Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] , у якому просив зобов`язати відповідача прийняти від позивача з тимчасового безоплатного користування групу нежитлових приміщень [NUMBER], загальною площею 175,4 м2, розташованих за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 1826448280000, що було предметом договору тимчасового безоплатного користування нежитловими приміщення від 25.06.2019 р. зареєстрованого в реєстрі за № 915, шляхом документального оформлення такого прийняття відповідним актом передачі-приймання на дату 30.07.2019 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 25 червня 2019 року між [PERSON] (надалі - відповідач) та [PERSON] (надалі - позивач) укладено договір тимчасового безоплатного користування нежитловими приміщеннями зареєстрованого в реєстрі за № 915, відповідно до якого відповідач фактично передав, а позивач фактично прийняв в тимчасове безоплатне користування групу нежитлових приміщень № [NUMBER], загальною площею 175,4 м2, розташованих за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 1826448280000 (надалі - об`єкт). Строк дії договору сторонами визначений в 1 календарний місяць та 5 днів з дати його укладання, а саме до 30 липня 2019 року, який не може бути подовжений. 30 липня 2019 року є крайньою датою передачі позивачем приміщення з тимчасового безоплатного користування відповідачу. Відповідно до п. 1.19 договору за фактом передачі-приймання приміщення з тимчасового безоплатного користування сторони зобов`язуються підписати акт передачі-приймання з описом його фактичного стану. Проте, сторони по закінченню строку дії договору не підписали акт приймання-передачі приміщення в користування, у зв`язку з чим позивач направив відповідачу листи про готовність, повернення приміщення зі строкового безоплатного користування та запропонував провести зустріч 29 липня 2019 року за місцезнаходженням приміщення для передачі майна та підписання акту передачі-приймання приміщення, на що отримав від відповідача лист-претензію від 26.07.19 р. з вимогою усунути невідповідність розташування існуючих внутрішніх стін та переобладнання інженерно-технічних комунікацій, що проходять через приміщення у початковий стан. Оскільки позивач, вважає, що ним не порушено розташування існуючих внутрішніх стін та переобладнання інженерно-технічних комунікацій, що проходять через приміщення, наполягаючи на підписанні акту приймання-передачі приміщення, а відповідач ухиляється від його підписання, вимагаючи у позивача приведення приміщення у початковий стан, то позивач звернувся з цим позовом до суду та просив його задовольнити. 29 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 22 листопад 2019 року (т. 1 а.с. 77). 29 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] (т. 1 а.с. 90-99), 20 листопада 2019 року - заява про виправлення описок у відзиві (т. 1 а.с. 215-242), відповідно до якого відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що підписавши договір позивач підтвердив факт його ознайомлення з технічними характеристиками об`єкту, а саме: площею та розміром 175,4 кв.м. об`єкту, конфігураціями та розмірами приміщень № 1, яке мало загальну площу 138,4 кв.м. та № 2, яке мало загальну площу 37,00 кв.м. об`єкту, матеріалом з якого зроблені в тому числі і не капітальні стіни об`єкту, а також з фактом відсутності будь-яких загально-будинкових комунікацій у приміщеннях об`єкту. У приміщенні знаходилося три колони, були відсутні будь-які інші вхідні групи (дверні отвори), крім одного - входу до приміщення № 1 та приміщення мало прямокутну форму 7,96/4,46 кв.м. зі зміщенням в стіні 1,33 кв.м. Позивачем, у процесі тимчасового користування об`єктом: 1)без дозволу відповідача, належних дозволів та проектної документації встановлено загально-будинкові комунікації в приміщенні об`єкта; 2)частково демонтовано капітальну цегляну стіну об`єкта та на цьому місці змонтовано вхідну групу (дверний отвір); 3)змінено конфігурацію, розмір стін та загальну площу приміщення № 2 об`єкту; 4)не відновлено некапітальні стіни та вхідні групи об`єкта в тому вигляді та із того самого матеріалу, як вони були станом на дату передачі об`єкту в тимчасове безоплатне користування відповідачу, а саме із цегли; 5)змінено площі приміщення № 1 та № 2 об`єкту. Відповідач зазначає, що по закінченню строку, на який укладався договір, об`єкт мав бути переданий відповідачеві у тому самому стані і з тими самими технічними характеристиками, розміром, об`ємом, як вони були одержані позивачем станом на дату підписання договору відповідно до технічного паспорту. Проте позивач, змінивши розмір та площу об`єкту вимагав від відповідача підписання акту передачі-приймання об`єкта, а з п. 3 договору вбачається, що відповідач підписанням акту передачі-приймання стверджує, що у нього відсутні претензії до позивача, що не відповідає дійсності, оскільки у такий спосіб був створений новий об`єкт нерухомості. Крім того, відповідачу 16.07.2019 року стало відомо про факт встановлення у приміщенні № 2 об`єкту нових загально-будинкових комунікацій. Під час огляду об`єкта відповідачем було виявлено: -у приміщенні № 2 об`єкта з`явилися комунікаційні вузли, з`єднані металевими та пластиковими трубами, та які виведені назовні через частково зруйновану стіну приміщення № 2 об`єкта; -на рівні частково зруйнованої стіни приміщення № 2 об`єкта виявлено сліди рідини, що могло свідчити про можливе пошкодження гідроізоляції; -частково зруйновано капітальну цегляну стіну приміщення № 1 об`єкта -змонтовано нову вхідну групу (дверний отвір). У зв`язку з наведеним відповідачем було ініційовано створення комісії за участю ТОВ «ЖЕП «Щорса 32», яке є балансоутримувачем всіх загально-будинкових комунікацій, з метою фіксації виявлених порушень, за результатами якої було встановлено: 1)виявлено переобладнання усіх без винятку інженерно-технічних систем та комунікацій будинку, без відповідного коригування затвердженої проектно-технічної документації та погодження належним чином змін до неї; 2)встановлено невідповідність розташування існуючих внутрішніх стін (перегородок) та дверних отворів технічному паспорту на приміщення об`єкту. Тому відповідач, вважає, що лише за умови виконання позивачем дій щодо відновлення технічних параметрів об`єкту відповідач матиме право прийняти об`єкт за актом передачі-приймання приміщення. 29 жовтня 2019 року до суду надійшов зустрічний позов від відповідача [PERSON] до [PERSON] про відновлення некапітальних та капітальних стін, демонтування незаконно встановлених загально-будинкових комунікацій та відновлення загально-будинкових комунікацій, відшкодування збитків, (т. 1 а.с. 134-145), відповідно до якого просив з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог (т. 1 а.с. 215-216, т. 2 84-93). -зобов`язати [PERSON] здійснити відновлення не капітальних та капітальних стін у групі нежитлових приміщень № [NUMBER], які знаходяться за адресою [ADDRESS] , відповідно до технічних характеристик, які визначені в Технічному паспорті складеному станом на 16.06.2019 року; -зобов`язати позивача демонтувати незаконно встановлені загально- будинкові комунікації та здійснити відновлення загально-будинкових комунікацій у групі нежитлових приміщень № [NUMBER], які знаходяться за адресою [ADDRESS] відповідно до технічних характеристик, які були визначені в проектно-технічній документації «Житловий будинок в складі окремих секцій з підземними автостоянками та приміщеннями громадського обслуговування (ПК1) по [ADDRESS] , розробленої та затвердженої ПП «Коматек» в 2006 році, а саме в приміщенні № 2 об`єкта відновити каналізацію побутову, яка позначена на схемі проектно-технічної документації позначкою «К1», шляхом встановлення її під та каналізацію зливову, яка позначена на схемі проектно-технічної документації позначкою «К2», шляхом встановлення її під стелею приміщення, таким чином, щоб вказані каналізаційні мережі проходили транзитом через вказане приміщення № 2 об`єкта на під стелею з необхідним кутом нахилу, без будь-яких відгалужень, поворотів, врізок, ревізій, прочисних пристроїв. -стягнути з [PERSON] штраф у розмірі 900 000 гривень за надмірне та незаконне користування групою нежитлових приміщень № [NUMBER], які знаходяться за адресою [ADDRESS] . -стягнути з позивача користь [PERSON] штраф у розмірі 100 000 гривень за не відновлення некапітальних стін у групі нежитлових приміщень № [NUMBER], які знаходяться за адресою [ADDRESS] , відповідно до технічних характеристик, які визначені в Технічному паспорті, складеному станом на 16.06.2019 року; -стягнути з [PERSON] експлуатаційні витрати у розмірі 9 052,97 гривень; -стягнути з [PERSON] судові витрати, пов`язані з отриманням правничої допомоги, проведення експертизи, сплати судового збору. Зустрічні позовні вимоги відповідач [PERSON] , обґрунтовує аналогічними обставинами, викладеними у відзиві, вказуючи про необхідність сплати штрафу відповідно до п. 1.5 договору, оскільки станом на 30 липня 2019 року не відновлені демонтовані не капітальні стіни та вхідні групи, сплати штрафу за надмірне та незаконне користування групою нежитлових приміщень відповідно до п. 1.12 договору та про необхідність сплати експлуатаційних витрат відповідно до п. 1.9 договору. 6 листопада 2019 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив на первісний позов (т. 1 а.с. 201-206), відповідно до якої позивач зазначає про відсутність у нього технічного паспорту на приміщення, котре було предметом договору тимчасового безоплатного користування від 25.06.19 р., зареєстрованого в реєстрі за № 915. Крім того технічний паспорт на групу нежилих приміщень № [NUMBER], на який посилається відповідач як на підставу для задоволення зустрічних позовних вимог, відповідачем не долучався в якості додатку до договору № 915 від 25.06.19 р., акту приймання-передачі технічного паспорту між сторонами не підписувалось. Зміст пункту 1.4 договору - підписанням цього договору сторони підтверджують той факт, що сторона 1 передає, а сторона 2 приймає об`єкт вільний від будь якого будівельного брухту, в межах, що відповідає технічній документації з існуючими вхідними групами та стінами, не свідчить про те, що позивач ознайомлений з технічними характеристиками приміщення, оскільки положення першого речення п. 1.4 договору не дає можливості визначити справжній зміст відповідної умови договору. Тому, вважає, що перше речення пункту 1.4 договору необхідно тлумачити як факт передачі приміщення в користування, а не як факт отримання позивачем технічного паспорту на приміщення, чи ознайомлення позивача з технічними характеристиками приміщень об`єкту. Щодо наявності внутрішніх некапітальних стін об`єкту на час підписання договору, позивач зазначає, що до укладення договору тимчасового безоплатного користування нежитловими приміщенням від 25.06.19 р., внутрішні не капітальні стіни приміщення були демонтовані, а приміщення вже було у користуванні позивача. При цьому, відповідач не надав жодного доказу на підтвердження факту демонтажу саме позивачем внутрішніх некапітальних стін приміщення. Тому, позивач вважає твердження відповідача про порушення позивачем п. 1.5 договору передчасними. Крім того, враховуючи, що відповідач не передав позивачу технічну документацію на приміщення, останній фактично був позбавлений можливості відновити, відсутні на момент укладення договору, внутрішні некапітальні стіни приміщення відповідно до його технічного паспорту. Позивач також заперечує твердження відповідача про створення позивачем нового об`єкту нерухомого майна, оскільки приміщення, котре було предметом договору тимчасового безоплатного користування, знаходяться за тією ж адресою, з тим же адресним номером, реєстраційний номер об`єкта в Реєстрі нерухомого майна той же, та згідно з наданим відповідачем висновком експерта Галієвої О.М. від 28.10.19 р. № 23/10-2019 становить 175,7м2. [PERSON] у відзиві зазначає, що з огляду на викладений зміст статей обов`язку орендаря повернути орендоване приміщення після закінчення строку дії договору кореспондує зустрічний обов`язок орендодавця прийняти це приміщення за актом приймання-передачі. Тому, на виконання зобов`язання за договором оренди особа вправі в судовому порядку вимагати прийняття від неї майна, яке було предметом договору, та отримання документа (акта) про таке прийняття, як підтвердження виконання нею зобов`язання. Посилання відповідача на те, що приміщення, яке позивач просив прийняти з користування за актом передачі-приймання, має невідповідність розташування існуючих внутрішніх стін та дверних отворів технічним паспортам на приміщення та має місце втручання у внутрішньо-будинкові комунікації, не може бути підставою для відмови прийнятті приміщення з користування, оскільки чинним законодавством та умовами договору не передбачено можливості орендодавця відмовитися від прийняття об`єкта оренди з посиланням на його пошкодження чи невідповідність первісному стану. Ухвалою суду від 22 листопада 2019 року (т. 1 а.с. 249) за заявою відповідача [PERSON] залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - ТОВ «Житлово-експлуатаційне підприємство Щорса 32» (т. 1 а.с. 243-243а). 21 лютого 2020 року до суду від представника третьої особи ТОВ «ЖЕП Щорса 32» надійшли письмові пояснення щодо зустрічного позову (т. 2 а.с. 199-203), відповідно до яких товариство є відповідальним за експлуатацію та утримання загально-будинкових комунікацій. 09 липня 2019 року до третьої особи звернувся мешканець однієї з квартир, що розташована по [ADDRESS] зі скаргою, що в нежитловому приміщенні № [NUMBER] здійснюються ремонтно-будівельні роботи із застосуванням будівельного перфоратора, що створює гучний рівень шуму та призводить до заповнення будівельним пилом під`їзду/холу будинку. Аналогічні скарги також поступили від інших мешканців будинку. Для визначення об`єктивності скарг та виявлення осіб, які порушують громадський порядок та створюють нестерпні умови для проживання мешканців, товариством було призначено відповідну комісію з числа своїх працівників. 15 липня 2019 року під час огляду комісією нежитлових приміщень № [NUMBER], № [NUMBER] та № [NUMBER] (які є суміжними) було встановлено такі факти: - переобладнання інженерно-технічних систем та комунікацій будинку (каналізація побутова та каналізація зливова), котрі перебувають у згаданих приміщеннях, що проведено без узгодження із третьою особою та позивачем та без відповідного коригування затвердженої проектно-технічної документації. - невідповідність розташування існуючих внутрішніх стін (перегородок) та дверних отворів місцям розташування таких стін (перегородок) та дверних отворів після введення в експлуатацію будинку [ADDRESS] , в якому знаходяться згадані приміщення. 15 липня 2019 року сторонам у справі були направлені приписи за вих. № 139 та № 140 із вимогами зупинити ремонтно-будівельні роботи, які були пов`язані зі змінами, приєднанням та використанням комунікацій будинку [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю розроблених та погоджених проектних змін до перероблених інженерно-технічних систем та комунікацій вказаного будинку. Враховуючи викладене, третя особа вважає дії позивача [PERSON] по демонтажу, монтажу нових загально-будинкових каналізаційних мереж інженерно технічних систем та перенесення (з попереднім демонтуванням) внутрішніх стін (перегородок) у суміжних приміщеннях № [NUMBER] та № [NUMBER] незаконними, такими що порушують встановлений порядок виконання таких робіт та порушують права відповідача [PERSON] , оскільки вони здійснені без погодження з власником приміщень та третьою особою. Під час проведення підготовчого судового засідання ухвалою суду від 21 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні клопотань представника позивача [PERSON] про витребування доказів від 20.01.2020, 7.02.2020, 18.02.2020 та про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи (т. 2 а.с. 4-7, 47-50, 133-138, 178-181, 229, 234). Також ухвалою суду від 21 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про забезпечення доказів (т. 2 а.с. 167-170, 228, 233). У справі проведено підготовче судове засідання, за результатами якого справу призначено до судового розгляду на 12 травня 2020 року (т. 2 а.с. 232а). 1 квітня 2020 року до суду надійшов відзив від позивача [PERSON] на зустрічний позов (т. 3 а.с. 1-14), відповідно до якого 24 червня 2019 року при здійсненні переписки за допомогою програми WhatsApp, тобто до укладення договору, відповідач в своєму текстовому повідомленні зазначає, що внутрішні не капітальні стіни приміщення були демонтовані, а приміщення вже було у користуванні позивача і таке користування не було передбачено жодним договором, тобто правовідносини між сторонами були позадоговірними. Акт передачі приміщення в користування між сторонами при укладенні договору не підписувався, не передавалась та не ознайомлювався позивача з технічною документацією на групу нежитлових приміщень № [NUMBER], у зв`язку з чим позивачу не було відомо технічних характеристик приміщення згідно з технічним паспортом виготовленим ТОВ «Експертні та інженерні рішення» станом на 16.06.2019 року, ні технічних характеристик комунікацій, що перебували (проходили) через вказане приміщення. З відеозапису станом на 21.06.2019 року вбачається наявність на території групи нежитлових приміщень № [NUMBER] будівельного брухту та будівельних матеріалів, обладнання. З відеозапису від 11.01.2020 року вбачається здійснення несанкціонованого доступу до групи нежитлових приміщень № [NUMBER] співробітниками ТОВ «ЖЕП Щорса 32», що є порушенням порядку передбаченого ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Щодо здійснення відновлення не капітальних та капітальних стін у групі нежитлових приміщень № [NUMBER] відповідно до технічних характеристик, визначених у технічному паспорті, виготовленого ТОВ «Експертні та інженерні рішення» станом на 16.06.2019, позивач заперечує, оскільки відсутні докази, що останній передав позивачу або ознайомив його з вказаним технічним паспортом та відповідачем не надано доказів чому саме це технічний паспорт на нежитлове приміщення має пріоритет серед інших технічних паспортів. Тому, підстави для покладення відповідальності на позивача щодо невідповідності приміщення даним технічного паспорту відсутні, оскільки технічний паспорт на передавався. Під час укладення 01 березня 2019 року договору про надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території, з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № [NUMBER]/Б представники ТОВ «ЖЕП Щорса 32» надали [PERSON] для ознайомлення копію проектно-технічної документації «Житловий будинок в складі окремих секцій з підземними автостоянками та приміщеннями громадського обслуговування (ПК1) по [ADDRESS] (Блок А/Б. план на відм. - 4.600 з мережами ВК)», розробленої та затвердженої ПП «Коматек» з відміткою - «До виробництва» від 21.06.2005 вчиненою підрядною організацією ЗАТ «Домобудівельний комбінат №1». У зв`язку з чим, станом на березень 2019 року згідно з проектною документацією стадії Р загальнобулинкових мереж К1 (каналізація побутова) та К2 (каналізація зливова) в групі приміщень [NUMBER] (котра складається з насосної та загрузочної) немає, а фактично у вказаній групі приміщень проходять мережі побутової та зливової каналізації - К1 та К2. Аналізуючи надану відповідачем копію проектно-технічної документації «Житловий будинок в складі окремих секцій з підземними автостоянками та приміщеннями громадського обслуговування (ПК1) по [ADDRESS] (Блок А/Б. план на відм. - 4.600 з мережами ВК)», вбачається, що у вказаній документації здійсненні зміни в частині загально-будинкових мереж К1 (каналізація побутова) та К2 (каналізація зливова) креслення котрих виконані в ручну, що є порушенням вимог викладених в розділі 7 «Основні вимоги до проектної та робочої документації» ДСТУ Б А.2.4-4-99 (ГОСТ 21.101 -97). Позивач зазначає, що штраф не може нараховуватись за кожен день (місяць, рік) прострочення виконання зобов`язання, оскільки це суперечить правовій природі такого виду неустойки, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Крім того, заявлені відповідачем позовні вимоги в частині відшкодування експлуатаційних витрати за період з серпня 2019 року по січень 2020 року задоволенню не підлягають, оскільки відповідач 30.07.2019 року отримав пропозицію щодо повернення йому приміщення, однак від приймання свого майна відмовився. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги за первісним позовом, щодо задоволення зустрічного позову заперечив. Відповідач [PERSON] , його представник [PERSON] вимоги за первісним позовом не визнали, позовні вимоги за зустрічним позовом разом з представником третьої особи [PERSON] підтримали. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , його представника [PERSON] , третьої особи [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, суд, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 червня 2019 року між [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) укладено договір тимчасового безоплатного користування нежитловими приміщеннями зареєстрованого в реєстрі за № 915 (т. 1 а.с 15-18). Відповідно до п. 1.1 договору відповідач фактично передав, а позивач фактично прийняв в тимчасове безоплатне користування групу нежитлових приміщень № [NUMBER], загальною площею 175,4 м2, розташованих за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 1826448280000 . Пунктом 1.2 договору сторони встановили, що строк дії договору становить 1 календарний місяць та 5 днів з дати його укладання та діє до 30 липня 2019 року. Строк дії договору не може бути подовжений ані на яких умовах в рамках цього договору. 30 липня 2019 року є крайньою датою передачі позивачем приміщення з тимчасового безоплатного користування відповідачу. Відповідно до п. 1.19 договору за фактом передачі-приймання приміщення з тимчасового безоплатного користування сторони зобов`язуються підписати акт передачі-приймання з описом його фактичного стану. Згідно з ч. 1 ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що в порушення наведеного положення Цивільного кодексу України при укладенні договору тимчасового безоплатного користування сторони не підписали акт приймання-передачі приміщення в користування. Водночас, не підписання акту приймання-передачі приміщення не підтверджує факт не користування позивачем переданим йому приміщенням, тим більше, що вказану обставину не заперечують сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. Ще до закінчення строку дії договору позивач [PERSON] намагався вирішити питання з відповідачем [PERSON] щодо повернення приміщення шляхом підписання акту приймання-передачі. Так, листом від 26.07.19 року позивач направив на адресу відповідача лист, котрим повідомив останнього про готовність, повернення приміщення зі строкового безоплатного користування та запропонував провести зустріч 29 липня 2019 року за місцезнаходженням приміщення для передачі майна та підписання акту передачі-приймання приміщення (т. 1 а.с. 19-20). Однак 29 липня 2019 року під час зустрічі сторін за місцезнаходженням приміщення відповідач відмовився від прийняття приміщення з безоплатного строкового користування та підписання акту передачі-приймання приміщення. Під час зустрічі, в усній формі відповідач повідомив позивача про невідповідність розташування існуючих внутрішніх стін та не узгодженого переобладнання інженерно-технічних комунікацій, що проходять через групу приміщень № [NUMBER]. Того ж дня 29 липня 2019 року позивачем отримано від відповідача лист-претензію від 26.07.19 р. з вимогою усунути невідповідність розташування існуючих внутрішніх стін та переобладнання інженерно-технічних комунікацій, що проходять через приміщення у початковий стан (т. 1 а.с. 21-22). У свою чергу, позивач через відділення поштового зв`язку ПАТ «УКРПОШТА» направив на адресу відповідача цінним листом з описом-вкладенням: - супровідний лист від 29.07.19 р. в якому позивач повідомив відповідача, про готовність до повернення приміщення з строкового користування та передачі ключа до вхідної групи; - акт передачі-приймання приміщення відповідно до договору в 2-х примірниках підписаних зі сторони позивача; - копію листа ТОВ «ЖЕП Щорса 32» від 29.07,19 р. №147, в якому Товариство відкликає претензії до відповідача викладені в листі від 15.07.19 р. №140 (т. 1 а.с. 25-28). 30 липня 2019 року позивач [PERSON] отримав листа від відповідача, відповідно до якого через не виконання позивачем умов договору приміщення продовжує знаходитись у користуванні останнього до усунення недоліків спричинених недобросовісною експлуатацією. Також у вказаному листі (абз. 6 стор. 2) відповідач підтвердив факт отримання ним двох примірників актів передачі-приймання приміщення згідно з договором, підписаних зі сторони позивача. Однак оскільки відповідач вважає, що позивачем порушено умови договору то відповідач один примірник акту передачі-приймання повернув без свого підпису позивачу, а другий примірник залишив у себе (т. 1 а.с. 29-30). Того ж дня у відповіді на лист-претензію позивач повідомив відповідача, що 29.07.19 р. ним було запрошено [PERSON] - сертифікованого інженера з інвентаризації нерухомого майна, котрим проведено обмір другої частини групи приміщень № [NUMBER] та встановлено її площу в розмірі 38,4 м2, котра є більшою на користь відповідача з огляду на технічний паспорт на вказане приміщення. Щодо обставин які склалися відносно мережі водовідведення, котра проходить через групу приміщень № [NUMBER] та № [NUMBER], то позивач повідомив відповідача, що ним було проведено переговори з керівництвом ТОВ «ЖЕП Щорса 32» та надано на погодження відповідну технічну документацію. Також позивачем було сплачено на користь ТОВ «ЖЕП Щорса 32» гарантійний платіж в розмірі 100 000 грн., котрий Товариство може використати для врегулювання цього питання відповідно до чинного законодавства України. На підставі чого 29.07.19 р. ТОВ «ЖЕП Щорса 32» листом №147 повідомило відповідача про відкликання своїх вимог щодо надання технічних умов у системі трубопроводів каналізації, що проходять через нежитлові приміщення № [NUMBER]. Тому обставини, що слугували підставою для винесення припису за вх. № 145 від 23.07.19 р. позивачем було усунуто. З огляду на викладене позивач, у вказаному листі повторно просив прийняти з користування приміщення та підписати акти передачі-приймання згідно договору від 25.06.19 р. та один примірник направити йому (т. 1 а.с. 31-35). 01.08.2019 року позивачем [PERSON] отримано лист відповідача, відповідно до якого на підставі положень п. 1.6 договору просив 06.08.19 р. надати доступ до приміщення відповідачу, на що позивач 02.08.2019 повідомив про готовність задовольнити вимогу останнього 06.08.19 р., а саме: шляхом передання ключа від вхідної групи приміщення. Також у вказаному листі позивач звернув увагу відповідача, що обґрунтованих зауважень щодо стану приміщення позивач так і не отримав (т. 1 а.с. 36-43). 6 серпня 2019 року о 15 год. 30 хв. позивач надав доступ відповідачу до приміщення та запропонував відповідачу отримати ключ від вхідної групи приміщення, однак останній відмовився від прийняття вказаного ключа. Вказана обставина стверджується відеозаписом, оглянутим в судовому засіданні (т. 1 а.с. 74). Того ж дня відповідач [PERSON] листом від 06.08.19 р. № 06/08/19 повідомив позивача, що без усунення зауважень відповідача до стану приміщення, фактична його передача та підписання акту передачі-приймання приміщення з тимчасового користування не можлива. (т. 1 а.с. 43-44). 7.08.2019 року позивач направив відповідачу листа котрим надав відповіді на вимоги відповідача викладені в листах 01.08.19 р. № 01/08/19, від 05.08.19 р. № 05/08/19, від 06.08.19 р. № 06/08/19 та втретє просив прийняти з користування приміщення, і підписати акт передачі-приймання, а у випадку наявності зауважень у відповідача до стану приміщення пропонував зазначити про це в будь-який зручний спосіб для останнього (т. 1 а.с. 45-47). Крім того, 15 серпня 2019 року на вимогу відповідача [PERSON] позивач [PERSON] надав доступ до приміщення відповідачу. Однак, відповідач в черговий раз відмовився приймати приміщення із користування від позивача, посилаючись на те, що приміщення знаходиться в не належному (тотожному) стані у порівнянні з тим, з яким він передавав його позивачу. Вказана обставина стверджується відеозаписом, оглянутим в судовому засіданні (т. 1 а.с. 74). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦКУкраїни встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 599 ЦКУкраїни зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 ст. 545 ЦКУкраїни визначено, що, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. За положеннями ч. 2 ст. 795 ЦКУкраїни повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. Суд зазначає, що встановленому законодавством та договором обов`язку наймача повернути приміщення після закінчення строку дії договору кореспондує зустрічний обов`язок гаймодавця прийняти це приміщення. Поданими доказами (листи, акти) позивач [PERSON] підтвердив, що вчиняв всі можливі заходи щодо передачі [PERSON] об`єкта. Проте, як стверджує сам відповідач, він відмовлявся від підписання актів з огляду на необхідність усунення невідповідності розташування існуючих стін та переобладнання інженерно-технічних комунікацій, що проходять через його приміщення у початковий стан. Подані відповідачем докази не пояснюють та не обґрунтовують належним чином підстави для відмови у прийнятті приміщення. Отже, наймач на підтвердження виконання зобов`язання за договором оренди (найму) вправі в судовому порядку вимагати прийняття від нього наймодавцем майна, яке було предметом договору, та документального оформлення такого прийняття згідно з ч. 1 ст. 545, ч. 2 ст. 795 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України у справі № 1/5005/5719/2011 від 20.03.2012 року та у постанві Вищого господарського суду України у справі № 910/1327/17 від 28.09.2017 року. Водночас, посилання наймодавця на те, що стан приміщення, яке наймач вимагає прийняти за актом приймання-передачі, є незадовільним і не знаходиться у стані, у якому об`єкт найму був переданий наймодавцем, суд відхиляє, оскільки чинним законодавством та умовами договору найму не передбачено можливості наймодавця після припинення дії договору найму відмовитися від прийняття об`єкта з посиланням на пошкодження речі. До того ж, право на вимогу про відшкодування коштів у зв`язку з пошкодженням речі наймодавець набуває з моменту повернення речі, а юридичним фактом повернення нерухомої речі з огляду на положення ч. 2 ст. 795 ЦК України слугує складений обома сторонами відповідний документ (акт про повернення). Наявність претензій наймодавця до стану приміщення, яке передається з найму, не звільняє наймодавця від обов`язку прийняти таку річ від наймача. Тому, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] та зобов`язання [PERSON] прийняти від [PERSON] з тимчасового безоплатного користування групу нежитлових приміщень № [NUMBER], загальною площею 175,4 м2, розташованих за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно - 1826448280000, що було предметом договору тимчасового безоплатного користування нежитловими приміщення від 25.06.2019 р. зареєстрованого в реєстрі за № 915, шляхом документального оформлення такого прийняття відповідним актом передачі-приймання. Що стосується зустрічних позовних вимог, то суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 25 червня 2019 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] укладено договір тимчасового безоплатного користування приміщенням групи нежитлових приміщень № [NUMBER], які знаходяться за адресою [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу С.В. Лозняковою та зареєстрований в реєстрі за № 915. На виконання договору [PERSON] передав 25.06.2019 р. в тимчасове безоплатне користування [PERSON] групу вказаних нежитлових приміщень. Відповідно до п. 1.4 договору підписання цього договору сторони підтвердили, що [PERSON] передає, а [PERSON] приймає групу нежилих приміщень № [NUMBER], які вільні від будь-якого будівельного брухту, в межах, що відповідає технічній документації з існуючими вхідними групами та стінами. У вказаному договорі відсутнє посилання на технічний паспорт групи нежилих приміщень. Крім того, представники сторін та відповідач [PERSON] підтвердив, що при укладенні вказаного договору технічний паспорт позивачу [PERSON] на групу нежилих приміщень не передавався та останнім не вимагався. Тому, враховуючи положення п. 1.4 договору суд погоджується з доводами відповідача, що укладення договору безоплатного користування відбувалось в межах технічної документації з існуючими вхідними групами та стінами групи нежилих приміщень № [NUMBER], що відповідає технічному паспорту на нежитлове приміщення № [NUMBER], який виготовлений станом на 16 червня 2019 року (т. 1 а.с. 155-160). Іншого технічного паспорту станом на час укладення договору немає. Тому, підписавши договір [PERSON] підтвердив факт його ознайомлення з технічними характеристиками об`єкту договору, а саме: площею та розміром групи нежилих приміщень № [NUMBER], конфігураціями приміщень, матеріалом з якого зроблені, в тому числі і не капітальні стіни, а також з фактом відсутності будь-яких загально-будинкових комунікацій у приміщеннях. Відповідно до технічного паспорту групи нежилих приміщень № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] станом на дату підписання договору та його передачі [PERSON] складався із двох приміщень: - приміщення № 1, яке мало загальну площу 138,4 кв.м.,та - приміщення № 2, яке мало загальну площу 37,00 кв.м., що в сукупності складало 175,4 кв.