Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачкою у справі з 11.09.2010 року перебував в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 26.06.2014 року. У відповідачки [INFO] народилася двійня - [PERSON] та [PERSON], в свідоцтвах про народження яких його зазначено як батька, оскільки шлюб розірвано нещодавно. Однак, він заперечує своє батьківство: з лютого 2012 року він з відповідачкою не проживає разом, шлюбних стосунків не підтримує, тому просив визнати його таким, що не є батьком дітей та виключити запис про нього як батька з актових записів про народження дітей. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, обґрунтовуючи обставинами викладеними в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти позову, пояснила, що позивач дійсно не є батьком дітей, оскільки вони не мешкають разом більше трьох років, шлюбних стосунків не підтримують, дітей зареєстровано на відповідача, оскільки шлюб розірвано 18.08.2014 року, тобто діти народилися до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. У пункті 24 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч.1ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.09.2010 року, що вбачається з заочного рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 26.06.2014 року про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 18.08.2014 року та яким задоволено позовні вимоги [PERSON] /а.с. 7,8/. В свідоцтвах про народження дітей [PERSON] та [PERSON], які народилися [INFO], батьком дітей зазначено позивача - [PERSON] /а.с. 5,6/. Відомості про батька в зазначені свідоцтва про народження дітей записані на підставі ч.2 ст.122 СК України, якою передбачено, що дитина народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, походять від подружжя. Пленум Верховного Суду України в п. 10 своєї постанови № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК ( 2947-14 ), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК). За таких обставин, зважаючи на визнання [PERSON] позову, суд приходить до висновку про задоволення вимог [PERSON] Відповідно до п. 20 гл. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.2. Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 і 127 цього Кодекс, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Зважаючи на те, що в судовому засіданні встановлено і це не заперечується відповідачем, що відомості про батька [PERSON] та [PERSON] внесено на підставі ст. 122 СК України, матір'ю дітей під час державної реєстрації народження не заявлялося, що її колишній чоловік не є батьком дитини, суд вважає за можливе одночасно ухвалити рішення про визнання позивача таким, що не є батьком дітей [PERSON] та [PERSON] , народжених [INFO], та виключити запис про нього як батька з актових записів про народження дітей. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України враховуючи, що позов задоволено, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 122,126,127,134 СК України та

Outcome: approved