Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із указаним позовом. Просить суд встановити йому пордядок спілкування з дочкою [PERSON] - два дні на тиждень, з урахуванням відвідування дошкільного (або шкільного) закладу, з яких: один день - субота з 09 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. Другий день визначається домовленістю між батьками окремо кожного тижня шляхом письмової домовленості. Спілкування з дочкою має відбуватися на території фактичного проживання батька або на розсуд суду. Зобов'язати матір дитини повідомляти батька про довготермінові, більше, ніж на 14 календарних днів, від'їзди з місця перебування дочки за межі міста Буськ шляхом письмового повідомлення (особисто вручити повідомлення або надіслати цінним листом з описом та повідомленням) не пізніше, ніж за 10 днів перед від'їздом. В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2009 року по 02.12.2010 року. Від цього шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. За їх взаємною згодою, після розірвання шлюбу, дочка залишилась проживати з матір'ю. Позивач сплачує аліменти та надає грошову допомогу на утримання дитини щомісячно в розмірі 1300 грн. Позивач працює приватним підприємцем, житлом та матеріально забезпечений, проживаючи разом із батьками, характеризується позитивно. Оскільки, відповідачка створює позивачу перешкоди в побаченні та спілкуванні з дитиною, а позивач має плаваючий графік роботи з двома вихідними днями на тиждень, а тому просить суд визначити йому порядок спілкування з дитиною без присутності її матері, що визначений у позовній заяві. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю, надавши суду пояснення з наведених вище підстав. Просить суд позов задовольнити повністю. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечила. Зокрема, зазначила, що жодних перешкод у спілкуванні та побаченні відповідача з дитиною вона не чинить. Органом опіки та піклування встановлено відповідний графік побачень позивача з дитиною в присутності її як матері. Вважає, що встановлення іншого порядку побачення відповідача з дитиною без її присутності суперечитиме інтересам дитини, оскільки позивач створив нову сім'ю, а тому просить суд у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - Купльовська Х.В. в судовому засіданні пояснила, що є рішення органу опіки та піклування, яке розглядалось з участю обох батьків та з урахуванням інтересів дитини, яке вони завчасно отримали, однак ніхто з них цього рішення не оскаржував. У вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали та з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав. Нормами статей 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2009 року до 2 грудня 2010 року, про що вбачається із рішення Буського районного суду Львівської області від 02.12.2010 року, яким шлюб було розірвано. Вказане судове рішення набрало законної сили, копія якого є у справі (а.с. 13). Від вказаного шлюбу сторони мають одну дитину - [PERSON], [INFO], про що вбачається із свідоцтва про її народження (а.с. 5). Згідно частини другої статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до частини першої статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. На підставі пункту 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у м. Києві та м. Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради з урахуванням висновку служби у справах дітей. Зокрема, як вбачається із розпорядження Голови Буської районної державної адміністрації № 153 від 25 червня 2014 року «Про встановлення порядку побачень [PERSON] із його малолітньою донькою [PERSON], [INFO] р.н.» було встановлено наступний порядок побачень батька з дитиною: один раз на тиждень (субота або неділя) з 09.00 год. до 18.00 год. в присутності матері дитини [PERSON] (а.с. 8). Копію вказаного розпорядження одразу ж було направлено позивачу по даній справі [PERSON], про що вбачається із листа Служби у справах дітей Буської РДА Львівської області за № 408 від 25.06.2014 року (а.с. 7). Крім цього, сторонами визнається обставина про те, що вищевказане рішення органу опіки та піклування вони отримали на протязі двох тижнів з дня його винесення, приблизно на початку липня 2014 року. Відтак, вказана обставина в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. В силу частини другої статті 19 СК України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду. Тобто, у разі незгоди з рішенням органу опіки та піклування - розпорядженням Буської районної державної адміністрації особи вправі оскаржити його у передбаченому законом порядку, тобто з позовом про скасування розпорядження та визначення інших способів участі батька у вихованні дитини. Оскільки, позивач не заявляв вимог про скасування рішення органу опіки та піклування від 25.06.2014 року, вважається, що спір у цій частині вирішено у передбаченому законом порядку. Відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю. Ураховуючи викладене, та

Outcome: dismissed