Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він 05 грудня 1986 року зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі у відділі РАЦС м. Добропілля Донецької області за актовим записом № 342. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони не проживають разом із осені 2018 року. Сімейне життя сторін не склалося, між ними часто виникали непорозуміння та сварки з різних причин, що призвело до виникнення відчуження і неприязних стосунків. За цих обставин, позивач дійшов висновку, що шлюб існує формально, а тому його необхідно розірвати. У судове засідання позивач не прибув, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, де наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча про день та час судового розгляду справи ставилася до відому судовими повістками належним чином. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач не з`явилася в судове засідання, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05.12.1986 року, [PERSON] та [PERSON] 05 грудня 1986 року зареєстрували шлюб у відділі РАЦС м. Добропілля Донецької області за актовим записом № 342, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10\~постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, разом не проживають, як сім`я. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою\~статті 105 СК України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1\~ст. 110 СК України). У частині 2\~ст. 112 СК України зазначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб може повноцінно існувати лише за взаємною згодою сторін, що в даний час не має місця в подружжя, їхній шлюб має бути розірвано. Дана сім`я остаточно розпалася, шляхів та бажання у сторін для її відновлення немає. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі ст.\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача на відшкодування його витрат по сплаті судового збору 768,40 грн.

Outcome: approved