Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 17.05.2003 року в Центральному відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис за № 159. В обґрунтування позову зазначив, що 17 травня 2003 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у Центральному відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис за № 159, від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначив, що девять років тому сімейні стосунки між ними були припинені та він (позивач) переїхав проживати до [INFO], де фактично створив нову сімю. Вказав, що за період сумісного проживання між ними втрачена повага один до одного, за типом характеру вони є різними людьми, у звязку з чим сумісне життя і збереження сімї стали неможливими, спільне господарство не ведеться. В судове засідання позивач не зявився, в порядку ч. 2 ст. 158 ЦПК України надав заяву за вх. № 16619 від 15.06.2016 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу визнала, проти їх задоволення не заперечувала, зазначивши при цьому, що розірвання шлюбу є рішенням позивача. Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні правовідносини та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 17 травня 2003 року у Центральному відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 159, та 17 травня 2003 року видано свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ № 058459, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, проживають окремо, шлюб носить формальний характер. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Крім того, в порядку ст. 111 СК України судом було вжито заходи щодо примирення подружжя, та надано відповідачу [PERSON] строк на примирення терміном один місяць, разом з тим у термін, встановлений судом для примирення, подружжя не примирилося. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припинені шлюбу, суд вирішує справу по суті. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначив, відсутність поваги один до одного, протилежність поглядів на життя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх малолітньої дитини, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. Судові витрати по справі, які складаються із судового збору у розмірі 551,20 грн. залишити по фактично понесеним позивачем. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved