Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. З 10 жовтня 2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя, сімейні обовязки та виховання дитини. Постійні конфлікти та сварки з відповідачем неодноразово змушували позивача звертатися до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, проте через обіцянки відповідача примиритися, шлюб не було розірвано. Подання теперішньої позовної заяви до суду про розірвання шлюбу повязано з погіршенням відносин між подружжям з березня 2018 року знову. Позивач вказує, що час на примирення не потрібен. Просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Кайдаш», витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідача на її користь. Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У підготовче засідання позивач [PERSON], повідомлена своєчасно та належним чином не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позов підтримує у повному обсязі, на фіксуванні судового процесу не наполягає, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Кайдаш», судові витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідача на її користь. Відповідач [PERSON], повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги визнає, на фіксуванні судового процесу не наполягає. У звязку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України,\~кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.\~ \~ Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має\~право в порядку,\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 10 жовтня 2014 року позивач [PERSON] (до шлюбу Аванесова) М.М. та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 148205, виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1397. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], виданому 15 січня 2015 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 62, батьками вказані [PERSON] та [PERSON] Згідно зі ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки відповідач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, у відповідності до ст. 110 СК України, яка передбачає можливість пред'явлення одним з подружжя позову про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що родина розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо. Від шлюбу сторони мають дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Аналізуючи докази у справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Тому копію рішення для виконання необхідно направити до Комунарського районного в м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. У звязку із задоволенням основної вимоги, з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80. На підставі викладеного,

Outcome: approved