Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від суми боргу в розмірі 361915 грн. 06 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18 жовтня 2013 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 300000,00 грн. з кінцевим строком повернення 01 січня 2016 року. 28.09.2016 позивачем на останнє відоме зареєстроване місце проживання [PERSON], було направлено цінним листом письмову вимогу про сплату боргу в п'ятиденний строк, однак відповідачем зобов'язання так і не виконане. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Правилами частини 1 статті 224 передбачена умова проведення заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання позивача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи та надані докази, в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) суд встановив наступне. Між позивачем і відповідачем існують зобов'язувальні правовідносини за договором позики від 18.10.2013, укладеним на суму 300000,00 грн. з кінцевим терміном повернення 01 січня 2016 року.На підтвердження взятих на себе грошових зобов'язань та факту укладення договору позичальником видано позикодавцю боргову розписку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). За правилами статей 526, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 ст. 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Отже, стягненню підлягає сума грошових коштів на яку збільшився основний борг за договором позики в наслідок інфляції за період з 01.01.2016 по 31.03.2017 в сумі 50400,00 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України, зокрема передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, за прострочення виконання зобов'язання за договором позики від 18.10.2013 відповідач повинен сплатити позивачу 3% річних від суми простроченого зобов'язання у розмірі 11515,06 грн., за період з 01.01.2016 по 11.04.2017. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Суд визнає правильним розрахунок процентів за користування коштами за договором позики за період з 01.01.2016 по 11.04.2017 в сумі 11515,06 грн., і вважає його таким, що підлягає стягненню. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд визнає, що заявлений [PERSON] позов є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до частини задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved