Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17.07.2013 року близько о 21.30 год. неповнолітній [PERSON], [INFO], який є сином відповідачів, неподалік будинку [ADDRESS] безпідставно наніс йому кілька ударів руками та ногами по голові, спричинивши йому закритий перелом кісток носу зі зміщенням, що згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до легких тілесних ушкоджень. За даним фактом було порушено кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України. За вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та звільнено від покарання на підставі п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 16.04.2014 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочин неповнолітніх» у зв'язку з тим, що [PERSON] є дитиною-інвалідом до 18 років. У результаті противоправних дій неповнолітнього [PERSON] позивачу спричинена матеріальна та моральна шкода, яка до теперішнього часу не відшкодована. Вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивач не заявляє, оскільки під час лікування не зберігав квитанції про придбання ліків. Однак, злочином крім матеріальної, йому спричинено і моральну шкоду, яка виразилася в тому, що в результаті отриманих тілесних ушкоджень, позивач у літній період часу змушений був знаходитися на лікуванні. Він переніс фізичний біль від отриманих травм, відчував стрес та хвилювання. Внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень, йому спричинено фізичний біль, і він переніс душевні страждання, оскільки відносно нього застосовані протиправні дії. В результаті перелому кісток носу у нього виникли труднощі з носовим диханням, що додавало йому незручності протягом лікування. Досудове і судове слідство у кримінальному провадженні тривало більше 9 місяців. Постійні виклики до слідчого, до суду для проведення допитів, очних ставок, інших слідчих дій додавали багато незручностей. Він тривалий час був змушений пригадувати момент спричинення йому тілесних ушкоджень, що кожного разу спричиняло йому моральні страждання. Але найнеприємниші відчуття були від очних ставок, оскільки ввіч на ввіч із винуватцем спричинення йом тілесних ушкоджень, інших учасників цього, йому доводилось знову і знову повертатися до його побиття. Його це дуже пригнічувало і негативно впливало на його психологічний стан. Позивач і досі продовжує отримати негативні відчуття, оскільки необхідно звертатися до суду для доказування шкоди та стягнення сум спричиненої шкоди, що йому не притаманно, йому необхідно додавати додаткових зусиль для організації свого життя у зв'язку зі скоєнням відносно нього злочину, наслідки якого тривають і до сьогодні. Спричинену йому відповідачем моральну шкоду він оцінює в 10000 грн. При цьому він бере до уваги ступень вини відповідача, обставини за яких вчинено злочин, а саме їх безпричинність і надуманість, тривалість його фізичних і моральних страждань та негативних наслідків, які настали для нього у зв'язку із вчиненням по відношенню до нього злочинних дій. Дану суму позивач вважає достатнім розміром для відшкодування заподіяної йому моральної шкоди, і оцінює її як адекватну за спричинені йому страждання. 10 днів він змушений був провести у лікарні, це внесло певні корективи у його звичайний уклад життя на цей період. Після виписки зі стаціонару, ще деякий час він відвідував фізкабінет для відновлення стану здоров'я. Позивач зазначає, що до того ж відповідач не поніс будь-якого покарання, не прийняв жодних мір для відшкодовування спричиненої злочином шкоди, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом. Оскільки неповнолітній [PERSON] переведений до 11 класу Родинської ЗОШ №8 м.Красноармійська та самостійного заробітку не має, тому у відповідності до ч.2 ст.1179 ЦПК України, відповідальність за завдану шкоду повинна бути покладена на його батьків - відповідачів за даною справою. На підставі вищевикладеного, просить суд звільнити його від сплати судового збору, стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] солідарно на його користь 10000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в обґрунтуванні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, пояснила, що її син, відповідач [PERSON], є дитиною інвалідом і на даний час потребує дорогої операції, що підтверджується документально. Крім того, вона та її чоловік, відповідач [PERSON], також є інвалідами 3 групи. Також, позивачем [PERSON] не додано жодного доказу з 27.07.2013 року по 30.07.2014 року щодо погіршення стану здоров'я. В зв'язку з чим просила у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, пояснив, що його син, відповідач [PERSON], є дитиною інвалідом і на даний час потребує дорогої операції, що підтверджується документально. В зв'язку з чим, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Згідно зі ст.ст.1166, 1167 ЦК України у випадку заподіяння шкоди особа, винна в її заподіянні, повинна відшкодувати заподіяні цим матеріальні та моральні збитки. Судом встановлено, що вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2014 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України та та звільнено від покарання на підставі п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 16.04.2014 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочин неповнолітніх» у зв'язку з тим, що [PERSON] є дитиною-інвалідом до 18 років (а.с.3-6). Вироком суду встановлено, що 17.07.2013 року близько о 21.30 год. неповнолітній [PERSON], [INFO], неподалік будинку [ADDRESS] безпідставно наніс не менш двох ударів руками та ногами по голові [PERSON], спричинивши останньому закритий перелом кісток носу зі зміщенням, що згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до легких тілесних ушкоджень. З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5272/355 вбачається, що з 17.07.2013 року по 26.07.2013 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні Красноармійської ЦРЛ з діагнозом закритий перелом кісток носу зі зміщенням, забій лівої скроневої області (а.с.7). Таким чином суд робить висновок, що внаслідок протиправної поведінки відповідача [PERSON] позивач [PERSON] зазнав моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю від нанесених тілесних ушкоджень, внаслідок чого було порушено нормальний спосіб його життя, оскільки він змушений докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров'я. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини [PERSON], який вчинив злочин та який є дитиною-інвалідом до 18 років і на даний час потребує операції, яка згідно рахунку на оплату №1814 від 25 вересня 2012 року складає 125920,00 грн. (а.с.25-27), також те, що, батьки [PERSON], відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], є інвалідами 3 групи (а.с.22-24), вимоги розумності і справедливості і визначає моральну шкоду в розмірі 2000 грн. На підставі ст.ст.23,1167 ЦК України,

Outcome: partial