Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в якому зазначив, що з 18 листопада 2014 року перебував у трудових відносинах із відповідачем по справі. 10 травня 2017 року позивача було звільнено з роботи відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. З січня 2017 року відповідач припинив виплачувати позивачеві заробітну плату хоча і продовжував її нараховувати. На день звільнення відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період часу з січня по травень 2017 року у загальному розмірі 26 526 грн 53 коп. Позивач просить стягнути з АТ «Українська залізниця» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період часу з січня по травень 2017 року в розмірі 26 526 грн 53 коп. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, у позовній заяві просив суд розглянути справу за його позовом за відсутності учасників за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 3). Представник АТ «Українська залізниця», будучи належним чином повідомленим про дату та час проведення судового засідання, на виклик суду не з`явився, надав письмовий відзив, у якому просив розглянути справу у відсутність представника (а.с. 32 зворот). З наданого представником АТ «Українська залізниця» письмового відзиву із додатками (а.с. 31-32, 33-47) вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги [PERSON] та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію наступними обставинами: - виробничі підрозділи «Донецької дирекції залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» розташовані на непідконтрольній Україні території, у даному випадку у м. Дебальцеве, з огляду на що у відповідача відсутній доступ до первинних документів стосовно нарахування заробітної плати, у зв`язку з чим 16 березня 2017 року нарахування працівникам заробітної плати було припинено; на підконтрольній Україні території відсутні оригінали кадрових та фінансових документів, наданих від виробничих підрозділів з непідконтрольної Україні території до регіональної філії «Донецька залізниця»; - за період з 01 січня 2017 року по 28 лютого 2017 року заробітна плата у розмірі 9705,09 грн. була перерахована на особовий рахунок [PERSON] у ТВБВ 10004/0149 філія - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», що підтверджується засвідченим печаткою цього банку платіжними відомостями та виписками з банку; - за період з 01 березня по 15 березня 2017 року [PERSON] була нарахована заробітна плата з урахуванням утримань податків на доходи та інших зборів у сумі 1771,65 грн., яка 04 вересня 2017 року отримана у касі м. Лиман; станом на день звільнення [PERSON] заборгованість з виплати заробітної плати за період друга половина березня - травень 2017 року відсутня; - надані позивачем докази виготовлені на непідконтрольній українській владі території та на думку відповідача підлягають критичному оцінюванню; - АТ «Українська залізниця» підлягає звільненню від відповідальності за невиконання обов`язків, передбачених законодавством про працю у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин на підставі Науково-правового висновку Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] (а.с. 8-10) перебував у трудових правовідносинах із відповідачем по справі, з 18 листопада 2014 року працював ревізором з безпеки руху ревізорської дільниці з безпеки руху Дебальцевського регіону апарату безпеки руху поїздів і автотранспорту структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 4-7). 10 травня 2017 року [PERSON] звільнений із займаної посади згідно п.1 ст.40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 7). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938 змінено тип та найменування відповідача по справі на акціонерне товариство «Українська залізниця». Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 Кодексу законів про працю Ураїни заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі за період часу з січня 2017 року по травень 2017 року позивач [PERSON] надав копії розрахункових листів (табуляграм) (а.с. 11-15). З розрахункових листів вбачається, що позивачу [PERSON] (табельний номер [NUMBER] ) нараховано заробітну плату за січень 2017 року - 6258 грн 90 коп (аванс - 1949,00 грн., до виплати - 3027,97 грн.), за лютий 2017 року - 5945 грн 95 коп (аванс - 2255, 57 грн., до виплати - 2472 грн 55 коп), за березень 2017 року - 4749 грн 95 коп (сума до виплати - 3777 грн 08 коп), за квітень 2017 року - 4298 грн 16 коп (сума до виплати - 3417 грн 82 коп), за травень 2017 року - 12010 грн 57 коп (сума до виплати - 9626 грн 54 коп). Загальний розмір нарахованої заробітної плати складає 33 236 грн 53 коп, до виплати - 26 526 грн 53 коп (а.с. 11-15). Відповідачем до суду надано довідку від 02 березня 2021 року № 81/2 (а.с.34), з якої вбачається нарахування [PERSON] доходу: - за січень 2017 року - 6258 грн 90 коп (до виплати - 4976,97 грн.), за лютий 2017 року - 5945 грн 95 коп (до виплати - 4728,12 грн), що узгоджується із відомостями розрахункових листів (а.с. 11-15); за першу половину березня 2017 року - 2227 грн 98 коп (сума до виплати - 1771,65 грн). Відповідно до копій платіжних відомостей № 213, № 558 за січень 2017 року (а.