Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] він знаходиться в юридичному шлюбі з 17 травня 1986 року. Неповнолітніх дітей не мають. З 22 серпня 2015 року позивач припинив сімейні відносини з відповідачем. З вказаного часу разом не проживають, сімейних стосунків не підтримують, сумісного домашнього господарства не ведуть. Причиною розірвання сімейних відносин слугувало те, що було відсутнє взаємне порозуміння, відповідач зловживає спиртними напоями, веде непристойний спосіб життя. Відновлення сімейних стосунків є неможливим, відповідач на розірвання шлюбу не згодна, позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судовому засіданні підтримав свої вимоги, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позовній заяві, додав, що основною причиною розірвання шлюбу з відповідачем є зловживання відповідачем спиртними напоями. Він намагався вмовити відповідача не пити, відповідач не погоджується. Він не бажає надалі так жити і тому просить суд розірвати його шлюб. Відповідач у судовому засіданні вимоги позивача не визнала. Причину розірвання шлюбу, визначену позивачем у позові не визнала, зазначила, що це позивач неналежним чином поводився під час спільного проживання. Зазначила, що вона дуже давно заміжня і розлучатися не бажає, вона не бажає мати статус розлученої жінки. Наполягала на примиренні між нею та позивачем. Ухвалою суду від 17 лютого 2016 року сторонам наданий час для примирення терміном один місяць. Після спливу даного строку позиція позивача не змінилась, з його сторони будь-яких дій щодо налагодження ситуації в сім*ї не приймалось за відсутності бажання. Відповідачем будь-яких даних на підтвердження спроб і намірів зберегти сім*ю та на отримання позитивного результату з цього питання, суду не надано. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 травня 1986 року. Їх шлюб зареєстровано Димитровським міськвиконкомом Донецької області за актовим записом № 167 (а.с. 9). Позивач відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажає. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя неможливе і що не розірваний шлюб буде порушувати їх особисті інтереси в подальшому. Згідно частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, поведінка сторін та їх фактичне небажання жити однією сім'єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, питання про місце проживання дітей не порушувалось. У позові про розірвання шлюбу, між сторонами неможливо встановити ступінь винуватості будь-якої сторони, у зв'язку з чим, суд вважає необхідним залишити судові витрати на рахунку сторони, що звернулась з позовом про розірвання шлюбу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved