Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та просить визнати за ним право власності на 2/6 частки житлового будинку садибного типу, загальною площею 130,7 м2, житловою площею 68,2 м2, з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що розташований в с.Раштівці, вул.Дубковецька, 194, Гусятинського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 22 березня 1997 року та в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 02 вересня 2015 року. Вказав, що після смерті останніх відкрилася спадщина на належне їм майно, а саме по 1/6 частці житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що розташований в с.Раштівці, вул.Дубковецька, 194, Гусятинського району. На випадок своєї смерті матір [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, яким заповіла позивачу все належне їй на день смерті майно. Вищевказаний житловий будинок належав до типу «колгоспного» двору, станом на 01.07.1990 року крім померлих батьків [PERSON] та [PERSON] в ньому були зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідачі по справі. При звернені до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавців. А тому, просить суд визнати за ним право власності на спірне нерухоме майно. Позивач [PERSON], представник позивача адвокат [PERSON] в підготовче засідання не зявилися, однак, подали до суду заяви, в яких просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять позов задовольнити. Справу розглянути в підготовчому засіданні. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в підготовче засідання не зявився, попередньо надіславши до суду письмову заяву про слухання справи у відсутності їхнього представника. Позовні вимоги визнають. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в підготовче засідання не зявилися, однак, подали до суду належним чином завірені заяви, в яких просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги визнають, не заперечують щодо задоволення позову. Відповідно до ст.\~200\~ч.\~4\~ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в с.Раштівці, по вул.Дубковецька, 194, Гусятинського району Тернопільської області станом на 01.07.1991 року належав до типу «колгоспного» двору, членами якого на той час були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Гусятинського району Тернопільської області № 148 від 30.05.2018 року. Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Раштівці, по вул.Дубковецька, 194, Гусятинського району Тернопільської області належав на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], по 1/6 частці кожному. Даний факт відображений в технічному паспорті на житловий будинок садибного типу, виданий Гусятинським РК БТІ від 15 березня 2018 року. 22\~березня 1997\~ року помер [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії 1-ИД № 071937, виданого 22 березня 1997 року Раштівецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за № 03. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на 1/6 частину житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Раштівці, вул.Дубковецька, 194, Гусятинського району Тернопільської області. На день смерті [PERSON] у вищезазначеному будинку разом із ним проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON], син [PERSON], позивач по справі, невістка - [PERSON], внучка [PERSON], внучка [PERSON], відповідачі по справі, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Гусятинського району № 150 від 30.05.2018 року. 02\~вересня 2015\~року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД № 194654, виданого 04 вересня 2015 року [PERSON] сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис за № 14. 16 жовтня 2009 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким заповіла все своє майно [PERSON] позивачу по справі, що стверджується копією заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Гусятинського району Тернопільської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 17, який на день смерті не змінений і не скасований. На день смерті [PERSON] у житловому будинку, що в с.Раштівці, вул.Дубковецька, 194, Гусятинського району Тернопільської області разом із нею проживали та були зареєстровані: син [PERSON], позивач по справі, невістка - [PERSON], внучка [PERSON], внучка [PERSON], відповідачі по справі, правнучка [PERSON], правнучка [PERSON], що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Гусятинського району № 149 від 30.05.2018 року. Згідно заяви [PERSON] та заяв [PERSON], [PERSON] від 03.09.2018 року, посвідчених секретарем Раштовецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області [PERSON], вони спадкувати вище вказані частки майна після смерті [PERSON] та [PERSON] не бажають спадкувати та відмовляються від спадщини в користь [PERSON]. 16 серпня 2000 року за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва на спадщину Гусятинською державною нотаріальною конторою до майна померлого [PERSON] була заведена спадкова справа №572 за 2000 рік. Того ж дня до цієї спадкової справи долучено заяву дружини спадкодавця [PERSON] про відмову від прийняття спадщини. 16 серпня 2000 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) розміром 2,24 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться в колективній власності ТОВ «Раштівецьке», село Раштівці, Гусятинського району Тернопільської області, за реєстровим № 1072. В Гусятинській державній нотаріальній конторі спадкова справа до майна померлої 02 вересня 2015 року [PERSON] не заводилася. Проте, державним нотаріусом [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на відповідні частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд в с.Раштівці, вул.Дубковецька, 194, Гусятинського району, що належали [PERSON] та [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавців, що підтверджується довідкою інформаційного характеру, виданою державним нотаріусом Гусятинської державної нотаріальної контори 23.07.2018 року за №926/01-16. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON], так як проживав разом із ними за однією адресою. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи те, що спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON] була прийнята спадкоємцем [PERSON] застосуванню підлягають правила ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог ст. 529 ЦК України 1963 року спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти, дружина і батьки померлого. Згідно із вимогами ст. ст. 548, 549 ЦК України, який діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління майном або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 553 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1217, 1268\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з вимогами ст. ст. 1268, 1269, 1270\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, позивач являється єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом та єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, а тому набув права на спадкування майна. Позивач прийняв спадщину, однак не може оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірне нерухоме майно. Відповідно до вимог ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 317\~ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст.\~328\~ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем, права власності на частки житлового будинку з відповідними частками господарських будівель і споруд судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. Враховуючи вищевказані вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на 2/6 частки житлового будинку садибного типу, загальною площею 130,7 м2, житловою площею 68,2 м2, з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що розташований в с.Раштівці, вул.Дубковецька, 194, Гусятинського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 22 березня 1997 року та в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 02 вересня 2015 року. На підставі наведеного, ст. 392, 1223, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, ст.ст. 120, 548, 549, 553 ЦК УРСР від 1963 року та

Outcome: approved