Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Курячівська сільрада Старобільського району про визнання таким, що втратив право користування житлом, зняття з реєстрації. В обґрунтування свого позову посилається на те, що він є власником будинку [ADDRESS] . В зазначеному будинку зареєстрований і не проживає з 2012 року відповідач [PERSON] та його реєстрація створює позивачу труднощі у здійсненні свого права власності. У зв`язку з чим просив суд винести рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним будинком та зняти його з реєстрації. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву чи клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Позивач [PERSON] , представник третьої особи Курячівської сільради Старобільського району у судове засідання не з`явились, до початку судового засідання позивачка надав заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності, представник третьої особи до початку судового засідання надав заяву про не заперечення проти позовних вимог та розгляд справи за його відсутності, у зв`язку з чим суд на підставі ч.3 ст.211 ЦПК України вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача, представника третьої особи. 14 лютого 2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Відповідно до ксерокопії нотаріально посвідченого договору дарування житлового будинку (а.с.7-8) та витягу про державну реєстрацію прав (а.с.5) будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до довідки Курячівської сільської ради Старобільського району Луганської області від 28.11.2019р. (а.с.3) [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] , фактично не мешкає. Відповідно до довідки Курячівської сільської ради Старобільського району Луганської області від 17.01.2020р. (а.с.20) [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у [ADDRESS] , але фактично не мешкає за вказаною адресою з 28.11.2011р. Згідно ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні із власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України, а згідно другого речення частини 2 ст.64 ЖК України членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 16.01.2012р., у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином у судовому засіданні з досліджених матеріалів справи було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою реєстрації з 2011 року та втратив право користування житлом, і своєю реєстрацією перешкоджає здійсненню власником позивачем [PERSON] його права власності на будинок, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved