Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини, в якій просив визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 30 грудня 2000 року між [PERSON] , та відповідачкою по справі - [PERSON] , був зареєстрований шлюб Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №619. Від шлюбу мають двох синів. Повнолітнього - [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . З народження діти проживають разом з позивачем у квартирі [ADDRESS] . Це 4-х кімнатна квартира, яка на праві власності належить батьку позивача. З моменту одруження позивач з відповідачкою постійно проживали разом із його батьками, займали окрему кімнату, та їх діти також займають кожен окрему кімнату. У вересні 2018 року відповідач пішла від позивача, та стала мешкати в будинку своєї матері. Молодшого сина [PERSON] вона забрала жити до себе. Старший син [PERSON] виявив бажання залишитися проживати з позивачем. Будинок його тещі знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Це приватний будинок близька 40 кв.м., який складається із двох кімнат. В 2017 році син [PERSON] став навчатися в Харківській загальноосвітній школі № 151, яка знаходиться поблизу будинку тещі. Школу № 151 вони з дружиною обирали разом, на той час їм здавалося, що таке розташування школи буде зручним, оскільки бабушка матиме змогу забирати сина зі школи, коли вони зайняті на роботі. Тому, коли дружина із сином переїхали, школа виявилась поблизу їх проживання. Весь другий клас (навчальний рік 2018-2019) молодший син [PERSON] мешкав разом із відповідачкою за адресою: [ADDRESS] . Але знаходився на повному утриманні позивача. У спортивних чи інших розвиваючих гуртках син не навчався. Навчальні досягнення сина [PERSON] у школі № 151 дуже слабкі, на початковому рівні. Син небажання навчатися пояснював тим, що мати весь рік дома не знаходилась, а він проживав тільки із бабусею, допомагати із домашніми завданнями по школі йому немає кому. Вихідні дні син проводив з позивачем. Літо 2019 року син [PERSON] провів в домі позивача разом із його батьками та старшим братом. Їхати до матері син відмовлявся з тієї причини, що відповідач в будинку своєї матері стала проживати з іншим чоловіком на ім`я [PERSON] . Відповідач з новим чоловіком зайняли окрему кімнату. Син вимушений тепер ділити кімнату разом із бабусею, більш того за браком місця, син не має свого окремого ліжка, спить на дивані разом з бабусею. В його будинку молодший син має свою окрему кімнату, стіл, комп`ютер, телевізор. Усі літні канікули вони із старшим сином ходили до спортивного майданчика. За таких обставин [PERSON] погодився проживати разом з позивачем, та разом із сином вони вирішили, що він буде навчатися в іншій школі № 94, яка розташована поблизу їх будинку. Першу чверть 3-го класу син став навчатися у новій школі, та проживати разом ним. Вихідні дні син проводив у будинку бабусі, разом із матір`ю та її новим чоловіком. Відповідач вимагає від син того, щоб він її нового чоловіка називав «папой». Сину новий чоловік відповідача не подобається, оскільки останній говорить до нього нехороші слова. Наприкінці жовтня 2019 року (під час канікул) до позивача зателефонувала відповідач і повідомила, що знов перевела сина навчатися до школи №151. З цього часу син знову мешкає у відповідача, на має свого окремого ліжка для сну та відпочинку. До позивача приїжджає на вихідні дні, знаходиться на повному його забезпеченні. За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду із цим позовом, оскільки вважає що сину [PERSON] ліпше буде проживати з ним. У нього є всі необхідні умови для його зручного проживання, він працює, має машину, добрий стан здоров`я, не пале та зовсім не вживає алкогольних напоїв та інших заборонених препаратів. У домі будинку він, старший син та батьки позивача проживають дружньо однією сім`єю. Його будинок є для [PERSON] рідною домівкою, оскільки в ньому він проживав із народження. Визначення місця мешкання його сина необхідне ще і для того, щоб уникнути в подальшому таких емансипованих ситуацій, як неодноразове переведення сина з однієї школи до іншої, що спричиняє йому незручності. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Позивач та його представник позивача в судовому засіданні заявлений позов підтримали в повному обсязі, просили суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Вказала, що зараз налагоджує окрему кімнату для свого сина [PERSON] , займається його вихованням, перешкод у спілкування з батьком та старшим братом не чинить. Представник третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти визначення місця проживання дитини разом з батьком. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що 30 грудня 2000 року між сторонами був зареєстрований шлюб Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №619, який рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.12.2019 року, розірвано. Від шлюбу у них є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , а також повнолітній син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що старший син [PERSON] проживає з ним з адресою: [ADDRESS] . Це 4-х кімнатна квартира, яка на праві власності належить батьку позивача. Син [PERSON] проживає з відповідачем за адресою: [ADDRESS] . Цей будинок належить на праві власності матері відповідача. Згідно довідки про склад сім`ї малолітній [PERSON] , [INFO] зареєстрований разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , де створені умови для проживання дитини, за місцем проживання характеризується позитивно. [PERSON] матеріально забезпечений, працює на осаді сторожа автогаражного кооперативу з 19.01.2009, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває. Згідно з інформацією адміністрації Харківської загальноосвітньої школи № 94, де в період з 01.09.2019 по 04.11.2019 навчався малолітній [PERSON] , [INFO] , батьки приділяли достатньо уваги вихованню сина, але було рекомендовано збільшити контроль і допомогу в навчальному процесі. За два місяці навчання в ХЗОІІТ № 94 спілкування між родиною хлопця і учителем відбувалася більше через батька, [PERSON] , який майже щодня спілкувався з вчителем, прислухався і виконував всі його рекомендації, які стосувались навчально-виховного процесу. Дитина була доглянута, всі домашні завдання виконані. Як вбачається з висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] від 27.02.2020 року №158, з малолітнім [PERSON] , [INFO] , була проведена співбесіда, під час якої з`ясовано, що дитина бажає мешкати разом з матір`ю, [PERSON] . Питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає за недоцільне визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] . Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. В п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено судам, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначаються за згодою батьків, яка досягла 10 років за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначаться нею самою. На підставі вищевикладеного, враховуючи вік малолітнього [PERSON] , а також його бажання залишитися проживати з матір`ю, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визначення місця проживання дитини слід відмовити.

Outcome: dismissed