Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить виключити із актового запису № 470 від 31 липня 2012 року, зробленого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про народження [PERSON], [INFO], відомості про нього, [PERSON], як про батька дитини; зобовязати Дніпровський районний у місті Камянське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виключити із актового запису № 470 від 31 липня 2012 року, зробленого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про народження [PERSON], [INFO], відомості про нього, як про батька дитини. На обґрунтування позову зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 17 червня 2011 року до 15 березня 2012 року. Дітей від шлюбу вони не мали. Сімейно-шлюбні відносини вони припинили у лютому 2012 року через подружню невірність дружини. На момент розірвання шлюбу відповідач перебувала на пятому місяці вагітності, про що йому не було відомо. Коли він дізнався про вагітність дружини, в нього виникли сумніви щодо його батьківства по відношенню до дитини, яку мала народити відповідач. Проте [PERSON] запевнила його, що саме він є батьком дитини. 20 квітня 2012 року відповідач народила дочку [PERSON] [PERSON], і відомості про нього, як батька дитини, були внесені до актового запису про народження № 470, оскільки з моменту розірвання шлюбу між ними не минуло 10 місяців. Крім того, відповідач продовжувала наполягати на тому, що саме він є біологічним батьком народженої нею дочки, тому він не вирішував питання щодо оспорювання свого батьківства, але будь-які родинні відносини з дитиною не підтримував, бо проти цього заперечувала відповідач. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 листопада 2013 року з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною віку повноліття. У жовтні 2017 року він вирішив розпорядитися належною йому часткою квартири, але звернувшись до нотаріуса, довідався про те, що на його частку квартири накладено арешт через наявність заборгованості по аліментам на утримання дочки [PERSON]. Він одразу ж звернувся до відповідача з проханням посприяти у знятті арешту. Вона погодилася і повідомила, що не має до нього жодних претензій з приводу аліментів та заборгованості по ним, оскільки він не є біологічним батьком дитини. На початку листопада 2017 року [PERSON] написала заяву до Дніпровського відділу ДВС міста Камянське про відмову від подальшого стягнення з нього аліментів на утримання дитини та заборгованості. За домовленістю між ним та відповідачем було проведено експертизу щодо підтвердження або спростування його батьківства по відношенню до дочки [PERSON]. Згідно експертного висновку про біологічне батьківство № МGТ 1523 від 19 жовтня 2017 року, його батьківство по відношенню до дитини [PERSON], виключається. Коли йому достовірно стало відомо, що він не є біологічним батьком дитини, він звернувся до РАЦС для виключення даних про нього, як про батька дитини, із актового запису про народження, але йому було розяснено, що він може оспорити своє батьківство тільки в судовому порядку. Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа - начальник Дніпровського районного у місті Камянське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявилася, надала суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п. 4 ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у судовому засіданні за відсутності позивача та третьої особи. Ухвалою суду від 23 лютого 2018 року провадження у справі було зупинено на час проведення судово-генетичної експертизи. 10 квітня 2018 року було поновлено провадження у справі. Представник позивача - [PERSON]О у вступному слові стисло виклала зміст та підстави позовних вимог щодо предмету позову та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також допитана як свідок згідно статей 92, 234 ЦПК України, надала показання про те, що позивач є її сином, а відповідач колишньою невісткою. Після розірвання шлюбу з [PERSON] син став проживати з іншою жінкою, яка не вагітніла. Для зясування причин син зробив лабораторне дослідження сперми, згідно якого позивач не може мати дітей. Те, що [PERSON] не є біологічним батьком народженої відповідачем дочки [PERSON], підтверджується генетичним дослідженням, яке було проведено за ініціативою сина до того, як звернутися до суду з цим позовом. Коли у справі була призначена судово-генетична експертиза, син та невістка були запрошені для участі у телепрограмі «Говорить Україна», а телеканал оплатив проведення молекулярно-генетичного дослідження по встановленню батьківства, яке проведено КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР». Сину надали висновок спеціаліста, який підтвердив те, що позивач не є батьком дитини відповідача [PERSON]. Відповідач [PERSON] у вступному слові позов визнала та, допитана як свідок згідно статей 92, 234 ЦПК України, надала пояснення про те, що вона перебувала з позивачем у зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2011 року, але сімейне життя між ними не склалося. Вони то жили спільно, то знову припиняли відносини. У позивача були інші жінки, і вона з вересня 2011 року також стала підтримувати інтимні стосунки з іншим чоловіком та завагітніла. В жовтні 2011 року повідомила позивача про свою вагітність. [PERSON] не заперечував проти народження дитини. Коли вони сварилися, вона казала позивачу, що вагітна не від нього, але він не вірив та не хотів розлучатися. Проте вона наполягла на розлученні, тому 15 березня 2012 року відділом РАЦС шлюб між ними було розірвано. 20 липня 2012 року вона народила дочку [PERSON], і позивач був записаний батьком дитини. Вона казала [PERSON], щоб він звертався до суду про виключення відомостей про нього, як про батька дитини, але йому було ніколи. При оформленні соціальної допомоги, їй сказали, щоб вона зверталася до суду з позовом до позивача про стягнення аліментів на утримання дитини. В липні 2013 року з [PERSON] були стягнуті на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON]. Всього позивач сплатив 1000 грн. аліментів. Більше аліменти з позивача не стягувалися, бо він звільнився з роботи. Мати [PERSON] запропонувала зробити генетичну експертизу відносно батьківства позивача, на що вона погодилася. Внаслідок генетичної експертизи було встановлено, що [PERSON] не є батьком дочки [PERSON], і мати позивача від його імені звернулася до суду з позовом про оспорювання батьківства. Після призначення судом судово-генетичної експертизи вони звернулися до телепрограми «Говорить Україна», бо в них не було коштів для оплати призначеної судом експертизи. Вона та позивач прийняли участь у програмі, а телекомпанія оплатила вартість експертного дослідження щодо батьківства позивача по відношенню до дочки [PERSON]. Вислухавши вступне слово представника позивача, відповідача, які були допитані як свідки, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому\~засіданні встановлено,\~що 17 червня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, і після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 11 жовтня 2011 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 181 від 17 червня 2011 року (а.с. 10). 15 березня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано і після реєстрації розірвання шлюбу відповідачу було присвоєно дошлюбне прізвище «Воробйова», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 15 березня 2012 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 20 (а.с. 11). 20 липня 2012 року, тобто до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, відповідач [PERSON] народила дочку [PERSON]. Згідно частин 1 та 2 ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. Враховуючи те, що після припинення шлюбу між сторонами не сплинуло десять місяців, а також відсутність спільної заяви сторін про невизнання колишнього чоловіка батьком дитини і подання іншою особою та матірю дитини заяви про визнання батьківства, відомості про позивача [PERSON], як про батька дитини, були внесені до актового запису № 470 від 31 липня 2012 року про народження дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 12). В позовній заяві позивач посилається на те, що на момент народження дитини йому не було відомо, що він не являється біологічним батьком народженої дитини, оскільки відповідач запевнила його, що саме він є батьком дитини. В судовому\~засіданні допитана\~як свідок\~відповідач підтвердила,\~що \~в жовтні\~2011\~року вона\~повідомила позивача\~про свою\~вагітність,\~приховавши від\~нього те,\~що він\~не є\~біологічним \~батьком \~дитини.\~Коли вони\~ сварилися,\~ вона\~казала \~позивачу,\~що вагітна\~не від\~нього,\~але він\~не вірив\~та не\~хотів розлучатися. Рішенням Дніпровського\~районного суду\~м.\~Дніпродзержинська \~від 06\~листопада 2013\~року з позивача на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] [PERSON], [INFO], було стягнуто аліменти в розмірі ? частини від усіх видів доходів позивача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною віку повноліття (а.с. 13). Як зазначено в позові, у жовтні 2017 року [PERSON] повідомила позивача про те, що він не є біологічним батьком народженої нею дочки [PERSON], тому вона немає до нього ніяких претензій щодо виплати аліментів на дитину та заборгованості по аліментам. Зі згоди матері дитини - [PERSON] позивачем була проведена генетична експертиза щодо його біологічного батьківства по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно експертного висновку про біологічне батьківство № МGТ 1523 від 19 жовтня 2017 року, що був наданий на підставі результатів, отриманих при аналізі досліджених генетичних систем (локусов) дитини [PERSON] [PERSON] та ймовірного батька дитини [PERSON], біологічне батьківство ймовірного батька [PERSON] відносно дитини [PERSON] виключається (а.с. 14-15). Те, що позивач [PERSON] не є батьком дитини [PERSON], [INFO], також підтверджується висновком спеціалістів № 228 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» від 23 березня 2018 року, де зазначено, що [PERSON], [INFO], не може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої громадянкою [PERSON], [INFO], тобто батьківство [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] виключається ( а.с. 35-38). Відповідно до ч.1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. 2\~ст. 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису\~про її народження. Згідно ст. 134 СК України\~на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним, що\~ між позивачем [PERSON] та дитиною [PERSON] відсутнє\~ кровне споріднення, тому відомості про позивача як про батька повинні бути виключені\~ із актового\~ запису про народження дитини. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду справи повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Outcome: approved