Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом в якому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою [PERSON] , який зареєстрований 23 вересня 2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом №67. В обґрунтування позовної заяви позивач покликається на те, що 23 вересня 2000 року він зареєстрував з відповідачкою шлюб. Від даного шлюбу в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачкою не склалось, оскільки у них різні характери, різні погляди на життя, через що між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. В зв`язку з цим він втратив до відповідачки почуття поваги та любові, їхня сім`я розпалася та існує формально, примирення між ними неможливе. За таких обставин, вважає подальше подружнє життя з [PERSON] неможливим, воно буде суперечити їхнім інтересам. Їхній шлюб остаточно розпався і зберегти його неможливо. Відтак, змушений звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Просить суд після розірвання шлюбу залишити прізвище набуте у шлюбі « [PERSON] ». Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в шлюб 23 вересня 2000 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис №67. Згідно з ч.ч. 2,4 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, встановлено, що розлад у сім`ї є стійким, сторони спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо один від одного. Також, судом встановлено, що від шлюбу в сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження копії яких наявні в матеріалах справи. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільних дітей та поділ майна на час розгляду цієї справи немає, діти будуть проживати разом з матір`ю. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розірвання шлюбу та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення, внаслідок чого шлюб між сторонами слід розірвати, після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище набуте у шлюбі « [PERSON] ».

Outcome: approved