Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визначити додатковий строк для подачі [PERSON] , податковий номер [NUMBER] , до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує на ті обставини, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,0800 га, кадастровий номер 1225285200-02-004-0116, розташована на території Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, яка йому належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 106895, виданого 20 січня 2005 року. Зі спадкодавцем, [PERSON] , у позивача були орендні відносини, а саме, юридична особа С(Ф)Г «Славія», де позивач являється членом господарства, орендувала земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка була у власності спадкодавця. В вересні 2012 року [PERSON] було сплачено орендну плату наперед за 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки в розмірі 25417,68 грн., а також в 2018 році йому було сплачено орендну плату 24150,00 грн. наперед за 2018, 2019, 2020 роки, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами, які додаються. Спадкодавець постійно просив особисто в позивача фінансової допомоги, тому позивач завжди входив у його положення та допомагав йому. Крім позивача його ніхто не підтримував, оскільки в нього не було близьких родичів та він жив лише за рахунок орендної плати, яку отримував за земельну ділянку. Позивач не являється родичем [PERSON] а тому не знав, що він на позивача склав заповіт ще 19 жовтня 2012 року на земельну ділянку, яка перебувала в оренді господарства, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,0800 га, кадастровий номер 1225285200-02-004-0116. Лише 27 липня 2020 року позивач знаходився у державного нотаріуса Софіївської Державної нотаріальної контори Русак Л.А. по питанню оформлення спадщини та вона запитала, чому позивач не переоформляє спадщину за заповітом після померлого [PERSON] , лише тоді вперше позивач дізнався про існування заповіту, складеного [PERSON] на позивача щодо спадкування земельної ділянки. Також, позивач вперше почув про смерть [PERSON] , після чого звернувся до Софіївського відділення ДРАЦС Міністерства юстиції України для отримання повторного свідоцтва про смерть. Після звернення позивача до державного нотаріуса Софіївської Державної нотаріальної контори Русак Л.А. позивачу було повідомлено, що він пропустив термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що він не знав про наявність заповіту на його ім`я, а дізнався лише 27 липня 2020 року. Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його присутності та підтримав позов в повному обсязі. Представник відповідача Вакулівської сільської ради в судове засідання не з`явився, направили суду заяву про розгляд справи без участі представника Вакулівської сільської ради. Просять вирішити спір на розсуд суду. Третя особа Державний нотаріус Софіївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Русак Ліна Анатоліївна в судове засідання не з`явилася, заяв про розгляд справи без її участі суду не надавала. З огляду на подання позивачем достатніх матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, згідно ст.1269 ЦК України. При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення нею позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Софіївським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 28 липня 2020 року(а.с.7). Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,0800 га, кадастровий номер 1225285200-02-004-0116, розташована на території Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, яка йому належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 106895, виданого 20 січня 2005 року(а.с.10). Зі спадкодавцем, [PERSON] , у позивача були орендні відносини, а саме, юридична особа С(Ф)Г «Славія», де позивач являється членом господарства, орендувала земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка була у власності спадкодавця. Це підтверджується договором оренди земельної ділянки № 199 від 25 грудня 2009 року та договором оренди земельної ділянки № 199/2 від 04 вересня 2018 року, відповідно до яких сплачувалась орендна плата наперед в повному обсязі(а.с.11-20). Про те, що позивач являється членом С(Ф)Г «Славія» підтверджує Статут С(Ф)Г «Славія». В вересні 2012 року [PERSON] було сплачено орендну плату наперед за 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки в розмірі 25417,68 грн., а також в 2018 році йому було сплачено орендну плату 24 150,00 грн. наперед за 2018, 2019, 2020 роки, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами (а.с.24-26). 27 липня 2020 року позивач вперше дізнався про існування заповіту, складеного [PERSON] на нього щодо спадкування земельної ділянки. Після звернення до державного нотаріуса Софіївської Державної нотаріальної контори Русак Л.А. позивачу було повідомлено, що він пропустив термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. Згідно ст.1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч.3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із положень ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.60 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задоволити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину.Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Outcome: approved