Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.11.2010 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за яким відповідач отримав грошові кошти в розмірі 100 000 грн. до 20.06.2011 року включно. Умовами договору було передбачено, що у разі неповернення боргу у сумі і строки, передбачені договором, відповідач зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 30 000 грн. До теперішнього часу борг відповідачем не повернуто. Враховуючи те, що відповідач свої зобов'язання щодо повернення суми грошових коштів за договором позики не виконав, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 100 000 грн., штраф у розмірі 30 000 грн., а також судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справу у порядку заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалення заочного рішення, проти чого не заперечує позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 20.12.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 6810. Відповідно до п.1, п. 2 договору позики, відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] грошову суму в розмірі 100 000 грн., без відсотків на строк не менше трьох років під 3% місячних, на строк до 20.06.2011 року включно. Пунктом 6 договору позики, встановлено, що у разі неповернення боргу в сумі і строки, передбачені договором, позичальник зобов'язаний сплатити позичальнику штраф в розмірі 30 000 грн. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження своїх позовних вимог позивачем було надано оригінал договору позики від 20.12.2010 року. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленим договором. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи те, що відповідач не виконав прийняті на себе зобов'язання та до теперішнього часу не повернув позивачу суму у розмірі 100 000 грн., яку отримав в нього внаслідок укладання договору позики, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості за договором позики а також суми штрафу доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 1 300 грн. 00 коп. підлягають також стягненню з відповідача.

Outcome: approved