Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що 25 липня 2005 року помер його дід [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами, розташованого за адресою: с. Іванчанка, вул. Шкільна, 61, Тарутинського району Одеської області. Спадкоємцем на вказане майно був батько позивача, тобто син [PERSON] - [PERSON], який фактично прийняв спадщину, але належним чином не оформив, оскільки 03 березня 2014 року помер. Спадкоємцями за законом на спадщину після смерті [PERSON] є його син позивач у справі [PERSON], та його дружина і доньки, відповідачі у справі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача. При зверненні до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право власності, позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Враховуючи викладене, позивач просить в судовому порядку визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, розташований за адресою: с. Іванчанка, вул. Шкільна, 61, Тарутинського району Одеської області. Позивач в судове засідання не зявився, на розгляд суду від нього надійшла заява про підтримання позовних вимог та з проханням розглянути справу за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявилися, надали заяви про згоду з позовними вимогами та з проханням розглянути справу за їх відсутності. Ці обставини відповідають вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. В звязку з цим в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. Як вбачається з матеріалів справи житловий будинок, розташований в с. Іванчанка, вул. Шкільна, 61, Тарутинського району Одеської області належав [PERSON]. (а.с.13-14). Спадкоємцями на вищевказане майно був його син [PERSON], тобто батько позивача, який фактично прийняв спадщину, однак не оформив належним чином, так як 03 березня 2014 року помер (а.с.7). [PERSON] того, діти [PERSON] [PERSON], [PERSON], відмовилися від прийняття спадщини після його смерті на користь племінника, тобто позивача [PERSON] (а.с. 22, 24). Таким чином, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], померлого 03 березня 2014 року є його дружина [PERSON] та їх діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], які відносяться до першої черги спадкоємців на підставі ст. 1261 ЦК України (а.с. 5, 15, 18, 20). Батько позивача [PERSON] на момент своєї смерті був зареєстрований та мешкав у будинку, який розташований в с. Іванчанка, вул. Шкільна, 61, Тарутинського району Одеської області. В даному будинку також були зареєстровані та проживають до теперішнього часу позивач та відповідачі. (а.с. 24). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. При зазначених обставинах, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно у вигляді вищезазначеного будинку за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved