Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної, завданої внаслідок залиття квартири. Посилався на те, що він є жителем квартири за адресою [ADDRESS] . відповідача [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , відповідач [PERSON] є мешканцем квартири 36 , що знаходиться над квартирою позивача. В серпні 2020 року відбулося залиття квартири позивача, а саме було залито стелю, в коридорі, в ванні кімнаті, туалеті та кухні. Відповідно до акту комісії, складеного жителями будинку по [ADDRESS] та в присутності депутата Красилівської міської ради, залиття кімнати позивача сталось внаслідок не правильного встановлення експлуатації душової кабінки в ванній кімнаті відповідача. Внаслідок не правильної експлуатації душової кабінки вода стікала з квартири відповідача скрізь між етажне перекриття вода стікала в квартиру позивача. Зазначає, що в результаті залиття квартири йому завдана матеріальна шкода, яка полягає в погіршенню стану стелі в квартирі, після затоплення стеля потребує ремонту в наступних місцях, коридор 6 кв.м, кухня 6,8 кв.м, туалет (санвузол 1,2 кв.м), ванна 2, 5 кв.м. Відповідач добровільно відшкодовувати завдану шкоду не бажає попри неодноразові звернення позивача, які можуть бути підтверджені в суді показами свідків. Також вказує, що згідно будівельному кошторису для ремонту потрібно йому потрібно ряд будівельних матеріалів, перелік речей, які стали непридатними, їх вартість, визначена в будівельному кошторису складеним позивачем на підставі середньозважених розцінок на будівельні матеріали необхідних поновлюваного ремонту стелі та робота становить 5214 гривень. Просить суд стягнути з відповідачів на його користь на відшкодування завданої матеріальної шкоди 5214 грн та 840 гривень судового збору. Ухвалою суду від 01.07.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач, у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Пояснив суду, що відвідач [PERSON] неодноразово затоплював його квартиру, представників комісії для огляду своєї квартири він не впускав. Також зазначив, що затоплення на його думку сталось з вини відповідача, а саме через душову кабінку, яка належним чином не встановлена. Точної дати заливу він не пам`ятає, приблизно це сталось 10-15 серпня 2020 року. Акт про виявлені пошкодження складався в жовтні місяці, так як раніше він думав, що відповідач добровільно відшкодує шкоду. Під час складання акту відповідача [PERSON] не було, доказів повідомлення його про проведення огляду та складення відповідного акту у нього не має. При складенні Акту №1 присутні були сусіди. В квартиру відповідача комісія не заходила, причини заливу квартири позивача комісія записала з його слів. До спеціаліста чи експерта, який би міг встановити причини залиття вартири та встановити суму завданих збитків він не звертався. Від проведення будівельно-технічної експертизи відмовився категорично. Просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що будь-яких повідомлень від позивача щодо огляду квартири та складення актів про причини затоплення квартири позивача відповідач не отримував. Його квартиру ніхто не оглядав, акт було складено виключно на припущеннях осіб, які складали акти. Вказав, що в залитті квартири позивача відсутня його вина. Просив відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с.4-8). Над квартирою [ADDRESS] , власником якої є відповідач [PERSON] , де фактично проживає відповідач [PERSON] , що сторонвами не заперечується. Доказів того ким обслуговується будинок [ADDRESS] позивачем суду не надано, пояснити в судовому засіданні хто є баланс утримувачем будинку позивач не зміг. Положеннями статті четвертої ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається із змісту поданої до суду заяви, [PERSON] звернувся до суду з позовом у зв`язку з завданням йому шкоди внаслідок неодноразового залиття його квартири. Так, 02.10.2020 комісією було складено акт №1, яким при візуальному обстеженні кв. власності квартира [ADDRESS] було виявлено пошкодження в приміщенні внаслідок її залиття. В Акті не зазначено які саме пошкодження виявлені в квартирі №33 . Також в Акті зазначено, що причиною залиття квартири №33 є неправильне вставноленні душової кабінки, при цьому не вказано в якій квартирі встановлена ця кабінка. Також, в акті відсутні відомості щодо огляду комісією кВ. №36 , що належить відповідачам.(а.с.9). Акти був підписаний виключно представниками комісії-сусідами, зокрема [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , депутатом міської ради Лукіянчук С.Ф. Підпис відповідача [PERSON] в акті відсутній, а так само відсутній запис про те, що останній відмовився від його підписання. Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналізуючи наведені правові норми, суд зауважує, що [PERSON] , як особа, якій було завдано збитків, має право на їх відшкодування. Проте, таке відшкодування здійснюється лише особою, винними діями якої було завдано шкоду. Таким чином, з урахуванням вимог ст.77 ЦПК України, до предмету доказування у справі належить встановлення факту неправомірних дій [PERSON] , [PERSON] , якими було завдано майнових збитків позивачу. Як було встановлено судом, [PERSON] , звертаючись до суду з позовом посилався на те, що неодноразове залиття його квартири сталося внаслідок неправильного використання та влаштування душової кабінки в квартирі відповідачів. Відповідач [PERSON] позов не визнав та вказував на те, що його вини та вини відповідача [PERSON] у затопленні квартири позивача не має. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом з ч.3 ст.156 Житлового кодексу України власник квартири та члени його сім`ї повинні дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). Форма акту визначена у додатку №4 до Правил. Зокрема, визначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково затверджується начальником житлово-експлуатаційної організації та скріплюється підписами потерпілої та винної сторони. Проте, вказаним вимогам Акт №1 від 02.10.2020 року не відповідає, оскільки його було складено у відсутності зацікавлених осіб: з боку винної, у них відсутні підписи винної сторони. Крім цього, як встановлено в судовому засіданні, вказаний акт складено зі слів позивача [PERSON] , огляд квартири відповідачів не проводився, в акті відсутні відомості які саме наявні пошкодження в квартирі позивача. З урахуванням зазначеного, суд визнає акт від 02.10.2020 року недопустимим доказом у справі та відхиляє його. Також суд відхиляє як недопустимі докази копію фотокарток пошкоджень наявних в квартирі, так як на них відсутні будь-які ідентифікуючі дані (а.с.10-11). Позивачу [PERSON] судом було роз`яснено про необхідність проведення судової будівельно-технічної експерти по справі, оскільки висновок експерта в даній категорії справ є належним та допустимим доказом та входить в обсяг доказів, що є предметом спору, однак позивач в категоричній формі відмовився від її проведення. При вирішенні даного спору суд керується роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди», відповідно до яких розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Тому, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами у справі не доведено факту вчинення неправомірних дій відповідачами щодо залиття квартири [ADDRESS] . Враховуючи вище викладене, а також

Outcome: dismissed