Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 47 в будинку № 5 по вулиці Первомайська с.Парасковіївка Артемівського району Донецької області. В своїй заяві він посилається на те, що йому на праві власності належить ? квартири на підставі договору міни квартири від 04.06.1997 року, яка розташована за вищевказаною адресою. Ще по ? квартири на підставі договору міни квартири від 04.06.1997 року належить його дітям: [PERSON] та [PERSON]. З 12.07.2006 року у квартирі значиться зареєстрованою відповідачка [PERSON], [INFO], яка є його колишньою дружиною. Однак з 23.03.2015 року відповідачка [PERSON] у квартирі не проживає. Зазначений факт підтверджується довідкою, виданою Парасковіївською сільською радою від 14.08.2015 року. Відповідачка власницею цієї квартири ніколи не була. Всі обовязки по сплаті комунальних послуг покладені на нього. На його звернення до відповідачки щодо сплати вартості комунальних послуг, або добровільного зняття з реєстрації, відповідачка не реагує. У звязку з цим, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідач-позивач [PERSON] звернулась до суду зі зустрічним позовом про вселення за місцем реєстрації за адресою Артемівський район, с. Парасковіївка, вул. Первомайська, б. 5 кв.47, яка належить частково позивачу та третім особам. За даною адресою вона зареєстрована як член сім»ї відповідача ще до укладення з ним шлюбу, 12.07.2006 року і весь час проживала за вказаною адресою разом з відповідачем та їх неповнолітнім сином [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбу, а саме з 13.08.2015 року, відносини між ними ускладнилися, відповідач створює нестерпні умови для її та сина проживання, вигнав їх з квартири, забрав ключі, погрожує фізичною розправою. Вона вимушена проживати за іншою адресою. Вважає, що відповідач безпідставно позбавив її та сина права користуванням житловим приміщенням, в зв»язку з чим вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач-відповідач [PERSON] у судовому засіданні на вимогах позовної заяви наполягав та просив їх задовольнити у повному обсязі, позов відповідачки не визнав та пояснив, що відносини між ними погіршились, у березні 2015 р. [PERSON] сама зібрала речи та пішла з сином з квартири, заперечує її вселенню, оскільки між ними погані стосунки, [PERSON] вживає алкогольні напої, нищить майно. Відповідач-позивач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що [PERSON] створив нестерпні умови проживання у квартирі, у зв»язку з чим вона вимушена була з сином зібрати речи та залишити квартиру. Оскільки іншого житла в неї не має, вона зареєстрована в даній квартирі, просить суд задовольнити позов та вселити її в квартиру. Представник відповідача-позивача [PERSON] у судовому засіданні позов щодо втрати користування житловим приміщення не визнала та просить суд задовольнити позов про вселення [PERSON] в квартиру. Третя особа [PERSON] підтримав позов щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою 47 буд. 5 по вул. Первомайській с. Парасковіївка та проти її вселення. Третя особа [PERSON] також підтримала позов щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою 47 буд. 5 по вул. Первомайській с. Парасковіївка та проти її вселення, пояснила, що в її присутності [PERSON] зібрала речи, залишила ключі та покинула квартиру. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знає сторони давно. На протязі 6 років [PERSON] вживає спиртні напої, бив [PERSON], виганяв з дому. Вона не раз збирала речі та йшла з квартири, потім поверталася. В теперішній час вона знімає житло. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Власником ? частки квартири [ADDRESS] є [PERSON] відповідно до договору дарування від 20.10.2004 р., (а.с.3), співвласники по ? частки квартири є [PERSON] та [PERSON] відповідно до договору міни від 4.06.1995 року, (а.с. 8). Сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 13.08.2015 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідок, виданих Парасковіївською сільською радою [PERSON], [INFO], та неповнолітній син [PERSON], [INFO], зареєстровані [INFO] як члени сім»ї [PERSON], але з 23.03.2015 року за даною адресою не проживають, (а.с.15, 16). З яких причин вони не проживають за вказаною адресою в довідці не вказано. Судом встановлена наявність неприязнених стосунків між сторонами, як вбачається з\~їх поведінки\~у судовому засіданні, а також підтверджується показами свідка [PERSON] та про що не заперечують сторони. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Згідно\~\~ст. 321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з роз'ясненнями Пленуму ВСУ в п.9\~постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами ЖК України»(зі змінами та доповненнями), суд при вирішенні спорів про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, які проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Відповідно зі\~ст. 156 ЖК України\~члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2\~ст. 64 ЖК України. Одночасно суд зазначає, що у відповідності до ч.3\~ст.47 Конституції України\~ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.4\~ст.9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Суд вважає доведеним\~той факт, що\~[PERSON] в спірному житловому приміщенні з 23.03.2015 року\~не проживає\~з поважної причини, бо відповідач\~створив умови, через які вона не має можливості користуватися спірною квартирою. Іншого житла вона не має, що підтверджується довідкою КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації». За таких обставин суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] особою, яка втратила права користуванням житловим приміщенням, не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки відповідач [PERSON] не користується цим житлом з 23.03.2015 р., тобто на момент звернення до суду не минув один рік з дня, коли [PERSON] не стала проживати в квартирі без поважних причин, крім того, позивачем [PERSON] не доведений факт не проживання [PERSON] у спірній квартирі без поважних причини, а позовні вимоги [PERSON] про вселення її в спірну квартиру підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв»язку з чим з позивача-відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір на користь [PERSON] у розмірі 487 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору, (а.с.45). Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката несуть сторони. Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні згідно зі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Позивач просить стягнути з відповідача за надання правової допомоги 2000 грн., з них 200 грн. за складення позовної заяви, 1700 грн за участь у судовому засіданні. Суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню в повному обсягу, оскільки представник відповідача-позивача надавала правову допомогу у чотирьох судових засіданнях.

Outcome: approved