Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] 18686,72 грн. відшкодування завданої шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.09.2014 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota Avensis», д.н.з. 20-120 під керуванням [PERSON] та його припаркованого автомобіля [NUMBER]. У даній пригоді постановою суду визнано винним [PERSON], який не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з його автомобілем, завдавши значних технічних пошкоджень. Розмір матеріальної шкоди у звязку із пошкодженням автомобіля становить 14546,72 грн. Окрім того, зазначає, що вказаними діями відповідача, йому було завдано моральну шкоду, яку оцінює у 2500 грн. А також, просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. Ухвалою від 19 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Ухвалою від 13 лютого 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків по сплаті судового збору. У судове засідання позивач не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, повністю задовольнити позовні вимоги та у разі повторної неявки відповідача без поважних причин провести заочний розгляд справи. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, суду не відомі причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому зі згоди сторони позивача, що викладена у поданій суду заяві, суд постановив ухвалу, яка внесена до журналу судового засідання, про порядок заочного розгляду справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно із\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно із п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2\~Правил дорожнього руху\~України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20 вересня 2014 року о 14 год. 20 хв. по вул. Паркова, 16 у м.Львові, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota Avensis», д.н.з. 20-120, під керуванням [PERSON], та припаркованого автомобіля [NUMBER], що належить позивачу [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали технічних пошкоджень. У вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано винним відповідача [PERSON], що стверджується постановою Сихівського районного суду м.Львова від 10.10.2014 р. Відповідно до вказаної постанови 20.09.2014 року о 14.20 год. у м.Львові по вул. Паркова, 16, водій [PERSON], керуючи транспортним автомобілем марки «Toyota Avensis», д.н.з. 20-120, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем [NUMBER], в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху. Як вбачається з наданих позивачем актами приймання-передачі виконаної роботи СПД ФО «Мазурик Юрій Богданович» та ТзОВ «[PERSON] Град», загальна сума відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], становить 14546 грн. 72 коп. З врахуванням вищенаведених норм законодавства, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди є підставними, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню розмір матеріальної шкоди в сумі 14546 грн. 72 коп. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до\~ч.3 ст. 23 ЦК України,\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4\~(з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує характер вчиненого [PERSON] правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача [PERSON], беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 1000 грн. Більший розмір відшкодування моральної шкоди позивачем не доведений та в такому слід відмовити. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема на професійну правничу допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано угоду від 04.09.2017 р. про надання правової допомоги. Згідно п. 3 даної угоди, сторони погодили гонорар за надання правової допомоги у розмірі 1500 грн., який внесено позивачем 04.09.2017р., а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 1500 грн. витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 1280,00 грн., що підтверджено квитанціями, які міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1280,00 грн. На підставі ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України та

Outcome: partial