Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,12 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, Українська міська рада, кадастровий номер [NUMBER], шляхом демонтажу та знесення самовільно зведеного паркану. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на території належної позивачеві земельної ділянки відповідачем збудовано огорожу, відповідач самовільно зайняв належну йому земельну ділянку, порушуючи його право власності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] подав зустрічний позов, в якому просив визнати незаконними та скасувати рішення Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 457 від 23.03.2010 року та № 318 від 24.03.2011 року, визнати незаконними та скасувати державні акти на право приватної власності на землю площею по 0,12 га кадастровий номер [NUMBER] на ім'я [PERSON] та кадастровий номер [NUMBER] як видані безпідставно. Обгрунтовуючи зустрічний позов [PERSON] посилався на необрунтоване виділення земельної ділянки іншим особам, яку він має намір приватизувати і якою користується. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, [PERSON] первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечив повністю, посилаючись на те, що на законних правових підставах отримавши державний акт на право власності на земельну ділянку, 04.08.2015 року [PERSON] було виявлено огородження його земельної ділянки парканом, який самовільно звів [PERSON], що перешкоджає позивачу користуватись власністю. Представник відповідачів за первісним позовом, [PERSON] первісні позовні вимоги не визнав повністю, зустрічний позов підтримав повністю, посилаючись на те, що його довірителі як суміжні землекористувачі не погоджували межі земельних ділянок відповідачів за зустрічним позовом, оспорювані державні акти видані безпідставно, [PERSON] огородив земельну ділянку у 2005 році подавав заяву про виділення цієї ділянки просив застосувати позовну давністю до вимог первісного позову. Представник відповідача Обухівської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при розгляді заяви покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] та треті особи в судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, клопотань чи заперечень суду не надали. Вислухавши представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає первісний позов таким, що підлягає задоволенню, а зустрічний позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.03.2010 року розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області №457, надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельних ділянок громадянам [PERSON], площею 0,1200 га, та [PERSON], площею 0,1200 га, в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області. На підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 318 від 24.03.2011 року на ім'я [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] відносно земельної ділянки площею 0,12 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, Українська міська рада, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення індивідуального садівництва, що підтверджується державним актом, витягом з Державного земельного кадастру, розпорядженням, висновками, проектом землеустрою, технічною документацією із землеустрою та іншими матеріалами справи Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 318 від 24.03.2011 року затверджено проект землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,12 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, Українська міська рада, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення індивідуального садівництва, що підтверджується розпорядженням, висновками, проектом землеустрою та іншими матеріалами справи. На підставі договору купівлі-продажу від 26.09.2001 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,11 га в садовому товаристві «Роздолля» м.Українка Обухівського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується інформаційною довідкою з державних реєстрів. Рішеннями 37 сесії Української міської ради від 30.08.2005 року погоджено місце розташування земельних ділянок орієнтовною площею по 0,12 га в садовому товаристві «Роздолля» м. Українка Обухівського району Київської області для ведення садівництва [PERSON] та [PERSON], що підтверджується рішеннями, листами Дніпровського БУВР, заявами. 31.07.2015 року [PERSON] звернувся до Головного управління Держземагенства у Київській області із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки орієнтовною площею по 0,12 га в садовому товаристві «Роздолля» м. Українка Обухівського району Київської області для ведення садівництва, що підтверджується клопотанням. 03.08.2015 року [PERSON] звернулась до Головного управління Держземагенства у Київській області із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки орієнтовною площею по 0,12 га в садовому товаристві «Роздолля» м. Українка Обухівського району Київської області для ведення садівництва, на яке їй 21.08.2015 року відмовлено з причин перебування цієї ж ділянки у користуванні інших осіб, що підтверджується клопотанням, листом ГУ ДГК. Також у СТ «Роздолля» [PERSON] та [PERSON] мають у власності земельні ділянки, що підтверджується державними актами. Їх взаємне розташування земельних ділянок підтверджується схемою, планами меж, кадастровими планами та іншими графічними матеріалами. 04.08.2015 року було складено акт обстеження земельної ділянки та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, яким встановлено те, що [PERSON] самовільно без будь-яких правових підстав огородив належну [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] земельну ділянку площею 0,12 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, Українська міська рада, кадастровий номер [NUMBER], дерев'яним парканом на кам'яному фундаменті, чим перешкоджає проїзду (проходу) власника до земельної ділянки, що підтверджується актами. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 712/17-41/16927-16931/17-41 від 26.09.2017 року, земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], що належить [PERSON], прилягає до земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], що належить [PERSON], та до земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], що належить [PERSON] Земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], що належить [PERSON], прилягає до земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER], що належать [PERSON] [PERSON], власник земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], є суміжним землекористувачем із [PERSON], власником земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]. [PERSON], власник земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], є суміжним землекористувачем із [PERSON] (власник земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]), [PERSON] (власник земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]), та [PERSON] (власник земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]). [PERSON] (власник земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]) є суміжним землекористувачем із [PERSON], власником земельної ділянки з кадастровим номером, [NUMBER]. [PERSON] (власник земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]) є суміжним землекористувачем із [PERSON] (власник земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER]) і навпаки. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.ч.1,4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.2 ст.95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України (в редакції, що діяла на момент реєстрації державного акту [PERSON] та [PERSON].), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення рішення Української міської ради Обухівського району Київської області від 30 серпня 2005 року № ХVII-22-37-IV (XXIV про погодження [PERSON] місця розташування земельної ділянки) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи викладене, суд вважає, що первісні позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, ґрунтуються на чинному законодавстві та матеріалах справи і підлягають задоволенню, заперечення відповідача за таким позовом не доведені, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1200 га., зареєстровано 28 травня 2012 року, а отже він в передбаченому законом порядку набув право власності на дане майно. А [PERSON], який не набув в установленому законом порядку прав на земельну ділянку, без належних правових підстав чинить перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою, добровільно відмовляється демонтувати свої споруди із території чужої земельної ділянки, а тому таке порушення прав слід усунути в судовому порядку. Оскільки [PERSON] не набув в установленому законом порядку будь-яких прав на спірну земельну ділянку, вимоги за зустрічним позовом є необґрунтованими та безпідставними, та недоведеними. [PERSON] не отримав державного акту на право власності на спірну земельну ділянку. Так, [PERSON] на підтвердження права власності або користування на спірну земельну ділянку не надано документів, які відповідно до вимог закону можуть підтверджувати таке право, а до одержання таких документів особи щодо усунення перешкод в користуванні цією земельною ділянкою, зокрема шляхом скасування державного акту на земельну ділянку іншої особи та рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого даний державний акт видано, захисту не підлягає. У відповідача [PERSON] за рішенням Української міської ради від 30.08.2005 року № ХVІІ-22-37-ІV виникло право на розробку проекту відведення земельної ділянки, а не право власності або право користування земельною ділянкою певною площею із визначеними в натурі межами. Згідно ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про задоволення первісного позову, та про відмову в задоволенні зустрічного позову, в зв'язку з його недоведеністю. Підстав для застосування наслідків спливу позовної давності судом не встановлено, оскільки встановлений ст. 257 ЦПК України, термін позовної давності на момент звернення позивача а первісним позовом не сплинув. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved