Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 27 810 гривень 00 копійок, судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 липня 2017 року о 14 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи належним йому на праві власності транспортним засобом «Peugeot Boxer», номер [NUMBER], 2006 року випуску, порушив вимоги п.п. 2.3., 12.1., 13.1. Правила дорожнього руху, що призвело до зіткнення з транспортним засобом «Mitsubishi Outlander» та завдання пошкоджень обох транспортних засобів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року у справі № 755/11121/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. Звернувшись до авто майстерні Фізичної особи-підприємця [PERSON], після проведення ремонтних робіт його транспортного засобу йому було надано рахунок-фактуру від 25 липня 2017 року, відповідно до якого загальна сума використаних запчастин та ремонтно-відновлювальних робіт належного йому «Peugeot Boxer» становить 27 810 гривень 00 копійок. Таким чином, протиправними діями відповідача, йому завдано матеріальні збитки у розмірі 27 810 гривень 00 копійок. Відповідач суму завданих йому збитків визнав, що підтверджується власноруч написаною ним розпискою від 27 липня 2017 року, та зобов'язався відшкодувати. Однак, станом на сьогоднішній день відповідач не відшкодовував завдані ним збитки, в зв'язку з чим, він вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. 12 жовтня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем було отримано 26 жовтня 2018 року, а позивачем копію ухвали про відкриття провадження було отримано 01 листопада 2018 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідач не скористався правом подання до суду відзиву на позовну заяву, позивачем додаткових пояснень до суду подано не було. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 13 липня 2017 року о 14 годині 30 хвилин по б-ру Перова, буд. 1-б в м. Києві за участю автомобіля «Peugeot Boxer», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «Mitsubishi Outlander», д.н.з. [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 серпня 2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Станом на день розгляду справи вказана постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 21 серпня 2017 року набрала законної сили. За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «Peugeot Boxer», д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до рахунку-фактури від 25 липня 2017 року, складеного ФОП [PERSON], вартість ремонтних робіт автомобіля «Peugeot Boxer», д.н.з. [NUMBER] внаслідок завданої ДТП складає 27 810,00 гривень, з яких: вартість запчастин складає 17 310,00 гривень, а вартість проведення робіт по ремонту - 10 500,00 гривень. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, в даному випадку, майнова шкода - зменшення майнової сфери особи (учасника правовідносин, потерпілого) внаслідок пошкодження чи знищення її майна або внаслідок порушень її особистих немайнових прав. При цьому, обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Як вбачається з розписки від 27 липня 2017 року, наданої відповідачем, останній підтвердив те, що ознайомлений та погоджується із сумою ремонтних робіт та запчастин у розмірі 27 810,00 гривень, які потребуються внаслідок ДТП з його вини 13 липня 2017 року за участю автомобіля «Peugeot Boxer», д.н.з. [NUMBER]. Таким чином, враховуючи, що автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП, яка сталася за участю його автомобіля «Peugeot Boxer», д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 27 810,00 гривень. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 704,80 гривень. Враховуючи наведене та

Outcome: approved