Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 12.12.2016 року [PERSON]Є подарувала позивачу житловий будинок №13 по вул. Комарова в м. Сквира Київської області, загальною площею 67,0 кв.м., житловою площею 19,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, [PERSON]Є передала позивачу майно, про що є відповідний акт прийому передачі майна, позивач розпочав капітальний ремонт будинку. Сторони звернулися до нотаріальної контори для реєстрування договору але у реєстрації їм було відмовлено у звязку з пошкодженим свідоцтвом про право власності. В подальшому відповідач відмовився займатися належним оформленням будинку, тому позивач змушений звернутися до суду для врегулювання спору. Позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок №13 по вул. Комарова в м. Сквира Київської області, загальною площею 67,0 кв.м., житловою площею 19,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами. У попереднє судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Надав суду заяву в якій просив провести розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує. У попереднє судове засідання відповідач не з'явився, надала до канцелярії суду заву у якій просила розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги визнає повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~\~\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до свідоцтва про право власності посвідчене 14 вересня 1999 року державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори [PERSON] належить ? частина будинку №13 по вул. Комарова в м. Сквира Київської області, загальною площею 67,0 кв.м., житловою площею 19,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом посвідчене 14 вересня 1999 року державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори [PERSON] належить ? частина будинку №13 по вул. Комарова в м. Сквира Київської області, загальною площею 67,0 кв.м., житловою площею 19,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 07.10.1993 року. 12.12.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування на житловий будинок №13 по вул. Комарова в м. Сквира Київської області, загальною площею 67,0 кв.м., житловою площею 19,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами. Договір укладено у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 203 Цивільного кодексу України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст.\~ст. 316-319 ЦК України\~правом власності є право особи на майно, що включає в себе право володіння, користування та розпорядження, якими така особа користується на власний розсуд. Відповідно до\~ст.717 ЦК України\~за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі - що передбачено у\~ст.718 ЦК України. Виходячи зі змісту статей\~203,717 ЦК України\~договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згодищодо всіх його істотних умов. Частинами 1-3,5\~ст.203 ЦК України\~передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 4\~ст. 722 ЦК України\~прийняття обдарованим документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів, тощо) є прийняттям дарунка. Дарувальник передав обдарованому ключі від домоволодіння, а також технічну документацію на будинок. Однак, оформити договір дарування нотаріально сторони не мали можливості, оскільки нотаріусом їм було відмовлено у звязку з пошкодженим свідоцтвом на право власності на будинок, пізніше дарувальник відмовилася займатися оформленням документів. Юридичним наслідком укладення договору дарування є безповоротне припинення права власності у дарувальника на майно, що є предметом договору, та виникнення права власності на нього у обдарованого, тобто, правовою метою договору дарування є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної вигоди. Згідно\~ст. 220 ч. 2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved