Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Лозківська сільська рада Володимирецького району про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухомий об'єкт, посилаючись на те, що у приватній власності відповідача знаходиться нежитлове господарське приміщення по [ADDRESS]. В серпні 2013 року [PERSON] домовився з [PERSON] про придбання у останнього нежитлового господарського приміщення по [ADDRESS] та 28 серпня 2013 року між ними було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі. Згідно якого [PERSON] купив нерухомий об'єкт - господарську будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Під час підписання договору купівлі-продажу, позивачем було вручено відповідачу повідомлення про необхідність явки 29 серпня 2013 року о 10 год. 00 хв. до нотаріальної контори для нотаріального посвідчення цього договору. В обумовлену дату [PERSON] до нотаріальної контори не з'явився через зайнятість. Коли [PERSON] перебував в нотаріальній конторі з метою посвідчення договору купівлі-продажу нежитлового господарського приміщення, нотаріус повідомив йому, що цей договір купівлі-продажу посвідчувати не буде без продавця. Також: нотаріус додатково повідомив, що місцезнаходження нежитлового господарського приміщення по документах зазначено по [ADDRESS], але фактично дане нежитлове приміщення розташоване за межами с.Суховоля, Володимирецького району, Рівненської області. З наведених вище підстав нотаріус порекомендував позивачу звернутися до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання за ним права власності на нежитлову будівлю. За наслідками підписання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, позивачем 28 серпня 2013 року передано [PERSON] 28000 (двадцять вісім тисяч) грн. за придбання нежитлового господарського приміщення по [ADDRESS], що підтверджується розпискою про отримання грошей. Внаслідок придбання [PERSON] нежитлової будівлі, він фактично набув право власності на приміщення, яке не має можливості підтвердити, окрім як в судовому порядку. Підставою для відмови в нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу нежитлової будівлі стало те, що нежитлове приміщення знаходиться поза межами с.Суховоля, Володимирецького району, Рівненської області та продавець [PERSON] через зайнятість не з'явився до нотаріальної контори для посвідчення договору купівлі-продажу, чим фактично ухиляється від вчинення даної дії. На теперішній час [PERSON] хоче належним чином закріпити своє право власності на нежитлову будівлю, яка розташована [ADDRESS]. Іншим шляхом як в судовому порядку [PERSON] своє право реалізувати не може, що стало підставою на звернення до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, заявлені вимоги визнав в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. З наведених у позовній заяві обставин, які згідно ст.61 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер: 20662543 від 22.10.2008 року, [PERSON] належить на праві приватної власності нежитлове господарське приміщення, що розташоване: по [ADDRESS] 28 серпня 2013 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, згідно якого [PERSON] купив нерухомий об'єкт - господарську будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За наслідками підписання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, позивачем 28.08.2013 року передано відповідачу 28000 (двадцять вісім тисяч) грн. за придбання нежитлового господарського приміщення по [ADDRESS], що підтверджується розпискою про отримання грошей від 28.08.2013 року. Вартість нежитлового господарського приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS], згідно висновку про вартість майна становить 156 600 (сто п 'ятдесят шість тисяч шістсот) грн. Рішенням Лозківської сільської ради Володимирецького району Рівненської області №26 від 26 лютого 2008 року, присвоєно нежитловому господарському приміщенню адресу : [ADDRESS]. Технічна характеристика нежитлового господарського приміщення в [ADDRESS], наведена в технічному паспорті, виготовленому Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації 19 травня 2008 року. Вказані докази суд вважає достовірними, їх дійсність та достовірність не оспорюють сторони. Під час підписання договору купівлі-продажу, відповідачу було вручено повідомлення про необхідність явки 29.08.2013 року о 10 год. 00 хв. до нотаріальної контори для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. В обумовлену дату [PERSON] до нотаріальної контори не з'явився через зайнятість. Відповідач (продавець) отримав грошові кошти за нежитлове господарське приміщення, але фактично ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Відсутність нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу фактично позбавляє позивача права власності на придбане нерухоме майно. Згідно ч.2 cт.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Виходячи зі змісту ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, може виникнути у набувача також з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає, або зобов'язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає, або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. 28 серпня 2013 року між сторонами було укладено письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, який хоча й не було посвідчено нотаріально, але є дійсним, оскільки право власності у позивача виникло з моменту прийняття майна. Відповідно до ст. 392 ЦК України, одним із способів захисту права власності є визнання права власності в судовому порядку. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 328 ЦК України врегульовано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Оскільки вищезазначене нерухоме майно [PERSON] придбав на підставі договору купівлі-продажу від 28.08.2013 року, тому позивач є його належним набувачем. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом з особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права власності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, обставини викладені в матеріалах справи, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси сторін, держави та інших осіб, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved