Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.11.1995 року позивач уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції, актовий запис за № 214. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , яка вже досягла повноліття та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя позивача з відповідачкою у шлюбі не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Наслідки постійних суперечок і сімейних негараздів негативно відображаються на можливості спільного проживання. Позивач з дружною стали зовсім чужими людьми. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, що кожен раз спричиняє позивачеві душевні страждання. Сімейні стосунки та спільне проживання вони припинили більше трьох років тому. За таких обставин позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Бора Ю.В. в підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їхню відсутність. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи в судове засідання також не з`явилася, однак надіслала до суду письмову заяву про ивзнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачкою, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд встановив, що сторони зареєстрували шлюб 11.11.1995 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 214, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , яка набула повноліття та син [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Наслідки постійних суперечок і сімейних негараздів призвели до припинення шлюбно-сімейних відносин. На протязі трьох років сторони проживають окремо. Шлюб існує тільки формально. Позивач остаточно визначився та бажає розірвати шлюб. Відповідачка на розірвання шлюбу згідна. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та до розгляду справи у суді наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу та приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їхньої неповнолітньої дитини, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved