Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29.11.2013р. відповідач зобов»язався виплатити позивачеві матеріальну та моральну шкоду в розмірі 20000грн., починаючи з 01.12.2013р. частинами по 500грн. в місяць. Зобов»язання виплати вказаної шкоди виникли у відповідача у зв»язку із спричиненням [PERSON] тілесних ушкоджень з тривалими розладом здоров»я, що підтверджується випискою з історії хвороби від 02.11.2013р. Крім того, 24.11.2013р. позивач звернувся з заявою про нанесення тілесних ушкоджень до Соснівського РВ, яку 02.12.2013р. відкликала, т.ч. відповідачем була надана розписка, за якою останній зобов»язався компенсувати позивачеві матеріальну та моральну шкоду в розмірі 20000грн. З часу побиття позивача, погіршується стан здоров»я останнього, виникла гостра необхідність для його лікування. При ц ому, відповідач відмовився сплачувати кошти за даним зобов»язанням і позивач звернулася повторно до органів внутрішніх справ з відповідною заявою. Вважає, що в діях відповідача [PERSON] мається склад правопорушень, які визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди. Також, позивач вважає, що йому завдано відповідачем моральної шкоди, внаслідок фізичних страждань та болю, яких він зазнав в зв»язку з ушкодженням здоров»я. Просить стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 14000грн. та моральну шкоду в розмірі 6000грн., а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] повністю підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити. Зокрема зазначила, що за даними історії хвороби [PERSON], останній відповідачем [PERSON] спричинено тілесних ушкоджень. Вона зверталася до правоохоронних органів з заявою про її побиття, але згодом таку заяву відкликала, оскільки відповідач обіцяв відшкодувати їй матеріальну та моральну шкоду в розмірі 20000грн., про що надав відповідну розписку. Оскільки він умови зобов»язання не виконував, позивач повторно звернулась до ОВС з відповідною заявою. Сама позивач [PERSON] вирішила такий розмір шкоди, як зазначено у позовній заяві, а саме: матеріальна - 14000грн., а моральна - 6000грн. Моральна шкода полягає в тому, що між сторонами по справі відбувся конфлікт, у [PERSON] виник розлад здоров»я, вона лікувалась стаціонарно після отриманих ушкоджень; під час її перебування в медзакладі [PERSON] жодного разу її не провідав. Судові витрати полягають у сплаті позивачем судового збору на загальну суму 487грн. 20коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи. Незважаючи на наявність у справі від відповідача заяви про перенесення розгляду справи, суд визнав причини його неявки неповажними. Суд ухвалив про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав: як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Як передбачено ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в т.ч. втрати, яких особа зазнала у зв»язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до вимог ст. 1166ЦК України, майнова шкода, завдана діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в т.ч. у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов»язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ст.23 ЦК України). Статтею 1167ЦК передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З»ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази та ґрунтуючись на засадах змагальності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Так, виходячи із норм цивільного законодавства, позивачем не обґрунтовано, в чому полягає, як на його думку, завдана йому матеріальна та моральна шкода, в т.ч. її розмір - 14000грн. та 6000грн. відповідно. Наявність розписки від 29.11.13р., за якою [PERSON] зобов»язався виплатити [PERSON] матеріальну та моральну шкоду у розмірі 20000грн., не свідчить про те, що [PERSON] винен у її побитті при подіях, які мали місце 23.11.13р. Крім того, ця розписка не вказує на те, що взяті ним зобов»язання стосуються чи пов»язані з обставинами нанесення [PERSON] тілесних ушкоджень. Відповідно до виписки з історії хвороби №18544, на яку посилається позивач як на доказ спричинення йому [PERSON] тілесних ушкоджень з тривалим розладом здоров»я, вбачається, що [PERSON] поступила до лікарні швидкої допомоги 24.11.2013р. з-за побутової травми і була виписана 02.12.2013р. Посилання позивача та його представника на те, що у [PERSON] погіршується стан здоров»я, є необхідність у лікуванні з-за отриманих 23.11.13р. травм, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Крім того, на думку суду, якщо позивач [PERSON] вважає свої права чи інтереси порушеними, не визнаними чи оспорюваними, - він не позбавлений права на звернення до суду за захистом своїх прав (інтересів) у способи, визначені ст. 16ЦК, зокрема, - з позовом про стягнення боргу, про зобов»язання вчинити певні дії тощо. Таким чином, враховуючи, що суд розглядає цивільні справі лише в межах заявлених позовних вимог, за відсутності будь-яких достатніх, належних та переконливих доказів, - у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed