Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 10 січня 2014 року з позовною заявою до [PERSON] про стягнення за договором позики від 12 травня 2012 року у сумі 18500,00 грн., інфляційні нарахування на час прострочення грошового зобов'язання за договором позики від 12 травня 2012 року за період з 12 листопада 2013 року по 31 грудня 2013 року у сумі 129,50 грн., проценти за користування грошовими коштами, за період з 12 травня 2012 року по 31 грудня 2013 року у сумі 2158,85 грн. та судові витрати по справі. Вимоги мотивує тим, що внаслідок не виконання відповідачем умов договору позики, виникла заборгованість, яку боржник у добровільному порядку не сплачує. Позивач надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, відповідно до наданих суду письмових доказів та прийняти заочне рішення суду. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Однак, до суду повернувся конверт з поштовою відміткою: «за закінченням терміну зберігання». За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та матеріали справи № 2/121/182/2013 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики, встановивши усі необхідні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відпвідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передні йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 12 травня 2012 року, який був укладений між позивачем та відповідачем, - [PERSON] отримав у борг від позивача 18500 грн. до 12 листопада 2013 року, що підтверджено оригіналом договору, який був долучений до матеріалів цивільної справи № 2/121/182/13(а.с.82), яка була з'ясована у судовому засіданні. Крім того, суд враховує, що вказану суму боргу відповідач визнав, коли подавав апеляційну скаргу 08 лютого 2013 року на рішення Ялтинського міського суду АР Крим від 25 січня 2013 року по цивільній № 2/121/182/13 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання договорів позики та стягнення суми боргу (а.с.111-115 вказаної справи), а також письмовим розрахунком його представника (а.с.140). Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в цій частині позову. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідач повинен був сплатити проценти від суми позики за період від дати укладання договору 12 травня 2012 року до 31 грудня 2013 року, як про це просить позивач у розмірі 2158 грн. 85 коп. (облікова ставка НБУ в період з 23.03.2012 р. по 09.06.2013 р. - 7,5%, кількість календарних днів у вказаний період = 393 дням, 7,5 %: 365 = 0,0205, 18500 х 0,0205 х 393 :100 = 1490,45 гри. - розмір процентів за період з 12.05.2012 р. по 09.06.2013 р.. Облікова ставка НБУ в період з 10.06.2013 р. по 12.08.2013 р. - 7,0%, кількість календарних днів у вказаний період = 64 дням, 7,0% : 365 = 0,019, 18500 х 0,019 х 64:100 = 224,96 грн. - розмір процентів за період з 10.06.2013 р. по 12.08.2013 р.. Облікова ставка НБУ в період з 13.08.2013 р. по 31.12.2013 р. - 6,5%, кількість календарних днів у вказаний період = 141 дню, 6,5% : 365 = 0,017, 18500 х 0,017 х 141:100 = 443/44 грн. - розмір процентів за період з 13.08.2013 р. по 31.12.2013 р.. Разом: 1490,45 грн. + 224,96 грн. + 443,44 грн. = 2158,85 грн. - сума процентів за договором позики від 12 травня 2012) (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, відповідач повинен був сплатити позивачу інфляційні нарахування у розмірі 129 грн.50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved