Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким усунути йому перешкоди у користуванні автомобілем ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] шляхом витребування із чужого незаконного володіння [PERSON], [PERSON], [PERSON] та зобов»язати [PERSON]В , [PERSON] і [PERSON] передати передати автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER]; свідоцтво про реєстрацію автомобіля ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] та комплект ключів до автомобіля ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER]. На обґрунтування позову зазначив, що з 08.11.2008 року по 23.12.2013 року вони з відповідачем [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання ними було придбано два автомобілі - автомобіль РУТА 20 ЗНГ, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] та автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER], які були зареєстровані на ім.»я відповідачки [PERSON] Зазначив, що згідно рішення Апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2015 року по справі про поділ спільного майна подружжя за [PERSON] було визнано право власності на автомобіль «РУТА 20 СПГ», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], а за ним було визнано право власності на автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Після визнання за ним права власності на автомобіль ЗАЗ 110307, відповідач [PERSON] не передала йому автомобіль та він наразі перебуває у неї. 20.11.2015 року він звертався до неї з вимогою про передачу автомобіля, але дана вимога залишилася без належного реагування. Звернувшись 21.09.2016 року до приватного нотаріуса [PERSON] він отримав повний витяг з Єдиного реєстру довіреностей та довідався, що 04.07.2012 року [PERSON] надала довіреність, посвідчену приватний нотаріусом [PERSON], на легковий автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску на ім.»я представника [PERSON], [PERSON], [PERSON] 30.07.2012 року [PERSON] здійснив передоручення на даний автомобіль на ім.»я [PERSON] та [PERSON] Зазначив , що 25.12.2013 року довіреність від 04.07.2012 року припинила свою дію на підставі заяви про скасування довіреності від 25.12.2013 року, поданої [PERSON] до приватного нотаріуса [PERSON] Однак, у витягу з Єдиного реєстру довіреностей відсутня відмітка про припинення дії передоручення ,виданого на ім.»я [PERSON] та [PERSON] Зазначив, що йому невідомо чи повертали [PERSON] та [PERSON] автомобіль [PERSON] після припинення довіреності, оскільки в грудні 2013 року вони з колишньою дружиною вже разом не проживали та збиралися розірвати шлюб. Вказав, що автомобіль у його користуванні не був, довіреність оформлялася без його відома та згоди. З урахуванням викладеного, просив позовні вимоги задовольнити. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила , що автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER], не перебуває у [PERSON] як у власності , так і у користуванні . Зазначила, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано доказів про те, що автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER] перебуває у [PERSON] Вважає, що позовні вимоги позивача є лише моральним тиском на її довірительку та взагалі жодним доказом не підтверджені. З урахуванням вищевикладеного , просила відмовити позивачу в задоволені позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися , хоча про день та час слухання справи були повідомлені . Суд, вислухавши позивача, його представника, представника відповідача [PERSON] [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності , приходить до наступних висновків. Встановлено , що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] з 08.11.2008 року по 23.12.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі . В період шлюбу ними було придбано два автомобілі - автомобіль РУТА 20 ЗНГ, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] та автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER]. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2015 року за [PERSON] визнано право власності на автомобіль РУТА 20 СПГ, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], а за [PERSON] було визнано право власності на автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, д.н.з.ВІ6026ВМ. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах від 17.12.2015 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2015 року залишено без змін. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В ході розгляду справи встановлено і не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, що власником на даний час автомобіля [NUMBER] залишається відповідач [PERSON] , згідно повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей , який сформований 21.09.2016 року, і позивач [PERSON] вказаний автомобіль на своє ім»я не переоформив і право власності не зареєстрував . Згідно вищезазначеного витягу вбачається, що 04.07.2012 року [PERSON] (відповідачкою) була надана довіреність, посвідчена нотаріусом [PERSON], на легковий автомобіль [NUMBER] на представників [PERSON], [PERSON] , [PERSON]. Строк дії даної довіреності був припинений 25.12.2013 року у зв»язку подачею заяви про скасування довіреності . Також, з вищевказаного витягу вбачається, що 30.07.2012 року [PERSON] було здійснено передоручення на вищевказаний автомобіль на ім»я [PERSON] та [PERSON] зі строком дії довіреності до 04.07.2022 року. Однак , відсутні відомості щодо припинення довіреності, яка видана в порядку передоручення. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 20.11.2015 року позивач звертався з письмовою вимогою до відповідача [PERSON], згідно якої просив останню передати йому автомобіль [NUMBER], право власності на який визнано за ним згідно рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області. Проте , дана вимога залишилася без належного реагування. Стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,№ 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту прав власності, передбачені нормами статей 16,386,391 ЦК України. З урахуванням того, що позивач позбавлений можливості володіти майном , в даному випадку автомобілем, який йому належить на праві власності за рішенням суду, а відповідачі своїми діями чинять перешкоди , суд приходить до висновку про обґрунтованість і законність позовних вимог, у зв»язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому враховуючи те, що позов підлягає задоволенню з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору при подачі позову до суду.

Outcome: approved