Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Семенівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи його тим, що 20 червня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики, за яким він, [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 36000 (тридцять шість тисяч) гривень на строк до 30.06.2013р. На підтвердження укладеного договору позики [PERSON] було написано розписку та надано позивачу. Проте, у встановлений договором строк [PERSON] борг позивачу не повернув. Позивач, в позовній заяві, прохав суд стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за договором позички від 20.06.2013р. в сумі 36000 гривень та проценти річних від простроченої суми в розмірі 1080 гривень, судові витрати та витрати на отримання правової допомоги. У відкритому судовому засіданні позивач, [PERSON], повідомив, що [PERSON] позичив у нього грошові кошти в сумі 36 000 грн. 00коп. та не повертає їх на протязі більше року, позовні вимоги підтримав та прохав стягнути із [PERSON] 37080 (тридцять сім тисяч вісімдесят) гривень та судові витрати і витрати, понесені позивачем на отримання юридичної допомоги. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі угоди про надання правової допомоги, позицію позивача підтримав та прохав позов задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся. Про причини неявки суд не повідомив. З огляду на викладене суд, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи, проти чого позивач [PERSON] не заперечував. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом по справі встановлено, що 20 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким він, [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 36000 (тридцять шість тисяч) гривень на строк до 30.06.2013р. На підтвердження укладеного договору позики [PERSON] було написано розписку та надано позивачу. Проте, у встановлений договором строк [PERSON] борг позивачу не повернув. На даний час, непогашена сума заборгованості за вказаним договором становить 36000грн. 00коп. (тридцять шість тисяч гривень 00коп.). Відповідно до положень ст.526, ст.530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а також у встановлений строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором. Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.2 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлено, що відповідно до укладеного між [PERSON] та [PERSON] договору позики термін виконання зазначений до 30.06.2013р. Таким чином строк прострочення виконання зобов'язання становить більше одного року, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних від суми боргу в розмірі 1080 грн. 00коп. підлягають до задоволення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати в справі у вигляді сплати судового збору відповідно до квитанції №N15XY43200 в сумі 370грн. 80коп. слід покласти на відповідача.

Outcome: approved