Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що вироком Городищенського районного суду від 09.10.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, призначено остаточну міру покарання у виді 5 років позбавлено волі без конфіскації майна та, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з трирічним іспитовим строком. Згідно вказаного вироку, одним із потерпілих у справі був визнаний [PERSON], якому [PERSON], в результаті скоєння кримінального правопорушення (злочину), була завдана шкода на загальну суму 3970 гривень, котру він і просить стягнути з останнього. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач позов визнав. Згідно з положеннями ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем у попередньому судовому засіданні, суд, у відповідності зі ст. 174 ЦПК України, та за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, а тому підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, 09.10.2014 року, вироком Городищенського районого суду, який на даний час набрав законої сили, [PERSON] був визнаний винним та засуджений за скоєння злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України. Як встановлено вказаним вироком суду, 17.06.2013 року, близько 17.00 години, повторно, діючи умисно - з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, а саме: барсеткою чорного кольору, шляхом вільного доступу, [PERSON] проник до середини автомобіля «Москвич», який знаходився на подвір'ї будинку молитов, що по вул. 1- го Травня у м. Городище, Черкаської області, яким користується [PERSON], де маючи єдиний умисел на заволодіння вказаною барсеткою, таємно, викрав вище вказану барсетку, вартістю 70 гривень, в якій знаходилися кошти в сумі близько 3900 гривень, чим спричинив [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 3970 гривень. Оскільки, вироком Городищенського районного суду від 17.06.2014 року встановлено, що відповідачем [PERSON] заподіяна матеріальна шкода позивачу - [PERSON] в сумі 3970,00 гривень, сам [PERSON] позовні вимоги визнав, суд вважає, що позов слід задоволити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] - 3970 гривень 00 копійок у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на корсить держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved