Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 серпня 2016 року він дав в борг [PERSON] грошові кошти в сумі 32 000,00 гривень. Відповідач зобов`язався повернути кошти після того як [PERSON] поверне йому борг після перепродажу квартири, на що є рішення суду. На підтвердження виникнення зобов`язання по договору позики відповідачем надана розписка, з якої випливає, що відповідач взяв у позивач борг 32 000 гривень із зобов`язання повернути казану суму після того, як [PERSON] поверне йому борг. Рішенням Соломянського районного суду м. Києва по справі 760/9448/15ц було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 350 887,55 гривень. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження, вбачається що [PERSON] повернув борг [PERSON] , оскільки як зазначено в документі, рішення фактично виконана в повному обсязі згідно з виконавчим документом. Тому позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 32 000 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомлено. За згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України визначає що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України визначає що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено в судовому засіданні, 15 серпня 2016 року [PERSON] дав в борг [PERSON] грошові кошти в сумі 32 000,00 гривень, та зобов`язався їх повернути після того як [PERSON] поверне йому борг після перепродажу квартири, на що є рішення суду. На підтвердження укладення договору позики відповідачем була підписана розписка від 15.08.2016 року. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва по справі 760/9448/15-ц було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 350 887,55 гривень. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження, вбачається що [PERSON] повернув борг [PERSON] , оскільки як зазначено в документі, рішення фактично виконана в повному обсязі згідно з виконавчим документом. Однак, а строки передбачені в договорі позики [PERSON] не були виконані обов`язки щодо повернення суми боргу за договору позики, що у свою чергу порушує права позивача [PERSON] і які підлягають до захисту, шляхом стягнення із відповідача суми боргу. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Стаття 78 ЦПК України визначає суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 80 достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.. 141 ЦК України судові витрати суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 526, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, та

Outcome: approved