Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 16.07.2014 року у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 381. В обґрунтування позову зазначив, що 16.07.2014 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 381 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ № 078847. Від шлюбу дітей не мають. Крім того, зазначив, що спільне проживання було припинено у звязку з відсутністю спільної мови при вирішенні сімейних проблем, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, між ними постійно виникали сварки, що кожен раз спричиняло їм душевні страждання, а так як відповідач відмовляється розривати шлюб в органах РАЦСУ, він змушений звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не зявився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, подав заяву за вх. № 33039 від 30.12.2016 року, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ч. 4 ст. 75 ЦПК України, шляхом надсилання судової повістки за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, яка отримана останньою 22.03.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки суду невідомі, заяв, клопотань не надходило. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні правовідносини та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 16 липня 2014 року у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 381, та 16 липня 2014 року видано свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ № 078847, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначив відсутність з відповідачем спільної мови при вирішенні сімейних проблем, протилежність поглядів на шлюб та сімю, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved