Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай), яка залишилась після смерті його баби [PERSON]. В позовній заяві позивач вказав, що 24 лютого 1996 року померла його баба [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю), яка була посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН №753437, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Заповіту померла [PERSON] не склала, тому позивач, як онука померлої, є спадкоємцем належного їй майна за законом. У поновлений судом строк позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому є таким, що у передбаченому законом порядку прийняв спадщину померлої, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), який втрачено. В судове засідання позивач не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. В поданій заяві свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього (заява №02-16/369 від 25 липня 2016 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 24 лютого 1996 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ №211465, повторно виданого 06 березня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлої [PERSON] ввійшла земельна частка (пай), посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (па) серії РН №753437, виданим 22 серпня 2000 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що заповіту [PERSON] не склала, а тому на час відкриття спадщини її спадкоємцем за законом пятої черги є її внук [PERSON] Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON], як між онуком та бабою, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії IV-УР №002957, виданого 09 жовтня 1961 року, в якому його матірю вказано [PERSON]; копією свідоцтва про народження матері позивача [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) Т.М., виданим 12 червня 1947 року Піщанським районним бюро ЗАГС Вінницької області, в якому її матірю вказано [PERSON]; копією свідоцтва про укладенню шлюбу серії ЯФ №008029, виданим 15 квітня 1955 року Іванівською сільською радо Дубнівського району Рівненської області, згідно з яким мати позивача 19 березня 1955 року уклала шлюб з [PERSON], змінивши своє прізвище «Бодачевська» на «Варшавська». Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. У поновлений рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 30 травня 2016 року (справа №503/905/16-ц) строк позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті баби, тому за змістом ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,3 ст.1272 ЦК України вважається таким, що у передбаченому законом порядку прийняв належну померлій бабі спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлої за законом у вигляді права на земельну частку (пай), однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві цього свідоцтва через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, зокрема сертифікату на право на земельну частку (пай), який втрачено, оголошення про що було розміщено в газеті «Вісті Кодимщини» №29 від 16 липня 2016 року (відмова нотаріуса №548/02-14 від 08 липня 2016 року). Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу, який відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» є основним документом, що посвідчує право особи на земельну частку (пай), відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим його позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,3 ст.1272 ЦК України він є таким, що у передбаченому законом порядку прийняв спадщину померлої [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved