Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 58003,41 грн., у тому числі 56445,52 грн. боргу та 1557,899 грн. 3 % річних за договором позики від 25.07.2017 року, укладеними між [PERSON] та [PERSON], оформленим розпискою в порядку ст. 1047 ЦК України. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за вищевказаними договором, грошові кошти у встановлений у розписці строк не повернув. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення її прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.12.2018 року відкрито спрощене провадження по справі та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник за дорученням [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив. З урахуванням викладеного, вважається, що судовий виклик відповідачу вручений належним чином. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання та не подав відзив, а представник позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ст.\~280\~ЦПК України суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів . З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд вважає що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047\~ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що [PERSON] надав у позику [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 2000,00 доларів США, що підтверджується оригіналом розписки, яка долучена до матеріалів справи. Відповідно до змісту вищевказаної розписки [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] грошові кошти до 31.12.2017 року. Стаття 1051\~ЦК України передбачає право позичальника оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обов'язок довести зазначений факт покладений на позичальника. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Будь-яких належних та допустимих доказів про виконання ним грошового зобов'язання відповідач суду не надав. За таких обставин, суд вважає доведеними доводи позивача, що до теперішнього часу відповідач не повернув визначену у договорі позику суму позики. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі ст. ст. 610,612 ЦК України- порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача борг у розмірі 2000,00 доларів США, що станом на 03.12.2018 року за офіційним курсом НБУ становить 56445,52 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача 2000,00 доларів США, що станом на 03.12.2018 року за офіційним курсом НБУ становить 56445,52 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За невиконання своїх грошових зобов'язань відповідач продовжує нести цивільно-правову відповідальність, передбачену законом. Позивачем нараховані 3% річних від простроченої заборгованості у розмірі 1557,89 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, суд вважає, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 1557,89 грн. трьох процентів річних є законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved