення (А 2 ), загальною площею 165,7 кв .м , нежитлового приміщення , торгового центру (3 1 ), загальною площею 184,0 кв.м . , земельної ділянки , загальною площею 0,5647 га , які розташовані в м. Володимирі Волинську , по вулиці 20- Липня 8-А , Від його імені договори купівлі - продажу укладав [PERSON] , який є чоловіком відповідача [PERSON] . [PERSON] діяв на підставі наданої ним довіреності посвідченої 25 лютого 2014 року приватним нотаріусом Володимир - Волинського міського нотаріального округу Волинської області . 25 лютого 2014 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики , за умовами якого, [PERSON] як позичальник надав позивачу позику в сумі 150\~000,00 доларів США під проценти , а він зобовязувався повертати її частинами в розмірі по 5\~000,00 доларів США щомісячно до 25.05.2020 року , а в загальному повинен був повернути [PERSON] 375\~000,00 доларів США суми позики та процентів за користування ними . Укладення такого договору позики і було зумовлено надання позивачем довіреності від 25 лютого 2014 року [PERSON], згідно якої , він мав право розпоряджатися спірним його нерухомим майном та вчиняти інші дії щодо нього . Позивачем договір позики від 25.02. 2014 року виконувався належним чином . Кошти [PERSON] він повертав згідно укладеного між сторонами графіка . Так , чергова частина позики в промірі 5\~000 доларів США була повернута 25 вересня 2014 року . 24 ,25 вересня 2014 року він звертався до нотаріуса про скасування видану [PERSON] 25 лютого 2014 року довіреність . І лише 26 вересня 2014 року приватний нотаріус її скасував . [PERSON] скориставшись довіреністю продав спірні обєктів нерухомого майна своїй дружина [PERSON] які перебувають у зареєстрованому шлюбі , а відтак спірне майно стало їхньою спільною сумісною власністю . Він не мав наміру продавати будь кому нежилі приміщення та земельну ділянку . При продажі майна [PERSON] діяв всупереч його волі . Посилаючись на наведені обставини та обставини зазначені в позовній заяві позивач та його представник просять задовольнити позовні вимоги . Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав, суду пояснив , що [PERSON] з метою продажу вказаних у довіреності та договорах купівлі продажу обєктів надав довіреність [PERSON] 25 вересня 2014 року між [PERSON] який діяв на підставі довіреності від 25 лютого 2014 року від імені [PERSON] та [PERSON] було укладено 4 договори купівлі продажу обєктів нерухомого майна . При продажі спірного майна [PERSON] діяв відповідно до вимог чинного законодавства . Посилаючись на наведені обставини та обставини зазначені у запереченні на позов просить в позові відмовити . Заслухавши пояснення позивача , його представника , представника відповідавча, свідків , перевіривши матеріали справи , суд вважає ,що позов підлягає до задоволення . Судом встановлено, що згідно довіреності від 25 лютого 2014 року позивач [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником, користуватися і розпоряджатися ( продавати , обміняти , передавати в заставу та іпотеку , передавати в оренду та найм ,тощо ) від його імені за ціною та на умовах на його розсуд , належними йому на праві приватної власності обєктами нерухомого майна , торгового центру (Ж 1 ), загальною площею 2363,6 кв.м , адміністративного приміщення (А 2 ), загальною площею 165,7 кв.м , нежитлового приміщення , торгового центру (3 1 ), загальною площею 184,0 кв.м . , земельної ділянки , загальною площею 0,5647 га , які розташовані в м. Володимирі Волинську , по вулиці 20- Липня 8-А , та вчиняти всі інші дії, пов'язані з дорученням . Довіреність посвідчена 25 лютого 2014 року приватним нотаріусом Володимир - Волинського міського нотаріального округу Волинської області в реєстрі за №№ 381 . На підставі зазначеної довіреності [PERSON] діючи від імені позивача [PERSON] продав належні йому на праві приватної власності обєктами нерухомого майна , торговий центр (Ж 1 ), загальною площею 2363,6 кв.м , адміністративне приміщення (А 2 ), загальною площею 165,7 кв. м , нежитлове приміщення , торгового центру (3 1 ), загальною площею 184,0 кв .м . , земельну ділянку , загальною площею 0,5647 га , які розташовані в м. Володимирі Волинську , по вулиці 20- Липня 8-А ,по договору купівлі продажу від 25 вересня 2014 року своїй дружині відповідачу [PERSON] Відповідно до ч.1\~ст. 237 ЦК України \~представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Однак, з метою захисту цивільних прав та інтересів представництва, ч.3\~ст.238 ЦК України \~передбачено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Тобто, законом встановлена заборона вчинення правочину представником від імені особи, яку він представляє у своїх інтересах. Оспорюваними договорами купівлі-продажу обєктів нерухомого майна набула дружиною [PERSON] [PERSON] під час перебування їх у шлюбі , і буде являтися їх спільною сумісною власність подружжя . Тобто, договір укладено представником у своїх інтересах. Отже, вчинення правочину, а саме укладення договору купівлі-продажу від імені [PERSON] та продажа майна своїй дружині у своїх інтересах , суперечить вимогам ч.3\~ст.238 ЦК України\~та заборонено законом. Звертаючись до суду з позовом позивач в позовній заяві на одну із підстав визнання договору купівлі-продажу недійсним посилався на порушення представником [PERSON] вимог закону - продаж нежитлових приміщень та земельної ділянки у спільну сумісну власність подружжя, тобто вчинення правочину у своїх інтересах. Відповідно до ч.1\~ст.215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~\~статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1,3\~ст.203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. У зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 25 вересня 2014 року укладений представником [PERSON] [PERSON] у своїх інтересах, що заборонено нормами цивільного законодавства та суперечить вимогам\~ст..238 ЦК України, тому відповідно до положень ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України\~наявні правові підстави для визнання оскаржуваного договору недійсним. Про те, що договір укладено не в інтересах довірителя, а в інтересах представника підтверджується також наступними обставинами. Майновий комплекс нежитлових приміщень для позивача є для нього зайняття підприємницькою діяльністю , надання громадянам робочих місць . Згідно договору - розписки від 25 лютого 2014 року позивач [PERSON] позичив у [PERSON] 150\~000 доларів США які зобовязується повернути з відсотками до 25 .05.2020 року з щомісячним погашенням по 5000 доларів США згідно з погодженою відомістю графіком . Забезпечення боргового зобовязання є належне йому спірне нерухоме майно , яке знаходиться в м. Володимирі Волинську по вулиці 20- Липня 8 «а» . Згідно договору розписки ні одна із сторін не може односторонньо достроково до 25.05. 2020 року розірвати цей договір , за винятком спільного погодження з кожною із сторін . Із відомості графіка вбачається , що [PERSON] станом на 25.09.2014 року передав [PERSON] 5000 доларів США на погашення боргу . Хоча в цей же час [PERSON] продав належне майно позивачу своїй дружині [PERSON] В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили , що позивач 24,25 вересня 2014 року звертався до приватного нотаріуса Володимир - Волинського міського нотаріального округу про скасування виданої [PERSON] довіреності на імя [PERSON] від 25 лютого 2014 року . Довіреність була скасована лише 26.09.2014 року , після продажу майна . Свідок [PERSON] суду пояснив , що він , як приватний нотаріус Володимир - Волинського міського нотаріального округу 25 лютого 2014 року видав довіреність від імені [PERSON] [PERSON] і уповноважив останнього. бути його представником , користуватися і розпоряджатися ( продавати , обміняти , передавати в заставу та іпотеку , передавати в оренду та найм ,тощо ) від його імені за ціною та на умовах на його розсуд , належними йому на праві приватної власності обєктами нерухомого майна , торгового центру (Ж 1 ), загальною площею 2363,6 кв.м , адміністративного приміщення (А 2 ), загальною площею 165,7 кв.м , нежитлового приміщення , торгового центру (3 1 ), загальною площею 184,0 кв.м . , земельної ділянки , загальною площею 0,5647 га , які розташовані в м. Володимирі Волинську , по вулиці 20- Липня 8-А , та вчиняти всі інші дії, пов'язані з дорученням .26 вересня 2014 року дана довіреність по заяві [PERSON] була ним скасована . Свідок [PERSON] суду пояснив , що він 25.09.2014 року посвідчував договори купівлі - продажу обєктів нерухомого майна продавця [PERSON] який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON] та покупця [PERSON] Повідомлень про те , що виник спір щодо майна [PERSON] до нього не надходило . Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили , що в лютому 2014 року [PERSON] позичив в [PERSON] гроші в сумі 150\~000,00 доларів США під проценти , і він зобовязувався повертати її частинами в розмірі по 5\~000,00 доларів США щомісячно до 25.05.2020 року , а в загальному повинен був повернути [PERSON] 375\~000,00 доларів США суми позики та процентів за користування ними . Згідно довіреності від 25 лютого 2014 року позивач [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником користуватися і розпоряджатися ( продавати , обміняти , передавати в заставу та іпотеку , передавати в оренду та найм ,тощо ) від його імені за ціною та на умовах на його розсуд , належними йому на праві приватної власності обєктами нерухомого майна , торгового центру (Ж 1 ), загальною площею 2363,6 кв .м ,, адміністративного приміщення (А 2 ), загальною площею 165,7 кв. м , нежитлового приміщення , торгового центру (3 1 ), загальною площею 184,0 кв .м . , земельної ділянки , загальною площею 0,5647 га , які розташовані в м. Володимирі Волинську , по вулиці 20- Липня 8-А , вчиняти всі інші дії, пов'язані з дорученням . На підставі зазначеної довіреності [PERSON] діючи від імені позивача [PERSON] продав належні йому на праві приватної власності обєктами нерухомого майна своїй дружині відповідачу [PERSON], оскільки [PERSON] мав намір відчужити іншим особам дане майно . Таких даних судом не встановлено . Відповідачем не надано належних доказів, які б підтверджували, що позивач повідомлений про відчуження обєктів нерухомого майна належних позивачу до 25 вересня 2014 року. Крім того, жодних вимог до вересня 2014 року про несплалату [PERSON] позичених грошей у [PERSON] останнім не заявлялось, незважаючи, що відповідно до умов договору розписки сторони зобов'язувалися погоджувати ці питання . За таких обставин, суд вважає про задоволення позову та визнання договорів купівлі-продажу обєктів нерухомого майна від 25 вересня 2014 року недійсним

Outcome: approved