с. 39-42), доданих відповідачем до відзиву, на розрахунковий рахунок [NUMBER] Філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 335106, код ЄДРПОУ 09334702 перераховано заробітну плату працівників, у тому числі [PERSON] (табельний номер [NUMBER] , особовий рахунок [NUMBER] ), в сумі 1949,00 грн. та 3027,97 грн., що у загальному розмірі складає - 4976, 97 грн. Відповідно до копій платіжних відомостей № 750, № 1079 за лютий 2017 року (а.с. 36-38), доданих відповідачем до відзиву, на розрахунковий рахунок [NUMBER] Філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 335106, код ЄДРПОУ 09334702 перераховано заробітну плату працівників, у тому числі [PERSON] (табельний номер [NUMBER] , особовий рахунок [NUMBER] ), в сумі 2255,57 грн. та 2472,55 грн., що у загальному розмірі складає - 4728,12 грн. Відповідно до копії видаткового касового ордеру № 1164 (а.с. 36) 04 вересня 2017 року [PERSON] отримано заробітну плату за першу половину березня 2017 року у розмірі 1771 грн 65 коп. Згідно інформації представника АТ «Українська залізниця» від 02 березня 2021 року № 81 (а.с. 33), з 16 березня 2017 року у відповідача відсутній доступ до первинних документів стосовно для нарахування та виплати позивачу [PERSON] заробітної плати. Як вбачається з довідки відповідача від 02 березня 2021 року № 81/2, у період другої половини березня, квітня, травня 2017 року відомості про доходи [PERSON] відсутні (а.с. 34). При цьому, зазначені у розрахункових листах за березень-травень 2017 року відомості щодо нарахування заробітної плати позивачу, відповідачем не спростовані та суду не надані докази, що ці відомості є недостовірними. З розрахункових листів за березень - травень 2017 року вбачається, що до нарахованої заробітної плати входить оплата простоїв (код 340), а також компенсація за невикористану відпустку (код 308), матеріальна допомога (код 393), вихідна допомога при скороченні (код 601). Відповідно до статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд вважає належними та допустимими доказами надані позивачем на підтвердження позовних вимог розрахункові листи (табуляграми), оскільки їх видача працівнику передбачена ст. 110 КЗпП України та ч.1 ст.30 Закону України «Про оплату праці». Інших доказів, окрім копій платіжних відомостей, видаткового касового ордеру (а.с. 35-42), про виплату [PERSON] заробітної плати за період другої половини березня-травня 2017 року відповідачем суду не надано. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі за другу половину березня у сумі 2521,97 грн. (4749,95 грн. - 2227,98 грн.), за квітень 2017 року у сумі 4298,16 грн., за травень 2017 року у сумі 12010,57 грн., а всього за період березня - травня 2017 року в загальному розмірі 18 830 грн 70 коп. Суд вважає за необхідне зауважити, що заборгованість по заробітній платі за період часу з березня 2017 року по травень 2017 року у розмірі 18 830 грн 70 коп визначена без урахування обов`язкових платежів та податків і не є виходом за межі заявлених позовних вимог. Заборгованість по заробітній платі за період часу з березня по травень 2017 року у розмірі 18 830 грн 70 коп підлягає виплаті позивачу за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до статей 14.1.180, 18, 162.1.3, 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Зважаючи на те, що [PERSON] до 10 травня 2017 року знаходився у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця», майнові вимоги позивача щодо оплати його праці, зокрема в доведеній частині заборгованості, відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського суду з прав людини. Суд зауважує, що припинення нарахування позивачу заробітної плати з березня 2017 року у зв`язку з відсутністю доступу до первинних документів, на яке посилається відповідач у письмовому поясненні, суперечить вимогам діючого законодавства та не приймається судом. Доводи відповідача на втрату доступу до виробничих потужностей та іншого майна регіональної філії «Донецька залізниця», в тому числі, до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особистих справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавались до контролюючих органів, у зв`язку з їх знаходженням на непідконтрольній українській владі території не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку виплатити на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати. Посилання відповідача у поясненнях на висновок Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2 відповідно до якого унеможливлення виконання ПАТ «Українська залізниця» регіональною філією «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» обов`язків, передбачених законодавством України про працю, зокрема, ст.ст.115,116 КЗпП України спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), не спростовує висновків, яких дійшов суд, оскільки зазначений висновок свідчить про відсутність вини АТ «Українська залізниця» у невиконанні своїх обов`язків перед працівниками, проте, на переконання суду, не звільняє відповідача від обов`язку виплатити [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період часу з березня по травень 2017 року (а.с. 43-47). Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial