Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив поновити його на посаді виконуючого обов'язки генерального директора ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» шляхом забезпечення йому безперешкодного доступу до приміщень та будівель підприємства, надання йому доступу до всіх документів, печаток штампів на цінностей підприємства, зобов'язання внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про те, що позивач є виконуючим обов'язки генерального директора ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська». Вимоги позову мотивовані тим, що позивач був призначений на посаду виконуючого обов'язки генерального директора ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 16.10.2015 р. № 158-к/к «Про призначення виконуючого обов'язки генерального директора ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська». 18.10.2015 р. позивач прибув на територію підприємства ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», фактично приступив до виконання своїх посадових та трудових обов'язків, проте через короткий період часу був відсторонений та звільнений від реалізації своїх трудових прав та обов'язків. Крім того, стверджує, що його було позбавлено можливості реалізувати його прямі трудові обов'язки та права шляхом не внесення у встановленому законом порядку у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про те, що позивач є виконуючим обов'язки генерального директора ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» з 17.10.2015 р. Позивач вважає, що таким чином його фактично було звільнено з займаної ним посади виконуючого обов'язки генерального директора ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», порушено його трудові права та обов'язки, у зв'язку з чим просить суд захисти його права та законні інтереси. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, підтримав обставини та твердження, викладені в позовній заяві. Відповідач ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» направив до суду заяву про неможливість направлення свого уповноваженого представника у судове засідання, просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник відповідача Міністерства юстиції України в судовому засіданні позов визнала частково ва саме визнала позовні вимоги щодо поновлення позивача на займаній посаді, щодо позовних вимог до МЮУ не визнала, зазначаючи що Міністерство юстиції України є неналежним відповідачем по даній справі. Від представника Державної реєстраційної служби України до суду надійшли пояснення, в яких останній фактично визнає позовні вимоги частково в чатсині поновлененя позивача [PERSON] на займаній посаді, але не визнає вимоги до реєстраційної служби. Представник третьої особи Міністества енергетики України в судовому засіданні позовні вимоги підтримало, не оспорюючи того факту, що позивача невідомі особи не допускають до виконання обов»язків директора Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» та не вносяться відповідні зміни до державного реєстру. Cуд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників позивачів, встановив наступне. Судом встановлено, що Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 16.10.2015 р. № 158-к/к «Про призначення виконуючого обов'язки генерального директора ДП «ВК «Краснолиманська» позивача [PERSON] призначено з 17 жовтня 2015 року виконуючим обов'язки генерального директора Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», за його згодою, на період до призначення керівника цього підприємства у встановленому порядку. 18.10.2015 р. позивач прибув на територію підприємства ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», фактично приступив до виконання своїх посадових та трудових обов'язків, проте через короткий період часу був відсторонений та звільнений від реалізації своїх трудових прав та обов'язків. Як слідує з наявних в матеріалах справи доповідних від 23.10.2015 р. та від 29.10.2015 р. адресованих Міністерству енергетики та вугільної промисловості України, 18.10.2015 р. та 19.10.2015 р. позивачу було фізично заблоковано можливість продовжувати виконання своїх трудових та посадових обов'язків. В подальшому позивачу також було відмовлено на його вимогу передати йому, як уповноваженій особі підприємства, печатку, статутні документи, а також всі інші необхідні документи. Дані обставини також підтверджуються Актом від 19.10.2015 р., складеним працівниками ЧП «Гарант Сервіс 2007». Крім того судом встановлено, що зазначене в позовній заяві фактичне звільнення від роботи, як стверджується позивачем, супроводжувалось прямими погрозами заподіяти шкоду здоров'ю та життю, а також твердженнями про те, що єдиним та чинним директором вказані люди вважають [PERSON] Однак, як підтверджується матеріалами справи, повноваження [PERSON] були припинені Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 24.09.2015 р. № 139-к/к «Про припинення повноважень [PERSON]», згідно якого припинено повноваження [PERSON], тимчасово виконуючого обов'язки генерального директора Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» з 25 вересня 2015 року відповідно до пункту 5 статті 41 Кодексу законів про працю України. Відповідно до статті 41 Кодексу законів про працю України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках, зокрема, припинення повноважень посадових осіб. Як вбачається з наявних в матеріалах справи витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців єдиним засновником відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, яке і є органом управління підприємства. Таким чином, судом встановлено, що повноваження [PERSON] як тимчасово виконуючого обов'язки генерального директора Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» припинилися з 25 вересня 2015 року відповідно до пункту 5 статті 41 Кодексу законів про працю України у відповідності до Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 24.09.2015 р. № 139-к/к «Про припинення повноважень [PERSON]». Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що позивача [PERSON] було фактично звільнено з посади виконуючого обов'язки генерального ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська». Згідно пункту 6.1. Статуту ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» керівника підприємства призначається на посаду і звільняється з посади Уповноваженим органом управління, у порядку передбаченому законодавством. Статтями 36, 40, 41 Кодексу законів про працю України визначений вичерпний перелік підстав для припинення трудового договору, основних та додаткових підстав для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно частини 4 статті 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. Однак, судом під час розгляду справи не встановлено наявності підстав для звільнення позивача з посади виконуючого обов'язки генерального ДП «ВК «Краснолиманська», на яку його було призначено у встановленому законодавством, а також статутними документами порядку. Напротивагу цьому, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, суд прийшов до висновку, що таке фактичне звільнення від посади відбулося в результаті протиправних дій, які полягають у невизнанні трудових прав позивача, що є незаконним та безпідставним. У зв'язку з цим, суд вважає обґрунтованими вимоги про поновлення позивача на посаді виконуючого обов'язки генерального ДП «ВК «Краснолиманська». Відповідно до ч. 1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не вправі визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Оскільки фактичне звільнення позивача від його посади не пов'язується з жодною підставою, передбаченою законом, таке звільнення є незаконним. Крім того, суд приходить до висновку, що при поновленні на посаді Позивача у відповідного територіального підрозділу реєстраційної служби управління юстиції виникає обов'язок відповідно до ч.2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» внести зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, пов'язані зі зміною керівника або осіб, що обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, в тому числі підписувати договори. Судом встановлено, що проявом порушення трудових прав позивача було також фактичне позбавлення можливості реалізувати його прямі трудові обов'язки та права шляхом внесення у встановленому законом порядку у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про те, що позивач є виконуючим обов'язки генерального директора ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» з 17.10.2015 р. Як слідує з наявних в матеріалах справи витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно відповідача ДП «ВК «Краснолиманська», реєстраційна справа знаходиться у Реєстраційній службі Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області. Задовольняючи позовну вимогу в частині зобов'язання внести відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, суд приходить до висновку, що така вимога підлягає задоволенню лише щодо Міністерства юстиції України та Реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області. Зокрема, у суду відсутні підставі для задоволення вказаної вимоги щодо Державної реєстраційної служби України, оскільки повноваження останньої у сфері здійснення реєстраційних дій припинилися згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 р. № 150 «Питання Міністерства юстиції України» та Постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 р. № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції», а відтак не може бути такою, що порушує права позивача на реалізацію його трудових прав та обов'язків. Крім того, згідно пункту 3 Розділу 1 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Положення про здійснення державного нагляду за дотриманням законодавства у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 14.10.2011 № 3175/5 державний нагляд за дотриманням державними реєстраторами законодавства у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення перевірок, у тому числі: перевірок розгляду документів, що надійшли до державних реєстраторів, щодо проведення державної реєстрації юридичних осіб, розмір статутного (складеного) капіталу яких або їх засновників (учасників) становить понад 10 млн грн (далі - визначена юридична особа), крім дій, що проводяться у випадках, встановлених частинами одинадцятою - чотирнадцятою статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», на наявність підстав для залишення документів без розгляду та відмови у проведенні державної реєстрації юридичних осіб. Відповідно до пунктів 1, 2 3 розділу 3 наказу державний реєстратор у день надходження документів, поданих для проведення реєстраційних дій щодо визначеної юридичної особи: вносить до Єдиного державного реєстру відомості щодо визначеної юридичної особи; забезпечує виготовлення електронних копій документів, отриманих у паперовій формі для проведення реєстраційних дій, шляхом сканування та їх передачу Міністерству юстиції України за допомогою програмних засобів ведення Єдиного державного реєстру. Міністерство юстиції України після надходження документів у межах строків проведення реєстраційних дій, визначених Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»: розглядає документи на наявність підстав для залишення документів без розгляду та відмови у проведенні державної реєстрації; направляє державному реєстратору повідомлення про результати розгляду документів за допомогою програмних засобів ведення Єдиного державного реєстру. Державний реєстратор після отримання повідомлення про результати розгляду документів Міністерством юстиції України забезпечує проведення реєстраційних дій з дотриманням строків, визначених Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». Враховуючи, те що розмір статутного капіталу ДП «ВК «Краснолиманська» згідно наявних в матеріалах справи документів становить 93 945 000,00 гривень, суд приходить до висновку, що здійснення реєстраційних дій щодо ДП «ВК «Краснолиманська» повинен був здійснити відповідний державний реєстратор Реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області після погодження з Міністерством юстиції України, а відтак позовна вимога в частині зобов'язання внести відомості підлягає задоволенню щодо зазначених суб'єктів. У зв'язку з цим, в цій частині позов підлягає задоволенню частково. Згідно п.4 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Приймаючи рішення про задоволення позову в частині поновлення [PERSON] на посаді виконуючого обов'язки генерального директора ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», в тому числі, шляхом зобов'язання внести відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомості про те, що виконуючим обов'язки генерального директора Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» з 17 жовтня 2015 року є [PERSON], суд,

Outcome: partial