Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Карналіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, у відповідності до ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1225 ЦК України, просить суд: встановити факт прийняття ним спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, у вигляді земельних ділянок, площею 1,2 га, масив [NUMBER] кадастровий номер земельної ділянки – [NUMBER] та площею 4, 6273 га, масив 2, ділянка 12, кадастровий номер земельної ділянки – [NUMBER] за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Карналіївка; визнати за позивачем право власності на вказані земельні ділянки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер його батько – спадкодавець [PERSON]. Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді: - земельних ділянок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого Білгород-Дністровською РДА 06.06.2002 року. Він своєчасно звернувся до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], та за його завою було заведено спадкову справу. Проте та обставина, що у нього відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку перешкоджає йому прийняти спадщину у нотаріальному порядку. На підставі вищевказаних обставин він і звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з’явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з’явився, в матеріалах справи наявна його заява, відповідно до якої просить розглядати справу без участі представника Карналіївської сільської ради та прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства. Суд розглядає справу за відсутність позивача та представника відповідача, відповідно до наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно [INFO] року помер спадкодавець – [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /л.с. 8/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно у вигляді: - земельних ділянок, площею 1,2 га в межах згідно з планом, масив [NUMBER] кадастровий номер земельної ділянки – [NUMBER] та площею 4, 6273 га в межах згідно з планом, масив 2, ділянка 12, кадастровий номер земельної ділянки – [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] Факт належності вищевказаних земельних ділянок [PERSON] підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 06.06.2002 року та Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку. /л.с. 10-12/. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Позивач у своєму позові зазначає, що своєчасно, тобто у визначений чинним законодавством строк звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, та за його заявою було заведено спадкову справу. Задля повного та всебічного розгляду справи, 01.03.2019 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено ухвалу про витребування доказів, відповідно до якої витребувано з Білгород – Дністровської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Зобов’язано Білгород – Дністровську міську державну нотаріальну контору надати до суду належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Так, 21.03.2019 року, згідно наведеної вище ухвали суду, з Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 243/2010 від [INFO] року, з якої вбачається, що дійсно [PERSON] 05.06.2010 року надав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, у зв’язку з чим було заведено спадкову справу до майна померлого [PERSON]. Інших спадкоємців, які б надали заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] року судом не виявлено. Натомість, з матеріалів спадкової справи вбачається наявність заповіту складеного за життя [PERSON], а саме 26.11.2003 року, згідно якого він усе належне йому майно, в тому числі земельну ділянку, належну йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 02208, виданого 06.06.2002 року Білгород-Дністровською РДА заповідав [PERSON]. 23.04.2010 року секретарем виконавчого комітету Карналіївської сільської ради було посвідчено дублікат заповіту взамін втраченого, виданого [PERSON]. Окрім того, в матеріалах спадкової справи наявні довідки, видані Карналіївською сільською радою, а саме про спільне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем. Так, у відповідності до довідки № 110 від 03.06.2010 року, [PERSON], [INFO] з 1935 року до дня смерті – [INFO] року постійно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] Згідно довідки № 108 від 03.06.2010 року, виданої Карналіївською сільською радою, за останнім місцем проживання померлого [PERSON] в [ADDRESS] на день його смерті - [INFO] року були зареєстровані та проживали – син [PERSON], невістка – [PERSON], та онучки – [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Проте, листом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області № 571/02-17 від 29.05.2018 року відмовлено [PERSON] у оформленні спадщини після померлого [INFO] року [PERSON] у зв’язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов’язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов’язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини як визначено у ст.81 ч.1 Земельного кодексу України. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред’явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Матеріалами справи встановлено, що державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори 14.10.2011 року листом № 1482/02-14 був здійснений запит до Відділу Держкомзему Білгород-Дністровського району з приводу надання Витягу з поземельної книги Державного реєстру земель на земельні ділянки № 12,53, масиви № 2,11, площею 5,83 га, наданих [PERSON], померлому [INFO] року та 02.05.2019 року листом державного нотаріуса Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори зроблено запит до Управління Держкомзему Білгород-Дністровського району з приводу надання належним чином завіреної копії державного акту на право власності на земельну ділянку, який був виданий на ім’я [PERSON], проте вже 29.05.2018 року листом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області № 571/02-17 від 29.05.2018 року відмовлено [PERSON] у оформленні спадщини після померлого [INFO] року [PERSON], у зв’язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку. Враховуючи усе вищевикладене, а саме те, що позивач є спадкоємцем за законом та за заповітом до майна померлого [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті свого батька, оскільки з матеріалів спадкової справи достовірно встановлено спільне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, окрім того, своєчасно, у визначений чинним законодавством строк звернувся до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовився від її прийняття, проте та обставина, що у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу, тобто державного акту на право власності на земельну ділянку заважає йому оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, прийнявши до уваги також те, що інших спадкоємців судом не виявлено, іншого способу, окрім як в судовому порядку, захистити права позивача не надається можливим, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до Карналіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом в частині визнання за ним права власності на земельні ділянки, площею 1,2 га, масив [NUMBER] кадастровий номер земельної ділянки – [NUMBER] та площею 4, 6273 га, масив 2, ділянка 12, кадастровий номер земельної ділянки – [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] Що стосується встановлення факту прийняття спадщини позивачем після померлого, то в цієї частині суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити, оскільки як було встановлено вище за текстом рішення: позивач і фактично і юридично прийняв спадщину, тому не має підстав для додаткового встановлення факту прийняття спадщини. При таких обставинах, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, а саме визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки, площею 1,2 га в межах згідно з планом, масив [NUMBER] кадастровий номер земельної ділянки – [NUMBER] та площею 4, 6273 га в межах згідно з планом, масив 2, ділянка 12, кадастровий номер земельної ділянки – [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial