Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з вищезгаданим позовом, в підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що 29.12.2017 року позивач позичив відповідачу 112000 грн., що еквівалентно 4000 дол. США. Дані кошти відповідач зобов»язувався повернути до 15.03.2018 року. Відповідач вимоги про повернення коштів у добровільному порядку відверто ігнорує, до теперішнього часу не повернув суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов»язання та права позивача. Крім того, вказує на те, що згідно ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суму нарахованих 3% річних вказує 2819,26 грн. А тому просить стягнути з відповідача вищезгадану суму боргу та судові витрати, які складаються з 1149,05 грн. судового збору та 7000 грн. витрат на правничу допомогу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовну заяву свого довірителя з підстав, зазначеній у ній. Просив задоволити позов. Відповідач,\~який належним\~чином повідомлявся\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи,\~в судове\~засідання не\~зявився та\~не повідомив\~суд про\~причини своєї\~неявки.\~За таких\~обставин суд\~визнав його\~неявку неповажною\~та продовжив\~розгляд справи\~за його\~відсутності.На підставі вище вказаного, суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наявними в матеріалах справи. Заслухавши думку позивача, дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини,\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що 29 грудня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] 112000 грн. (що еквівалентно 4000 дол. США) з кінцевим терміном повернення суми позики 15 березня 2018 року. Умови договору відповідачем не виконані, заборгованість за договором позики не повернута. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законадавства у строк, зазначений в договорі, у випадку порушення зобовязання, згідно ст.611 ЦК України, боржник повинен відшкодувати завдані збитки, відповідно до умов укладеного договору. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, у відповідності до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування трьох процентів річних здійснюється за формулою - сума боргу/100%*3% річних/365 днів* кількість днів прострочення. Звідси, 3 % річних складає 2819,26 грн. У відповідності до частини 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законадавства у строк, зазначений в договорі, у випадку порушення зобовязання, згідно ст.611 ЦК України, боржник повинен відшкодувати завдані збитки, відповідно до умов укладеного договору. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, цими доказами встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 112 000 грн., однак, умови договору відповідачем виконано не було. Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, то в даному випадку суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1,2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), визначаються в договорі про надання правової допомоги. Такий відсутній. Для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи подає суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Даних вимог ч.3 ст. 137 ЦПК України стороною позивача не дотримано. \~ \~ \~ \~За змістом ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із наведеними у ній критеріями. Відповідно до них: - за складністю справа про стягнення боргу за розпискою відноситься до найпростіших та найлегших для адвоката справ. Типову позовну заяву можна використовувати переважно для усіх клієнтів зі схожими вимогами, опис обставин позики та підстав позову носить стислий характер, посилання на нормативну базу стандартне; - відповідно, час витрачений адвокатом на виконання робіт в такій справі має бути мінімальним. - обсяг наданих адвокатом послуг є відповідно звуженим: відсутня потреба витребовувати докази, оскільки такі представляються стороною; жодних складностей у підготовці позову; час на судовий розгляд становив 15 хвилин. - ціна позову доволі велика, впливу вирішення справи на репутацію сторони немає, публічного інтересу до справи також. Із врахуванням наведених чинників, в їх сукупності, застосовуючи принцип співмірності, суд визначає величину суми правничої допомоги в розмірі 2000 грн. Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає до часткового задоволення Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1922,06 грн. судового збору. Враховуючи викладене та

Outcome: approved