Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягненя боргу. В позові вказав, що він мав давні ділові стосунки з відповідачем і декілька раз останній брав у борг у нього кошти, які завжди вчасно повертав. Станом на 17.01.2017 року [PERSON] лишався винним йому 500 доларів США, і для підприємницької діяльності у відповідач виникла потреба взяти у борг ще коштів. В першій половині того ж дня, відповідач [PERSON] отримав від нього готівкою 5000 доларів США, які зобов`язувався повернути йому через 2 місяці, про що власноручно написав розписку. В цій же розписці відповідач вказав, що зобов`язується в той же строк повернути і 500 доларів США, які був винен до цього. Того ж дня, у другій половині дня, відповідач отримав від нього готівкою ще 12753 долари США, які теж зобов`язався повернути йому через два місяці, про що написав розписку. Однак, ні в обумовлений строк, ні до цього часу, відповідач взяті у борг кошти не повернув, незважаючи на його вимоги як при особистих зустрічах, так і в ході телефонних розмов. Позивач прохає стягнути з відповідача борг на загальну суму 18253 долари США, що по курсу НБУ станом на 09.01.2020 року становить 435051 гривню 13 копійок, а також судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, прохає задовольнити. Відповідач позов визнав частково на суму 17 753 дол. США. В частині стягнення 500 дол. США заперечив, оскільки не пам`ятає про таку позику. З`ясувавши обставини справи, заслухавши позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~\~ Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 527 ЦК України встановлює, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 17.01.2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено 2 договори позики, згідно якого позивач надав у борг відповідачеві кошти в сумі 5 000 доларів США та 12\~753 дол. США, що підтверджується копіями розписок відповідача. Відповідач зобов`язався повернути вказані кошти на першу вимогу позивача (а.с.4-5). 01.10.2019 року позивач звернувся до відповідача щодо повернення суми позичених коштів, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. В свою чергу [PERSON] в добровільному порядку не виконав взяті на себе зобов`язання, отримані в борг гроші не повернув. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 17\~753 дол. США підлягають задоволенню. При цьому суд враховує позицію ВП ВС, викладену в постанові № 373/2054/16-ц від 16.01.19, за якою з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Таким чином, позика підлягає стягненню в валюті позики дол. США. В свою чергу позовні вимоги в частині 500 дол. США не підлягають задоволенню. Обґрунтовуючи такі вимоги позивач посилається на те, що відповідач мав попередні борги перед ним в сумі 500 дол. США, про що вони зазначили в розписці. Дослідивши зміст розписки, суд встановив, що сторони визначились «выяснить» борг в сумі 500 дол. США. Зміст розписки не вказує на те, що такі кошти були позичені, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України понесені позивачем по справі судові витрати в сумі 4350,60 гривень (а.с.1) підлягають стягненню на його користь з відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

Outcome: partial