Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, вказуючи в позові, що 17.09.2012 року він уклав з відповідачем [PERSON] договір позики, за яким остання отримала кошти в сумі 19000 гривень, з терміном повернення до 01.01.2016 року, про те відповідач не виконала належним чином зобовязання, у звязку із чим позивач змушений звернутись до суду за захистом свої прав. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 44080 грн. з яких: 19000 грн. сума основного боргу; 25080 грн пеня та судові витрати. Позивач просив разгладати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 44). Представник позивача у судове засідання не зявився; надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність; позов підтримав у повному обсязі (а.с. 47). Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, хоча про і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, що підтверджується письмовими поштовим повідомленнями, які є в матеріалах справи ( а.с. 23, 27, 28, 35, 48). З письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталася. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, позивача та представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. 17.09.2012 року [PERSON] надав позику [PERSON] у сумі 19000 гривень, з терміном повернення до 01.01.2016 року, що підтверджено копією договору позики (а.с. 2), оригінал якого було досліджено у судовому засіданні. Пунктом 2 вказаного договору позики передбачено, що сума позики погашається позичальником готівкою у гривнях, шляхом його особистого прибуття 01.01.2016 року о 12 .00 год. до позикодавця за адресою: с. Буки, вул. Кооперативна, буд. 38 та повернення позикодавцю суми позики у розмірі 19000 гривень. У строк до 01.01.2016 року відповідач суму позики не повернув. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач [PERSON] дійсно отримала у позивача грошові кошти в сумі 19000 гривень та на даний час борг не повернула. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу або пені). Пунктом 3 вказаного договору передбачено, у разі неповернення суми позики, у строк встановлений п. 2 даного договору або неповного повернення суми позики, позичальник зобовязаний сплатити позикодавцю пеню у розмірі 1 % від суми позики за кожний день прострочення оплати. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 1 зворотна сторінка) станом на 11.05.2016 року відповідач має заборгованість перед позивачем за договором позики від 17.09.2012 року у сумі 44080 грн., з яких: 19000 грн. - основний борг; 25080 грн. - пеня згідно п. 3 вказаного договору. Крім того, позивачем 22.02.2016 року на адресу відповідача [PERSON] направлено лист-вимогу про погашення заборгованості за договором позики та врегулювання питання в досудовому порядку (а.с. 3, 4). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved