Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія «РАССВЕТ» на користь [PERSON] суму боргу за договором позики №105/78/19 від 16 січня 2019 року в сумі 742 216,00 грн, 3% річних в сумі 18 606,24 грн, пеню за несвоєчасне повернення позики у розмірі 0,01% за кожен день прострочки від суми платежу неповернутої своєчасно позики у розмірі 22 637,10 грн, інфляційні втрати у розмірі 12 617,67 грн, а всього 796 077,01 грн; стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 7 960,77 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 16.01.2019 р. між ним та відповідачем був укладений договір позики №105/78/19, за умовами якого [PERSON] надав ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія «РАССВЕТ» грошові кошти у сумі 742 216,00 грн, які позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві у строк до 31.12.2019 р., у безготівковому порядку або в інший, не заборонений законодавством, спосіб. Строк повернення позики сплинув, а відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань в частині своєчасного погашення заборгованості, що є підставою для звернення позивача до суду з позовом. Кошти за договором позики були внесені позивачем на рахунок відповідача. За умовами договором проценти на суму позики не нараховуються та не сплачуються, а за несвоєчасне повернення позики позичальник сплачує виключно штрафну санкцію у вигляді пені у розмірі 0,01% за кожен день прострочки від суми платежу неповернутої своєчасно позики. Станом на 30.10.2020 р. відповідач на 305 днів прострочив перед позивачем виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим на його користь підлягають стягненню також пеня, 3% річних та інфляційні втрати, згідно з наданим ним розрахунком. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року відкрито провадження у цій цивільній справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні, сторонам роз`яснено право подати заяви по суті справи та встановлено відповідні процесуальні строки. Копію вказаної ухвали суду разом з копією позовної заяви з додатками відповідачем отримано не було, а конверт зі вказаними документами повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання». Представник позивача копію вказаної ухвали суду отримала 19.11.2020 р. Ухвалою суду від 14.12.2020 р. за заявою представника позивача [PERSON] - [PERSON] останній дозволено брати участь в підготовчому судовому засіданні 17.12.2020 р. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, у зв`язку з чим постановлено про проведення підготовчого судового засідання у режимі відеоконференції за допомогою сервісу «EASYCON», про що роз`яснено заявнику. Ухвалами суду від 12.01.2021 р. та від 27.01.2021 р. було відмовлено у задоволенні заяв представника позивача [PERSON] - [PERSON] про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції. 27 січня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження у цій справі, яку призначено до судового розгляду по суті та встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі. Ухвалами суду від 26.02.2021 р., 19.04.2021 р. за заявою представника позивача [PERSON] - [PERSON] останній дозволено брати участь в судовому засіданні 09.03.2021 р. та 27.04.2021 р. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, у зв`язку з чим постановлено про проведення судового засідання у режимі відеоконференції за допомогою сервісу «EASYCON», про що роз`яснено заявнику. У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, зокрема, відповідач - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України на сторінці Дніпровського районного суду м. Києва. 27 квітня 2021 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - [PERSON] про розгляд справи без участі позивача та його представника, у якій не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача та винесення заочного рішення по справі, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, його представника і відповідача та за згодою сторони позивача ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд доходить про задоволення позову, виходячи з наступного. 16 січня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Інвестиційна Будівельна Компанія «Рассвет» був укладений договір позики № 105/78/19, за умовами якого позивач в порядку і на умовах, визначених цим договором, надав відповідачу грошові кошти у позику у розмірі 742 216,00 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Кошти за договором позики № 105/78/19 внесені позивачем на рахунок ТОВ «Інвестиційна Будівельна Компанія «Рассвет» 16 січня 2019 року, що підтверджується банківськими квитанціями № 4032-16-010/Г, № 4032-16-011/Г. В порядку ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 6 договору позики № 105/78/19 ТОВ «Інвестиційна Будівельна Компанія «Рассвет» зобов`язалось повернути [PERSON] отримані грошові кошти у строк до 31 грудня 2019 року, у безготівковому порядку, або в іншій незаборонений чинним законодавством спосіб. Пунктом 5 договору позики № 105/78/19 визначено, що проценти за цим договором на суму позики не нараховуються та не сплачуються. Пунктом 9 договору позики № 105/78/19 визначено, що за несвоєчасне повернення позики позичальник сплачує виключну штрафну санкцію у вигляді пені у розмірі 0,01 % за кожен день прострочки від суми платежу неповернутої своєчасно позики. За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як убачається з досліджених доказів, умови договору позики позичальником не виконані, в передбачений договором строк позика не погашена. Будь яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат, який судом перевірений, та з яким він погоджується, відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов договору позики. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти за договором позики № 105/78/19 від 16 січня 2019 року у розмірі 742 216,00 грн, а також за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання 3% річних, пеня за несвоєчасне повернення позики у розмірі 0,01 % за кожен день прострочки від суми платежу неповернутої своєчасно позики та інфляційні збитки згідно зі ст. 625 ЦК України, починаючи з 01 січня 2020 року по 30 жовтня 2020 року, виходячи з наступних розрахунків. Судом встановлено, що станом на 30 жовтня 2020 року відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання перед відповідачем на 305 днів (з 01 січня 2020 року), а тому з ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія «РАССВЕТ» на користь [PERSON] підлягає стягненню пеня за несвоєчасне повернення позики у розмірі 0,01% за кожен день прострочки від суми платежу неповернутої своєчасно позики у загальній сумі 22 637,10 грн (742 216,00 грн ? 0,01% ? 305 днів) та 3% річних за користування коштами у період прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 18 606,24 грн (742 216,00 грн ? 3% / 365 днів ? 305 днів). Також, з урахуванням суми грошового зобов`язання, що становить 742 216,00 грн, та встановленого Національним банком України індексу інфляції, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення інфляційні втрати, що складають 12 617,67 грн (100,2% (січень) х 99,7% (лютий) х 100,8% (березень) х 100,8% (квітень) х 100,3% (травень) х 100,2% (червень) х 99,4% (липень) х 99,8% (серпень) х 100,5% (вересень) = (101,7% х 742 216,00 грн) - 742 216,00 грн). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову [PERSON] до ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія «РАССВЕТ» про стягнення заборгованості за договором позики. В порядку ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7 960,77 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved