Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним, [PERSON] та відповідачкою [PERSON], який зареєстровано 29 серпня 1992 року Каланчацьким відділом реєстрації актів громадського стану Херсонської області, актовий запис № 68. Мотивуючи свої вимоги, позивач зазначив, що вони з відповідачкою перебувають в шлюбі з 29 серпня 1992 року, який зареєстровано 29 серпня 1992 року Каланчацьким відділом реєстрації актів громадського стану Херсонської області, актовий запис № 68. Від даного шлюбу є неповнолітні діти. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що на протязі спільного сімейного життя вони не змогли знайти спільних поглядів щодо основних засад сім'ї. Одруження з відповідачем виявилось невдалим у зв»язку з різними поглядами на життя та різними правилами співжиття. З 2005 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім»ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Ухвалою судді від 30.01.2019 р. відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадженні. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Позивач [PERSON] в судове зсідання не з»явився. Однак, 06.02.2019 року надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та на задоволенні позовних вимог наполягає. Термін на примирення просив не надавати. Відповідач [PERSON] в судовому засідання не заперечувала проти задоволення позовних вимог, заявлених позивачем та зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та погоджується на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено. Сторони перебувають в шлюбі з 29 серпня 1992 року. Шлюб зареєстровано Каланчацьким відділом реєстрації актів громадського стану Херсонської області, актовий запис № 68. Шлюбні відносини сторони припинили з причин різних поглядів на сімейне життя. Для надання строку на примирення позивач та відповідач не згодні. На даний час їхні шлюбні відносини фактично припинено, спільний побут та господарство не ведеться. З огляду на викладене суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, сторони до збереження сім'ї не прагнуть. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, шлюб носить формальний характер.

Outcome: approved