Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 19 червня 2010 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами не склалися з причини постійних сварок, які виникали на підставі непорозуміння між подружжям, явної невідповідності характерів, поглядів на життя, що відобразилося негативним чином на взаєморозуміння між подружжям та спричинило припинення фактичних шлюбних відносин. Фактичні шлюбні відносини припинені з початку травня 2015 року, спільне господарство не ведеться, спору майнового характеру між сторонами немає, поділ майна буде проведено подружжям самостійно в добровільному порядку, сторони проживають окремо, примирення між ними неможливе та буде суперечити інтересам сторін, місце проживання дитини між сторонами погоджено: син буде проживати разом з матір'ю. Враховуючи вищезазначене, позивач був вимушений звернутися з зазначеною позовною заявою до суду. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, позивач звернувся на адресу суду з письмовою заявою, у якій просив справу розглянути за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач звернулася до суду з письмовою заявою, у якій також просила розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановлю є рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 19 червня 2010 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що 19 червня 2010 року складено відповідний актовий запис № 181, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області 17 листопада 2010 року, [PERSON] народився [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 17 листопада 2010 року зроблено відповідний запис за № 707, в графі «Батьки» батьком зазначений [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с. 5). Ці обставини сторонами у справі не оспорювались, а тому в порядку ст. 61 ЦПК України додаткового доведення не потребують і приймаються судом до уваги. Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що при одруженні відповідач змінила дівоче прізвище «Кльосова» на прізвище чоловіка «[PERSON]». При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач в своїй заяві просить залишити їй прізвище «[PERSON]» та нею не заявлено вимогу про відновлення її дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте в шлюбі - «[PERSON]». Проаналізувавши надані суду докази та встановлені обставини у їх сукупності, суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved