Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] , та просить суд визначити постійне місце проживання їх сина [PERSON] з батьком, посилаючись на неприязні відносини матері й дитини та забезпечення ним кращих умов проживання та виховання. В обґрунтування позову зазначив, що від шлюбу з відповідачкою вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу він регулярно сплачував відповідачці аліменти на утримання дитини, постійно спілкується з сином, приймає участь у його вихованні. Останнім часом син став просити, щоб він забрав його до себе проживати, пояснивши, що мати його не любить, постійно кричить та б`є. Неприязні відносини між сином та відповідачкою призводили навіть до того, що син в червні та липні цього року тікав з дому, а в 2015 році по факту побиття відповідачкою сина було відкрито кримінальне провадження. Він любить сина, завжди знаходить з ним порозуміння, у них склалися приязні та довірливі стосунки. Він має своє житло, в якому у сина окрема, обладнана всім необхідним кімната, відповідачка ж власного житла не має, як і офіційної роботи. До того ж [PERSON] емоційно неврівноважена, нервова, навіть проходила стаціонарне лікування у психоневрологічному диспансері, що травмує психіку дитини та викликає у неї вороже ставлення до матері. В зв`язку з викладеним просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 02 серпня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 18 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. В судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні позову наполягав з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] позов не визнала, зазначила, що хоча у її чоловіка з [PERSON] напружені відносини, вона не вважає, що дитина повинна жити з батьком. Помірі можливостей вона приділяє дитині увагу, однак він нікого не слухає і робе все по своєму.. Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривий Ріг ради Березуцька Н.І. вважала за доцільне в інтересах дитини враховуючи його думку, визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю відповідно до наданого висновку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю позивача та приходиться бабкою [PERSON] . В ході допиту розповіла про історію влаштування [PERSON] до інтернату, оскільки відповідачка взяла довідку від психіатра, який рекомендував [PERSON] навчатись саме в інтернаті під наглядом спеціалістів. На разі [PERSON] позбавляє її можливості спілкуватись з онуком. Від сватів та [PERSON] знає, що у дитини конфлікт з нинішнім чоловіком [PERSON] . [PERSON] не приділяє дитині належної уваги. Свідок[PERSON] будучи під присягою, пояснив суду, що він є батьком [PERSON] . На теперішній час [PERSON] проживає з матір`ю. Знає, що [PERSON] б`є вітчим і тому він тікає з дому та не хоче туди повертатись. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона живе з батьком [PERSON] . Після знайомства з [PERSON] , [PERSON] перестала піклуватись про своїх дітей. Коли дитини до них приїхала, а фактично втекла з будинку через те, що [PERSON] його б`є, то була грязна, в лохміттях. Вислухавши доводи сторін, позицію представника третьої особи, думку малолітньої дитини, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Як встановлено судом, сторони з 11 жовтня 2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2013 року між ними розірваний (а.с. 10 - копія рішення), та є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 9 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5,6 статті 81 ЦПК України). В обґрунтування заявлених вимог позивач надав характеристику з місця роботи (а.с. 17 - характеристика), відповідно до якої за час роботи він показав себе як сумлінний, чесний та відповідальний працівник, має достатній рівень заробітку (а.с. 13-16 - довідки), частина з яких стягується в рахунок сплати аліментів на утримання сина. На підставі договору дарування від 12.02.2014 р., [PERSON] є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 18, 19 - копія витягу, техпаспорту). Відповідно до акту від 19.07.2019 р., свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що в середині червня та почату липня 2019 року [PERSON] тікав з дому разом зі своєю сестрою [PERSON] через постійне насилля в родині по відношенню до нього зі сторони матері [PERSON] та її чоловіка [PERSON] , які проявляють агресію та насильство відносно малолітнього [PERSON] , займаються рукоприкладством (а.с. 11). Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 20 жовтня 2015 року, [INFO] 2015 року [PERSON] нанесла кілька ударів ременем своїй малолітній дитині [PERSON] , [INFO] , про що стало відомо його батьку [PERSON] зі слів дитини. Кримінальне провадження закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 12 - копія постанови). Згідно висновку виконкому Металургійної районної в місті ради від 09 жовтня 2019 року № 1п/29-2778, про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , встановлено, що дитина проживає з матір`ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , навчається в Криворізькій загальноосвітній школі № 66. За даною адресою також проживає вітчим дитини [PERSON] та малолітня сестра - [PERSON] , [INFO] . За місцем проживання у дитини є окреме ліжко, постільна білизна, яка потребує заміни, особисті речі в обмеженій кількості. Забезпеченість дитини окремим спальним місцем було виключно ініціативою та вимогою членів комісії. Батько дитини двічі (у листопаді 2018 року та у липні 2019 року) звертався