м. Відповідно до даних технічного паспорту всі стіни об`єкту, в тому числі не капітальні зроблено з цегли, будь-які комунікації у приміщеннях відсутні. У приміщенні № 1 знаходилося три колони, відсутні будь-які інші вхідні групи (дверні отвори), крім одного - входу до приміщення № 1. Приміщення № 2 мало прямокутну форму 7,96/4,46 кв.м. зі зміщенням в стіні 1,33 кв.м. Відповідно до ст. 733 ЦК України наймач зобов`язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Договором чітко визначено, що [PERSON] передав [PERSON] в безоплатне тимчасове користування групу нежилих приміщень № [NUMBER] задля зручності та ефективності проведення будівельних та ремонтних робіт, без права будь-яким чином змінювати об`єкт. Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Проте, у процесі тимчасового користування об`єктом [PERSON] : - без дозволу відповідача, як власника об`єкту, а також належних дозволів та проектної документації встановлено загально-будинкові комунікації в приміщенні об`єкта; - частково демонтовано капітальну цегляну стіну об`єкта та на цьому місці змонтовано вхідну групу (дверний отвір); - змінено розмір, площу та об`єм об`єкту; - не відновлено не капітальні стіни та вхідні групи об`єкта в тому вигляді та із того самого матеріалу як вони були станом на дату передачі об`єкту в тимчасове безоплатне користування, а саме із цегли. Вказане, зокрема, стверджується висновком судової будівельно-технінчої експертизи № 23/10-2019 від 28 жовтня 2019 року (т. а.с. 122-128), відповідно до якої: 1) довжина приміщення № 1 зменшена на 0,25 м., що зменшило площу приміщення на 1,1 кв.м. Зменшення відбулося за рахунок зміщення перегородок між приміщеннями № 1 та № 2 об`єкта - тобто приміщення № 1, яке відповідно до технічного паспорту мало загальну площу 138,4 кв.м. фактично зменшилось до 137,3 кв.м.; 2) товщина стін між пілонами в приміщенні № 2 зменшена, перегородка між приміщеннями № 1 та № 2 зміщена в сторону приміщення № 1, ширина відгородженої частини приміщення № 2 збільшилась на 0,16 м. в бік нежилих приміщень групи № [NUMBER], що призвело до зміни конфігурації приміщення № 2 та як наслідок до збільшення площі приміщення № 2 на 1,4 кв.м. та зміщенню перегородки між нежилих приміщень групи № [NUMBER] та нежилих приміщень групи № [NUMBER] в бік приміщення № 2 на 0,29м. 3) всі перегородки влаштовані із газосилікатних блоків, які за даними технічного паспорту виготовлені із цегли. Крім того, відповідно до проектно-технічної документації «Житловий будинок в складі окремих секцій з підземними автостоянками та приміщеннями громадського обслуговування (ПК1) по [ADDRESS] », розробленої ПП «Коматек» в 2006 році (надалі - проектно-технічна документація) (т. 2 а.с. 94) здійснювався монтаж всіх загально-будинкових коомунікацій на стадії будівництва будинку, загально-будинкові каналізаційні мережі на момент отримання [PERSON] об`єкта проходили через приміщення № 2 об`єкта транзитом (без будь-яких відгалужень, поворотів, врізок, ревізії, прочисних пристроїв, тощо). Проте, у період користування об`єктом [PERSON] в приміщенні № 2 об`єкту були демонтовані загально-будинкові каналізаційні мережі: - каналізація побутова, котра позначена на схемі проектно-технічної документації позначкою «К1», що проходила під стелею приміщення; - каналізація зливова, котра позначена на схемі Проектно-технічної документації позначкою «К2», що проходила під стелею приміщення. Водночас, [PERSON] були встановлені нові загально-будинкові каналізаційні мережі в приміщеннях об`єкта, а саме: - вздовж стіни між приміщеннями № 1 та № 2 об`єкта під стелею було встановлено каналізацію побутову К1, яка на схемі Робочого проекту «Реконструкція каналізаційних мереж Kl, К2, групи приміщень [NUMBER], а також [NUMBER], [NUMBER] (в літ. А) за адресою [ADDRESS] » (надалі - Робочий проект) (т. 2 а.с. 95-101) позначена позначкою «ПП dl50», що встановлена під стелею; та - під стелею вздовж трьох стін приміщення № 2 об`єкта було встановлено каналізацію зливову К2, яка на схемі Робочого проекту позначена позначками «dl59x4», «dl08x4» и «d0,57x3». На загально-будинкових каналізаційних мережах, побутовій (К1) та зливовій (К2), Відповідачем додатково встановлено відгалуження, повороти, врізки, ревізії, прочисні пристрої. Вказане також стверджується відеозаписом (т. 132), оглянутим в судовому засіданні. Про факт встановлення у приміщенні № 2 об`єкту нових загально-будинкових комунікацій [PERSON] стало відомо 16.07.2019 року, після отримання від ТОВ «ЖЕП Щорса 32», яке є підприємством, що обслуговує, зокрема, будинок за адресою: [ADDRESS] , де розташовані нежилі приміщення групи № [NUMBER], листа за вих. № 140 від 15.07.2019 року, яким Товариство проінформувало [PERSON] про скарги мешканця будинку та з вимогою до [PERSON] надати технічні умови до внесених на об`єкті змін у системі трубопровідної каналізації, постачання води та вентиляції (т. 1 а.с. 141). [PERSON] було ініційовано створення комісії за участю Товариства, яке є балансоутримувачем всіх загально-будинкових комунікацій, з метою фіксації виявлених порушень. За результатами перевірки було виявлено переобладнання усіх без винятку інженерно-технічних систем та комунікацій будинку, без відповідного коригування затвердженої проектно-технічної документації та погодження належним чином змін до неї. Зокрема, виявлено невідповідність розташування існуючих внутрішніх стін (перегородок) та дверних отворів технічному паспорту на приміщення об`єкту. У зв`язку з цим [PERSON] надіслано припис від 23.07.2019 року за вих. № 145 (т. 1 а.с. 162-163). Проте, жодних дозволів зі сторони [PERSON] та зі сторони Товариства на заміну та по встановлення нових комунікацій у [PERSON] не було, що підтверджується листами Товариства: від 19 липня 2019 року, вих. №144; від 02.08.2019 року, вих. № 171 та Приписом від 23 липня 2019 року, вих. №145 (т. 1 а.с. 162-169). Таким чином, відповідачем без належних дозволів та проектної документації встановлено нові загально-будинкові комунікації у приміщенні 2 об`єкту. При цьому, суд бере до уваги факт визнання [PERSON] зміни мережі водовідведення у нежилих приміщеннях групи № [NUMBER] та групи № [NUMBER], надання у зв`язку з цим Товариству гарантійного платежу, який останній може використати для врегулювання зазначеного питання відповідно до чинного законодавства (т. 1 а.с. 164-165). Відповідно до п. 1.11 договору [PERSON] зобов`язався не здійснювати перебудову, добудову, перепланування та будь-який ремонт, збільшувати, зменшувати, або змінювати розмір, висоту та планування об`єкта. Відповідно до Листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 04.03.2011 року №22-23/185/0/7-11 «Щодо надання роз`яснень з визначення термінів «реконструкція», «капітальний ремонт», «перепланування», переплануванням вважається перенесення та розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів. Судом встановлено, що у процесі користування об`єктом [PERSON] : - змінив конфігурацію приміщення № 2 об`єкта, яке станом на дату укладання договору відповідно до технічного паспорту, мало форму прямокутника з виступом; - змінив розмір та площу приміщення № 2 об`єкта; - влаштував в приміщенні № 1 об`єкта нову вхідну групу (дверний отвір) Відповідно до п. 1.5 договору [PERSON] дозволив [PERSON] для зручного проведення будівельних та ремонтних робіт на об`єкті демонтувати виключно некапітальні стіни, але за обов`язкової умови їх відновлення терміном до 30 липня 2019 року. Відповідно до технічного паспорту всі стіни в приміщенні № 1 та № 2 об`єкта в тому числі і не капітальні, виготовлені із цегли. Проте, відповідно до даних судової будівельно-технінчої експертизи № 23/10-2019 від 28 жовтня 2019 року (т. а.с. 122-128) замість демонтованих не капітальних цегляних стін [PERSON] встановив їх із газосилікатних блоків, які за своїми характеристиками є значно гіршим в експлуатації та у терміні придатності. Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Згідно з ч. 3 ст. 773 ЦК України наймач має право змінювати стан речі переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця. Відповідно до п. 1.4 договору по закінченню строку дії договору відповідач мав передати об`єкт непошкодженим. Згідно з ч. 1 ст. 779 ЦК України наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. Відповідно до п. 1.5 договору у разі, якщо станом на 30 липня 2019 року, будь-яких причин демонтовані не капітальні стіни та вхідні групи не відновлені, [PERSON] зобов`язаний в строк 5 календарних днів сплатити на користь позивача штраф у розмірі 100 000 гривень, при цьому сплата штрафу не звільняє наймача від відновлення не капітальних стін та вхідних груп. Враховуючи, що станом на час розгляду справи [PERSON] не відновлено не капітальні цегляні стіни та вхідні групи у приміщеннях № 1та № 2 об`єкта відповідно до технічного паспорту станом на дату підписання договору та не сплачено штраф у розмірі 100 000 гривень, то суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом в частині: -зобов`язання [PERSON] здійснити відновлення не капітальних та капітальних стін у групі нежитлових приміщень № [NUMBER], які знаходяться за адресою [ADDRESS] , відповідно до технічних характеристик, які визначені в Технічному паспорті, котрий виготовлено ТОВ «Експертні та інженерні рішення» станом на 16 червня 2019 року, інвентаризаційна справа № 7042. -зобов`язання [PERSON] демонтувати незаконно встановлені загально-будинкові комунікації та здійснити відновлення загально-будинкових комунікацій у групі нежитлових приміщень № [NUMBER], які знаходяться за адресою [ADDRESS] , відповідно до технічних характеристик, які були визначені в Проектно-технічній документації «Житловий будинок в складі окремих секцій з підземними автостоянками та приміщеннями громадського обслуговування (ПК1) по [ADDRESS] », розробленої та затвердженої ПП «Коматек» в 2006 році, а саме в приміщенні № 2 об`єкта відновити каналізацію побутову, яка позначена на схемі Проектно-технічної документації позначкою «К1», шляхом встановлення її під та каналізацію зливову, яка позначена на схемі Проектно-технічної документації позначкою «К2», шляхом встановлення її під стелею приміщення, таким чином, щоб вказані каналізаційні мережі проходили транзитом через вказане приміщення № 2 об`єкта та під стелею з необхідним кутом нахилу, без будь-яких відгалужень, поворотів, врізок, ревізій, прочисних пристроїв. -стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] штрафу у розмірі 100 000 грн. відповідно до п. 1.5 договору. При цьому, суд відхиляє доводи представника позивача [PERSON] - [PERSON] , що з позовом про зобов`язання [PERSON] демонтувати незаконно встановлені загально-будинкові комунікації та здійснити відновлення загально-будинкових комунікацій у групі нежитлових приміщень № [NUMBER] може звернутись лише Товариство, оскільки вказані комунікації проходять через приміщення [PERSON] . Проте ні [PERSON] , ні Товариство не надавали згоди на їх переміщення, демонтування, а тому [PERSON] як власник нежилих приміщень групи № [NUMBER] вправі вимагати усунення наведених недоліків. Щодо позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом про відшкодування збитків, понесених ним у зв`язку з оплатою експлуатаційних витрат на об`єкт, то суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні, виходячи з такого. Відповідно до п. 1.9 договору якщо на час дії договору [PERSON] буде укладено договір з експлуатуючою організацією, то [PERSON] зобов`язаний відшкодувати [PERSON] всі експлуатаційні витрати. Строк дії договору сторони обумовили у 1.2 договору, відповідно до якого він становить один місяць та 5 календарних днів, діє до 30 липня 2019 року та за ніяких умов не може бути продовжений. Судом встановлено, що 15.06.2019 року між [PERSON] та Товариством укладено договір № [NUMBER]/Б про надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території, з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (т. 2 а.с. 32-37). Отже [PERSON] зобов`язаний відшкодувати [PERSON] з урахуванням договору тимчасового безоплатного користування нежитловими приміщеннями експлуатаційної витрати за період з 25 червня 2019 року (день укладення договору тимчасового безоплатного користування нежитловими приміщеннями) по 30 липня 2019 року (строк закінчення договору). Водночас, [PERSON] , не надано платіжних документів, які б підтвердили факт оплати експлуатаційних витрат за вказаний період Товариству. Надані суду рахунки Товариства на здійснення оплати від 28 серпня 2019 року, 30 вересня 2019 року, 28 жовтня 2019 року (т. 2 а.с. 38-40) та квитанції від 26 вересня 2019 року, від 4 вересня 2019 року, від 20 жовтня 2019 року (т. 2 а.с. 42-44) виходять за межі строку дії договору тимчасового безоплатного користування нежитловими приміщеннями, у зв`язку з чим не беруться судом до уваги. Також суд не бере до уваги в якості належного доказу квитанцію [PERSON] про оплату експлуатаційних послуг на користь Товариства у розмірі 1 102 грн. 65 коп. від 7 серпня 2019 року (т. 2 а.с. 44), оскільки в наданій квитанції у призначення платежі зазначено: «за комунальні послуги; [ADDRESS] ; [NUMBER]», що є відмінною від адреси розташування нежилих приміщень групи № [NUMBER]. Та навіть, якщо припустити, що квитанція стосується двох адрес з оплати житлово-комунальних послуг, то з цієї квитанції неможливо виокремити суму, яка була сплачена [PERSON] на рахунок Товариства за нежилі приміщення групи № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів здійснення оплати [PERSON] експлуатаційних витрат за нежилі приміщення групи № [NUMBER], суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог у цій частині. Також суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 900 000 грн. штрафу відповідно до 1.12 договору, виходячи з такого. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з п. 1.12 договору у випадку, якщо [PERSON] своєчасно не звільнив об`єкт по закінченню строку дії договору, а саме до 30 липня 2019 року включно, то він зобов`язується сплатити на користь [PERSON] щомісячний штраф у розмірі 150 000 гривень за весь період надмірного та незаконного користування об`єктом. Проте, судом встановлено, що [PERSON] починаючи з 30 липня 2019 року ухилявся від прийняття від позивача [PERSON] нежилих приміщень групи № [NUMBER], підписання відповідного акту приймання-передачі, а [PERSON] вживав всіх можливих заходів щодо передачі цих приміщень [PERSON] , у зв`язку з чим суд вважає відсутність зволікання щодо передачі об`єкта зі сторони [PERSON] [PERSON] , у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення штрафу відповідно до п. 1.12. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про: 1. задоволення позову [PERSON] до [PERSON] та зобов`язання [PERSON] прийняти від [PERSON] з тимчасового безоплатного користування групу нежитлових приміщень № [NUMBER], загальною площею 175,4 м2, розташованих за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно - 1826448280000, що було предметом договору тимчасового безоплатного користування нежитловими приміщення від 25.06.2019 р. зареєстрованого в реєстрі за № 915, шляхом документального оформлення такого прийняття відповідним актом передачі-приймання. 2. часткове задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа ТОВ «ЖЕП Щорса 32» про відновлення некапітальних та капітальних стін, демонтування незаконно встановлених загально-будинкових комунікацій та відновлення загально-будинкових комунікацій, відшкодування збитків, а саме: . - зобов`язання [PERSON] здійснити відновлення не капітальних та капітальних стін у групі нежитлових приміщень № [NUMBER], які знаходяться за адресою [ADDRESS] , відповідно до технічних характеристик, які визначені в Технічному паспорті, котрий виготовлено ТОВ «Експертні та інженерні рішення» станом на 16 червня 2019 року, інвентаризаційна справа № 7042. - зобов`язати [PERSON] демонтувати незаконно встановлені загально-будинкові комунікації та здійснити відновлення загально-будинкових комунікацій у групі нежитлових приміщень № [NUMBER], які знаходяться за адресою [ADDRESS] , відповідно до технічних характеристик, які були визначені в Проектно-технічній документації «Житловий будинок в складі окремих секцій з підземними автостоянками та приміщеннями громадського обслуговування (ПК1) по [ADDRESS] », розробленої та затвердженої ПП «Коматек» в 2006 році, а саме в приміщенні № 2 об`єкта відновити каналізацію побутову, яка позначена на схемі Проектно-технічної документації позначкою «К1», шляхом встановлення її під та каналізацію зливову, яка позначена на схемі Проектно-технічної документації позначкою «К2», шляхом встановлення її під стелею приміщення, таким чином, щоб вказані каналізаційні мережі проходили транзитом через вказане приміщення № 2 об`єкта та під стелею з необхідним кутом нахилу, без будь-яких відгалужень, поворотів, врізок, ревізій, прочисних пристроїв. - стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] штрафу у розмірі 100 000 гривень. Відповдіно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] за подання позову було сплачено 802 грн. 80 коп. судового збору (т. 1 а.с. 3) та за забезпечення доказів за зустрічним позовом 420 грн. 40 коп. (т. 2 а.с. 172). У зв`язку із задоволенням первісного позову [PERSON] з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на його користь 802 грн. 80 коп. судового збору (т. 1 а.с. 3). Відповідачем [PERSON] за подання зустрічного позову сплачено 1 385 грн. 34 коп. та 9 055 грн. 19 коп. судового збору (т. 1 а.с. 132, т. 2 а.с. 130), за отримання правничої допомоги 30 000 грн. (т. 1 а.с. 188-193), за проведення судової експертизи 5 000 грн. (т. 1 а.с. 97). Загальна ціна зустрічного позову становила 1 009 052 грн. 97 коп. (100 000 грн. штрафу + 900 000 грн. штрафу + 9 052,97 грн. експлуатаційних витрат. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 100 000 грн. Тому, судовий збір за позовні вимоги майнового характеру підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1 000 грн. Також суд дійшов висновку про задоволення двох позовних вимог за зустрічним позовом, у зв`язку з чим судовий збір за їх подання у розмірі 1 609 грн. 20 коп. (768 грн. 40 коп. ставка судового збору у 2019 року за позовні вимоги немайнового характеру щодо зобов`язання здійснити відновлення не капітальних та капітальних стін та 840 грн. 80 коп. ставка судового збору у 2020 року за позовні вимоги немайнового характеру щодо зобов`язання демонтувати незаконно встановлені загально-будинкові комунікації та здійснити відновлення загально-будинкових комунікацій) підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Всього з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 2 609 грн. 20 коп. судового збору. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення зустрічних позовних вимог немайнового характеру про зобов`язання здійснити відновлення не капітальних та капітальних стін, в обґрунтування яких [PERSON] проведено судову експертизу, то витрати на її проведення у розмірі 5 000 грн. покладаються на [PERSON] Витрати [PERSON] пов`язані з отриманням правничої допомоги становлять 30 000 грн. (т. 1 а.с. 185-193). Проте, в прохальній частині зустрічного позову [PERSON] просить вирішити питання про розподіл витрат, пов`язаних з правничою допомогою на суму 20 000 грн. (т. 2 а.с. 92). Враховуючи принцип диспозитивності, суд при вирішенні питання про розподіл витрат на правничу допомогу, понесеного відповідачем виходить із суми 20 000 грн. Суд дійшов висновку про задоволення 3 позовних вимог за зустрічним позовом (2 позовні вимоги немайнового характеру та 1 позовна вимога немайнового характеру), що становить 60% від розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з розрахунку 60% розміру позовних вимог за зустрічним позовом, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 12 000 грн. витрат на правничу допомоги. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Загальна сума судових витрат, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] становить 19 609 грн. 20 коп. (2 609 грн. 20 коп. судового збору + 12 000 грн. витрат на правничу допомогу, 5 000 грн. витрат на проведення судової експертизи), а з [PERSON] , на користь [PERSON] - 802 грн. 80 коп. Тому, з урахуванням положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у розмірі 18 806 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial