Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» про стягнення збитків. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він 02.10.2008 року сплатив за [PERSON] 250290 грн., що є еквівалентом 51 500 доларів США, за квартиру ;43, яка знаходиться за адресою м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд. 190 по договору купівлі-продажу, який був укладений між [PERSON], як покупцем по договору, та [PERSON], як продавцем по договору, та який був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 02.10.2008 року за реєстраційним № 15198. 02.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір зобовязання, яке посвідчене приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 02.10.2008 року за реєстраційним № 15206. Підставою для укладення зобовязання від 02.10.2008 року, як зазначено в його преамбулі, було те, що [PERSON]В придбав квартиру за кошти, надані позивачем [PERSON], який сплатив 100 % вартості квартири згідно договору купівлі-продажу від 02.10.2008 року. Відповідно до п. 1 зобовязання від 02.10.2008 року [PERSON] зобовязався перед [PERSON] виконувати функціональні обовязки викладені у контракті від 01.10.2008 року між [PERSON] та ТОВ «ВНЗ СУЕМ» у повному обсязі та на строк до 01.10.2018 року. Згідно з п. 5 зобовязання від 02.10.2008 року встановлено, що у разі невиконання [PERSON] в строк, обумовлений контрактом своїх зобовязань, [PERSON] передає право власності на квартиру [PERSON], або повертає гроші згідно договору купівлі-продажу. 01.10.2008 року між [PERSON] та ТОВ „ВНЗ СУЕМ був укладений контракт, згідно з яким [PERSON] був прийнятий на роботу в ТОВ „ВНЗ СУЕМ на посаду завідуючого кафедрою теорії і практики перекладу та компаративістики терміном на 10 років. Наказом № 101-к від 21.09.2010 року ТОВ „ВНЗ СУЕМ було розірвано контракт від 01.10.2008 року та було звільнено [PERSON] з посади з 21.09.2010 року за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 18.11.2011 року по справі № 22ц-2221/2011, зокрема, наказ № 101-к від 21.09.2010 року було визнано недійсним та скасовано, змінено підставу та формулювання причин звільнення [PERSON] з п. 4 ст. 40 КЗпП України на ч. 3 ст. 38 КЗпП України, встановлено вважати датою його звільнення 09.09.2010 року. З огляду на вказані обставини [PERSON] предявив до [PERSON] позовну заяву від 09.12.2010 року, якою просив зобовязати [PERSON] передати [PERSON] право власності на квартиру, а у разі відсутності квартири зобовязати [PERSON] повернути кошти за її придбання в сумі 250 290 грн. В подальшому своєю заявою [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] на його користь 250\~290 грн. за придбання квартири. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.06.2012 року по справі № 2-1337/2012 позов було задоволено, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 250 290,00 грн. за придбану квартиру. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 31.10.2012 року по справі № 22-ц/2390/2473/12 рішення від 21.06.2012 року було залишено без змін. Рішенням від 21.06.2012 року та ухвалою від 31.10.2012 року був встановлений факт того, що [PERSON] не виконав свого обовязку по зобовязанню від 02.10.2008 року, так як раніше строку визначеного контрактом від 01.10.2008 року та зобовязанням від 02.10.2008 року, припинив свою роботу в ТОВ „ВНЗ СУЕМ. 13.11.2012 року Соснівський районний суд м. Черкаси на виконання рішення від 21.06.2012 року видав виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 250\~290 грн. за придбану квартиру. 14.11.2012 року Придніпровським відділом ДВС була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП № 35374980) про виконання виконавчого листа від 13.11.2012 року. З листа від 03.03.2015 року № 8274 Придніпровського відділу ДВС представник [PERSON] [PERSON], дізнався про те, що 26.11.2014 року із заробітної плати [PERSON] на користь [PERSON] було перераховано 1283,66 грн., що 22.12.2014 року із заробітної плати [PERSON] на користь [PERSON] було перераховано 1426,29 грн., що 16.01.2015 року Придніпровським відділом ДВС за рахунок майна [PERSON], яке було продане на електронних торгах, було перераховано на користь [PERSON] 1138,81 грн., що 28.01.2015 року із заробітної плати [PERSON] на користь [PERSON] було перераховано 1200,04 грн., що 25.02.2015 року від [PERSON] на виконання рішення від 21.06.2012 року на депозитний рахунок Придніпровського відділу ДВС надійшли кошти в сумі 133 000 грн., з якої підлягає до утримання 10%, що є виконавчим збором, що 26.02.2015 року із заробітної плати [PERSON] на користь [PERSON] було перераховано 1293,07 грн., що 26.02.2015 року від [PERSON] на виконання рішення від 21.06.2012 року на депозитний рахунок Придніпровського відділу ДВС надійшли кошти в сумі 132000 грн., з якої підлягає до утримання 10%, що є виконавчим збором. Виходячи з наведених обставин [PERSON] зазначав, що [PERSON] рішення від 21.06.2012 року було виконано частково, а саме ним на користь [PERSON] було сплачено 244841,87 грн. з належних до сплати 250290 грн. 02.10.2008 року [PERSON] за [PERSON] за придбання квартири було сплачено 250290 грн., що згідно з абз. 2 п. 3 договору купівлі-продажу від 02.10.2008 року становило 51 500 доларів США. Тобто договором купівлі-продажу від 02.10.2008 року був встановлений еквівалент гривневої вартості квартири в доларах США по курсу НБУ станом на 02.10.2008 року, який становив 1 долар США = 4,86 грн. Рішенням від 21.06.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 250 290 грн. за придбану квартиру, тобто ним була стягнута вартість квартири, яка виражена договором купівлі-продажу від 02.10.2008 року в гривні по курсу долара США, який існував станом на 02.10.2008 року. П. 5 зобовязання від 02.10.2008 року встановлено, що у разі не виконання [PERSON] в строк, обумовлений контрактом своїх зобовязань, [PERSON] зобовязаний повернути гроші згідно договору купівлі-продажу від 02.10.2008 року. Тобто гроші повинні бути повернуті [PERSON] на користь [PERSON] в сумі еквівалентній 51 500 дол. США. За таких обставин [PERSON] зазначав, що фактично [PERSON] на користь [PERSON] сплачено 244841,87 грн., які є еквівалентом 9822,91 дол. США. З огляду на вказане [PERSON] вважає, що він через порушення [PERSON] умов зобовязання від 02.10.2008 року зазнав збитки в розмірі 954282,16 грн., що є курсовою різницею. Тобто ця сума є реальними збитками [PERSON], так як для того щоб станом на дату складання позовної заяви придбати 41677,09 доларів США [PERSON] необхідно витратити 954282,16 грн. В зв»язку з цим позивач просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з [PERSON] 954282,16 грн. реальних збитків. Представник позивача [PERSON] по довіреності [PERSON] 13.07.2015 року в судовому засіданні подав заяву про збільшення позовних вимог та просив постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 983846,44 грн. реальних збитків. Представники позивача [PERSON] по довіреності [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити , з підстав, вказаних в позовній заяві та поясненнях . Судові витрати покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що він рішення суду про стягнення з нього 250\~290 грн. виконав повністю, а тому вважає, що позивач не вправі звертатися до суду з даним позовом. Тому в позові просив відмовити. Представники відповідача [PERSON] по договорах про надання правової допомоги адвокати [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та просили в позові відмовити, так як позивачем не наведено достатніх доказів, які ж збитки завдані їх довірителем позивачу . [PERSON] вже звертався до суду із позовом про захист його порушеного права і рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси із [PERSON] на користь позивача стягнуто вартість квартири 250\~290 грн. На даний час рішення виконано, постановою від 07.04.2015 року виконавче провадження закінчено. Крім цього вважають, що позивачем пропущено встановлений ст. 256 ЦК України трирічних строк позовної давності та наполягали на його застосуванні. Вважають, що позов подано безпідставно та просили в позові відмовити. Представник третьої особи товариство з обмеженою відповідальністю «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» по довіреності [PERSON] в судовому засіданні він імені третьої особи просив позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, в результаті повного, всебічного та об'єктивного їх дослідження суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02.10.2008 року [PERSON] сплатив за [PERSON] 250290,00 грн., що є еквівалентом 51 500 доларів США, за квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], по договору купівлі-продажу, який був укладений між [PERSON], як покупцем по договору, та [PERSON], як продавцем по договору, та який був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 02.10.2008 року за реєстраційним № 15198. Між [PERSON] та [PERSON] 01.10.2008 року був укладений договір зобовязання, посвідчене приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 02.10.2008 року за реєстраційним № 15206. Підставою для укладення зобовязання від 02.10.2008 року, як зазначено в його преамбулі, було те, що [PERSON]В придбав квартиру за кошти надані [PERSON], який сплатив 100 % вартості квартири згідно договору купівлі-продажу від 02.10.2008 року. Відповідно до п. 1 зобовязання від 02.10.2008 року [PERSON] зобовязався перед [PERSON] виконувати функціональні обовязки викладені у контракті від 01.10.2008 року між [PERSON] та ТОВ «ВНЗ СУЕМ» у повному обсязі та на строк до 01.10.2018 року. Згідно з п. 5 зобовязання від 02.10.2008 року встановлено, що у разі невиконання [PERSON] в строк, обумовлений контрактом своїх зобовязань, [PERSON] передає право власності на квартиру [PERSON], або повертає гроші згідно договору купівлі-продажу. 01.10.2008 року між [PERSON] та ТОВ „ВНЗ СУЕМ був укладений контракт, згідно з яким [PERSON] був прийнятий на роботу в ТОВ „ВНЗ СУЕМ на посаду завідуючого кафедрою теорії і практики перекладу та компаративістики терміном на 10 років. Наказом № 101-к від 21.09.2010 року ТОВ „ВНЗ СУЕМ було розірвано контракт від 01.10.2008 року та було звільнено [PERSON] з посади з 21.09.2010 року за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 18.11.2011 року по справі № 22ц-2221/2011, зокрема, наказ № 101-к від 21.09.2010 року було визнано недійсним та скасовано, змінено підставу та формулювання причин звільнення [PERSON] з п. 4 ст. 40 КЗпП України на ч. 3 ст. 38 КЗпП України, встановлено вважати датою його звільнення 09.09.2010 року. З огляду на вказані обставини [PERSON] предявив до [PERSON] Позовну заяву від 09.12.2010 року, якою просив зобовязати [PERSON] передати [PERSON] право власності на квартиру, а у разі відсутності квартири зобовязати [PERSON] повернути кошти за її придбання в сумі 250290,00 грн. В подальшому заявою [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] на його користь 250290,00 грн. за придбання квартири. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.06.2012 року по справі № 2-1337/2012 позов було задоволено, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 250290,00 грн. за придбану квартиру. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 31.10.2012 року по справі № 22-ц/2390/2473/12 рішення від 21.06.2012 року було залишено без змін. Рішенням від 21.06.2012 року та ухвалою від 31.10.2012 року був встановлений факт того, що [PERSON] не виконав свого обовязку по зобовязанню від 02.10.2008 року, так як раніше строку визначеного контрактом від 01.10.2008 року та зобовязанням від 02.10.2008 року, припинив свою роботу в ТОВ „ВНЗ СУЕМ. 13.11.2012 року Соснівський районний суд м. Черкаси на виконання рішення від 21.06.2012 року видав виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 250290,00 грн. за придбану квартиру. 14.11.2012 року Придніпровським відділом ДВС була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП № 35374980) про виконання виконавчого листа від 13.11.2012 року. З листа від 03.03.2015 року № 8274 Придніпровського відділу ДВС представник [PERSON] [PERSON], дізнався про те, що 26.11.2014 року із заробітної плати [PERSON] на користь [PERSON] було перераховано 1283,66 грн., що 22.12.2014 року з заробітної плати [PERSON] на користь [PERSON] було перераховано 1426,29 грн., що 16.01.2015 року Придніпровським відділом ДВС за рахунок майна [PERSON], яке було продане на електронних торгах, було перераховано на користь [PERSON] 1138,81 грн., що 28.01.2015 року з заробітної плати [PERSON] на користь [PERSON] було перераховано 1200,04 грн., що 25.02.2015 року від [PERSON] на виконання рішення від 21.06.2012 року на депозитний рахунок Придніпровського відділу ДВС надійшли кошти в сумі 133000,00 грн., з якої підлягає до утримання 10%, що є виконавчим збором, що 26.02.2015 року з заробітної плати [PERSON] на користь [PERSON] було перераховано 1293,07 грн., що 26.02.2015 року від [PERSON] на виконання рішення від 21.06.2012 року на депозитний рахунок Придніпровського відділу ДВС надійшли кошти в сумі 132000,00 грн., з якої підлягає до утримання 10%, що є виконавчим збором. Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками, зокрема, є витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] рішення від 21.06.2012 року було виконано частково, а саме ним на користь [PERSON] було сплачено 244 841,87 грн. з належних до сплати 250 290,00 грн. В той же час судом встановлено, що 02.10.2008 року [PERSON] за [PERSON] за придбання квартири було сплачено 250 290,00 грн., що згідно з абз. 2 п. 3 договору купівлі-продажу від 02.10.2008 року становило 51 500,00 доларів США. Тобто договором купівлі-продажу від 02.10.2008 року був встановлений еквівалент гривневої вартості квартири в доларах США по курсу НБУ станом на 02.10.2008 року, який становив 1 долар США = 4,86 грн. Також судом встановлено, що рішенням від 21.06.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 250 290,00 грн. за придбану квартиру, тобто ним була стягнута вартість квартири, яка виражена договором купівлі-продажу від 02.10.2008 року в гривні по курсу долара США, який існував станом на 02.10.2008 року. При цьому п. 5 зобовязання від 02.10.2008 року встановлено, що у разі невиконання [PERSON] в строк, обумовлений контрактом своїх зобовязань, [PERSON] зобовязаний повернути гроші згідно договору купівлі-продажу від 02.10.2008 року. Тому суд погоджується з позицією позивача [PERSON] про те, що гроші повинні бути повернуті [PERSON] на користь [PERSON] в сумі еквівалентній 51 500 дол. США. Також судом встановлено, що фактично [PERSON] на користь [PERSON] сплатив 244841,87 грн., які є еквівалентом 9822,91 дол. США, тобто суд погоджується з здійсненим позивачем [PERSON] розрахунком доларового еквіваленту суми сплаченої в рахунок погашення заборгованості. За таких обставин суд вважає обґрунтованою позицію позивача [PERSON] про те, що він через порушення [PERSON] умов зобовязання від 02.10.2008 року зазнав збитки в розмірі 983\~846 ,44 грн., що є курсовою різницею. Тобто суд вважає цю суму є реальними збитками [PERSON], так як для того щоб станом на дату уточнення позовних вимог придбати 41677,09 доларів США [PERSON] необхідно витратити 983\~846,44 грн. Доводи відповідача та його представників про те, що відповідач не зобов»язаний відшкодовувати позивачу збитки, не можуть бути покладені в основу судового рішення. Згідно ч.2 ст.524 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначили грошовий еквівалент зобов»язання в іноземній валюті, при цьому згідно ч.1 ст.533 ЦК України передбачено, що якщо в зобов»язанні вказано грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Крім цього згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. З вказаного вбачається, що ціна договору купівлі-продажу є істотною умовою договору. Згідно п. 3 договору купівлі-продажу квартири від 02.10.2008 року сторони вказали ціну договору, а саме: продаж вчинено за 250290 грн., що є еквівалентом 51 500 доларів США. Тобто, сторони домовились визначити в договорі від 02.10.2008 року грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті - доларах США, що в свою чергу є істотною умовою договору. Тому суд вважає, що твердження відповідача про те, що доларовий еквівалент, який визначений в договорі купівлі-продажу від 02.10.2008 року є лише «письмовою згадкою» та «простою інформацією» про курс долара США, а не істотною умовою договору - є надуманим, та таким, що не ґрунтується на вимогах законодавства України і спростовується наведеними вище нормами Цивільного кодексу України. Доларовий еквівалент вказаний в п. 3 договору від 02.10.2008 року є істотною умовою договору та є валютою зобов'язання. Доводи відповідача та його представників про те, що ні договором ні законом не передбачено обов'язок відповідача відшкодовувати збитки, зокрема курсову різницю іноземної валюти по відношенню до національної суд вважає неспроможними. 02.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] (Відповідач по справі) укладено договір купівлі-продажу квартири № 4 3 по вул. Хрещатик, 190 у м. Черкаси (Договір від 02.10.2008 року). За умовами вказаного договору даний продаж є дійсним наміром сторін та вчинено за 250290,00 грн., що є еквівалентом 51500 доларів США. В цей же день, 02.10.2008 року між Відповідачем та [PERSON] укладено нотаріально посвідчене зобов'язання. В преамбулі зобов'язання вказано, що у зв'язку з тим, що [PERSON] придбає квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] 3, за гроші надані [PERSON], яка сплатила 100 % вартості цієї квартири згідно договору від 02.10.2008 року сторони уклали між собою наступні зобов'язання, зокрема, згідно п. 1 зобов'язання відповідач зобов'язався перед позивачем виконувати функціональні обов'язки викладені у контракті від 01.10.2008 року, укладеного між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» у повному обсязі та на строк до 01.10.2018 року. В п. 5 зобов'язання передбачено, що у разі невиконання відповідачем в строк обумовлений контрактом від 01.10.2008 року своїх зобов'язань сторони домовляються про те, що відповідач передає право власності на квартиру позивачеві, або повертає гроші згідно договору від 02.10.2008 року. Тобто, як вбачається із зобов'язання (п. 5) - сторони зобов'язання домовились встановити відповідальність за порушення його умов. Відповідач покладений на нього п. 1 зобов'язання обов'язок не виконав, чим порушив умови зобов'язання. Даний факт встановлений судовими рішеннями, а тому не підлягає доказуванню в даній справі. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання 3 порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема втрати яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже, порушення зобов'язання є підставою виникнення цивільних правовідносин, у межах яких реалізується цивільно-правова відповідальність. Перелік правових наслідків, визначених у ст. 611 ЦК України, не є вичерпним. Договором або законом можуть бути передбачені й інші наслідки невиконання чи неналежного виконання зобов'язань. Доводи представників відповідача про застосування строку позовної давності, не можуть бути підставою для відмови в позові. Позивачу про порушення його права стало відомо в 2015 році, а тому суд вважає, що ним не пропущено строк позовної давності. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в максимальному розмірі в сумі 3\~654 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved