Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з вимогою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 22.01.1994 року в Завадівській сільській раді Монастириського району Тернопільської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №2. Від даного шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. В позовній заяві зазначає, що відповідач не піклувалася про створення нормальних сімейних стосунків, не дбала про матеріальне забезпечення, взаємоповагу один до одного. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, а тому переконаний, що сенсу підтримувати сімейні відносини немає та вважає, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливі та просить його позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву в якій просить розгляд справи проводити в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю миритися не бажає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча судом вживалися заходи для належного її повідомлення про день, час та місце розгляду справи, проте, відповідач від отримання повідомлення відмовилася про що свідчить довідка поштового відділення ф.20 про відмову від одержання поштового повідомлення (судова повістка). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 8 ст. 76 ЦПК України, особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд, дослідивши матеріали справи не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних в матеріалах справи доказів з винесенням заочного рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~\~\~\~\~\~\~ Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.01.1994 року в Завадівській сільській раді Монастириського району Тернопільської області сторони зареєстрували шлюб, зроблено запис за №2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ИД №252092 виданого 22.01.1994 року. Від даного шлюбу мають одну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сторони по справі спільного господарства не ведуть, сумісне проживання остаточно припинено, шлюб носить формальний характер, позивач настоює на розірванні шлюбу. В Постанові Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень\~Конституції України, норм\~Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. \~\~\~\~\~\~\~ \~ Згідно ч. 1 ст. 3 СК України, сімя є первинним та основним осередком суспільства. \~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. \~\~ \~Статтею 56 СК України\~передбачено, що кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України) Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~\~\~\~ Проголошена\~Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до\~ст. 112 Сімейного Кодексу України\~шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач миритися не бажає і збереження шлюбних відносин суперечить його інтересам, суд приходить до переконання, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сімї неможливе. \~\~

Outcome: approved