Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому зазначив наступне. 06.05.2014 року між позивачем і відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000 грн. строком до 09.06.2014 року. Однак, відповідач не повернув позивачу зазначену суму коштів. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики в розмірі 10 000 грн., відсотки за користування позикою в розмірі 1367,11 грн., збитки від інфляції в розмірі 1080,80 грн., 3% річних в розмірі 152,88 грн., а також понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність позивача, підтримав викладене в позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином, причину неявки в судове засідання суду не повідомила, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 06.05.2014 року позивач, [PERSON], надав відповідачу, [PERSON], грошові кошти в розмірі 10 000 грн., які остання зобов'язалась повернути до 09.06.2014 року. Цей факт підтверджується розпискою відповідача. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Позика оформлена у письмовій формі розпискою, написаною відповідачем власноруч, що відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України. Строк повернення грошових коштів за договором - 09.06.2014 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином. Однак, на теперішній час відповідач не повернула позивачу зазначену суму коштів. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлений договором. Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо іншій розмір відсотків не встановлений договором. Три відсотки річних від суми 10 000 складає 152,88 грн., збитки від інфляції в розмірі 1080,80 грн. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і прядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Розмір відсотків, згідно розрахунку складає 1367,11грн. При вищевикладених обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], є обгрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню, внаслідок чого з відповідача, [PERSON], на користь позивача, [PERSON], підлягає стягненню сума боргу в розмірі 10 000 грн., 3% річних в розмірі 152,88 грн., збитки від інфляції в розмірі 1080,80 грн., відсотки у розмірі 1367,11 грн. Також, [PERSON], як сторона на користь якої виноситься рішення суду, має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат, зокрема витрат на сплату судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved