Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилається на те, що в 2010 році надав відповідачу в тимчасове користування належну йому навісну сегментну тракторну косарку марки «КС-Ф-2.1Б», 1988 року випуску. При передачі даної косарки між ними була досягнута усна угода про те, що відповідач поверне її за першою вимогою. Після цього, відповідач в присутності свідків, особисто приїхав на його подвір»я трактором і вивіз дану косарку за місцем свого проживання. Будь-яких коштів за користування нею він не отримав. В кінці 2015 року він сказав відповідачу повернути косарку, однак останній повідомив, що косарку він продав і запропонував йому 1000 грн. за неї. Він відмовився взяти кошти. З даного приводу він звертався до правоохоронних органів, де йому було рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. Вказує на те, що станом на 2016 рік вартість такої схожої косарки становить 6000 грн. Крім того, посилається на те, що неправомірними діями відповідача, йому завдано моральної шкоди, оскільки він знаходиться в психологічно пригніченому стані. Його моральні страждання постійно посилюються, так як відповідач не вважає себе винною особою. Останній не цікавиться наслідками і не намагається відшкодувати шкоду, поводить себе зухвало. Він змушений був звертатися до правоохоронних органів, а тепер ще й до суду. Все це негативно впливає на стан його здоров»я. Розмір моральної шкоди оцінює в 1000 грн. Відтак, просить стягнути з відповідача на його користь 8000 грн. матеріальної шкоди, 1000 моральної шкоди та сплачений ним судовий збір в розмірі 551,20 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовну заяву з підстав, викладених в позові. Додав, що в 2010 році передав відповідачу для користування косарку. Це бачили свідки. Косарка була не нова, але придатна до використання. Він її не купував, жодних документів на неї не має. У 2011 році відповідач повідомив, що він її продав, так як йому були необхідні кошти на весілля. Вартість косарки він оцінює в розмірі 8000 грн. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка відповідач [PERSON] заперечив щодо задоволення позову. Вказав, що він дійсно позичав косарку у позивача в 2006 році. Вона була несправна і він на ремонт витратив 1000 грн. В 2008 та 2009 роках, позивач звертався до нього, однак він йому був винен 1000 грн. і він йому косарку не повернув. В 2010 році він продав косарку, так як позивач не повернув свій борг в сумі 1000 грн. Представник відповідача [PERSON] підтримав думку свого довірителя та подав клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки такий позивачем пропущено та останній не ставить питання про його поновлення. Свідок [PERSON] суду показала, що є цивільною дружиною позивача. Вона бачила, як відповідач забирав косарку в позивача. Це було не пізніше 2010 року. Останній вказував на те, що позичив її відповідачу. Пройшов час відповідач її не повернув. Свідок [PERSON] суду показав, що йому відомо, що відповідач приїжджав до позивача по косарку. Це було літом 2010 року. Через рік позивач захотів повернути косарку, однак відповідач цього не зробив. Заслухавши думку позивача, відповідача, представник відповідача, свідків, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов»зку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування , їхніх посадових і службових осіб. Зміст ч.1ст.11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.\~\~\~\~ Як передбачено ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли в 2010 році, тому початок перебіг строку позовної давності слід рахувати з моменту виникнення таких. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в кінці 2016 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Судом відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України вживалися заходи щодо сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та здійсненню сторонами їхніх прав. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.2ст.11 цього Кодексу). Під час розгляду справи позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду. За таких обставин, суд вважає, що останнім пропущено строк позовної давності без поважних причин, а відтак пред»явлений позов не підлягає задоволенню з цих підстав.

Outcome: dismissed