Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд визнати лист Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 26.06.2019 № 7453/04-10/19 таким, що порушує конституційні права позивача та скасування відповідного листа; зобов`язання Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради внести зміни до технічного паспорту на громадський будинок літ. «Ф-1», розташований за адресою: [ADDRESS] , від 07.11.2017; визнання листа Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 17.07.2019 № 8566/04-10/19 незаконним та таким, що порушує конституційні права позивача; зобов`язання Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради надати можливість [PERSON] ознайомитися з матеріалами інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна літ. «Ф-1», розташованого за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову [PERSON] зазначає, що під час виготовлення Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради технічного паспорта на громадський будинок літ. «Ф-1», розташований за адресою: [ADDRESS] , незаконно та у супереч інтересам позивача, у графі «Призначення» технічного паспорта на вказаний об`єкт нерухомого майна, відповідачем було зазначено «Склад», що у подальшому, зобов`язує його використовувати відповідне нежитлове приміщення виключно за вказаним призначенням. Позивач позовну заяву у судовому засіданні підтримав та просив її задовольнити. Представник Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради Салманов О.О. в судовому засіданні позов не визнав, у задоволенні його просить відмовити. Суду пояснив, що Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради права та законні інтересів позивача не порушувало, при виготовленні технічного паспорту на об?єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] , та відмові у наданні доспуту до матеріалів інвентаризаційної справи для ознайомлення, діяло в рамках чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, в судовому засіданні встановлено, що 02.11.2017 між [PERSON] та Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради укладено договір № 1026286 про виконання робіт з проведення первинної технічної інвентаризації об`єкту нерухомого майна літ. «Ф-1» розташованого за адресою: [ADDRESS] , та виготовлення технічного паспорту на відповідний об?єкт нерухомого майна. Відповідачем на виконання вказаного договору проведено первинну технічної інвентаризації належного на праві власності відповідачеві об`єкту нерухомого майна та виготовлено технічний паспорт на громадську будівлю літ. «Ф-1» за вказаною адресо, який у подальшому був виданий відповідачу, що підтверджується наданою представником відповідача копією акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором № 1026286 від 02.11.2017. 18.06.2019 за вх. № П-280/04-10/19 на адресу відповідача надійшло звернення [PERSON] від 14.06.2019 щодо внесення змін до технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна літ. «Ф-1», розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем, листом від 26.06.2019 № 7453/04-10/19, надана відповідь з посиланням на положення Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного\~комітету будівництва,\~архітектури та\~житлової політики\~України 24.05.2001р.\~№127 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. за №582/5773, 127 у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2018 № 186 (далі Інструкція) та рішення 26 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 17.04.2019, яким внесено зміни до рішенням 7 сесії Харківської міської ради 7 скликання ві 06.07.2016 № 286/16 «Про визнання таким, що втратило чинність, рішення 26 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 25.09.2013 № 1247/13 «Про затвердження регламенту взаємодії виконавчих органів Харківської міської ради та КП «Харківське МіськБТІ» при реалізації положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої, на сьогодні, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради є зберігачем інвентаризаційних справ на території міста Харкова та не проводить робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, у зв`язку з чим, у підприємства відсутні правові підстави для внесення змін до технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна літ. «Ф-1», розташований за адресою: [ADDRESS] . 17.01.2019 на адресу Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради (вх. № П-310/04-10/19) надійшов лист позивача від 01.07.2019 про надання можливості ознайомлення та зняття фотокопій матеріалів інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна літ. «Ф-1», розташований за адресою: [ADDRESS] . На що відповідачем надано роз`яснення стосовно того, що положеннями Інструкції не регламентовано можливості та не визначено порядку надання доступу заявникам для ознайомлення з архівними матеріалами інвентаризаційних справ на об`єкти нерухомого майна, у зв`язку з чим, у задоволенні вимог заяви позивача від 01.07.2019 було відмовлено. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Правовідносини у сфері технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна під час проведення первинної технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна літ. «Ф-1», розташованого за адресою: [ADDRESS] , регулювались, зокрема, Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2019, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.07.2011 за № 582/5773, у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 2 від 08.01.2013, що набрав законної сили 29.01.2013 (далі Інструкція від 29.01.2013). Відповідно до пункту 1.2. Інструкції від 29.01.2013 технічна інвентаризація\~збудованих (реконструйованих)\~будинків,\~допоміжних будівель\~та споруд\~проводиться з\~метою: визначення їх фактичної площі та об`єму (щодо проектних); обстеження та оцінки технічного стану наявних об`єктів; установлення вартості об`єктів. Пунктом 3.1. Інструкції від 29.01.2013 зазначено, що роботи з інвентаризації об`єктів повинні здійснюватися на замовлення та за обов`язковою участю замовника (замовників), у присутності якого (яких) проводиться обстеження, що фіксується в абрисі чи ескізі, з обов`язковим підписанням ним (ними) цих документів. Пунктом 2 Інструкції від 29.01.2013 передбачено основні групи об`єктів нерухомого майна, що підлягають технічній інвентаризації, серед яких є будинки та споруди громадського призначення, які у свою чергу є різновидом нежитлових будівель. Додатком 6 до Інструкції від 29.01.2013 затверджено форму технічного паспорту на громадський будинок, яка передбачає обов`язкове внесення відомостей щодо призначення відповідного громадського будинку. Відомості щодо призначення приміщень також зазначаються в експлікації приміщень до плану поверхів громадського будинку, форма якої затверджена додатком 6.3 до Інструкції від 29.01.2013. Відповідно до технічного паспорту від 07.11.2017, він виготовлений на громадський будинок літ. «Ф-1», розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно наданій відповідачем копії акту поточних змін, техніком Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради Репіною Ю.В. 07.11.2017 проведено обстеження в натурі будинку [ADDRESS] та встановлено: обстеження здійснено за замовленням [PERSON] для виготовлення технічного паспорту. Проведена первинна інвентаризація нежитлової будівлі. На момент обстеження приміщення використовуються як склад. Проведено обмір та складено ескіз. Відповідний акт має підпис замовника. Ескіз, складений під час відповідного обстеження також містить примітки щодо кількості та визначення фактичної площі наявних у будівлі літ. «Ф-1» приміщень, що у свою чергу є складськими. Даний ескіз було складено у присутності позивача, про що, у документі міститься відповідна позначка з підписом замовника. Разом з цим, відповідно до пункту 2 загальних положень Інструкції, чинної на теперішній час, технічна інвентаризація - комплекс робіт з обмірювання об`єкта нерухомого майна з визначенням його складу, фактичної площі та об`єму, технічного стану та/або з визначенням змін зазначених характеристик за певний період часу (у разі наявності попередньої інвентаризаційної справи) із виготовленням необхідних документів (матеріалів технічної інвентаризації, технічного паспорта) та обов`язковим внесенням відомостей про об`єкт нерухомого майна до Реєстру об`єктів нерухомого майна (після створення цього Реєстру). Технічний паспорт - документ, що складається на основі матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, містить основні відомості про нього (місцезнаходження (адреса), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власника/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, відомості щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт тощо) та видається замовнику. Технічний паспорт має бути прошнурований, пронумерований та скріплений підписом керівника суб`єкта господарювання, який проводив інвентаризацію, а також підписом виконавця робіт і контролера із зазначенням серії та номера кваліфікаційного сертифіката на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Розділом ХІ Інструкції визначено порядок унесення поточних змін до інвентаризаційних документів. Відповідно до вказаного розділу Інструкції всі виправлення, доповнення в технічних паспортах скріплюються підписом керівника суб`єкта господарювання (для юридичних осіб). За наявності змін у складі, плануванні та технічному стані об`єкта виготовляється новий технічний паспорт. Таким чином, нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, не передбачено процедури внесення змін до технічних паспортів. Що стосується вимог позивача про визнання листа Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 17.07.2019 № 8566/04-10/19 незаконним та таким, що порушує конституційні права позивача; зобов`язання Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради надати можливість [PERSON] ознайомитися з матеріалами інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна літ. «Ф-1», розташованого за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Порядок створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації, а також регулювання правовідносин, пов`язаних із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних, здійснюється, зокрема, Конституцією України, Законом України «Про захист персональних даних», Законом України «Про інформацію». Відповідно до статті 21 Закону України «Про інформацію», інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Статтею 14 Закону України «Про захист персональних даних» зазначено, що поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Згідно статті 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Офіційне тлумачення положення частини першої статті 32 Конституції України надано в Рішенні Конституційного Суду № 2-рп/2012 від 20.01.2012. Відповідно до цього рішення суду до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про адресу, дату і місце народження, відомості про її майновий стан та інші персональні дані. Відповідачем було зазначено, що окрема інвентаризаційна справа на громадський будинок літ. «Ф-1», розташований за адресою: [ADDRESS] , не створювалася та на збереженні підприємства відсутня. Матеріали технічної інвентаризації громадського будинку літ. «Ф-1» містяться в інвентаризаційній справі на об`єкти нерухомого майна, розташовані а адресою: [ADDRESS] , яка в свою чергу включає матеріали стосовно інших об`єктів нерухомого майна, розташованих за вказаною адресою, що містять інформацію з обмеженим доступом у розумінні статті 21 Закону України «Про інформацію». Відповідно до ч. 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 48, ч. 1-3 ст. 49, ст. 50 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Як вбачається зі ст. 8 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на ефективне відновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення його основних прав, наданих їй конституцією або законом. В силу ст. 17 Загальної декларації прав людини кожна людина має право володіти майном як одноосібно, так і спільно з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається впорядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу ст. 321\~ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту порушення його прав та законних зі сторони відповідача. При цьому, позивачем разом із позовом не надано суду письмових доказів, які б свідчили, про заподіяння відповідачем шкоди правам та законним інтересам позивача. Обґрунтування позовних вимог базується на припущеннях позивача про можливі порушення у відношенні нього з боку відповідача, які не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Всі інші позовні вимоги, у тому числі про визнання незаконними дій та бездіяльності посадових осіб, є похідними і також не підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 258,259,263,265 ЦПК України,-

Outcome: dismissed