Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] з позовною заявою про поділ майна подружжя, визнання угод частково недійсними. Первісний позов мотивовано тим, що 10 серпня 1991 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] - відповідачкою по справі, актовий запис №1983, після укладання шлюбу дружина змінила прізвище на - [PERSON]. Позивач вказує, що рішенням Вінницького міського суду від 07.07.2016 шлюб розірвано. В період шлюбу було придбано майно, добровільно в позасудовому порядку поділити яке, відповідач відмовляється. Позивачем перераховано майно, в тому числі побутову техніку та меблі та інші предмети побуту, яке було нажито за час шлюбу, позивач вказав, що в сейфі залишились кошти в розмірі 53 000 доларів США, виручених від продажу автомобіля Тойота ( 45 000 доларів) та 8000 доларів - кошти від підприємницької діяльності, еквівалентно 1 431 000 грн. На загальну суму 3 381 000 грн. Все майно знаходиться в будинку № 24 б, по вул. Примакова, в м. Вінниці, де мешкав позивач із відповідачкою та молодшими дітьми до середини червня 2016 р. Таким чином, позивач вважає, що він має право на 1/2 частку майна, що знаходиться в будинку № 24 б по вул. Примакова в м. Вінниці на суму 1 690 500 грн. Крім зазначеного майна, позивачем в період шлюбу було інвестоване кошти на будівництво двох однокімнатних квартир в буд. №17 по вул. 600-річчя, в м. Вінниці. Згідно інвестиційних договорів № 33 та № 34 від 22 вересня 2015 року, позивачем на рахунок ТОВ «Будмонтажпроекг» внесено кошти в розмірі 550 550 грн.(квитанція до прибуткового касового ордеру № 298 від 22 09.2015 р.) та 446 284 грн.(квитанція до прибуткового касового ордеру №307 від 25.09.2015року. Позивач повідомляє, що правовстановлюючі документи на зазначені квартири не видавались. обидва договори укладені від імені, на той час неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], яка особистих коштів не мала і не могла мати, оскільки, ніде не працювала. Відповідно до ст.32 ЦК України, особа у віці від 14 до 18 років має неповну цивільну дієздатність. На вчинення правочину неповнолітньою особою щодо нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків і дозвіл органу опіки та піклування. Такої згоди позивач не підписував, згоди органу опіки також не було. Відповідно до ст.222 ЦК України, правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків, може бути визнаний судом недійсним. Однак, позивач мав бажання придбати ці дві квартири, кошти на рахунок ТОВ «Будмонтажсервіс» вносились особисто позивачем , а тому вважає, що інвестиційні договори № 33 та № 34 від 22 вересня 2015 року мають бути визнанні недійсними в частині, що стосується покупця. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання правочинів недійсними мотивовано тим, що позивачем по первісному позову [PERSON] було подано до суду позов про поділ майна подружжя та визнання угод частково недійсними. Проте, [PERSON] в позовній заяві не повністю вказав майно, яке підлягає розподілу на праві спільної сумісної власності подружжя. Позивач- відповідач вказала, що поділу також підлягає майно, а саме: шкіряний куточок коричневого кольору вартістю 9000 грн., диван шкіряний чорного кольору вартістю 10 000 грн., килими 2 шт. вартістю 5000 грн.. телевізор плазмовий новий - вартістю 22 000 грн., сейф металевий вартістю 1700 грн., с тіл деревяний довжиною 3 м та 3 лави вартістю 5000 грн., системні компютери 4 шт., монітори 4 шт., клавіатури 4 шт., ксерокс 1 шт. загальною вартістю 20 000 грн., холодильник (маленький) Nord вартістю 3000 грн., тумба чорного кольору вартістю 1000 грн., телевізор Sony Trinitron вартістю 2000 грн.. пістолет «Макарова» з інкрустацією вартістю 4000 грн., рушниця ТОЗ 34 вартістю 8000 грн.; рушниця Бенеллі вартістю 40 000 грн.,СКС з оптичним прицілом вартістю 20 000 грн., електростанція пересувна вартістю 5000 грн.. набір рукомийник та унітаз (новий) вартістю 9000 грн. Всього на загальну суму: 164 700 грн. Відповідач- позивач вказує, що 17 червня 2014 року відповідно до довідки рахунку серія ВІА № 514633 від 16 червня 2014 року автомобіль марки TOYOTA, модель Land Cruiser 200, білого кольору, кузов JTMHV05J204024718, номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, було начебто продано відповідачу-позивачу громадянином [PERSON]. Вказана довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, тобто перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця, та є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу. Однак на момент зняття транспортного засобу з реєстрації і оформлення кулівлі-продажу шляхом отримання довідки рахунку відповідачу- позивачу не було відомо про вказані дії. Відповідач- позивач вказує, що вона не мала наміру купувати даний автомобіль та не була присутня під час оформлення довідки рахунку, і не була присутня під час оформлення реєстрації транспортного засобу Вважає, що при оформленні договору купівлі-продажу шляхом отримання не було дотримано загальних умов, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачених ст. 203 ЦК України. Тому вказаний договір належить визнати недійсним на підставі ст. 215 ЦК України якою визначено, що правочин є недійсним у зв'язку з недодержанням в момент його вчинення стороною загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених ЦК України. Відповідач-позивач вважає, що визнанню недійсним підлягає також договір купівлі-продажу № 00413/03/0541/2016 від 16.04.2016року, автомобіля марки TOYOTA, модель Land Cruiser 200, білого кольору, кузов JTMHV05J204024718, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, укладений між [PERSON] та [PERSON], оскільки як вказала [PERSON] лише підписалась в договорі купівлі-продажу даного транспортного засобу. В даному позові позивач - відповідач просить суд виділити в користування майно шкіряний куточок коричневого кольору вартістю 9000 грн., диван шкіряний чорного кольору вартістю 10 000 грн., килими 2 шт. вартістю 5000 грн.. телевізор плазмовий новий - вартістю 22 000 грн., сейф металевий вартістю 1700 грн., стіл деревяний довжиною 3 м та 3 лави вартістю 5000 грн.; системні компютери 4 шт., монітори 4 шт., клавіатури 4 шт., ксерокс 1 шт. загальною вартістю 20 000 грн., холодильник (маленький) Nord вартістю 3000 грн., тумба чорного кольору вартістю 1000 грн., телевізор Sony Trinitron. Всього на суму 78 700 грн. Інше майно виділити відповідачу. Визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки TOYOTA, модель Land Cruiser 200, білого кольору, кузов JTMHV05J204024718, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, укладений між [PERSON] та [PERSON] 16 червня 2014 року, шляхом укладення довідки-рахунку серії ВІА № 514633. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 00413/03/0541/2016 від 16.04.2016року, автомобіля марки TOYOTA, модель Land Cruiser 200, білого кольору, кузов JTMHV05J204024718, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, укладений між [PERSON] та [PERSON]. Скасувати державну реєстрацію автомобіля марки TOYOTA, модель Land Cruiser 200, білого кольору, кузов JTMHV05J204024718, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, за [PERSON]. В заяві від 04.10.2017р. відповідач - позивач збільшила позовні вимоги та просила суд виділити їй в користування наступне майно: шкіряний куточок коричневого кольору, диван шкіряний чорного кольору, килими 2 шт., телевізор плазмовий новий (Samsung), сейф металевий, стіл деревяний довжиною 3 м та 3 лави, системні компютери 4 шт., монітори 4 шт., клавіатури 4 шт., ксерокс 1 шт., холодильник (маленький) Nord, тумба чорного кольору, телевізор Sony Trinitron на загальну суму 78 700 грн. Інше майно виділити відповідачу. Визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки TOYOTA, модель Land Cruiser 200, білого кольору, кузов JTMHV05J204024718, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, укладений між [PERSON] та мною 16 червня 2014 року, шляхом укладення довідки-рахунку серії ВІА№ 514633. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 00413/03/0541/2016 від 16.04.2016 року, автомобіля марки TOYOTA, модель Land Cruiser 200, білого кольору, кузов JTMHV05J204024718, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, укладений між мною та [PERSON]. Скасувати державну реєстрацію автомобіля марки TOYOTA, модель Land Cruiser 200, білого кольору, кузов JTMHV05J204024718, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, за [PERSON]. Визнати недійсним договір позики, укладений між [PERSON] та [PERSON] у формі розписки від 16.06.2014 року на суму 42 200 (сорок дві тисячі двісті) доларів США. В зустрічному позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON] за участю третьої особи [PERSON] про стягнення коштів за договором купівлі-продажу автомобіля позивач просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON] в рівних частках на користь [PERSON], 42200 (сорока двом тисячам двісті) доларів США, що еквівалентно 1 090 870 (одному мільйону девяносто тисячам вісімсот семи десяти ) гривням станом на момент предявлення позову неоплаченого залишку за договором купівлі продажу від 16 червня 2014 року, автомобіля TOYOTA Land Cruiser 200, днз. АВ 0007 КМ. Позов мотивовано тим, що 16.06.14 р. подружжя відповідачів придбало у позивача за договором купівлі-продажу автомобіль TOYOTA, модель Land Cruiser 200, білого кольору, кузов JTMHV05 J204024718. 2008 р. випуску, днз AB 0007 KM. Зазначений договір укладено в письмовій формі, що оформлено довідкою - рахунком від 16.06.14 р. ВІА № 514644. Право власності на проданий ТЗ було оформлено та зареєстрована дружину - [PERSON]. За досягнутими домовленостями продаж автомобіля було здійснено за ціною 53500 доларів США. При цьому сторони узгодили, що оплата за придбане авто здійснюється на умові відстрочення повного розрахунку. Кінцевий термін оплати- визначений - вереснь 2015 p. В звязку з чим частину грошей у сумі - 11300 доларів США отримав 16.06.14 при укладанні угоди передавши у відповідності до домовленостей машину відповідачам. Претензій до якості придбаного авто у них не було. Відтак, залишок неоплаченої ціни за договором купівлі-продажу становить 44200 $, що еквіваленті дорівнювало 500000 грн. (за курсом 1$ до 1 1.85 грн.). Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів за договором позики мотивовано тим, шо 22 вересня 2015 р. на прохання [PERSON] позичив 45 000 доларів США, в строк 22.09.2017р., які подружжя [PERSON] мали повернути до 22.09.17 p..Кошти були необхідні для оплати за договором інвестування житла. Договір позики було укладено 22.09.15 р. в письмовій формі та оформлено на імя [PERSON], який власноручно написав розписку на підтвердження отримання коштів. Враховуючи те, що кошти згідно розписки не повернуті, вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом з вимогами стягнути з [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на користь 45 000 (сорок п'ять тисяч) доларів США неповернутого боргу у еквіваленті 45 000 (сорока пяти тисячам) доларів США, що еквівалентна 1 192 500 грн. (одному мільйону сто девяносто двум тисячам пятсот) грн. неповернутого боргу, Представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримала в повному обсязі проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечувала, зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] визнала. [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов [PERSON] підтримали в повному обсязі, проти задоволення зустрічних позовів та первісного позову заперечували. Представник [PERSON] [PERSON], проти визнання первісного позову заперечував. Представник ТОВ «Будмонтажпроект» надав до суду письмові заперечення щодо первісного позову вважає, що інвестиційні договори прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання договорів недійсними. Представник [PERSON] та [PERSON] зустрічні позови підтримав в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечував. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини: Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.07.2016р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (.а.с.9, т.1) Згідно інвестиційних договорів № 33 та № 34 від 22 вересня 2015 року, [PERSON] на рахунок ТОВ «Будмонтажпроекг» внесено кошти в розмірі 550 550 грн.(квитанція до прибуткового касового ордеру № 298 від 22 09.2015 р.) та -46 284 грн.(квитанція до прибуткового касового ордеру №307 від 25.09.2015р. (а.с. 15-17, т.1) повідомляє, що правовстановлюючі документи на зазначені квартири не видавались, обидва договори укладені від імені, на той час неповнолітньої, доньки [PERSON] 30.09 [INFO]. Суд бере до уваги, що в обгрунтування своїх вимог позивачем [PERSON] надано довідку видану ПАТ АБ «Укргазбанк» від 18.11.2016р. про розмір коштів на його рахунку на суму 1255715, 88 грн. ( а.с. 12, т1) Відповідачем-позивачем [PERSON] в обґрунтування своїх тверджень щодо того, що кошти сплачені за інвестиційними договорами на придбання квартир її донька [PERSON] отримала від бабусі ([PERSON])- матері [PERSON], яка отримала кошти від продажу квартири [ADDRESS] надано договір купівлі-продажу вищевказаної квартири від 27.08.2015р., ціна договору 1 424 420 грн. (а.с. 85-86, т.1) 16.06.14 р. [PERSON] придбала у [PERSON] за договором купівлі-продажу автомобіль TOYOTA, модель Land Cruiser 200, білого кольору, кузов JTMHV05 J204024718. 2008 р. випуску, днз AB0007 KM. Зазначений договір укладено в письмовій формі, що оформлено довідкою - рахунком від 16.06.14 р. ВІА № 514644. Право власності на проданий ТЗ було оформлено та зареєстровано на [PERSON] на підставі заяви від 17.06.214р., проте як вказалувала в судовому засіданні [PERSON] підпис, що міститься на заяві їй не належить. Із свідоцтва про реєстрацію вказаного автомобіля вбачається, що право керування транспортним засобом також належить [PERSON]. (а.с. 97-102, т.1) Судом встановлено, що 16.06.14 р. [PERSON] придбала у [PERSON] за договором купівлі-продажу автомобіль TOYOTA, модель Land Cruiser 200, білого кольору, кузов JTMHV05 J204024718. 2008 р. випуску, днз AB 0007 KM. Зазначений договір укладено в письмовій формі, що оформлено довідкою-рахунком від 16.06.14 р. ВІА № 514644. Право власності на проданий ТЗ було оформлено та зареєстрована дружину - [PERSON]. За досягнутими домовленостями продаж автомобіля було здійснено за ціною 53500 доларів США. ( а.с. 107-111, т.1) З метою повного та обєктивного розгляду справи судом допитувались свідки зі сторіни [PERSON] та зі сторони [PERSON]. Свідки [PERSON] та [PERSON], що є друзями [PERSON], що дарували [PERSON] предмети зброї [PERSON]. Свідок [PERSON], що є подругою [PERSON], що за період коли подружжя [PERSON] перебували в шлюбі вона та її чоловік купували автомобіль марки «MITSUBISHI» повідомила, також, що [PERSON] не користувалась автомобілем TOYOTA, модель Land Cruiser оскільки має свій власний автомобіль, іншої марки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що разом зі своїми друзями допомагав батьку влітку 2016р., забирати із гаража будинку по вул. Примакова 24-б у м Вінниці речі зокрема компютери, шкіряний куточок, холодильник зазначив, що батьки на той час разом не проживали. Свідок повідомив, що для купівлі квартир для [PERSON] кошти були передані бабусею [PERSON], ця інформація йому відома зі слів матері [PERSON], при передачі коштів він не був присутній. Повідомили, що мати, [PERSON] не користувалась автомобілем TOYOTA, модель Land Cruiser оскільки має свій власний автомобіль, іншої марки. Свідок [PERSON], який є другом сина [PERSON] вказав, що разом із [PERSON] допомагав вивозити із гаража будинку по вул. Примакова 24-б у м Вінниці влітку 2016р. речі зокрема компютери, холодильник, меблі. Свідок [PERSON], що є матір'ю [PERSON] вказала, що кошти для оплати квартир за інвестиційними договорами вона передала онучці відповідачці по справі [PERSON] в розмірі 1 000 000 грн., які отримала за продаж квартири [ADDRESS] про що надано договір купівлі - продажу вищевказаної квартири від 27.08.2015р., ціна договору 1 424 420 грн. Свідок [PERSON], що за словами [PERSON] є ріелтором, та яка повідомила, що допомагала [PERSON] та [PERSON] при виборі квартири для [PERSON], зазначила, що не памятає хто підписував інвестиційні договори, що оспорюються сторонами та ким передавались кошти на ви конання договорів, на питання суду про те, чи укладався між свідком та [PERSON] договір про надання відповідних послуг по здійсненню послуг по пошуку квартир суду не надано. Враховуючи те, що допитані свідки є друзями та родичами сторін спору, суд оцінює цей доказ в сукупності із іншими письмовими доказами, що містяться в матеріалах даної справи. Ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання прав. ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. ч. 1 ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ майна в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. ч.2 ст. 367 ЦК України встановлено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини 2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. ч. 1 ст. 65 СК України встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено за домовленістю між ними. Згідно ст. 69 СК України зазначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно п. 22 ППВС України № 11 від 21.12.2007р. - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 та ст. 372 ЦК України. Згідно з п. 23 Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частини 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов наступних висновків. Щодо вимог первісного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], ТОВ «Будмонтажпроект» про поділ майна подружжя, визнання угод частково недійсними суд, беручи до уваги те, що в інвестиційному договорі № 33 від 22 вересня 2015 року та в інвестиційному договорі № 34 від 22 вересня 2015 року покупцем вказана неповнолітня [PERSON], договори нею не підписані, згоди на вчинення даних правочинів позивач за первісним позовом доньці не надавав, суд звертає увагу, що відповідачами не доведено інше, а тому відповідно до ст.222 ЦК України, правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків, може бути визнаний судом недійсним враховуючи те, що кошти на рахунок ТОВ «Будмонтажсервіс» вносились особисто позивачем , а тому суд вважає, визнати інвестиційний договір № 33 від 22 вересня 2015 року та інвестиційний договір № 34 від 22 вересня 2015 року недійсними в частині сторони договору покупця. Визнати [PERSON] стороною, а саме покупцем по інвестиційниму договору № 33 від 22 вересня 2015 року укладеним з ТОВ «Будмонтажсервіс», та інвестиційному договору № 34 від 22 вересня 2015 року. Разом з тим, враховуючи те, що на рухоме майно меблі та побутову техніку ані позивачем ані відповідачем не надано жодних правовстановлюючих документів, та документів,за допомогою яких можна ідентифікувати холодильник, меблі та інше рухоме