Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 01 червня 2013 р. [PERSON] отримала від [PERSON] в позику суму коштів у розмірі 92 000 (дев'яносто дві тисячі) доларів США. Зазначену суму, Відповідач зобов'язався повернути Позивачу до 01 січня 2017 р. Вищезазначене підтверджується відповідною розпискою, написаною Відповідачем власноручно. На даний час, Відповідач позичених коштів не повернув ні повністю, ні частково. На всі спроби владнати ситуацію з боргом, Позивач у відповідь отримував прохання «почекати ще». Таким чином, Відповідач, маючи прострочене зобов'язання по поверненню Позивачу коштів, не виконує його. Тому позивач просив стягнути зі [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER]) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER]) суму в розмірі 2 580 342, 40 гривень (яка складеться з основної заборгованості за договором позики в розмірі 2 508 609, 08 грн. та 3% річних з простроченої суми в розмірі 71 733,32 грн.). Позивач направив до суду письмову заяву згідно якої просив розгляд справи провести у його відсутності, вимоги позову просив задоволити. Відповідач направила до суду письмову заяву згідно якої просила розгляд справи провести у її відсутності, вимоги позову визнала. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України визначає що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2013 року відповідач [PERSON] отримала у борг від [PERSON] суму в розмірі 92 000 дол. США, та зобов'язалась їх повернути до 01 січня 2017 року, що підтверджується відповідною письмовою розпискою. У визначений договором строк повернення коштів, відповідач свої зобов'язання не виконала, чим порушила права позивача і які підлягають захисту в судовому порядку, шляхом стягнення основної суми боргу в розмірі 92 000 дол. США що згідно офіційного курсу НБУ становить 2 508 609,08 грн. та 3 % річних з простроченої суми в розмірі 71 733,32 грн. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦП України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦК України судові витрати суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 526, 625, 1046 ЦК України, та

Outcome: approved