Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому зазначив, що відповідно до договору купівлі-продажу від 13.10.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер 2668, він є власником квартири [ADDRESS]. В належній йому квартирі зареєстрований відповідач [PERSON]. Після того як був укладений договір куплі-продажу квартири та реєстрації права власності попередній власник квартири виїхав з квартири. Відповідно до умов договору відповідач повинен був знятися з реєстрації до 20.10.2015 р., але до теперішнього часу цього не зробив, звязок з ним відсутній. В квартирі він не проживає з самого початку взду позивача і місце перебування [PERSON] позивачу не відома. З урахуванням того, що відповідач не проживає в спірній квартирі, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі та зняття його з реєстрації. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився,\~\~ про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив,\~\~заперечень на позов\~\~не надав,\~\~з заявою\~\~про розгляд\~\~справи за\~\~його відсутності до суду не звертався. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст.224 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. [PERSON] сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.\~\~\~\~ Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу 13.10.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер 2668, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. На підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником квартири є [PERSON] Факт реєстрації відповідача в належній позивачу квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], підтверджується зроблений запит до Адресно-довідкового сектору Державної міграційної служби України в запорізькій області від 09.03.206р. Допитаний в судовому засіданні, свідок [PERSON] суду пояснили, що відповідач не проживає в спірній квартирі. Речей відповідача в квартирі немає, комунальні платежі сплачує позивач особисто. На теперішній час, у звязку з реєстрацією відповідача у квартирі, у позивача виникли проблеми з виконання обов`язків, які випливають із договорів з надання послуг по газопостачанню, води та електроенергії, тому що нарахування проводяться у відповідності до кількості зареєстрованих за адресою осіб. Згідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Судом встановлено, що відповідач без жодних поважних причин з дня укладення договору купівлі-продажу і до теперішнього часу не мешкає в квартирі, особистих речей\~\~в квартирі не має, оплату за\~\~комунальні послуги не здійснює. Таким чином, проаналізувавши у сукупності надані докази в обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, шляхом визнання [PERSON], [INFO] такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 43 будинку № 10 по вул. Портовій, у м. Запоріжжі.

Outcome: approved