Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 18 травня 2011 року у віці 70 років померла його мати, [PERSON], яка мала право на земельну частку (пай) розміром 3,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості в КСП «Фрунзе», на території Олександрівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області яка належала та яку вона успадкувала шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Гребінківської ДНК та отримання на своє імя свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON], проте у звязку із смертю не встигла виготовити на своє імя Державного акту на земельну ділянку та посвідчити своє право власності згідно свідоцтва про право на спадщину. У нотаріальному порядку позивач не може реалізувати своє право на спадщину після смерті матері у звязку з тим, що ним пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини Просить суд визначити йому, [PERSON], [INFO], додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлої 18.05.2011 року [PERSON]. У судове засідання позивач не зявився, його представник [PERSON] надав суду заяву, в якій просив позов розглянути без його участі у підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій просив позов розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа: приватний нотаріус Оржицького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій з позовними вимогами погодилась, не заперечувала проти задоволення позову. Суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18 травня 2011 року у віці 70 років померла мати позивача, [PERSON]. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-КЕ № 192666, актовий запис про смерть № 20 (а.с.7). [PERSON] мала право на земельну частку (пай) розміром 3,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості в КСП «Фрунзе», на території Олександрівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, яка належала та яку вона успадкувала шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Гребінківської ДНК та отримання на своє імя свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON]. Проте у звязку із смертю не встигла виготовити на своє імя Державного акту на земельну ділянку та посвідчити своє право власності згідно свідоцтва про право на спадщину. Ці обставини підтверджуються довідкою №350 від 22.11.2017 року Міжрайонного управління у Гребінківському та Пирятинському районах Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та витягом з книги реєстрації сертифікатів по КСП «Фрунзе» села Олександрівка (а.с.10). Факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії VІ-УР № 1651387, актовий запис про народження №45 (а.с.11). У відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу. Згідно ч. 3 цієї статті, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У нотаріальному порядку позивач не може реалізувати своє право на спадщину після смерті матері у звязку з тим, що ним пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини та нотаріусом йому рекомендовано звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Ці обставини підтверджуються письмовою відмовою у вчиненні нотаріальної дії від 17.11.2017 року (а.с.4). Позивач проживав разом з матірю в одному будинку та прийняв у користування її особисті речі, він вважається таким що спадщину фактично прийняв. Ці обставини підтверджуються довідками № 2718 та № 2719 від 27.11.2017 року Лазірківської сільської ради Оржицького району Полтавської області та наявністю оригіналів документів спадкодавця, зокрема, свідоцтв про смерть та інших особистих речей спадкодавця (а.с.8,9). Згідно ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. При цьому Європейський суд з прав людини в зміст поняття майна включає і «правомірні очікування»/ «законні сподівання» вчиняти певні дії. Зокрема, у рішенні у справі «Броньовські проти Польщі» (Broniowski v. Poland), заява №31443/96, пункт 98, ECHR 2002-X, що згодом відображено і у рішенні «Сук проти України», заява №10972/05, пункт 22, ECHR 2011, встановлено, що поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Питання, що має бути розглянуто, полягає у тому, чи надавали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на інтерес, який по суті захищається статтею 1 Першого протоколу. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Outcome: approved