Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи відділ державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції, приватний нотаріус Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] про визнання дій такими, що унеможливлюють виконання рішення суду, визнання недійсним договору дарування квартири від 28.12.2010 року, визнання недійсним договору між подружжям про визначення частки з даруванням ? частки домоволодіння від 28.12.2010 року, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки площею 0,0517 га для ведення особистого селянського господарства від 28.12.2010 року, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки площею 0,0100 га для обслуговування житлового будинку від 28.12.2010 року, зазначив, що рішенням 05.10.2012 року Рівненського міського суду по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], СК «Оранта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо- транспортною пригодою, яким стягнуто на користь позивача 98\~598 грн. 42 коп. матеріальної шкоди та стягнути судові витрати. 04.07.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження. Було втсновлено, що боржник [PERSON] не працює, та заробітну плату не отримує, нерухомого майна не існує. 28 грудня 2010 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] перейшло до сина відповідача [PERSON], також на підстав договору між подружжям про визначення часток з даруванням частки домоволодіння одним з подружжя іншому посвідченого приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу право власності на ? ідеальну частку житлового будинку з надвірними спорудами за адресою м. Сторожинець вул.. Видинівського буд. 51 перейшло до дружини відповідача [PERSON]. 28.12.2010 року були укладені договори дарування земельних ділянок площею 0,0517 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,0100 га для обслуговування житлового будинку, господарських споруд. Позивач вважає, такі дії по укладенню угод є умисними та вчиненими з метою уникнення відшкодування заподіяного матеріального збитку позивачу на виконання рішення Рівненського міського суду від 05.10.2012 року. Враховуючи родинні стосунки відповідачів, наміру створити правові наслідки за спірними договорами дарування співвідповідачі не мали, а лише сприяли у здійсненні протиправних дій [PERSON], які полягали в уникненні відповідальності за скоєне правопорушення та приховані майна від конфіскації та реалізації. Позивач просить визнати дії такими, що унеможливлюють виконання рішення суду, визнати недійсним договір дарування квартири від 28.12.2010 року, визнати недійсним договір між подружжям про визначення частки з даруванням ? частки домоволодіння від 28.12.2010 року, визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,0517 га для ведення особистого селянського господарства від 28.12.2010 року та договір дарування земельної ділянки площею 0,0100 га для обслуговування житлового будинку від 28.12.2010 року, стягнути з відповідача витрати сплаченого судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені вище, та пояснила, що відповідач [PERSON] уклав фіктивні договори зі своїми родичами з метою невиконання своїх зобовязань перед позивачем, при укладанні вказаних договорів сторони не мали наміру на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними і є фіктивними. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутності позовні вимоги не визнають. Просять відмовити у задоволенні позову. Треті особи, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції та приватний нотаріус Сторожинецького нотаріального округу Чернівецької області в судове засідання не зявилися, надали суду заяви в яких просили розглянути справу у їх відсутності, заперечують проти позовних вимог. Суд вирішив, що справа може бути розглянута без відповідачів [PERSON], [PERSON], третіх осіб, які надали заяви та просили розглядати справу у їх відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона проживає в [INFO]. По сусідству за номером 51 в житловому будинку проживає [PERSON]. В даному будинку проживає десь з 2005 року. Біля будинку є земельні ділянки, які постійно обробляє [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він проживає у [INFO] на четвертому поверсі у власній квартирі за номером 29. По сусідству з ним проживає [PERSON] разом з дружиною. Іван проживає у своїй квартирі під номером 28 приблизно з 2010 року. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом в судовому засіданні було встановлено, що 28.12.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування, предметом якого була квартира загальною площею 58,80 кв. м за адресою [ADDRESS]. 28.12.2010 року укладений договір між подружжям - [PERSON] та [PERSON] про визначення часток з даруванням ? частки домоволодіння одним подружжям іншому, предметом якого була ? ідеальної частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою м. Сторожинець вул.. Видинівського буд. 51 Чернівецької області; - укладені договори дарування земельних ділянок площею 0,0517 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,100га для будівництва та обслуговування житлового будинку між [PERSON] та [PERSON]. Дані договори були посвідчені приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області - [PERSON] У відповідності до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому)безоплатно майно (дарунок) у власність. Предметом договору відповідно до ст.. 718 ЦК України можуть бути і нерухомі речі. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, відповідно до ст.719 ЦК України. Сторони у договорі дарування можуть бути фізичні особи, відповідно до ст.720 ЦК України. Юридичним наслідком укладення договору дарування є безповоротне припинення права власності у дарувальника на майно, що є предметом договору, та виникнення права власності на нього у обдарованого, тобто, правовою метою договору дарування є передача власником свого мана у власність іншої особи без отримання взаємної вигоди. Позивач просить визнати договори дарування недійсними, так як вважає їх фіктивними, оскільки вони не мають на меті встановлення правових наслідків, укладенні зі своїми родичами з метою приховання майна від конфіскації. Згідно ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму №9 Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правової наслідки на момент вчинення правочину. Доказів про фіктивність договорів дарування позивач та його представник не надали. Щодо тверджень позивача, що дії по укладенню угод є умисними та вчиненні з метою приховання майна від конфіскації на виконання рішення суду від 05.10.2012 року, не знайшли свого підтвердження, оскільки оспорювані договори дарування були укладені 28 грудня 2010 року, а рішення суду ухвалене 5 жовтня 2012 року і набрало чинності 06 червня 2013 року. Крім того, обєкти нерухомості, які зазначені в позові, на момент вчинення оспорюваних правочинів не перебували під обтяженням, що визнано представником позивача та підтверджується текстами договорів, а тому відповідач [PERSON] як власник майна мав право розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, як це передбачено ч.1 ст. 319 ЦК України. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Чинне законодавство України не забороняє родичам укладати будь-які правочини, в тому числі договори дарування між собою. З текстів оспорюваних договорів дарування вбачається, що сторони підтвердили, що договори відповідають їх дійсним намірам і не носять характеру фіктивних, договори спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, волевиявлення кожного з них було вільним і відповідало внутрішній волі, про що свідчать: п. 11 договору дарування квартири; п.15 договору між подружжям про визначення часток з даруванням ? частки домоволодіння одним із подружжя іншому; п. 6 договору дарування земельної ділянки площею 0,0517 га; п.9 договору дарування земельної ділянки площею 0,100га . Згідно ч. 4 ст. 722 ЦК України прийняття обдарованим документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів, тощо) є прийняттям дарунка. Як вбачається з п. 10 договору дарування квартири у присутності нотаріуса дарувальник передав обдарованому ключі від квартири і сторони усвідомили, що цим актом підтверджено передачу квартири обдарованому. Як вбачається з п. 13 договору між подружжям про визначення часток, з даруванням ? частки домоволодіння одним з подружжя іншому, у присутності нотаріуса дарувальник передав обдарованій ключі від домоволодіння і сторони усвідомили, що цим актом підтверджено передачу домоволодіння обдаровуваній. Як вбачається з п. 19 договору дарування земельної ділянки площею 0,0517 га обдарованій був виданий примірник договору дарування, що має силу оригіналу. Як вбачається з п. 20 договору дарування земельної ділянки площею 0,1000 га обдарованій був виданий примірник договору дарування, що має силу оригіналу. Обдаровані зареєстрували право власності на квартиру та домоволодіння за собою, крім того, [PERSON] отримала державні акти на право власності на земельні ділянки на підставі договорів дарування цих ділянок. Таким чином, документально доведено, що на виконання оспорюваних правочинів було передано майно, і такі правочини не можуть бути кваліфіковані як фіктивні. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили ті обставини, що [PERSON] проживає в подарованій йому квартирі, а [PERSON] проживає в подарованому їй будинку, використовує за призначенням земельні ділянки, що спростовує твердження про фіктивність договорів дарування. Як вбачається з заперечення приватного нотаріуса Сторожинецького нотаріального округу [PERSON]В.(а.с. 42) оспорювані договори були укладені та посвідчені у повній відповідності до чинного законодавства України. Згідно с. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Представник позивача не довів, щодо порушення прав позивача [PERSON] укладеними договорами дарування квартири за № 1459 від 28.12.2010 року; договором між подружжям про визначення часток з даруванням ? частки домоволодіння одним із подружжя іншому за № 1461 від 28.12.2010 року; договір дарування земельної ділянки площею 0,0517 га для ведення особистого селянського господарства за № 1466 від 28.12.2010 року; договір дарування земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за № 1463 від 28.12.2010 року, посвідченими приватним нотаріусом Сторожинецького нотаріального округу [PERSON], згідно з яким [PERSON] подарував належне йому на праві приватної власності квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS] - [PERSON], домоволодіння за адресою м. Сторожинець вул.. Видинівського 51 та земельні ділянки [PERSON], оскільки як дарувальником так і обдарованими були здійсненні усі дії щодо укладення та виконання вказаних договорів. На підставі наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed