Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку спільного подружнього майна, мотивуючи свої вимоги тим, що з 21 вересня 2007 по 28 квітня 2014 знаходилася з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. 10 вересня 2010 відповідно до договору купівлі-продажу на імя відповідача був придбний житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: Харківська область, Купянський район, с.Курилівка, вул.Залізнична, 134. Земельна ділянка на якій розташований будинок не приватизована. Після розірвання шлюбу сторони не можуть в добровільному порядку поділити майно набуте в шлюбі, позивач звернувся до суду з наступним позовом. В судове засідання сорони не зявилися, надавши суду письмову заяву та телефонограмму відповідно до яких просять суд розглянути справу у їхню відстність. Позивач підтримала позовні вимоги,які просить суд задовольнити. Відповідач, позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України, якщо у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши думку сторін, судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Так, сторони з 21 вересня 2007 по 28 квітня 2014 знаходилася в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Купянського міськрайсуду Харківської області від 18 квітня 2014. Договором купівлі-продажу від 10 вересня 2010, свідоцтвом на право власності на житловий будинок та технічною документацією на будинок, підтверджується за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: Харківська область, Купянський район, с.Курилівка, вул.Залізнична, 134 (а.с.4-15). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. \~ За ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. \~ Частиною 1 ст. 69 цього Кодексу визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд, оцінивши достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права приходить до висновку, що позовна заява позивача підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено перед судом, що житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: Харківська область, Купянський район, с.Курилівка, вул.Залізнична, 134 є сумісною власністю подружжя, а тому підлягає розподілу. Оскільки позов обгрунтований судові витрати по справі в порядку ст.88 ЦПК України , стягнути з відповідача.

Outcome: approved