Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення його частки у квартирі [ADDRESS], якою він володіє спільно з дружиною [PERSON] [PERSON] просив визначити частку [PERSON] у квартирі [ADDRESS], визнавши за останнім право власності на ? частину вказаної квартири, та зобовязати [PERSON] здійснити державну реєстрацію свого права власності. В обґрунтування вимог позивач послався на те, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м. Києві перебувають два виконавчі листи Дарницького районного суду м. Києва про стягнення на його користь з [PERSON] грошових коштів в загальному розмірі 95800 грн. Борг [PERSON] не сплачує, нерухомого та рухомого майна за ним не зареєстровано, і в Державній податковій службі як платник податків він не зареєстрований. Відсутність у боржника майна робить неможливим виконання рішення суду, а тому необхідно визначити належну йому частку у вищевказаній квартирі, яка придбана в період перебування відповідачів у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя. Виходячи з положень сімейного законодавства про рівність часток майна дружини та чоловіка, боржнику [PERSON] належить ? частина квартири [ADDRESS]. Під час розгляду справи до участі у ній за клопотанням позивача було залучено співвідповідача - дружину боржника [PERSON] Від позивача [PERSON] надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку, проте в судове засідання вони повторно не з'явилися, письмові заперечення на позов не подали. Враховуючи неявку відповідачів в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. У відділі державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м. Києві на виконанні знаходиться два виконавчі листи Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів, а саме: виконавчий лист від 17 січня 2011 на суму 39800 грн. та виконавчий лист на суму 56000 грн. (а.с. 8, 9, 10, 11). Постановою державного виконавця від 09.04.2012 накладено арешт на усе майно боржника [PERSON] в межах суми 39800 грн. та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 10). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.12.2012 в порядку забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості накладено арешт на ? частину квартири [ADDRESS], що зареєстрована за [PERSON] (а.с. 12, 13). Під час примусового виконання рішень судів державний виконавець встановив, що нерухомого майна за [PERSON] не зареєстровано, дані щодо його місця роботи відсутні, у Державній податковій службі як платник податків він не зареєстрований (а.с. 18-19, 20, 21). Доказів наявності у [PERSON] іншого особистого майна (рухомого майна, цінностей, рахунків в банківських установах тощо), за рахунок якого можливо стягнути борг в загальному розмірі 95800 грн., суду не надано. Згідно з повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коростишівського районного управління юстиції у Житомирській області з 24 червня 1996 [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 16). В 2000 р. відповідачами було набуто у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS], правовстановлюючі документи на яку оформлені на дружину [PERSON](а.с. 14, 17). Враховуючи, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, яка знайшла своє вираження у ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на час набуття нерухомого майна, суд приходить до висновку, що вищевказана квартира є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Позов [PERSON] ґрунтується на положенні ч. 1 ст. 371 ЦК України, яка надає право кредитору співвласника спільного сумісного майна у разі недостатності у нього іншого майна для звернення стягнення пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Це право ґрунтується законі, а саме на положенні ст. 346 ЦК України, яка визначає звернення стягнення на майно боржника як одну з підстав припинення права власності. Оскільки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] частки подружжя не визначені, суд повинен встановити розмір частки боржника [PERSON] Розмір часток майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, визначається судом за правилами ч. 2 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, яка проголошувала рівність часток кожного з подружжя у спільній сумісній власності. Аналогічна норма міститься і в ст. 70 чинного на цей час Сімейного кодексу України, згідно з якою частки майна дружини та чоловіка у спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суду не надано доказів наявності між [PERSON] та [PERSON]домовленості або шлюбного договору, які б визначали нерівність їх часток у спільному сумісному майні подружжя, а отже слід виходити з того, що частки відповідачів у квартирі є рівними. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає позов [PERSON] про визначення частки боржника [PERSON] у квартирі [ADDRESS] обґрунтованим і задовольняє його. З огляду на положення ст. 21 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вимога про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири є зайвою, а підстав зобов'язувати відповідача здійснити державну реєстрацію права власності суд не вбачає, оскільки така вимога не ґрунтуються на законі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial