Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 квітня 1979 року адміністрацією Лазаревичеської волості, Тихвінського району, Ленінградської області, за актовим записом № 16. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] вони зареєстрували шлюб 26 квітня 1979 року у адміністрації Лазаревичеської волості, Тихвінського району, Ленінградської області, за актовим записом № 16. Так, шлюб бажає розірвати, оскільки вони зовсім різні по характеру люди, в сім'ї постійно виникали сварки, і вже більше 12-ти років проживають окремо. Тобто, шлюб носить формальний характер і сім'ю зберегти не можливо. Тому, на підставі вищенаведеного він ([PERSON]В.) звертається до суду та просить шлюб зареєстрований між ним та [PERSON] - 26 квітня 1979 року у адміністрації Лазаревичеської волості, Тихвінського району, Ленінградської області - розірвати. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи, через оголошення в засобах масової інформації. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ВО №561112 виданого повторно 06 травня 2004 року, між [PERSON] та [PERSON] - 26 квітня 1979 року зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 16 (а.с.4). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. -2- Судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, відповідачу по справі [PERSON] залишити прізвище - Дзозяк. Судові витрати віднести за рахунок позивача [PERSON].

Outcome: approved