до виконкому районної у місті ради з питання необхідності проведення перевірки цільового витрачання матір`ю його сина аліментів на його утримання. З 16.09.2019 по 23.09.2019 фахівцем Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було проведено з`ясування оцінки потреб сім`ї [PERSON] . За результатами дослідження мати недостатньо приділяє часу [PERSON] , забороняє зустрічам дитини з батьком, у зв`язку з чим в сім`ї виникають конфлікти між її членами та з [PERSON] . Після з`ясування стосунків малолітній [PERSON] зазвичай має пригнічений емоційний стан. У вітчима з [PERSON] стосунки мають напружений характер. Відносини між дорослими членами цієї родини та батьком [PERSON] також негативні. За інформацією Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, а також Криворізької загальноосвітньої школи № 66 [PERSON] приділяє недостатньо уваги питанням навчання та виховання сина, кошти на харчування дитині виділяє не завжди, контроль з боку за організацією учбової діяльності сина носить епізодичний характер, у зв`язку з чим вищевказаний малолітній домашні завдання виконує несистематично, має низький рівень учбових досягнень. За повідомленням адміністрації Криворізької загальноосвітньої школи № 66, в родині малолітнього [PERSON] також мали місце випадки фізичного насилля над дитиною з боку матері та вітчима. За висновком оцінки потреб сім`ї, наданим фахівцем Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді органу опіки та піклування, доцільно звернути увагу на бажання [PERSON] проживати разом з батьком та наявність психологічної нестабільності у відносинах дитини з матір`ю. Батько дитини працює, сплачує аліменти на утримання дитини, розмір яких перевищує два прожиткові мінімуми на дитину відповідного віку, проживає у двокімнатній квартирі, де створено необхідні умови для проживання, навчання та розвитку дитини. Тому враховуючи викладене виконком районної в місті ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної в місті ради від14 листопада 2019 року № 8/22-4923, про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , встановлено, що дитина проживає з матір`ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Для малолітнього виділено окрему кімнату, яка облаштована місцем для навчання та відпочинку, дитина забезпечена повноцінним харчуванням. Мати дитини, [PERSON] тимчасово не працює, перебуває в декретній відпустці та проживає в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Батько дитини [PERSON] проживає по [ADDRESS] , де дитині виділена окрема кімната, яка облаштована окремим спальним місцем, письмовим столом та шафою для зберігання речей. [PERSON] офіційно працює, за місцем роботи характеризується позитивно, сплачує аліменти на утримання малолітнього сина. Малолітній [PERSON] навчався в КЗШ № 66, за характеристикою закладу дитина навчальними вміннями володіла на низькому рівні, мати приділяла недостатньо уваги навчанню та вихованню сина, однак на зауваження реагувала вчасно, підтримувала постійний контакт з учителем, відвідувала батьківські збори. З 07.10.2019 р. дитина переведена на навчання до КЗШ № 9, однак навчається погано, учбовим матеріалом володіє на низькому рівні. Мати намагається приділяти увагу навчанню сина, підтримує постійний зв`язок з класним керівником. Малолітній [PERSON] [INFO] виявив бажання проживати разом з матір`ю, [PERSON] . Тому враховуючи вищезазначене та рішення комісії з питань захисту прав дитини в інтересах малолітнього, виконком Довгинцівської районної в місті ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю, [PERSON] . За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції, згідно з якою Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Так, опитаний в суді за відсутності батьків, [PERSON] пояснив, що любить обох батьків, але жити постійно хоче з батьком, так як чоловік його матері його постійно б`є. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Тому незважаючи на принцип 6 Декларації прав дитини, яким передбачено, що малолітня дитина може бути розлучена з матір`ю лише за виняткових обставин, суд при прийнятті рішення надає перевагу частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року та керується цією нормою, яка передбачає, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан, та його ставлення до вибору місця свого проживання.а зібрані у справі докази з урахуванням думки дитини та висновку Виконкому Металургійної районної в місті ради як органу опіки та піклування, вказують на те, що проживання малолітнього [PERSON] [INFO] з батьком [PERSON] найкраще забезпечить інтереси дитини. Крім того, згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 17 жовтня 2018 року по справі № № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), Декларація прав дитини не є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. У частині першій статті 3 цієї Конвенції закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Підсумовуючи, слід зазначити, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. З огляду на зазначені обставини, враховуючи, що висновок виконкому Металургійної районної в місті ради як органу опіки та піклування, враховуючи думку дитини, з аналізу якої можна зробити висновок про більшу прихильність дитини до батька та позитивний вплив на емоційний стан дитини при бажанні проживання з батьком, матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 768,40 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved