Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що вони одружені з 09 серпня 2005 року, шлюб зареєстрований відділом РАЦС Кіровського районного управління юстиції в м. Донецьку , актовий запис № 488. Від спільного життя сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені з червня 2013 року через неприязні стосунки, різні погляди на життя. Позивач вважає, що родина розпалася та не може бути збережена. Відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, але не бажає звертатися до органів РАЦС. Спірного майна у сторін немає. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання з'явився, позов підтримав, просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 09 серпня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції в м. Донецьку 09.08.2005 року, актовий запис № 488. Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини з червня 2013 року, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, позивач не має наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя і збереження сім'ї неможливе та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved