Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», сіньми літ. «а», тамбуром літ. «а2» та тамбуром літ. «а3» загальною площею 72,70 кв.м, житловою площею 33,80 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: сараєм літ. «Б», погребом літ. «Г», убиральнею літ. «В», зливною ямою літ. «Я», огорожею літ. «1-2», розташованими за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Гавенка [PERSON] генерала, № 42, в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON], померлого 16 серпня 1976 року, [PERSON], померлої18 лютого 2005 року, і [PERSON], померлого 19 квітня 2015 року. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що житловий будинок по вул. [PERSON] [PERSON] генерала, № 42 в м. Люботин в цілому належав на праві власності його батькові, [PERSON] Після його смерті житловий будинок успадкували його друга дружина, [PERSON], та діти від першого шлюбу [PERSON] і [PERSON], право власності яких підтверджено рішенням Харківського районного суду Харківської області. Але своє право власності на 1/3 частину житлового будинку зареєструвала лише [PERSON] Всі троє спадкоємців продовжили проживати в житловому будинку. Після смерті 11 липня 2001 року [PERSON] спадщину у виді 1/3 частини житлового будинку прийняв його брат, [PERSON], який постійно проживав з ним і який прийняв будинок в управління. Також позивач [PERSON] в своєму позові вказував на те, що 18 лютого 2005 року померла [PERSON], з якою постійно однією сім'єю проживав його брат, [PERSON], та який спадщину після її смерті прийняв належним чином. Але свої спадкові права [PERSON]м. не оформив. Вже після його смерті в квітні 2015 року він, позивач, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі документів про право власності на спадщину, що змусило його звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але його представник [PERSON] подала до суду заяву про підтримання позовних вимог, в якій одночасно висловила згоду на проведення розгляду справи за її відсутності. Представник Люботинської міської ради Харківської області в судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно з довідкою КП «Люботинське БТІ» від 08 липня 2016 року, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Гавенка [PERSON] генерала, № 42 (колишня адреса: вул. Фісака, 18; вул. Старо-Мерефянська, 42, вул. Гавенка, 42), зареєстрований на праві власності в 1/3 частині на ім'я [PERSON] на підставі рішення народного суду Харківського району від 25 липня 1978 року, справа № 2-1457/78, та в 2/3 частинах на ім'я [PERSON] на підставі договору на право побудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого державним нотаріусом Люботинською нотаріальної контори Харківської області 16 червня 1955 року за р.№ 4931. Як вбачається з рішення народного суду Харківського району від 25 липня 1978 року, ухваленого в справі № 2-1457/78, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді житлового будинку, розташованого за адресою: м. Люботин, вул. Старо-Мерефянська, 42, яку у рівних частках прийняли спадкоємці [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. В будинковій книзі наявні записи про постійне проживання в будинку [PERSON] з 1959 року, [PERSON] з 1979 року, [PERSON] з 1974 року Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, спірний житловий будинок після смерті його одноособового власника [PERSON] фактично належав в рівних частках, по 1/3 частині, його дружині [PERSON] та його дітям: [PERSON] і [PERSON]. 11 липня 2001 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 286252, виданим 13 липня 2001 року відділом РАГС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Після його смерті відкрилась спадщина у виді 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Гавенка [PERSON] генерала, № 42. Згідно ст. 530 ЦК УРСР 1963 року, діючого на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом, спадкоємцями другої черги є, в рівних частках, брати і сестри померлого. Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та вчинив зазначені дії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За повідомленням Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області в шестимісячний строк після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися, заповіти від імені померлого не посвідчувалися. Єдиними спадкоємцем після смерті [PERSON] виявився його брат, [PERSON], який постійно з ним мешкав в одному будинку, та спадщину прийняв у своє володіння і управляв нею. 18 лютого 2005 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 009281, виданим 19 лютого 2005 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. До дня смерті [PERSON] і [PERSON] проживали разом як члени однієї сім'ї, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/3489 від 17 вересня 2004 року і актом голови квартального комітету № 57 від 09 серпня 2016 року. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За повідомленням Другої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області в шестимісячний строк після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися, заповіти від імені померлого не посвідчувалися. Враховуючи те, що [PERSON] проживав однією сім'єю з [PERSON], та за відсутності інших спадкоємців, він належним чином прийняв спадщину після смерті [PERSON] у виді 1/3 частини житлового будинку, які належали їй на праві власності на підставі рішення суду від 25 липня 1978 року. 19 квітня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 494363, виданим 21 квітня 2015 року відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Після його смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку з надвірними будівлями, яким він фактично володів в цілому, але право власності на який не оформив. 1/3 частина будинку належала йому після смерті батька, ще 1/3 частина після смерті брата [PERSON], і ще 1/3 частина після смерті [PERSON] У відповідності до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. З метою прийняття спадщини позивач [PERSON] звернувся 02 червня 2015 року з відповідною заявою до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, на підставі якої було заведено спадкову справу № 489/2015. Але у видачі свідоцтва про право власності на спадщину після смерті брата, [PERSON], позивачу було відмовлено. Право позивача [PERSON] на спадкування після померлого брата, [PERSON], закріплено в ст. 1262 ЦК України. За даними технічного паспорту, виготовленого станом на 06 червня 2015 року, на земельній ділянці за адресою: м. Люботин, вул. Гавенка [PERSON] генерала, № 42, розташований житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «А1-1», сіньми літ. «а», тамбуром літ. «а2» та тамбуром літ. «а3» загальною площею 72,70 кв.м, житловою площею 33,80 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: сараєм літ. «Б», погребом літ. «Г», убиральнею літ. «В», зливною ямою літ. «Я», огорожею літ. «1-2. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], але не має змоги оформити свої спадкові права у нотаріуса, суд задовольняє позов і визнає за ними право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями. На підставі викладеного,

Outcome: approved