майно вказане в позові суд вважає в цій частині вимог відмовити. Стосовно вимог зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання правочинів недійсними суд дійшов наступних висновків. Щодо вимоги про виділення в користування наступне майно, враховуючи те, що на рухоме майно меблі та побутову техніку ані позивачем ані відповідачем на недано жодних правовстановлюючих документів, та документів, за допомогою яких можна ідентифікувати рухоме майно вказане в позові суд вважає в цій частині вимог відмовити. Щодо визнання недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки TOYOTA, модель Land Cruiser 200, білого кольору, кузов JTMHV05J204024718, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, від 2014р. та договору купівлі-продажу № 00413/03/0541/2016 від 16.04.2016 року, автомобіля марки TOYOTA, модель Land Cruiser 200, білого кольору, кузов JTMHV05J204024718, державний номерний знак [NUMBER], враховуючи те, що підставою визнання недійності даних договірів позивачем - відповідачем зазначено ту обставину, що вона не мала наміру купувати автомобілі ґрунтується лише на припущеннях, доказів того що заява на проведення реєстрації підписана не [PERSON] , а іншою особою суду не надано, крім того, судом встановлено, що стороні було відомо, що дані автомобілі належать саме їй, оскільки сама [PERSON] хоча вказувала, що в силу державної таємниці не може повідомити свого місця роботи проте, повідомила, що при заповненні щорічної декларації про доходи вона вказувала дані автомобілі, як належні їй на праві власності. Отже враховуючи вказане вище, суд вважає вимоги даного зустрічного позову про визнання договорів купівлі автомобілів необґрунтованими непідтвердженими жодними доказами та такими, що не підлягають задовленню, беручи до уваги, що вимоги про скасування державної реєстрації автомобіля є похідною вимогою від вимог про визнання договорів недійсними суд вважає в задововоленні даної вимоги відмовити. Щодо вимог зустрічних позовів про стягнення коштів суд дійшов настуних висновків. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. ст. 570 ЦК України визначено, що у разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. ст. 1212 ЦК України якою встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 61, ч.З СК укладення договору одним із подружжя породжує цивільні й обов'язки для обох із подружжя, ст. 65 СК договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім'ї. У відповідності до вимог ст.ст. 61,65,71 СК. п. 24 постанови пленуму ВСУ № 11 від .2.07 р. - до майна, що підлягає поділу між подружжям, належать також борги подружжя і правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (п. 24). Стосовно вимог зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] за участю третьої особи [PERSON] про стягнення коштів за договором купівлі-продажу автомобіля судом встановлено, що 16.06.14 р. подружжя [PERSON] перебуваючи в шлюбі з [PERSON] придбав у позивача за договором купівлі-продажу автомобіль TOYOTA, модель Land Cruiser 200, за ціною 53500 доларів США, оплата за придбане авто здійснюється на умові відстрочення повного розрахунку. частина коштів у сумі - 11300 доларів США отримана позивачем за даним позовом 16.06. 2014р. ( а.с.159), враховуючи вказані норми матеріального права суд вважає вимоги позову обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі та стягнути з [PERSON], [PERSON] в рівних частках на користь [PERSON], 42200 (сорока двом тисячам двісті) доларів США, що еквівалентно 1 090 870 (одному мільйону девяносто тисячам вісімсот семи десяти ) гривням станом на момент предявлення позову неоплаченого залишку за договором купівлі продажу від 16 червня 2014 року, автомобіля TOYOTA Land Cruiser 200, днз. АВ 0007 КМ. Стосовно вимог зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів за договором позики судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 22 вересня 2015 р. [PERSON] позичив в [PERSON] 45 000 доларів США, в строк до 22.09.2017р., які подружжя [PERSON] мали повернути до 22.09.17 p. Кошти були необхідні для оплати за договором інвестування житла. Договір позики було укладено 22.09.15 р. в письмовій формі та оформлено на імя [PERSON] (а.с. 206, т.1) враховуючи те, що кошти згідно розписки не повернуті, суд ввадає позов задовольнити та стягнути з [PERSON] та [PERSON] в рів¬них частках на користь 45 000 (сорок п'ять тисяч) доларів США неповернутого боргу у еквіваленті 45 000 (сорока пяти тисячам) доларів США, що еквівалентна 1 192 500 грн. (одному мільйону сто девяносто двум тисячам пятсот) грн. неповернутого боргу. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 143 ЦПК України. Враховуючи викладене вище та

Outcome: partial