Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що [PERSON], є сином [PERSON], померлої 12 лютого 2003 року; визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на житловий будинок літ. «А-1», з верандою літ. «а1», житловою площею 27,50 кв.м, загальною площею 62,50 кв.м, площею підсобних приміщень 15,30 кв.м, площею холодних приміщень 19,70 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: погребом літ. «ап», сараєм літ. «Б», вбиральня літ. «Г», колодязем літ. «К», огорожею 3-5, розташованими за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Харківська, 15, в порядку спадкування за правом представлення після смерті бабусі [PERSON], померлої 12 лютого 2003 року. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] вказував, що житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Харківська, 15, належав на праві власності його бабусі [PERSON] Після її смерті спадщину у виді вказаного житлового будинку прийняв лише він, оскільки подав до нотаріальної контори заяву. Він, як онук спадкодавця, отримав право на спадщину, бо його батько, [PERSON], який одночасно є сином [PERSON], помер ще 23 листопада 1999 року. Але отримати свідоцтво про право власності на спадщину він не має можливості, так як не може підтвердити факт родинних відносин між його батьком та бабусею. Саме тому він був змушений звернутися з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказував, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не зявилися, але подали до суду заяви визнання позову в повному обсязі та проведення розгляду справи за його відсутності. В своїх заявах відповідачі повністю визнали позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовуються, в тому числі те, що [PERSON] був сином [PERSON], померлої 12 лютого 2003 року. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій та ухвалює рішення за наявності для того законних підстав. Ознайомившись з заявами відповідачів [PERSON] і [PERSON] про визнання позову, суд приходить до висновку, що такі заяви, подані ними особисто, не суперечать закону та достовірно відображають позицію відповідачів в даній справі, та їх обізнаність про обставини, які відбувались в дійсності. Від так, визнання відповідачами позову не порушує їх прав, свобод чи інтересів, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті заявлених вимог у підготовчому засіданні. В судовому засіданні встановлене наступне. Спірним є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Харківській, 15, згідно з свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 18 грудня 1972 року, виданого виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області, зареєстрованому в КП «Люботинське БТІ» за реєстр. № 6859 та архівними даними КП «Люботинське БТІ», належить на праві власності [PERSON]. Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» на замовлення [PERSON] станом на 20 жовтня 2017 року, на земельній ділянці за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Харківська, 15, були побудовані: житловий будинок загальною площею 62,50 кв.м, житловою площею 27,50 кв.м, підсобною площею 15,30 кв.м., холодною площею 19,70 кв.м. з верандами літ. «а», літ. «а-1», погребом літ. «ап», сарай літ. «Б», убиральня літ. «Г», колодязь літ. «К», огорожа 3,4,5. 12 лютого 2003 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №368640, виданого відділом РАГС Люботинського міського управління юстиції Харківської області 13 лютого 2003 року, актовий запис про смерть №88. Після її смерті відкрилася спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Харківська, 15. За повідомленням Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №391/01-16 від 22 березня 2018 року після смерті [PERSON], померлої 12 лютого 2003 року, до нотаріальної контори в шестимісячний строк звернувся її онук [PERSON] із заявою про прийняття спадщини по справу представлення, так як його батько та син спадкодавця [PERSON] помер 23 листопада 1999 року. Інших заяв щодо спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі зареєстровано не було. Враховуючи, що [PERSON] померла 12 лютого 2003 року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В звязку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно ст. 549 ЦК УРСР (редакції 1963 року) визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та вчинив зазначені дії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 529 ЦПК України (в редакції 1963 року) онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Так батько позивача [PERSON] помер 23 листопад 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №192816, виданого Люботинським міським відділом РАГС Харківської області 23 листопада 1999 року. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та його батьком [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-АГ №526805, виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 20 вересня 1968 року, а факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та її сином [PERSON] підтверджується копією обліково-послужної картки №3640743, виданої на імя [PERSON], та в якій зазначено, що його матірю є [PERSON]. А також факт того, що [PERSON] та [PERSON] є сином та матірю по відношенню один до одного, своїми заявами підтвердили відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON]. В.В., тому у суду не виникає сумнівів з приводу того, що [PERSON] дійсно є сином спадкодавця [PERSON]. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв після смерті своєї бабусі [PERSON] спадщину у виді житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Харківська, 15, а тому задовольняє позов повністю і визнає за позивачем право власності на вказаний житловий будинок в поряду спадкування за правом представлення після смерті бабусі. На підставі викладеного,

Outcome: approved