Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом де вказав, що являється власником 614/1000 ідеальних частин будинку [ADDRESS]. Іншими співвласниками будинку є відповідачі [PERSON] та [PERSON] У 2013 році позивачу стало відомо, що відповідач [PERSON] отримала у спадщину належну [PERSON] частину будинку та земельну ділянку площею 0,0233 га., на яку у грудні місяці 2012 року їй був виданий державний акт про право власності. Посилаючись на те, що державним актом від 12 грудня 2012 року про право власності [PERSON] на земельну ділянку фактично здійснений виділ земельної ділянки в окрему та зміна порядку користування земельною ділянкою без погодження його із суміжним землекористувачем, позивач просив визнати незаконним та скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0233 га за адресою: [ADDRESS], на ім'я [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з викладених у ньому підстав. Відповідач [PERSON], представник неповнолітнього відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Представник відповідача Житомирської міської ради в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Управління Держземагенства у Житомирському районі Житомирської області та представник третьої особи органу опіки та піклування Житомирської міської ради в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні позову виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 травня 2012 року № 2-211, № 2-214, виданого Першою Житомирською державною нотаріальною конторою, Управлінням Держземагенства у Житомирському районі був виготовлений та виданий неповнолітній [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0233 га., за адресою: [ADDRESS]. На плані меж земельної ділянки встановлено її межі та координати (а.с. 12 зворотній бік). В свідоцтві про право на спадщину за законом від 16.05.2012 зазначено, що [PERSON], [INFO], є спадкоємицею майна [PERSON], 1981 року народження, яка померла [INFO]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/2 частини земельної ділянки [ADDRESS], яка передана для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, та належала [PERSON], померлій [INFO], спадкоємицею якої була [PERSON], дочка померлої, яка спадщину прийняла, але спадкових прав не оформила, померла [INFO]. Вказана 1/2 частина земельної ділянки належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ, виданого Виконавчим комітетом Житомирської міської Ради народних депутатів 3 березня 1995 року. (а. с. 56). Відповідно додержавного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ, виданого Виконавчим комітетом Житомирської міської Ради народних депутатів 3 березня 1995 року, [PERSON] на підставі рішення виконкому міської ради народних депутатів від 9 грудня 1994 року № 674 надавалася у приватну власність земельна ділянка площею 0,0233 га в межах згідно з планом, за адресою: [ADDRESS]. На плані зовнішніх меж земельної ділянки встановлено її межі та розміри. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримала в спадщину земельну ділянку яка вже була виділена в натурі з визначеним розміром, конфігурацією та координатами, в зв'язку з чим посилання позивача на те, що оскаржуваним державним актом фактично здійснений виділ земельної ділянки в окрему та відбулася зміна порядку користування земельною ділянкою без погодження його із суміжним землекористувачем є безпідставним. Позивач та його представник в судовому засіданні також не надали належних доказів того, що оскаржуваним актом були порушені його права чи інтереси, як то змінений розмір належної йому землі, погіршились умови її обслуговування, тощо. Не заявлялося ними і відповідних клопотань про витребування таких доказів, призначення експертиз, тощо. Також суд вважає безпідставним посилання позивача на те, що порушено його право на виділення йому у користування земельної ділянки, яка відповідає його частці у вартості будинку, оскільки такі посилання також не підтверджені будь-якими доказами. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про безпідставність вимог позивача, тому відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed