Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 15.02.1963р. він уклав шлюб з [PERSON] якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] », 23.02.1989р. виконкомом Половинкинської сільської ради посвідчено договір купівлі-продажу будинку, за яким [PERSON] купила будинок у с.Половинкине та Старобільським МРБТІ було зареєстровано право власності [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] перейменовано на вул. ім.І.Світличного. За життя дружина приватизувала земельну ділянку кадастровий номер 4425184500:02:001:0050 на якій розташований будинок та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №179874. [INFO] [PERSON] померла, за заявою їхньої доньки [PERSON] відкрито спадкову справу. На момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , де також зареєстровані він та відповідач їхній син [PERSON] . На підставі ч.3 ст.1268 ЦК України він і [PERSON] прийняли спадщину померлої [PERSON] , інші спадкоємці які прийняли спадщину відсутні. 17.03.2021р. приватним нотаріусом видано на ім`я позивача свідоцтво про право власності на 1/2 частку сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, і він отримав у власність 1/2 частку вказаного будинку. За життя дружина склала заповіт на ім`я сина [PERSON] , за яким усе спадкове майно мало перейти йому. За приписами ч.1 ст.1241 ЦК України 17.03.2021р. нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом на його ім`я на обов`язкову частку у спадщині і він отримав у власність ще 1/16 частку будинку. На сьогодні йому належить 9/16 часток будинку, він також звертався до нотаріуса з заявою про поділ спільного майна подружжя, але постановою нотаріуса від 17.03.2021р відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя, що складається з земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Враховуючи його право на обов`язкову частку у спадщині 17.03.2021р. нотаріусом видано на його ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частку земельної ділянки. На сьогодні йому належить 9/16 часток будинку і лише 2/16 часток земельної ділянки, на якій цей будинок розташований. Посилаючись на ст.120 ЗК України, ч.1 ст.377 ЦК України вважав, що він, набувши право власності на 9/16 часток будинку, одночасно набув право власності на 9/16 часток спірної земельної ділянки для обслуговування цього будинку, але на сьогодні за інформацією державного реєстру речових прав йому належить лише 1/8 частка земельної ділянки. У зв`язку з чим просив визнати за ним право власності на 7/16 часток земельної ділянки кадастровий номер 4425184500:02:001:0050 площа 0,2501 цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2314264544251. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином (а.с.а.с.30,36,81), про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до початку судового засідання надав заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи за його відсутності та згоду на заочний розгляд справи, у зв`язку з чим відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. 05 жовтня 2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 17.03.2021р. виданого приватним нотаріусом Старобільського РНО Луганської області Вербецькою Т.М. (а.с.13) на підставі ст.63 СК України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який згідно зі свідоцтвом про одруження є пережившим чоловіком [PERSON] , 1936р.н., яка померла [INFO] , належить 1/2 частка сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці площею 0,2501га кадастровий номер 4425184500:02:001:0050, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 23.02.1989р. виконкомом Половинкинської сільської ради Старобільського району. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.03.2021р. виданого приватним нотаріусом Старобільського РНО Луганської області Вербецькою Т.М. (а.с.14) на підставі ст.1241 ЦК України спадкоємцем на 1/8 частку зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1936р.н., яка померла [INFO] , є її чоловік [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці площею 0,2501га кадастровий номер 4425184500:02:001:0050, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 23.02.1989р. виконкомом Половинкинської сільської ради Старобільського району. Свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частку видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/8 часток ще не видано. Право власності на 1/16 частку житлового будинку підлягає державній реєстрації. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.15) 17.03.2021р. за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2314232444251 зареєстровано право власності [PERSON] на 9/16 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.03.2021р. виданого приватним нотаріусом Старобільського РНО Луганської області Вербецькою Т.М. (а.с.16) на підставі ст.1241 ЦК України спадкоємцем на 1/8 частку зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1936р.н., яка померла [INFO] , є її чоловік [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,2501га кадастровий номер 4425184500:02:001:0050, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] на підставі державного акту на право власності серії ЛГ №179874. Свідоцтво про право на спадщину на 1/8 часту видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/8 часток ще не видано. Право власності на 1/8 частку земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.17) 17.03.2021р. за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2314264544251 зареєстровано право власності [PERSON] на 1/8 частку земельної ділянки площею 0,2501га, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна розташованого на земельній ділянці: 2314232444251. Відповідно до копії заповіту від 11.01.2007р. (а.с.53) [PERSON] заповіла [PERSON] домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, які належать їй на праві власності. Заповіт посвідчено 11.01.2007р. виконавчим комітетом Половинкинської сільської ради Старобільського району Луганської області, зареєстровано за №04. Згідно копії довідки Старобільської міської ради Луганської області від 01.03.2021р. (а.с.63), на момент смерті [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: чоловік [PERSON] , 1938р.н., син [PERSON] , 1962р.н. Відомостей про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 7/8 часток земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , матеріали спадкової справи (а.с.42-79) не містять. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Таким чином у судовому засіданні було достовірно встановлено, що позивач [PERSON] з 17.03.2021р. є власником 9/16 часток житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих 17.03.2021р. приватним нотаріусом Старобільського РНО Луганської області Вербецькою Т.М., що підтверджується дослідженими матеріалами справи (а.с.а.с.13, 14, 15) Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців\~житлового будинку,\~інших будівель\~та споруд\~переходить право\~власності або\~право користування\~земельною ділянкою,\~на якій\~вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Частиною першою ст.120 Земельного кодексу у редакції станом на 17.03.2021р. визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою ст.120 Земельного кодексу у редакції станом на 17.03.2021р. визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.12.2018р. у справі №910/18560/16 провадження №12-143гс18 наголошено на передбаченому законодавцем принципі єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди та сформульовано правову позицію, згідно якої чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства, і таким чином, особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача - власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній (пункти 8.5, 8.6, 8.17 зазначеної постанови) Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 16.03.2020р. у справі №675/2372/16-ц провадження №61-29813сво18 викладено висновок про те, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд. Таким чином у судовому засіданні було достовірно встановлено, що позивач [PERSON] , який є власником 9/16 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , одночасно з набуттям 17.03.2021р. права приватної власності на зазначені 9/16 часток будинку набув на підставі ч.1, ч.4 ст.120 ЗК України, ч.1 ст.377, ст.1225 ЦК України право приватної власності на частину земельної ділянки, на якій розташована дана будівля, пропорційно до його частки власності у житловому будинку, а саме на 9/16 часток земельної ділянки загальною площею 0,2501га кадастровий номер 4425184500:02:001:0050 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що право власності позивача зареєстровано лише на 1/8 частку земельної ділянки загальною площею 0,2501га кадастровий номер 4425184500:02:001:0050 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) за адресою: [ADDRESS] (а.с.17), а не на належні йому 9/16 часток, у зв`язку з чим відповідно до ст.392 ЦК України право власності позивача підлягає захисту у судовому порядку та позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про визнання прав власності на 7/16 часток вказаної земельної ділянки (9/16 1/8 = 7/16) є законними, обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову у розмірі 908 гривень.

Outcome: approved