Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 15.05.2015 між [PERSON] та позивачем укладено договір купівлі-продажу, земельної ділянки площею 0,1207 га, кадастровий номер 3222481600:02:004:0041, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Гатне, вулиця Барвінкова, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.05.2015 року під реєстраційним номером запису про право власності: 9685595. 26.05.2011 постановою державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ від 12.05.2011 накладено арешт нерухомого майна, а саме: спірну земельну ділянку, власником якої зазначений [PERSON]. 10.11.2011 державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, якою встановлено, що згідно відповіді Головного управління Держкомзему у Київській області - земельна ділянка з кадастровим номером 3222481600:02:004:0041 не числиться за боржником ([PERSON]). 18.11.2014 [PERSON] земельна ділянка була зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.2007. З 10.09.2007 по 15.05.2015 власником земельної ділянки була [PERSON] та державним виконавцем помилково накладено арешт на земельну ділянку, так як вона ніколи не належана на праві власності [PERSON]. Тому просив звільнити з-під арешту земельну ділянку площею 0,1207 га, кадастровий номер 3222481600:02:004:0041, яка розташована за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, село Гатне, вулиця Барвінкова, який зареєстровано 26.05.2011 за реєстраційним номером обтяження 11214880, накладеного на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції № 788/8 від 12.05.2011 та зазначено власником [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про день слухання справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, своїх заперечень проти позову не надали. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з»явилась, про день слухання справи повідомлялась. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що 15.05.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, земельної ділянки площею 0,1207 га, кадастровий номер 3222481600:02:004:0041, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Гатне, вулиця Барвінкова, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.05.2015 року під реєстраційним номером запису про право власності: 9685595. Згідно з Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 97066453 від 20.05.2015, встановлено, що 26.05.2011 постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції №788/8 від 12.05.2011 накладено арешт нерухомого майна (реєстраційний номер: 11214880), а саме: на спірну земельну ділянку. власником якої зазначений [PERSON]. 10.11.2011 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 26725655, оскільки згідно відповіді Головного управляння Держкомзему у Київській області - земельна ділянка з кадастровим номером 3222481600:02:004:0041 не числиться за боржником ([PERSON]), що підтверджуються договором купівлі-продажу від 10.09.2007, посвідченим приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого власником цієї земельної ділянки є [PERSON], яка 18.11.2014 зареєструвала право власності на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] Тобто, з 10.09.2007 по 15.05.2015 власником земельної ділянки була [PERSON] та державним виконавцем помилково накладено арешт на земельну ділянку, так як вона ніколи не належана на праві власності [PERSON]. Згідно з ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пунктом 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Згідно із ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику справах про виключення майна з опису» № 6 від 27.08.1976 року (із наступними змінами), за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Крім того, ч. 4 п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 встановлено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст.. 88 ЦПК України, суд, судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved