Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом, який в подальшому уточнив та просить зобов'язати [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні житлом шляхом демонтажу пластико-металевої конструкції (дашка) з-під балкону квартири [ADDRESS], стягнути в його користь 114,70 грн. судового збору та 1000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що проживає, зареєстрований та є одноосібним власником квартири [ADDRESS]. Квартира розташована на другому поверсі будинку. На першому поверсі у квартирі №1 проживає відповідач [PERSON] Стверджує, що вона самовільно, без виготовлення проектної документації та у відсутності документів дозвільного характеру, встановила пластикову конструкцію з металевим каркасом (навіс-дашок) площею приблизно 10 кв.м. на балконі другого поверху, що є прилеглим до належної йому квартири, хоча жодного відношення до даного балкону немає. Факт встановлення цього дашка підтверджується постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 28.02.2011 року №р-95 «Про демонтаж самовільно встановленого дашка із пластику в подвір'ї будинку [ADDRESS]», якою [PERSON], як співвласника квартири зобов'язано за власні кошти демонтувати самовільно влаштований дашок. Разом з тим, ні перед будівництвом ні під час такого, дозволу на встановлення даного дашка не давав. Його ж прохання демонтувати конструкцію [PERSON] проігнорувала, тому неодноразово звертався як в Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради так і в ЛКП «Айсберг» з вимогами вжити заходів щодо демонтажу цього дашка. На його погляд, встановлений дашок не відповідає будівельним нормам. Свої доводи мотивує тим, що внаслідок влаштування дашка під вікнами його квартири під час опадів створюється значний шум, який порушує його спокій та сон. Дана конструкція сконструйована таким чином, що затримує абсолютно ввесь пил, бруд, опале листя тощо, нашарування з роками лише збільшується та є наслідком утворення грибків та різного роду інфекцій. При сухій погоді й відчинених вікнах, вітром у квартиру заноситься пилюка, а після дощу - стійкий неприємний запах бруду. Оскільки під вагою встановленого дашка балкон другого поверху просідає, тому як для нього особисто, так і решті мешканців будинку існує реальна щоденна загроза для життя і здоров'я, внаслідок обвалу. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, давши пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов заперечив. Пояснив, що дійсно [PERSON] встановила дашок, однак його не можна віднести ні до перепланування ні до переобладнання житлового будинку. Необхідність у встановленні спірного дашка зумовлена тим, що разом з [PERSON] проживають також [PERSON] та [PERSON], 1999 року народження, котрий є дитиною-інвалідом до 16 років та хворіє бронхіальною астмою, атопічної форми. Вказав, що на третьому поверсі будинку у квартирі №6 мешкають сусіди, котрі утримують чотирьох собак. У зв'язку з наявністю тварин у такій кількості суттєво погіршується санітарно-епідеміологічна ситуація у будинку та створюються дискомфортні умови для проживання. Разом з тим, як сусіди з квартири №6 так і сам же позивач у справі, що мешкає у квартирі №4 викидають з вікон сміття, витріпують доріжки від пилу, внаслідок чого увесь цей бруд потрапляє у належну [PERSON] квартиру. Задля запобігання загрозливих умов для життя та здоров'я дитини-інваліда [PERSON] й був встановлений дашок. Стверджує, що жодних доказів того, що дашок порушує права мешканців будинку чи інших осіб, не надано. Враховуючи те, що мешканці будинку своєю заявою не заперечили проти встановлення пластикового дашка, тому просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи у судове засідання не з'явилась, заяви про розгляд справи у її відсутності до суду не надходило, відтак, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі даних та доказів, які містяться в матеріалах справи. У судовому засіданні представник третіх осіб Львівської міської ради та Виконавчого комітету Львівської міської ради позов підтримав. Дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просив позов задовольнити. Представники третіх осіб - Галицької районної адміністрації Львівської міської ради та ЛМКП «Айсберг» у судове засідання не з'явились, поважність причин неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що об'єктивно підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у їхню відсутність на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши інші матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов належить задовольнити, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 04.10.1994 року та Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 17.10.2012 року (а.с.7,40). З довідки, виданої 03.10.2012 року ЛМКП «Айсберг» судом встановлено, що в належній на праві спільної часткової власності квартирі [PERSON] зареєстрований лише один. (а.с. 8). Квартира [ADDRESS], в якій мешкає [PERSON] розташована на другому поверсі трьохповерхового будинку, вікна та двері якої мають вихід у двір будинку, що підтверджується технічним паспортом на приватизовану квартиру, складеному 07.07.2003 року Львівським ОДКБТІ та ЕО (а.с. 41). Другий поверх будинку також обладнаний балконом загального користування квартир №3 та №4. (а.с. 52). З дослідженої у судовому засіданні інвентаризаційної справи будинку [ADDRESS], суд встановив, що поверхом нижче від квартири №4 де мешкає [PERSON], на першому поверсі у квартирі №1 проживає відповідач [PERSON], котра разом із [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири ( арк. інвентаризаційної справи 76). Так, судом встановлено, що й не заперечував у судовому засіданні представник відповідача, в подвір'ї будинку [ADDRESS] [PERSON] самовільно встановлено дашок із пластику. Згідно постанови адміністративної комісії №241 від 21.10.2010 року, [PERSON] визнано винною за ст. 150 КпАП України у самовільному переплануванні житлового будинку [ADDRESS], а саме - встановленні дашка із пластику, що призвело до зміни зовнішнього вигляду фасаду. Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 28.02.2011 року №р-95 «Про демонтаж самовільно встановленого дашка із пластику в подвір'ї будинку [ADDRESS]» [PERSON] - співвласника квартири [ADDRESS] зобов'язано за власні кошти демонтувати самовільно влаштований дашок із пластику в подвір'ї будинку [ADDRESS]. Не погоджуючись із вказаним розпорядженням [PERSON] звернулась з адміністративним позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про його скасування. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2014 року оскаржуване Розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №р-95 «Про демонтаж самовільно влаштованого дашка із пластику в подвір'ї будинку [ADDRESS]» від 28.02.2011 року, скасовано. Суд апеляційної інстанції вказав, що при прийнятті Розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 28.02.2011 року №р-95 «Про демонтаж самовільно встановленого дашка із пластику в подвір'ї будинку [ADDRESS]» Галицькою районною адміністрацією не взято до уваги наявність інших повнолітніх співвласників та зобов'язано лише [PERSON] - співвласника квартири [ADDRESS] за власні кошти демонтувати самовільно влаштований дашок із пластику в подвір'ї будинку [ADDRESS], що власне стало єдиною причиною його скасування. Відповідно до положень статей 15, 16, 386, 391 Цивільного кодексу України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Частиною 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ч.2 ст. 382 ЦК України визначено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Як вже достовірно встановлено у судовому засіданні, балкон другого поверху будинку [ADDRESS], до якого прилеглий самовільно влаштований дашок - є балконом загального користування квартир №3 та №4 даного будинку, в останній з яких проживає [PERSON] Отже, відповідно до вищезазначених положень закону, власники багатоквартирних житлових будинків, до яких належить й будинок [ADDRESS], є співвласниками допоміжних приміщень, а тому розпоряджатись спільним майном можуть тільки за згодою усіх співвласників. За таких обставин, суд критично оцінює заяву мешканців квартир №2,3,5 будинку [ADDRESS] про те, що не заперечують проти встановлення дашка над квартирою №1 цього будинку, як згоду усіх співвласників будинку у розумінні ст.369 ЦК України, оскільки письмова згода [PERSON], як одного із співвласників будинку, відсутня. Сам же позивач [PERSON] у судовому засіданні категорично заперечив свою згоду щодо влаштування дашка, покликаючись на порушення його прав як власника квартири у цьому будинку. З огляду на те, суд погоджується з доводами позивача в тому, що його права, як власника квартири у багатоквартирному будинку порушені, оскільки дашок влаштований [PERSON] без його згоди. Погоджується суд й з доводами представника відповідача у тому що, встановлення дашка сприятиме покращенню житлових умов сім'ї [PERSON], однак суд зауважує, що такого результату необхідно досягати у встановленому законом порядку, шляхом виготовлення спеціалістами проектної документації згідно технічних умов, який би не наносив подібної шкоди іншим мешканцям будинку та який мав бути підставою для виготовлення документів дозвільного характеру. Такий висновок суду ґрунтується на положенні п.1.4.3. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», відповідно до змісту якого до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Та обставина, щодо здійснення [PERSON] та [PERSON] ремонту внутрішнього подвір'я власним коштом, так як його стан не давав можливості належно ним користуватись та не відповідав встановленим санітарно-епідеміологічним нормам, що визнав ЛМКП «Айсберг» згідно акту від 07.12.2011 року, не може бути підставою для того, щоб дійти висновку, що встановлений пластмасовий дашок не порушує прав жодної особи, як на те вказує представник відповідача. Суд звертає увагу сторін на те, що утримувати майно, що належить власникові є його обов'язком. Проте й власник не може здійснювати своє суб'єктивне право на шкоду іншим особам. Доводи представника відповідача про утримання сусідами сторін - мешканцями квартири №6, що проживають на третьому поверсі будинку чотирьох собак, внаслідок чого порушуються санітарно-гігієнічні норми експлуатації жилого приміщення - як на підставу, що обумовлена необхідністю встановлення дашка не можуть бути предметом розгляду, оскільки мешканці квартири №6 цього будинку не є стороною у даній справі. Не підлягає задоволенню вимога представника відповідача про застосування строку позовної давності, зважаючи на те, що конструкція була встановлена 12.06.2010 року, а з вказаним позовом [PERSON] звернувся 03.07.2013 року, тобто після спливу трирічного терміну встановленого ст. 257 ЦК України. Як вже зазначав суд, 20.02.2014 року предметом перегляду Львівського апеляційного адміністративного суду було рішення Галицького районного суду м.Львова від 19.02.2013 року щодо скасування розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 28.02.2011 року №р-95 «Про демонтаж самовільно встановленого дашка із пластику в подвір'ї будинку [ADDRESS]». З доводів позивача та змісту позову суд розуміє, що він слідкував за розглядом даної справи як зацікавлена особа у демонтажу самовільно влаштованого [PERSON] дашка, очікував на позитивне для себе рішення суду, відтак суд визнає поважними причини пропущення позовної давності для захисту порушеного [PERSON] права. Зважаючи на те, що судом обставини справи встановлені з достатньою повнотою, доказам, що надані учасниками справи, дана відповідна правова оцінка, яка не суперечить фактичним обставинам справи, відтак позов належить задовольнити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд присуджує [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] солідарно документально підтверджені судові витрати у сумі 114,70 грн. та 1000 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved