Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] в якому після збільшення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 01.02.2017 року у розмірі 356 000,00 грн, витрати на оплату судового збору у розмірі 3560,00грн. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 01.02.2017року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, за яким остання отримала 200 000, 00 грн. Згідно до п.2 вищевказаного договору, Договір позики був укладений на строк з 01.02.2017 року до припинення прав та обов`язків, які виникли з Договору. Відповідно до п.4 Договору позики, позичальник сплачує позикодавцю проценти на суму позики за наступними процентними ставками: підпункт «а») 1,5 % у день за період, за яким проценти не були сплачені достроково; підпункт «б» 20% в місяць, якщо проценти сплачуються достроково. Відповідач жодного разу не сплатила проценти за договором. Таким чином, станом на 25.03.2017року заборгованість відповідача за договором позики від 01.02.2017року складає: 200 000, 00 грн. - сума позики, 156 000,00 грн. - проценти відповідно до підпункту «а» п.4 за період з 01.02.2017року по 25.03.2017року. Ухвалою судді від 24.07.2020 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася у встановлений законом порядок. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що 01.02.2017року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець [PERSON] передав у власність позичальника [PERSON] , а остання прийняла у власність суму готівкою 200 000,00грн. зі строком повного погашення боргу готівкою не пізніше 01.05.2017року. Відповідно до п.2 Договору позики, позичальник свідчить, що отримав гроші готівкою від позикодавця повністю, ще до підписання Договору та отримав оригінал цього договору та що ця позика не є споживчою. Згідно п.4 договору, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики по одній з фіксованих процентних ставок, вказаних у цьому пункті один раз на місць на суму позики. Розмір і порядок одержання процентів, встановлюється Договором. Проценти сплачуються позикодавцю один раз на місяць у готівковій формі до фактичної дати повернення позики по одній з фіксованих процентних ставок: 1,5% у календарний день, за період, за який проценти не були сплачені достроково; б) 20% на місяць, якщо проценти сплачуються достроково. Оскільки сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час і визначили строк повернення грошей про що склали відповідний договір, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Причини невиконання таких зобов`язань правового значення для справи не мають. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. На час розгляду справи договір відповідачем не виконаний, сума позики у встановлений договором строк позивачу не повернута. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем його зобов`язань з повернення позивачу позики. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики у розмирі 200 000,00грн.. Крім того, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позивач просить стягнути з відповідача проценти відповідно до підпункту «а» п.4, а саме 1,5 % у день за період, за яким проценти не були сплачені достроково за період з 01.02.2017року по 25.03.2017року у розмірі 156 000,00грн., суд погоджується з даним розрахунком та приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню проценти у розмірі 156 000,00грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved