Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Мотивуючи позов, позивач зазначає, що рішенням суду від 26.03.2018 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] , однак, після повноліття позивача, відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на його утримання не надає, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить стягнути аліменти з [PERSON] на його користь у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку позивача, такий розмір аліментів є мінімально необхідним для його утримання, а батько при своїй роботі, знаннях та здібностях може сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 14.06.2021 відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи призначено на 08.09.2021; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. 08.09.2021 від сторін до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, відповідач позов визнав та не заперечує проти його задоволення. 08.09.2021 сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Шлюб між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 26.03.2018 та одночасно стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] (а.с.6). Згідно з довідкою №346 від 21.09.2020, [PERSON] навчається у Житомирському автомобільно-дорожньому коледжі НТУ на денному відділенні з 01.09.2020, закінчує навчання в коледжу у червні 2023 року (а.с.5). Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. При цьому, відповідно до ст.201 СК України, норма ст.191 СК України застосовується до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. З урахуванням встановлених обставин справи, з огляду на визнання позову відповідачем про стягнення на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, починаючи з 21.05.2021, та до закінчення ним навчання, але не довше, ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів у розмірі не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що позивач на момент звернення до суду досяг повноліття, правового статусу дитини він вже не має. Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлює прожиткові мінімуми, серед інших, для: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб. Нормами Сімейного кодексу України не визначено мінімального гарантованого розміру аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання; при цьому, вимога позивача про стягнення аліментів не пов`язана із розміром прожиткового мінімуму, встановленим для працездатних осіб чи інших категорій повнолітніх осіб. На підставі вищенаведеного, позов [PERSON] у частині стягнення аліментів у розмірі не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задоволенню не підлягає. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на відповідача слід покласти судові витрати у розмірі 50 відсотків судового збору, який підлягає сплаті при зверненні до суду з даним позовом, що становить 454,00 грн.

Outcome: partial