Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18 травня 1988 року його матір'ю [PERSON] було вчинено заповіт, яким остання усе своє майно заповідала йому. [INFO] мати померла. За життя їй належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Однак, оформити нотаріально спадщину на спадкове майно після смерті матері позивач не має можливості, оскільки як йому пояснив нотаріус в нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім того, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, не приватизована. Тому позивач вимушений звернутись з дійсним позовом до суду. Позивач до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позов у поновному обсязі. Представник відповідача також у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] [PERSON] є власником цього будинку на підставі свідоцтва про право власності за законом виданим Троїцьким виконкомом 03 червня 1988 року, реєстр № 829. Згідно копії заповіту від 18.05.1988 року [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON], який є її рідним сином, що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього. У встановлений законом строк, після смерті матері позивач звертався до нотаріальної контори, але йому усно було роз'яснено, що для оформлення спадщини потрібні оригінали правовстановлюючих документів на домоволодіння [ADDRESS], які у нього відсутні. В силу ст.10 ЦПК України, обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі статтею 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. За змістом ч.5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику в справах про спадкування», в якій зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності зі статтею 49 Закону України « Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформація) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії . Згідно статті 392 ЦК України , власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкове майно через такий механізм, як звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки в нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому реалізувати своє право на спадкове майно позивач може лише через суд, відповідно до статті 16 ЦК України та п. 23 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7. На підставі статей 16, 328,392, 1223, 1268 ЦК України, статті 49 Закону України «Про нотаріат» , Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» ,

Outcome: approved