Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачка в кредитній спілці КС «Злагода» як позику отримала суттєві грошові кошти за договором кредитної лінії № 6877-1К від 22.12.2011р. у розмірі 700000 грн. строком на 60 місяців. Свої зобов`язання кредитна спілка виконала, а відповідачка утворила борг і дотепер його не погашає, чим порушує права та законні інтереси вкладників, які внесли свої кошти на депозитний рахунок спілки. Так як, позивач являється також вкладником даної спілки, отже потерпає від протиправних дій відповідачки, що змусило позивача звернутися до суду. Якби відповідачка була добросовісної і погасила борг, частина коштів могла бути нарахована позивачу що в результаті не мало би підстав захищати свої права через подання позову до суду. Позивач зазначив розрахунок боргу наступним чином: -за 2012р.: (700000грн. + 700000грн. * 40% згідно договору)*1,03 інд.інф.0,998= =1007381,2грн. -за 2013р.: ( 1007381,2 грн + 1007381,2грн.* 40%)*1,03 * 0,05=1459906,91грн. -за 2014р.:( 1459906,91грн.+ 1459906,91грн.*40%)*1,03*1,249=2629377,03грн. -за 2015р.:( 2629377,03грн.+ 2629377,03грн.*40%)*1,03*1,433=5433307,9грн. -за 2016р.:( 5433307,9грн.+ 5433307,9грн.*40%)*1,03*1,124=8806348,91грн. -за 2017р.:( 8806348,91грн.+ 8806348,91грн.* 40%)*1,03*1,137=14438845,9грн. -станом на 01.11.2018р.:(14438845,9грн.+14438845,9грн.*40%:12місяців*10 місяців)*1,025*1,07=2114405,65грн. -станом на 01.12.2018р. без індекса інфляції: (2114405,65грн.+ 2114405,65грн.*40%:12*11)*1,0275=29649904,12грн. Оскільки діями відповідачки створено дискомфорт і зайва втрата часу на судові розібрання, чим підтверджується завдання моральної шкоди, розмір якої визначається у розмірі 50000грн.,звідки загальна ціна позову складає 29699904,12грн. Ухвалою суду від 22.03.2019р. відкрито спрощене позовне провадження у справі. 02.04.2019р. до суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області про відкриття спрощеного позовного провадження без виклику осіб та копію позовної заяви з додатками. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 21.05.2019р. Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому вказав, що позов вважає необґрунтованим та задоволенню не підлягає з наступних підстав. В обґрунтуванні позовних вимог, позивач вказує, що відповідач порушує права та законі інтереси усіх вкладників кредитної спілки. З викладених позивачем правовідносин жодних правовідносин між позивачем та відповідачем не виникало, жодні договори між відповідачем та позивачем не укладались, позивач діє із своїх власних суб`єктивних міркувань, виходячи із чого вважаю, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Позивач в описовій частині свого позову зазначає про стягнення з відповідача також моральної шкоди в розмірі 50000грн. проте, в прохальній частині дана вимога відсутня. Позивачем 30.05.2019р. подано до суду заяву про зупинення провадження на строк до набрання законної сили судовим рішенням у справі за № 127/139/19 про що не надано жодного доказу по номеру зазначеної справи, крім того позивачем не зазначено яким чином рішення по зазначеній справі вплине на розгляд, права та обов`язки сторін у даному у спорі, тому суд вважає відмовляє у задоволенні клопотання. Позивач, вказавши у позовній заяві, що відповідачка належним чином не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором, обмежився загальними фразами і не надав належних доказів. Тобто, позивач не надав доказів про несплату відповідачем боргу, відповідно до умов договору і графіку погашення кредиту. До суду не надано ні оригіналу, ні копії кредитного договору, що свідчить про надуманість даних вимог. Суд критично оцінює наданий позивачем розрахунок, оскільки не зазначено на підставі яких критеріїв визначений розрахунок. Норма ст.81 ЦПК України зазначає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зміст ч.2 ст. 78 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оцінюючи надані позивачем докази, суд згідно з положенням статей 77, 79,80 ЦПК України вважає ці докази неналежними та недостатніми, оскільки вони не містять інформацію щодо предмета доказування, на їх підставі не можливо встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони не дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Статтями 76,81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином суд, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] в заявлених ним межах, та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення. Позивач зазначає, що йому спричинено моральну шкоду. ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно зі ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, на що звернув увагу Верховний Суд України в п. 5 постанови Пленуму від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Визначаючись, щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд враховує а.1 п.9 Постанові Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р., яким визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до а. 2, п.5 вищевказаної обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд, вважає, що позивачем на надано доказів, щодо, наявності причинного зв`язку між завданою йому моральною шкодою і діями відповідача в її заподіянні, а отже доводи позивача не знайшли свого підтвердження. За наведених вище обставин та з підстав, зазначених в позові, з врахуванням наданих суду позивачем доказів в підтвердження наведених у позовній заяві обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю, в силу чого в задоволенні позову слід відмовити повністю. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141ЦПК України та вважає компенсувати за рахунок державного бюджету.

Outcome: dismissed