Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В позовній заяві вказав, що йому на підставі договору дарування від 27.10.2010 року належить квартира [ADDRESS]. В спірній квартирі зареєстровані відповідачі, які з 1997 року добровільно виселилися із вказаної квартири та проживають за іншою за адресою, особистих речей відповідачів у квартирі не має. Позивач вважає, що його право власності порушується, оскільки реєстрація відповідачів у квартирі перешкоджає йому вільно володіти, користуватися та розпоряджуватися квартирою, тому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 27.10.2010 року [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с.7). З відповіді № 25-3526 від 01.112014 року з Жовтневого РВ у місті Маріуполі ГУДМС України в Донецькій області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Згідно актам № 70 та 71 від 16.10.2013 року, складеними працівниками ККП «КК «Західна», [PERSON] та [PERSON] з 1997 року не проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України одним із засобів захисту права власності є усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 63 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи, що відповідачі на день ухвалення судового рішення не мешкають в спірному приміщенні більше року, а також не встановлено поважність причин відсутності [PERSON] та [PERSON] за місцем їх реєстрації, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК, в зв'язку з задоволенням позову, суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 63, 150 ЖК України, ст.ст. 319, 312, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved