Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 22.08.2006 року помер його батько - [PERSON], який являвся головою колгоспного двору за адресою с. Іза, вул. Центральна, №193 (колишня Леніна, № 167) Хустського району згідно свідоцтва на право особистої власності виданого виконкомом Хустської районної ради народних депутатів від 15.07.1988 року. Мати позивача [PERSON] померла 18.09.2013 року. За життя вона розпорядилася своїм майном склавши відмову від спадковості на користь позивача, посвідчену нотаріально 22.02.2007 року державним нотаріусом, якою передала позивачу все майно в тому числі домоволодіння за адресою с. Іза, вул. Центральна, №193, Хустського району. Дане володіння відноситься до категорії колгоспного двору. З часу побудови будинку позивач та його батьки постійно проживали у зазначеному будинку, але щодо оформлення права власності на нерухоме майно та отримання правовстановлюючих документів не зверталися. Після смерті батьків позивач звернувся до Хустської державної нотаріальної контори, маючи намір оформити свої спадкові права, однак, йому було розяснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки житловий будинок зареєстровано як власність колгоспного двору, головою якого був батько позивача. Свідоцтво про право власності на житловий будинок колгоспного двору мало бути переоформлене на фізичних осіб - членів колгоспного двору, оскільки колгоспні двори припинили своє існування у звязку з прийняттям Закону УРСР «Про власність» від 07.02.1991 року. Просив суд постановити рішення яким визнати за ним право власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташований в с. Іза по вул. Центральна № 193, Хустського району, Закарпатської області. В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги позовної заяви підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Ізянської сільської ради в судове засідання не зявився. До суду надійшов лист за підписом сільського голови [PERSON] про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечив. Представник Хустської державної нотаріальної контори [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника держнотконтори, проти задоволення позову не заперечила. В порядку, передбаченому ст.ст. 169, 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи, без фіксування судового процесу. Зясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази додані до позовної заяви, суд приходить до висновку що позов [PERSON] підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 15.07.1988 року, виданого виконавчим комітетом Хустської районної ради народних депутатів, батько позивача [PERSON] являвся головою колгоспного двору, № 167 по вул. Леніна в с. Іза, Хустського району. В подальшому назву вулиці змінено на вул. Центральну із присвоєнням нового номеру будинку №193. В 1995 році згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК-013-00512 батько позивача оформив право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування будинку та 0,35 га для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про смерть серії І-ФМ №026389 виданого на підставі актового запису № 45 від 23.08.2006 року, зробленого виконавчим комітетом Ізянської сільської ради Хустського району, батько позивача - [PERSON] помер 22.08.2006 року. Відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про смерть серії І-ФМ №159461 виданого на підставі актового запису № 42 від 19.09.2013 року, зробленого виконавчим комітетом Ізянської сільської ради Хустського району, мати позивача - [PERSON] померла 18.09.2013 року. Колгоспний двір припинив своє існування 15.04.1991 р. з прийняттям ЗУ «Про власність». Оскільки право власності на житловий будинок № 193 по вул. Центральній (Леніна №167) в с. Іза, Хустського району було зареєстровано у встановленому порядку, відповідно до діючого на той час законодавства, як власність колгоспного двору, членом якого на момент припинення існування колгоспних дворів був батько позивача, відповідно до ст.ст.1 20, 12-03 ЦК УРСР позивач мав набути право власності на будинок. Після смерті батьків позивач і надалі продовжує володіти та управляти будинком, обробляти прилеглу до будинку земельну ділянку, та вважаться таким, що фактично прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ч.5 ст.1268 незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, доведений та підлягає до задоволення.

Outcome: approved