Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду заяві посилався на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося через конфлікти, що виникали протягом подружнього життя. У звязку з цим у 2010 році дружина забрала свої речі та пішла з дому. З цього часу вони проживають окремо. Також позивач вказує, що зараз проживає з іншою жінкою, відповідач проживає з іншим чоловіком. Сімя перестала існувати. Тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилась. Відповідно до ст.169 ЦПК України повторна неявка в судове засідання відповідача незалежно від причин неявки не є перешкодою для розгляду справи по суті. На підставі викладеного, зважаючи на повторну неявку відповідача, враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не зявились. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 28 серпня 1982 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Суд бере до уваги, що з дня звернення позивача з позовом до суду 01 червня 2016 року і на час розгляду справи свого ставлення до предмету розгляду він не змінив, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій також вказував, що позов підтримує. Таким чином протягом тривалого часу намір позивача розірвати шлюб є незмінним. З цього суд робить висновок про впевненість позивача в своєму бажанні шлюб розірвати. Тому суд вважає, що надання терміну на примирення матиме формальний характер та лише призведе до затягування розгляду справи. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з його позову та заяви про розгляд справи за його відсутності. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сімя сторін по справі розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Тому, збереження шлюбу суперечило б інтересам обох з подружжя. Позов необхідно задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON], яка в шлюбі змінювала прізвище, клопотань щодо відновлення її дошлюбного прізвища суду не подавала, у звязку з чим дане питання судом не вирішувалось. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 551 грн. 20 коп. на відшкодування понесених ним судових витрат.

Outcome: approved