Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про зменшення розміру аліментів, відповідно до якого, після уточнення позовних вимог, вказав, що за рішенням суду з нього стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Вважає розмір аліментів, що з нього стягуються таким, що призводить до скрутного матеріального становища. Позивач зазначив, що 06.06.2015 року в нього народилась друга дитина [PERSON]. Дитина народилася передчасно шляхом операції кесаревого розтину. Для сплати даної операції та належного лікування матері свої дитини, позивач брав кошти у розмірі 8 000 грн. у директора підприємства ФГ «ММФ», де він працює, в рахунок заробітної платні, які відпрацьовував протягом року, тому в нього зявилася заборгованість по аліментам. Крім того він несе витрати, повязані з утриманням приватного будинку у вигляді закупівлі дров під час опалювального сезону та витрати по сплаті комунальних послуг: електроенергії та водопостачання. Зазначає, що після відрахування всіх необхідних сум з його зарплатні та сплати інших витрат, з урахуванням коштів, що отримує його співмешканка, в нього залишається 1926 грн.. Просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього з 1/4 частини до 1/6 частини. У судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в уточненому позові та просив зменшити розмір аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини, оскільки має на утриманні другу дитину. Проте у судовому засіданні не зміг пояснити, яку суму складає розмір аліментів у вигляді 1/4 частини, що відраховується з його зарплатні.\~ Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначаючи, що отримує на дитину аліменти близько 700 гривень. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу у задоволені позову в повному обсязі з наступних підстав. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Шлюб між сторонами було розірвано у судовому порядку (а.с.4). За рішенням Енергодарського міського суду від 09.07.2007 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття (а.с.11). Згідно зі свідоцтвом про народження, 06.06.2015 року у відповідача народилась друга дитина - донька [PERSON] (а.с.6). З матірю дитини позивач проживає однією сімєю, але офіційно шлюб з нею не зареєстрований. Дитина народилася передчасно шляхом операції кесаревого розтину, на підтвердження цього позивач надав медичний епікриз (а.с.21). Позивач працює у ФГ «ММФ». Згідно довідки про доходи, позивач отримав зарплатню, без урахування аліментів, за період з липня 2017 року по грудень 2017 року у розмірі 19260,00 гривень, щомісячний розмір заробітної плати складає 3210,00 гривень (а.с.7). В матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості зі сплати позивачем аліментів, відповідно до якого за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 27373 грн. 99 коп. (а.с.58-59). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Позивач зазначає, що розмір аліментів, які стягуються з нього у розмірі 1/4 частини, є такими, що приводять його у скрутне матеріальне становище. Посилаючись на народження другої дитини, яка народилася передчасно, зазначив, що для сплати операції з кесаревого розтину та належного лікування матері свої дитини, він брав кошти у розмірі 8 000 грн. у директора підприємства ФГ «ММФ», де він працює, в рахунок заробітної платні, та вказані грошові кошти він відпрацьовував протягом року, тому в нього зявилася заборгованість по аліментам. Позивачем надано суду медичний епікриз щодо проведення операції з кесаревого розтину (а.с.21), проте не надано жодних доказів щодо отримання у директора підприємства, де він працює, в борг заробітної плати, грошових коштів у розмірі 8000 грн. та підтвердження їх повернення протягом року, як зазначає у позові позивач, крім того не надано доказів витрачання даних коштів на лікування співмешканки позивача (квитанції, чеки на купівлю ліків тощо). Позивач вказує, що саме зазначені обставини привели до утворення заборгованості по сплаті аліментів. Разом з цим, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість у позивача виникла у червні 2014 року, тобто значно раніше народження його другої дитини (а.с.58 зворот.). Згідно даного розрахунку позивач сплачував аліменти не регулярно та не в повному обсязі. Також, посилаючись на скрутне матеріальне становище, позивач зазначає, що він несе витрати повязані з утриманням приватного будинку у вигляді закупівлі дров під час опалювального сезону та витрати по сплаті комунальних послуг: електроенергії та водопостачання, при цьому, в підтвердження даних обставин не надав жодних доказів. Таким чином, позивачем не надано доказів в обґрунтування своєї вимоги про зменшення розміру аліментів. Позивач не надав доказів, які б надали змогу суду оцінити розмір загального доходу його родини, та яким чином сплата аліментів в мінімальному розмірі впливає на забезпечення його іншої дитини та інших членів родини позивача. Факт народження у позивача ще однієї дитини не свідчить про необхідність зменшувати розмір аліментів, стягнутих на утримання іншої дитини. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, відповідно до рішення Енергодарського міського суду від 09.07.2007 року, з позивача вирішено стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини, при цьому [PERSON] визнав позов щодо стягнення аліментів у повному обсязі, про що зазначено у рішенні суду; дане рішення суду [PERSON] не оскаржував.\~ Відповідно до розрахунку заборгованості за період з червня 2014 року по квітень 2018 року, розраховані суми аліментів у розмірі 1/4 частки від доходу, які підлягають стягненню з платника аліментів. При цьому, частка аліментів у розмірі 1/4, що стягується з [PERSON] відповідно до розрахунку, складає 763 грн. 21 коп.. Дитині, на утримання якої з [PERSON] стягуються аліменти, станом на день винесення рішення виповнилося 13 років. Згідно ст..7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», мінімальний прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 липня складає 1944 гривні. Тобто, станом на сьогоднішній день, розмір аліментів, які стягуються з позивача є більш ніж вдвічі меншим прожиткового мінімуму, встановленого Законом, а тому в разі зменшення розміру аліментів з 1/4 на 1/6 частку, інтереси дитини щодо матеріального утримання, будуть порушені. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З урахуванням наведених норм законодавства, безумовного обовязку батьків, зокрема батька, утримувати свою дитину, законодавчого визначення мінімального розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вимога позивача про зменшення розміру аліментів задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed