Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] . В червні 2021 року позивач випадково серед речей померлої знайшов заповіт від 26.03.2009 року, про існування якого до цього часу не знав, відповідно до якого [PERSON] заповіла позивачу все належне їй майно. З огляду на те, що Заповіт знайдено позивачем після спливу встановленого законодавстом шестимісячного строку для прийняття спадщини та на те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, позивач звернувся до суду з метою визнання причин пропуску строку поважними і визначення йому додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.07.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено підготовче засідання, надано строк відповідачу на подання відзиву на позовну заяву. Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що [PERSON] була мамою відповідача. Про заповіт, який мати за життя склала на користь позивача, тобто сина відповідача, йому не було відомо. Після смерті матері, відповідач до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, на спадщину, що залишилась після смерті матері, не претендує. Проти прийняття спадщини сином не заперечує. Зазначив про визнання позовних вимог позивача в повному обсязі. У підготовче засідання відповідач не з`явився. Відповідачем подано заяву, з якої вбачається, що він просить суд розглянути справу без його участі. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. За змістом ч. 4 ст. 200 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючі наведені правові положення, суд вважає, що у даній справі рішення можливо прийняти в підготовчому засіданні. Сторони в підготовче судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача та відповідно мати відповідача - [PERSON] , що підтверджується рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 30.03.2021 року на підставі якого 06.04.2021 року Оболонським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 11). Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги є її син [PERSON] , що є відповідачем, який, відповідно до пояснень, наданих у відзиві, не подавав заяву про прийняття спадщини та не претендує на спадкове майно. За життя [PERSON] склала заповіт, який 26.03.2009 року посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Івановим О.І., зареєстрований в реєстрі за № 46640760, яким заповіла все своє майно [PERSON] - позивачу (а.с. 13). З позову вбачається, що позивач не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки про вказаний заповіт, який був знайдений ним у червні 2021 року, він не знав. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 01.07.2021 року позивач звернувся до нотаріуса для отримання інформації щодо наявності відкритої спадкової справи відносно померлої [PERSON] . 01.07.2021 року отримав роз`яснення нотаріуса про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, з огляду на сплив визначеного законом терміну для прийняття спадщини постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій не надавалася, запропоновано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно з положеннями ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, тобто, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Отже, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, оскільки йому не було відомо про наявність на його ім`я заповіту, який був ним знайдений після спливу строку на прийняття спадщини. 04 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 133/1880/18, провадження № 61-12000св19 (ЄДРСРУ № 88232181) вказав, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Верховний Суд у своїй постанові від 26.06.2019 року (справа № 565/1145/17) зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту. При цьому суд виходив з того, що позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, про наявність заповіту складеного на його користь дізнався поза межами строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, і ці обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку, а необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. З огляду на наведене, а також на визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку є поважною, вимога за позовом є обґрунтованою, а тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved