Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Старобільського районного суду Луганської області з позовною заявою до Старобільської міської ради Луганської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування та зняття з нього арешту. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла його бабуся - [PERSON] , 1934 року народження, яка залишила на його ім`я заповіт на житловий будинок. Також, спадкоємцями майна [PERSON] , відповідно до заповіту, є її онук - [PERSON] та її донька - [PERSON] , які відмовились від прийняття спадщини. 04.03.2020 р. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Старобільського районного нотаріального округу Кравцової О.М. з проханням видати на його ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (один) та на земельну ділянку, на якій він знаходиться. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку приватний нотаріус видала, а у видачі свідоцтва на житловий будинок - відмовила у зв`язку з відсутністю оригіналу документа, який посвідчує право власності спадкодавця на зазначене майно, шляхом винесення Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.03.2020 р. № 143/02-31. Для отримання оригіналу договору купівлі-продажу, посвідченого Олефіренко А.І., нотаріусом Старобільської державної нотаріальної контори, 06.08.1971 р. за реєстр. № 2322, який посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок, позивач звернувся до Старобільської державної нотаріальної контори, але також отримав відмову, викладеної у Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.02.2020 р., скільки весь архів знаходиться на непідконтрольній Україні території. Також, нотаріус повідомила, що на житловий будинок накладено арешт (архівний запис № 2742118). Арешт був накладений як забезпечення позову до [PERSON] про визнання недійсним договору відчуження житлового будинку, за яким [PERSON] передала житловий будинок [PERSON] . Рішенням суду договір визнали недійсним і право власності залишилось за [PERSON] , так само як і арешт, в якому більше немає необхідності. На підставі чого позивач звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] не з`явилися, надали до канцелярії суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, уточнили позовні вимоги в частині зняття арешту з житлового будинку. Відповідач по справі - Старобільська міська рада Луганської області в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у відсутність її представника, не заперечує проти заявлених вимог та визнає заявлені вимоги у повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.08.2019 р. (а.с. 10). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку (а.с. 14-15, 24-25). Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 24-25) на зазначений житловий будинок накладено арешт. Згідно з копії рішення Старобільського районного суду Луганської області від 07.07.1998 р. (а.с. 26-39) право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ), залишено за [PERSON] . Згідно копії заповіту, посвідченого державним нотаріусом Старобільської державної нотаріальної контори Вербецькою Т.М. 25.10.2003р. за реєстр. № 2-1010 (а.с. 11) вбачається, що [PERSON] залишила на ім`я позивача заповіт. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підставою для обтяження була ухвала Старобільського районного суду без номера від 07.07.1998 року № реєстру 137273-46, внутр. № 2Е012Е2828F12F312338 (а.с. 24 зворот). Як вбачається з рішення Старобільського районного суду по справі 2-411/98 року від 28.05.1998 р. (а.с. 26-39) позовна заява [PERSON] задоволена частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1680 грн. та держмито 84 грн. В іншій частині позову [PERSON] відмовлено за необґрунтованістю. Судом встановлено, що інших підстав для накладення арешту на нерухоме майно, крім забезпечення позову [PERSON] по справі № 2-411/98 року - не встановлено. За спливом часу ухвала суду про накладення арешту на майно [PERSON] в рахунок забезпечення позову [PERSON] - не збереглося. Проте, загальна позовна давність встановлена в 3 роки. Приймаючи до уваги, що строк позовної давності з 1998 року сплив, даних про звернення нерухомого майна, належного [PERSON] , розташованого у [ADDRESS] , на користь [PERSON] в рахунок погашення боргу за рішенням суду не мається, встановити боржника [PERSON] не виявляється можливим внаслідок відсутності даних про її особистість, місце мешкання - не виявляється можливим, суд вважає, що відсутні підстави для продовження з 1998 року обтяження на нерухоме майно. Таким чином, арешт з нерухомого майна, накладеного ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 07.07.1998, архівний запис № 2742118, суд вважає за необхідне зняти. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки вирішення питання шляхом нотаріального оформлення права на спадщину неможливе, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 9, 13) та тим що відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи. Судові витрати пов`язані з розглядом справи не стягувати з відповідача, оскільки позивач не просить стягнути судові витрати.

Outcome: approved