Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість за договором позики від 31 жовтня 2018 року у розмірі 54502 грн., з яких: 48000 грн. основний борг, 2892,40 грн. 3% річних, та 3609,60 грн. інфляційні втрати; стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 31 жовтня 2018 року він та відповідач уклали договір позики і на підтвердження того відповідачем видана розписка. Відповідно до умов договору на відповідача покладався обов`язок повернути йому отримані кошти в розмірі 48000 грн, що станом на момент передачі позики становило в еквіваленті за курсом НБУ 1700 доларів США, у строк до 06 листопада 2018 року. Однак після передачі позики відповідач взяті на себе обов`язки не виконав, та грошові кошти не повернув. Відтак у відповідача станом на 08 листопада 2020 року утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 54502 грн., що складається з: основного боргу 48000 грн., 3% річних 2892,40 грн., інфляційні втрати 3609,60 грн. На неодноразові вимоги позивача про повернення позики відповідач жодним чином не відреагував. Відтак просить позов задоволити. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 30 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, 17.12.2020 від його представника через канцелярію суду надійшло клопотання у якому останній просить справу розглядати за їхньої відсутності, позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, відзив на позовну заяву не подав, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно ст.205\~ЦК України\~правочин може\~вчинятися усно\~або в\~письмовій (електронній)\~формі.\~Сторони мають\~право обирати\~форму правочину,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 31.10.2018 [PERSON] надав у позику [PERSON] грошові кошти у сумі 48000 грн. Факт передачі відповідачу коштів підтверджується письмовою розпискою від 31.10.2018. Крім того, згідно вищезазначеної розписки відповідач зобов`язався повернути грошові кошти в повному обсязі до 06 листопада 2018 року. Беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] доказів належного виконання умов договору не надав, а також не надав доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з його вини, а відтак, основний борг у розмірі 48000 грн. підлягає стягненню на користь позивача з відповідача, як позичальника. Відповідно до положень ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: 3% річних в сумі 2892,40 грн. та інфляційні втрати в сумі 3609,60 грн. за період з 07.11.2018 по 09.11.2020. Згідно із ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову\~на відповідача. Вирішуючи питання стягнення судового збору, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved