Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь нього матеріальну шкоду у розмір 885 762,48 грн., та моральну шкоду у розмірі 170 000,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 грудня 2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода в Деснянському районі м. Києва на дорозі між Броварським проспектом та селом Зазим`я за участі автомобіля марки «Toyota RAV-4» д/н [NUMBER] належному позивачу та автомобіля марки «Toyota Camry» д/н [NUMBER] належний відповідачу. В подальшому факт даної ДТП став підставою для порушення кримінального провадження № 12016100030015271 за ч. 1 ст. 286 КК України. Після вказаної ДТП автомобіль позивача марки «Toyota RAV-4» д/н [NUMBER] був вилучений, про що складений Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 12.12.2016 року. До місця ДТП прибули працівники Броварської станції екстреної медичної допомоги, які спочатку надали допомогу [PERSON] , а згодом доставили позивача до Центральної Броварської лікарні. У карті виїзду екстреної медичні № 20843а від 12.12.2016 вказано: «Зі слів оточуючих - втрачав свідомість (на скільки не знає)». Згідно з довідкою лікарні № 485 [PERSON] від обстеження в приймальному відділенні відмовився. Після цього він одразу поїхав на місце ДТП. Громадянин [PERSON] виїхав з місця ДТП в невідомому напрямку, після чого надав неправдиві покази слідчим, які прибули 12.12.2016 року. на місце ДТП, згодом слідчому у кримінальному провадженні № 12016100030015271 від 28.12.2016 року за ч. 1 ст. 286 КК України за фактом ДТП у протоколі допиту потерпілого: «З місця події мене забрала «швидка» до лікарні ШМД, де у мене виявили перелом ребер, від чого в мене була пошкоджена ліва легеня, від чого утворився гемопневмоторакс». Згідно з висновком експерта №574/Е від 19.04.2017 року було проведено судово-медичну експертизу за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 12016100030015271 від 28.12.2016 року «1-3. Дані наданої медичної документації свідчать про те, що при з медичною допомогою 12.12.2016 о 09.29 год. у гр. [PERSON] [INFO] мали місце такі ушкодження: - садна в лобній ділянці зліва, лівого вуха, лівого ліктьового суглоба, лівої кисті, лівої гомілки в нижній третині. Дані ушкодження не супроводжувались небезпечними для життя явищами», та вказано , що «...у своїй сукупності дозволяє вважати встановлені діагнози, Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку», «Закрита травм відділу хребта. Забій грудного відділу хребта» «Закрита травма грудної клітини зліва. Ушкодження лівої легені. Лівобічний гемопневмоторакс. Перелом 8-го ребра зліва», як не обґрунтовані, що не підлягають судово-медичній оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Тому відповідно з п. п. 4.6; 4.13.1 «Правил слід утриматися від судово-медичної оцінки встановлених діагнозів». Отже., громадянин [PERSON] за фактом ДТП 12.12.2016 року надав неправдиві покази слідчим, які прибули на місце ДТП, а згодом - старшому слідчому Кришталю А.А., яким проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12016100030015271 від 28.12.2016 року. Таким чином, тимчасове затримання мого транспортного засобу було здійснено 12.12.2016 року, внаслідок завідомо неправдивих показів громадянина [PERSON] у зв`язку з «ДТП з потерпілими». В подальшому вилучений транспортний засіб утримувався незаконно впродовж 40 календарних днів аж до 20 січня 2017 року. Впродовж цього строку позивач неодноразово вимагав від слідчого [PERSON] повернути йому автомобіль, а також, звертався з цього приводу зі скаргою від 23 грудня 2016 року вх. № 791 де Керівника Київської місцевої прокуратури № 3 (Деснянський район) та з письмовою заявою від 23.12.2016 р. вх. № К-4993 до Голови Національної поліції та начальника Деснянського УП ГУ НП у м. Києві. І лише після неодноразових скарг та звернень, позивачу було надано лист Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 17.01.2017 року, № 13357/125/49-2017 на ім`я Директора Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси» Бабаєва Ю.А. про дозвіл видати позивачу мій автомобіль, який з 12.12.2016 року утримувався на спеціальному майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, розташованого в [ADDRESS] . На підставі цього дозволу та за умови сплати грошових коштів за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику та за доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик за допомогою евакуатора позивач отримав можливість забрати власний автомобіль 20 січня 2017 року. В подальшому, позивач неодноразово звертався до посадових та службових осіб правоохоронних органів, пов`язаних з вилученням та незаконним утриманням його автомобіля. Так, за результатом розгляду його звернень, повідомлено листом СУ ГУ НП в м. Києві від 31.05.2017 р. № 8055/125/23/2-17, що «за викладеними у Ваших зверненнях фактами проведено перевірку. Відповідно до обліків Національної поліції фактів притягнення Вас до адміністративних правопорушень не виявлено. За результатами проведення досудового розслідування 26.04.2017 року кримінальне провадження № 12016100030015271 закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України», тобто за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Відповідно до листа Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 06.07.2017 року позивача повідомлено, що його заява у кримінальному провадженні № 12016100030015271 уважно розглянута та керівництвом Головного управління Національної поліції України у м. Києві, проведено службову перевірку, за результатами якої начальника відділення Поліщука Л.С. та старшого слідчого [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Вказані вище обставини підтверджують той факт, що автомобіля позивача марки «Toyota RAV-4» д/н [NUMBER] був затриманий внаслідок неправдивих показів відповідача про вчинення злочину за ч. 1 ст. 286 КК України та утримувався старшим слідчим Деснянського УП ГУ НП в м. Києві Кришталем А.А. без ухвали слідчого судді про накладення арешту на це майно, тобто з грубим порушенням вимог закону. Таким чином майнова шкода складається з: оплати за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику сумі 1800 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.690942285.2 від 20.01.2017 року; оплати за доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик за допомогою евакуатора у сумі 840 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.690936995.2 від 20.01.2017 року.; на спеціальному майданчику за висновком експерта було встановлено вартість матеріального збитку - 623 306.10 грн., згідно з страховим актом № АХА2192035 від 21.02.2017 року. позивачу було відшкодовано 183 064.86 грн., а отже, вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням, транспортного засобу, складає 440241.24 грн. Згідно з ч. 2 ст. 230 Цивільного кодексу України, сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, що відповідає сумі вказаних витрат та матеріального збитку складає: 440 241.24 грн. х 2 = 885 762.48 грн. Крім того, впродовж 40 календарних днів позивач страждав через невизначеність ситуації з результатом кримінального провадження та його фінансових наслідків. Позивач усвідомлював, що незаконне утримання-автомобіля могло призвести до погіршення його стану та повної втрати, тобто завдати значної майнової шкоди (негативних фінансових наслідків). Знаючи про відсутність підстав для кримінального провадження, позивач змушений був терпіти душевні страждання у зв`язку з незаконним затриманням свого автомобіля нібито для цілей проведення досудового слідства в межах цього кримінального провадження. Вказану моральну шкоду оцінює в 100 000 грн. Впродовж цього ж часу позивач змушений був терпіти значне психічне напруження Наявність значного психічного напруження підтверджується також значним погіршенням мого здоров`я в період протиправної поведінки щодо позивача (з 12 грудня 2016 року по 20 січня 2017 року) та необхідності в подальшому проходження довготривалого лікування та придбання ліків. Так, позивач двічі змушений був звертатись за екстреною медичною допомогою 19 січня та 20 січня 2017 року, що підтверджується листом Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста 26.01.2018 р. № 124/5 та додатком до нього. В подальшому внаслідок психічного напруження позивач захворів на гострий флеботромбоз та змушений був тривалий час лікуватися і приймати коштовні ліки, що підтверджується висновком ангіохірурга від 28.03.2017 р. та придбання цінних ліків, зокрема, таблеток «Ксарелто» на суму 4093,22 грн., інших ліків на загальну суму 6217 грн. 99 коп. Вказану шкоду позивач оцінює в 50 000 грн. Так, в період протиправної поведінки щодо мене (з 12 грудня 2016 року по 20 січня 2017 року) позивач, будучи особою з інвалідністю II групи був змушений організовувати своє життя без транспортного засобу, який забезпечував його налагодженні життєві зв`язки. Більше того, замість повсякденних занять підтримання звичних соціальних зв`язків, позивач змушений був звертатися із скаргами щодо порушення своїх прав. Вказані обставини в сукупності порушили нормальні життєві зв`язки і вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя у цей період. Вказану моральну шкоду позивач оціню6 в 20 000 грн. Таким чином загальний розмір шкоди становить 170 000,00 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав викладених у змісті позовної заяви та відповіді на відзив, що долучений до матеріалів справи. Відповідач та його представники в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року, відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін.. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року, визнати заяву позивача [PERSON] про відвід судді Гончарука В.П. необґрунтованою. Передано справу для вирішення відводу у відповідності до вимог ч.3 ст. 40 та ч.1 ст. 33 ЦПК України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року, поновлено провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року, в задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову, поданої в рамках цивільної справи № 755/18770/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди - відмовлено. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2020 року, в задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову, поданої в рамках цивільної справи № 755/18770/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди - відмовлено. Вислухавши пояснення сторін, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed