Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 178347,64 грн.. В обґрунтування свої позовних вимог зазначає, що є пенсіонером та отримує пенсію по III групі інвалідності у відповідності до ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Постановою Золотоніського міськрайонного суду у справі № 2-а-5806/2011/2306 від 15.07.2011 зобов`язано УПФУ в Золотоніському районі: - провести виплату [PERSON] державної пенсії, виходячи з шести мінімальних пенсій за віком, у відповідності до ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно правил, передбачених ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 67 Закону за період з 17.11.2010 по 15.07.2011 за різницею раніше проведених виплат. - провести виплату [PERSON] додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, як особі віднесеної до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, у відповідності до ст.. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно правил, передбачених ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 67 Закону за період з 17.11.2010 року по 15.07.2011 року за різницею раніше проведених виплат. Постановою Золотоніського міськрайонного суду у справі № 2-а-9106/2011/2306 від 12.10.2011 зобов`язано УПФУ в Золотоніському районі: - провести виплату [PERSON] державної пенсії, виходячи з шести мінімальних пенсій за віком, у відповідності до ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно правил, передбачених ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 67 Закону за період з 16.07.2010 по 22.07.2011 за різницею раніше проведених виплат. - провести виплату та [PERSON] додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, як особі віднесеної до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 50% мінімальної віком, у відповідності до ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно правил передбачених ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне страхування» з урахуванням вимог ст. 67 Закону за період з 16.07.2010 по 22.07.2011 за різницею раніше проведених виплат. На виконання вказаних рішень судів відповідачем було здійснено нарахування пенсії у сумі 30991,24 грн. У березні 2020 року позивач звернувся до відповідача з приводу виплати коштів за рішенням суду. Листом від 27.03.2020 відповідач повідомив, що рішення суду виконані та здійснено нарахування в сумі 30991,24 грн., але дані кошти не були виплачені оскільки кошти Державного бюджету для здійснення таких виплат відсутні. Вважає, що невиплата належних йому пенсійних виплат є порушенням вимог закону. Крім того, тривалим невиконанням рішення суду та невиплатою коштів за рішенням суду позивачу було заподіяно матеріальної і моральної шкоди, оскільки він був позбавлений отримувати гарантовану пенсійну виплату у розмірі визначеному законом Невиплата належних сум, є образливим для нього, що призвело до його знервованості, погіршення стану здоров`я, нервових стресів, погіршення стосунків з оточуючі людьми, психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, відчуття тривоги занепокоєння, стресу, розчарування, відчуття несправедливості, тривалої невизначеності, інші негативні переживання, тощо. Розмір моральної шкоди, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, оцінює в розмірі 64 000,00 грн. Відшкодування коштів за рішенням суду є грошовим зобов`язанням, а оскільки відповідач порушив його, то у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, зокрема стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Враховуючи вище викладене, просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області грошові кошти в розмірі 178347,64 грн., з них: 30991,24 грн. пенсія; 64 000,00 грн. моральна шкода; 7 791,96 грн. - 3% річних; 75 564,44 грн. - індекс інфляції. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.05.2020 цивільну справу передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси.. Постановою Черкаського апеляційного суду від 21.07.2020 вищезазначену ухвалу суду залишено без змін. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду судової справи № 695/1098/20. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.08.2020 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Крім того, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 23.09.2020 представник відповідач Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області Нечипоренко В.О. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що на виконання постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.07.2011 по справі №2-а-5806/2011/2306 проведено перерахунок пенсії позивача за період 17.11.2010 по 16.12.2010. Після надходження до Головного управління рішення апеляційного суду постанову Золотоніського міськрайонного суду від 26.09.2012 по справі № 2-а5806/2011/2306 виконано відповідно до вимог чинного законодавства та донараховано доплату за період 17.12.2010 по 15.07.2011. Отже, покладені судом зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії позивача виконані у порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень. Крім того на виконання постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.11.2011 по справі №2-а- 9106/2011/2306 Головним Управлінням проведено перерахунок пенсії позивача за період 16.07.2011 по 22.12.2011. Таким чином, позивачу нараховано доплату в сумі 30991,24 грн. Щодо виплати нарахованої суми зазначає, що ст. 73 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що кошти Пенсійного фондуі використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням фу покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим законом Погашення заборгованості здійснюється в межах бюджетних асигнувань визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з постановою кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 «Про порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників». Головне управління не наділене повноваженнями щодо самостійного розпорядження коштами фонду, а виплата основної та додаткової пенсії, перерахованої відповідно до статей 49, 50, 54, 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із коштів Пенсійного фонду заборонено законом та повинна фінансуватись із коштів Державного бюджету України. Враховуючи вищезазначене, з питанням погашення заборгованості за судовим рішенням позивач має звернутися до Державної виконавчої служби. Щодо відшкодування моральної шкоди, то основною підставою для її відшкодування має бути наявність безспірної вини відповідача, проте Головне управління діяло правомірно та відповідно до чинного законодавства. Також, законодавством, яким врегульовано виплату даних пенсійних кошті, не містить посилання на зобов`язання щодо сплати боржником (в даному випадку органом казначейства, який має здійснити виплату) трьох процентів річних та встановленого індексу інфляції. Враховуючи викладене, просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява від 10.02.2021 в якій [PERSON] просить розгляд справи проводити за його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомила. В матеріалах справи міститься клопотання, яке надійшла на електронну адресу суду 01.02.2021 від представника відповідача [PERSON] , в якому вона просить розглянути справу без участі представника Головного управління, та зазначила, що позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в їх задоволенні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, дійшов наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 1 категорії та інвалідом 3, що підтверджується посвідченням від 13.03.2019, серії [NUMBER] , що дає йому право на пільги та компенсації, встановлені ЗУ «Про статус ісоціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( а.с. 8). Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 2-а-5806/2011/2306 від 15.07.2011 зобов`язано УПФУ в Золотоніському районі: - провести виплату [PERSON] державної пенсії, виходячи з шести мінімальних пенсій за віком, у відповідності до ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно правил, передбачених ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 67 Закону за період з 17.11.2010 по 15.07.2011 за різницею раніше проведених виплат. - провести виплату [PERSON] додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, як особі віднесеної до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, у відповідності до ст.. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно правил, передбачених ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 67 Закону за період з 17.11.2010 року по 15.07.2011 року за різницею раніше проведених виплат. Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 2-а-9106/2011/2306 від 12.10.2011 зобов`язано УПФУ в Золотоніському районі: - провести виплату [PERSON] державної пенсії, виходячи з шести мінімальних пенсій за віком, у відповідності до ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно правил, передбачених ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 67 Закону за період з 16.07.2010 по 22.07.2011 за різницею раніше проведених виплат. - провести виплату та [PERSON] додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, як особі віднесеної до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 50% мінімальної віком, у відповідності до ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно правил передбачених ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне страхування» з урахуванням вимог ст. 67 Закону за період з 16.07.2010 по 22.07.2011 за різницею раніше проведених виплат. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1055 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі перейменовано у Золотоніське об`єднане управління Пенсійного фонду України. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 № 821 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» реорганізовано Золотоніське об`єднане управління Пенсійного фонду України шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. Отже, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області є правонаступником прав і обов`язків Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі у спірних правовідносинах. На момент звернення [PERSON] до суду з цим позовом кошти, нараховані на виконання постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 2-а-5806/2011/2306 від 15.07.2011 та постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 2-а-9106/2011/2306 від 12.10.2011, грошові кошти у розмірі 30991,24 грн. так і не були виплачені. Викладені обставини відповідачем не оспорюються, тому з урахуванням положень ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлені гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», а також особливості їх виконання. Статтею 3 цього Закону встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником яких є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 р. № 440 з метою реалізації положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» затверджено Порядок погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, що визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, зокрема, рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості (пункт 3 Порядку). Заявник подає органу державної виконавчої служби заяву про виконання рішення із зазначенням (щодо кожного рішення подається окрема заява): реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку) із зазначенням назви банку, його МФО, коду згідно з ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для перерахування коштів у готівковій формі через підприємства поштового зв`язку (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), якщо зазначений рахунок відсутній; місця реєстрації (проживання); номерів засобу зв`язку. До заяви додаються: оригінал (дублікат) виконавчого документа або рішення суду (належним чином завірена його копія); копія довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті); копія паспорта громадянина України; документи, що підтверджують повноваження представника, оформлені відповідно до вимог законодавства (у разі залучення) (абзаци 1-9 пункту 4 Порядку). Як вбачається з матеріалів справи за період з 17.11.2010 по 16.11.2020 [PERSON] не звертався до органів державної виконавчої служби з виконавчим листом щодо зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі провести перерахунок пенсії. Отже, позивачем не вжито заходів для виконання рішення суду, а саме не отримано виконавчий лист та не передано його на виконання, що в свою чергу позбавило його можливості вчасно отримати нараховані грошові кошти. При вирішенні справи, суд також враховує положення статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення пенсії в сумі 30991,24 грн., яка нарахована позивачу на виконання рішень суду, оскільки рішення з приводу виплати цих коштів вже прийнято судом. За відсутності підстав для стягнення заборгованості по виплаті пенсії, підстави для стягнення 3% річних, індексу інфляції та моральної шкоди - відсутні, враховуючи їх похідний характер.

Outcome: dismissed