Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позов мотивував тим, що у 2012 році помер його батько [PERSON] Про факт смерті батька він дізнався від сестри [PERSON] лише у грудні 2017 року, оскільки батьки були розлучені, тривалий час проживали окремо, з власними дітьми батько не спілкувався. При житті [PERSON] заповіту не складав. На момент смерті ні у якому зареєстрованому шлюбі не перебував. Тому спадкоємцями першої черги є лише його діти, однак ніхто з них вчасно спадщину не прийняв. При його зверненні до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, що залишилася після смерті батька, отримав відмову у звязку з пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач прохав суд визнати причини пропуску строку прийняття спадщини поважними та визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті 22.02.2012 року [PERSON] терміном 3 (три) місяці. Ухвалою суду від 30.10.2018 року провадження по справі відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання. 21 листопада 2018 року призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представники позивача, позовні вимоги підтримали, прохають їх задовольнити. Вказали, що позивач дізнався про смерть батька випадково у грудні 2018 року на дні народження сестри [PERSON] Позивач є військовим, неодноразово приймав участь у антитерористичній операції, не має власного житла, тому прийняття спадщини для нього має вкрай важливе значення. Також, представники позивача наголосили на тому, що практика Верховного Суду з приводу надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини спадкоємцю, який пропустив строк через необізнаність про смерть спадкодавця, є неоднаковою. Позиція Великої палати ВС з цього питання наразі відсутня. Представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на те, що строк прийняття спадщини в будь-якому разі пропущено. Наголошують, що позивач дізнався про смерть спадкодавця в грудні 2017 року, але звернувся з відповідною заявою до нотаріуса 06 червня 2018 року. Вважають, що правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи Другої [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання н зявився, направивши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, щодо позовних вимог покладається на розсуд суду (а.с.48). Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 2 лютого 2012 року в м. Лубни Полтавської області помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №211476 від 24.02.2012 року (а.с.17). Факт родинних відносин між ними підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії І-КЕ №479951 від 24.06.1978 року (а.с.10). Батьки позивача [PERSON] та [PERSON] були розлучені, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КЕ №037774 від 23.04.2008 року (а.с.16). Проживали окремо. [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою [INFO] на день його смерті та 6 місяців по тому за даною адресою ніхто не був зареєстрований, що підтверджується довідкою Лубенського КЖЕУ №7914 від 18.07.2018 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по вул.Червоноармійській, 34 у м.Лубни, яку він успадкував після смерті [PERSON] (витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.10.2006 року № 12155962) та з якою згідно довідки ЛКЖЕУ від 19.12.2018 року проживав разом на момент її смерті. Позивач [PERSON] з 1996 року у м.Лубни Полтавської області не проживає відповідно до довідки Управління забезпечення розвитку озброєння та військової техніки від 27.07.2018 року по час розгляду справи в суді, являється військовослужбовцем. За період з 11.10.2014 року по 07.03.2018 року періодично приймав участь в антитерористичній операції на сході України, що доводиться довідкою від 27.07.2018 року № 50515/77 видана тією ж установою. Судом встановлено, що позивач пропустив визначений законом шестимісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини у звязку з чим відповідно до повідомлення державного нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] йому рекомендовано в судовому порядку встановити додатковий строк, достатній для подачі такої заяви (а.с.19). Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач надав відповідні докази того, що на сьогоднішній день існують реальні перешкоди у оформленні його спадкових прав, оскільки строк подання заяви про прийняття спадщини ним пропущено. Відповідно до ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання такої заяви З огляду на вказані норми чинного законодавства, позивач-спадкоємець має право звернутися до суду із даним позовом. Судом встановлено, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважної причини, а саме через відсутність у позивача відомостей про смерть спадкодавця, в даному випадку його батька [PERSON] та отримання інформації про смерть спадкодавця лише у грудні 2018 року. Також суд враховує, що [PERSON] проживав не зі своїми дітьми, а разом зі своєю матір»ю [PERSON] Судом також встановлено, що позивач не проживає в м. Лубни з 1996 року по даний час, є військовослужбовцем в період з 11.10.2014 року по 07.03.2018 року брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей (а.с.21-22). Сукупність вищезазначених факторів, доводить суду те, що позивач дійсно не володів інформацією про смерть батька, який останнім часом проживав в іншому віддаленому населеному пункті та не підтримував стосунків зі своїми дітьми. Відповідно до Постанови Верховного суду від 03.05.2018 року по справі № 761/29549/15-ц визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Закон не містить чітко визначеного поняття поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін. Суд, вважає, що аргументи відповідача щодо відсутності об»єктивних перешкод у прийнятті спадщини з боку спадкоємця є спростовані матеріалами справи. З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Судовий збір слід залишити за позивачем згідно його заяви.

Outcome: approved