Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» грошову суму у розмірі 70000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] з 08.11.2017 року по 21.01.2019 року перебував в трудових відносинах з акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське», - звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоровя, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров'ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Під час виконання трудових обовязків 25.09.2018 року з [PERSON] стався нещасний випадок, а саме при закручуванні фрагментом металевого канату місце зєднання рукава до відводка перехідника не втримав монтировку в руці в результаті чого монтировка розкрутилась у зворотному напрямку та стався удар в область правого ока. За результатами медичного освідчення в міжрайонній офтальмолого-кардіологічній медико-соціальної експертної комісії м. Краматорськ позивачу з причини отриманого травмування встановлено втрату працездатності на 10 %. Саме за встановленням десяти відсоткового ступеню втрати професійної працездатності, [PERSON] просить стягнути з «Ш/у Покровське» моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач втратив професійну працездатність, має порушення здоров'я, двічі переніс оперативне втручання, лікування викликає загальну слабкість, головокружіння, дратівливість, - все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення нормальних життєвих звязків; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, проходячи курси лікування (амбулаторно і стаціонарно), неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров'я позбавляє позивача можливості домашнього затишку, обмежує можливість спілкування з близькими, що також негативно впливає на душевний та емоційний стан. Моральну шкоду [PERSON] оцінює у розмірі 70000,00 гривень. \~ \~ \~ \~Судом порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження (між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді). Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України, на виклик не зявився, надав в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки грошова сума у розмірі 70000,00 гривень компенсує невелику кількість завданих [PERSON] моральних страждань (відчуття фізичного та душевного болю). Представником приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» [PERSON] (діючий на підставі довіреності) на позовну заяву [PERSON] в порядку ст. 278 ЦПК України подано відзив, з якого вбачається, що відповідач вважає позовні вимоги безпідставно завищеними, заявлена сума компенсації не відповідає вимогам розумності та справедливості. Відповідачем позов визнано частково, не має заперечень проти присудження моральної компенсації в сумі 4000 гривень (із умовного розрахунку 400 гривень за кожний відсоток втрати працездатності). Позиція представника відповідача по суті справи базується на відсутності висновку медичних органів з чітким фіксуванням факту спричинення позивачу моральної шкоди. При розгляді справи представник відповідача просить врахувати, що травмування [PERSON], яке потягло втрату працездатності сталося з причини недбайливого ставлення до правил безпеки та порушення позивачем [PERSON] з охорони праці, безпечного виконання робіт і поведінки в шахті гірника очисного забою, Закону України «Про охорону праці», Правил безпеки у вугільних шахтах, про що зафіксовано в [PERSON] про розслідування нещасного випадку. Також представник відповідача при визначені розміру моральної шкоди просив врахувати факт виплат позивачу страхових виплат Фондом соціального страхування. Окремо заявлено письмове клопотання про розгляд справи в відсутність представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. [PERSON] в період часу з 08.11.2017 року по 21.01.2019 року перебував в трудових відносинах з акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (до зміни найменування ПАТ «Шахтоуправління «Покровське») працював на посаді гірника очисного забою 2 розряду з повним підземним днем, звільнений за ст. 38 КЗпП за власним бажанням (підтверджено записами в трудовій книжці позивача - а.с. 6-7). 25 вересня 2018 року з [PERSON] під час виконання ним трудових обовязків стався нещасний випадок. [PERSON] ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» нещасний випадок це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. З [PERSON] про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом № 79 від 12.12.2018 року (за формою Н-1) вбачається, що 24.09.2018 року о 17:55 годині [PERSON] прибув на територію ПрАТ «Ш/у «Покровське» для роботи у ІІІ зміну згідно табелю обліку робочого часу, отримав наряд на забезпечення виконання технологічного циклу з виїмки вугілля на корінній лаві центральної панелі блоку, буріння і встановлення анкерного кріплення; після чого о 19:10 год. спустився в шахту, о 20:05 год. прибув на місце виконання завдання; 25.11.2018 року о 01:00 год. група робітників приєднали на металевий відводок перехідника гумовий рукав, після чого [PERSON] вирішив зафіксувати місце зєднання рукава фрагментом металевого канату, для чого декілька разів обкрутив фрагментом канату місце зєднання рукава до відводка перехідника, після чого саморобною монтировкою почав закручувати канат на місце зєднання та не втримав монтировку в руці, в результаті чого монтировка розкрутилась у зворотному напрямку і вдарила в область правого ока; в цей день у підземний та поверхневий медичний пункт [PERSON] не звертався, про нещасний випадок керівництво не повідомив; 25.09.2018 року о 10:00 годині, в звязку з посилюючим болем в області правого ока [PERSON] звернувся в приймальне відділення Мирноградської центральної лікарні та після надання медичної допомоги був направлений в офтальмологічне відділення Покровської центральної районної лікарні, після обстеження в цьому закладі був направлений в Інститут ім. Федорова (м. Одеса); наслідки нещасного випадку у позивача діагностовано тупу травму, гематому верхньої повіки, рана слизової оболонки, склери, ерозія рогівки правого ока (а.с. 8-10). [PERSON] розслідування нещасного випадку (за формою Н-5) визначено, що причинами вказаного нещасного випадку, є організаційні: порушення технологічного процесу (застосування виконавцями робіт, в тому числі [PERSON], саморобного кріплення для зєднання гумового рукава до відводку перехідника за необхідністю застосування кріплення заводської конструкції це є порушенням п. 1 гл. 5 розд. V НПАОП 10.0-1.01-10 Правил безпеки у вугільних шахтах, п. 1.11 [PERSON] з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поведінці в шахті гірника підземного, п. 2.9 Колективного договору підприємства на 2017-2019 р.р.), невиконання вимог посадових інструкцій (відсутність належного контролю за безпечним виконанням робіт на дільниці це є порушенням п. 16 гл. 5 розд. ІV НПАОП 10.0-1.01-10 Правила безпеки у вугільних шахтах, п. 4.2 Посадової інструкції заступника начальника дільниці з видобутку вугілля, п. 2.11 Колективного договору підприємства на 2017-2019 р.р (а.с. 11-13). [PERSON] медичного висновку Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені [PERSON] НАМН України» - [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в даному медичному закладі в період часу з 26.09.2018 року по 05.10.2018 року, діагноз контузія очного яблука, проникаюче поранення рогівки та склери, на правому оці була проведена операція, стан при виписці: праве око помірно позразнене, рана рогівки та склери на 1-2 год. зі швами, середовища прозорі, очне дно сітківка прилежить (а.с. 15). [PERSON] виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 6857/666 [PERSON] знаходився на лікуванні в Покровській центральній районній лікарні з 08.10.2018 р. по 18.10.2018 р., діагноз проникаюче роговинно-склеральне поранення правого ока, стан після операції, хірургічна обробка проникаючого поранення, травма на виробництві (а.с. 16). [PERSON] медичного висновку Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені [PERSON] НАМН України» - [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в даному медичному закладі в період часу з 19.11.2018 року по 26.11.2018 року, діагноз контузія очного яблука, травматичний рубець рогівки та склери (після ПХО), на правому оці була проведена операція, стан при виписці: праве око майже спокійне, рубець рогівки та склери на 1-2 год., середовища прозорі (а.с. 17). [PERSON] протоколів засідання лікарсько-консультативної комісії Мирноградської центральної міської лікарні [PERSON] безперервно проходив амбулаторне лікування з причини наслідків травмування на виробництві - 26.10.2018 р. по 04.11.2018 р. (протокол № 203 від 25.10.2018 р. а.с. 18), з 05.11.2018 р. по 14.11.2018 р. (протокол № 216 від 13.11.2018 р. - а.с. 19), з 15.11.2018 р. по 28.11.2018 р. (протокол від 14.11.2018 р. а.с. 20), з 28.11.2018 р. по 07.12.2018 р. (протокол № 228 від 28.11.2018 р. а.с. 21), з 08.12.2018 р. по 17.12.2018 р. (протокол № 234 від 07.12.2018 р. а.с. 22), з 18.12.2018 р. по 27.12.2018 р. (протокол засідання № 240 від 17.12.2018 р. - а.с. 23), з 28.12.2018 р. по 06.01.2019 р. (протокол засідання № 247 від 27.12.2018 р. а.с. 24), з 07.01.2019 р. по 16.01.2019 р. (протокол засідання від 04.01.2019 р. а.с. 25), направлений на МСЕК (а.с. 26). 21.01.2019 року [PERSON] оглянутий в Міжрайонній офтальмолого-кардіологічній медико-соціальній експертній комісії м. Краматорськ та встановлено ступінь ступень професійної працездатності - 10 % за травмуванням 2018 року, що підтверджується довідкою серійний номер 12ААА № 067363 (а.с. 14). На підставі зазначених доказів позивач [PERSON] ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, повязаної травмуванням, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Приписами\~ст. 173 КЗпП України\~за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. [PERSON] ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, фати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого їм органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008р. по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018р. по справі №210/5023/15-ц. [PERSON] до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП). У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З [PERSON]\~проведення розслідування\~нещасного випадку,\~складеного 11.12.2018\~року вбачається,\~що підприємством,\~з яким\~[PERSON]\~перебував в\~трудових відносинах,\~та на\~якому отримав\~виробниче травмування\~з втратою\~10\~%\~професійної працездатності\~є акціонерне\~товариство «Шахтоуправління\~«Покровське»,\~відповідач \~по справі. Суд вказує на помилковість доводів представника відповідача про те, що вимоги [PERSON] безпідставними, оскільки позивач працював на підприємстві свідомо, добровільно, знаючи, що специфіка роботи по його професії передбачає працю в шкідливих умовах для здоровя. Так, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону праці» позивач мав право відмовитися від виконання роботи, якщо створилася виробнича ситуація чи навколишнє середовище небезпечне для його життя чи здоровя. Суд акцентує увагу, що якщо засоби виробництва прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, то умови праці мають бути безпечними. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Актом розслідування\~нещасного випадку\~від 11.12.2018\~року стверджується,\~що причиною\~нещасного випадку,\~що стався\~з [PERSON]\~є,\~зокрема,\~дії самого\~потерпілого (порушення\~Правил безпеки\~у вугільних\~шахтах,\~[PERSON] з\~охорони праці,\~безпечному виконанню\~робіт і\~поведінці в\~шахті гірника\~підземного).\~[PERSON] розяснень\~Конституційного Суду\~України у\~рішенні від\~27\~січня 2004\~року №\~10рп\\2004\~моральна шкода\~потерпілого від\~нещасного випадку\~на виробництві\~чи професійного\~захворювання полягає,\~зокрема,\~у фізичному\~болю,\~фізичних та\~душевних стражданнях,\~яких він\~зазнає у\~зв'язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров'я.\~Ушкодження здоров'я,\~заподіяні потерпілому\~під час\~виконання трудових\~обов'язків,\~незалежно від\~ступеня втрати\~професійної працездатності\~спричиняють йому\~моральні та\~фізичні страждання.\~Ушкодження здоров'я,\~заподіяні потерпілому\~під час\~виконання трудових\~обов'язків,\~незалежно від\~ступеня втрати\~професійної працездатності\~спричиняють йому\~моральні та\~фізичні страждання.\~Відсутність причинного\~звязку між\~завданою позивачу\~шкодою і\~винною протиправною\~поведінкою відповідача,\~не може\~бути підставою\~для відмови\~у задоволенні\~позову про\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої ушкодженням\~здоровя на\~виробництві,\~оскільки до\~юридичного складу,\~який є\~підставою правовідносин\~по відшкодуванню\~моральної шкоди,\~входять моральні\~страждання працівника\~або втрата\~нормальних життєвих\~звязків,\~або необхідність\~для працівника\~додаткових зусиль\~для організації\~свого життя.\~При цьому,\~вина власника\~не названа\~серед юридичних\~фактів,\~які входять\~до такого\~юридичного складу.\~Отже,\~Закон не\~перешкоджає стягненню\~з власника\~моральної шкоди\~за відсутності\~його вини,\~якщо є\~юридичні факти,\~що складають\~підставу обовязку\~власника відшкодувати\~моральну шкоду. Суд також не приймає викладене в письмовому відзиві посилання представника відповідача на те, що факт спричинення [PERSON] моральної шкоди є недоведеним, оскільки будь-яких додаткових висновків, експертиз в даному випадку не потрібно, оскільки наявна втрата працездатності позивача. [PERSON] ст. 76 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сукупність наданих позивачем доказів: трудова книжка позивача, трудова книжка позивача, акт про нещасний випадок на виробництві, акт розслідування причин нещасного випадку, довідки МСЕК, медичні висновки, протоколи засідання ЛКК - підтверджують факт завдання позивачу моральної шкоди. Не заслуговують на увагу також посилання відповідача на те, що позивачу за рахунок Фонду соціального страхування виплачена допомога по страховому випадку та щомісячно відшкодовується сума втраченого заробітку, тому вказані виплати компенсують моральний аспект страхового випадку. Так, відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоровю. [PERSON] розяснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Суд вважає, що з причини виробничого травмування, позивач зазнав фізичну біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв'язках, неможливість їх поновлення. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що життя і здоровя людини найвища соціальна цінність, невідємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоровя, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоровю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства», але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоровя, ступінь втрати професійної працездатності в молодому віці (29 років), наявну ступінь провини в причинах нещасного випадку, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, - вважає необхідним задовольнити вимоги щодо компенсації моральної шкоди, стягнувши з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 5000,00 гривень. [PERSON] п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивач [PERSON] в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судових витрат, тому передбачений п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного закону розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (розмір визначено з урахуванням дати подачі позову до суду). Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України, ст. ст.153,\~237-1 КЗпП України,

Outcome: partial