Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому вимагає визнати недійсним укладений відповідачами 01.07.2016 року договір дарування 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] . Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.12.2015 року припинено його право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , та визнано право власності на цю частку за відповідачкою [PERSON] ; одночасно з цим стягнуто з [PERSON] на його користь грошову компенсацію за цю частку житлового будинку у розмірі 114950 гривень. Після цього у березні 2016 року він подав виконавчий лист для виконання щодо стягнення цієї суми; 28.07.2016 року державним виконавцем було відкрито відповідне виконавче провадження, а 12.08.2016 року був накладений арешт на майно [PERSON] . Як зазначив позивач, згідно спірного договору від 01.07.2016 року відповідачка [PERSON] подарувала іншій відповідачці [PERSON] 1/2 частку житлового будинку з метою ухилення від стягнення грошового боргу, а саме дарування є фіктивним; при цьому від нотаріуса при посвідченні договору було приховано, що щодо частки будинку ведеться судовий спір, та щодо нього відсутній договір про відчуження з іншою особою; також позивач вважає, що була занижена оцінка будинку. Через ці дії відповідачів позивач, за його твердженням, не має можливості у повному обсязі отримати компенсацію за частку будинку. Враховуючи ці обставини, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. Під час судового розгляду позивач та його представник адвокат Дзюба О.В. підтримали позов, наполягають на тому, що відповідачка [PERSON] ухиляється від сплати компенсації за частку будинку згідно рішення суду від 01.12.2015 року, і саме з цією метою уклала з іншою відповідачкою [PERSON] договір дарування частки будинку від 01.07.2016 року; на даний момент [PERSON] перераховує близько 500 гривень щомісяця, залишок несплаченої компенсації становить близько 50000 гривень. Відповідачі, їх представники адвокати Вишняков Д.О. та Грибовод С.Ю. позов не визнали, вважають, що відсутні законні підстави для визнання договору недійсним. Просять врахувати, що відповідачка [PERSON] як власник майна мала повне право розпорядитися своїм майном, на яке на момент укладання договору були відсутні будь-які заборона або арешт, а наявність судового рішення про стягнення грошової суми не є перешкодою для відчуження майна; крім того, вважають, що відповідачка [PERSON] не ухиляється від виконання судового рішення, сплачуючи щомісяця певні грошові суми, а позивач, зі свого боку, не надав доказів фіктивності укладеного правочину. Третя особа - приватний нотаріус Салтан В.В. - надала письмові пояснення, в яких заперечила проти задоволення позову, вказавши, що на момент посвідчення угоди відчужувана частка будинку не перебувала ані під забороною, ані під арештом, і обидві сторони угоди засвідчили про відсутність спору щодо будинку чи інших перешкод для укладення договору. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, підстав для задоволення позову не вбачає. Так, дійсно, рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.12.2015 року, було припинено право власності позивачка [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , та визнано право власності на цю частку за відповідачкою [PERSON] ; одночасно з цим стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за цю частку житлового будинку у розмірі 114950 гривень. Також вбачається, що 01.07.2016 року між [PERSON] як дарувальником, та [PERSON] як обдаровуваною, був укладений договір дарування частки житлового будинку, згідно якого [PERSON] передала безоплатно у власність [PERSON] як дарунок 1/ 2 частинку житлового будинку [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суд виходить з того, що, подарувавши частку будинку іншій особі, відповідачка [PERSON] реалізувала свої права власника згідно положень ч.1 ст.319 ЦК України. Щодо тверджень позивача про фіктивність укладеного договору та наявності у його сторін мети ухилення від виконання судового рішення, то суд керується наступним: згідно чч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до чч.5-7 цієї ж статті, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У даній справі позивач не надав суду достатніх належних доказів на підтвердження своїх доводів щодо фіктивності укладеного договору та його протиправної мети. З поданих доказів вбачається, що договір укладений 01.07.2016 року ще до моменту відкриття виконавчого провадження - 28.07.2016 року, на момент укладення договору житловий будинок під забороною і арештом не перебував. Доводи позивача про те, що він перебував під судовим спором, спростовуються рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.12.2015 року, яке набрало законної сили, з якого вбачається, що право власності позивача на частку житлового будинку було припинено, сам він ніяких майнових прав на цю частку або інші частки житлового будинку не мав і не має, ніяких позовів щодо будинку на момент укладення договору позивачем заявлено не було. Крім того, вбачається, що відповідачка [PERSON] вживає заходи для виконання рішення суду від 01.07.2016 року в частині стягнення грошової компенсації на користь позивача, щомісячно сплачуючи певні грошові суми, що підтверджено наданими нею квитанціями. За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed