Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 27.08.2005 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1243. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі протягом тривалого часу не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. Спору щодо визначення місця проживання спільної дитини не мають. У судовому засіданні позивач підтримав позов, з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день та час судового засідання була повідомлена судом належним чином, що підтверджується розпискою (а.с. 17). Про поважність неявки у судове засідання суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 27 серпня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї, про що зроблено відповідний актовий запис № 1243, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 27.08.2005 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї. В період шлюбу у сторін у справі народилась дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується даним свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Примирення між собою та збереження сім'ї позивач вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін у справі. Більше шести місяців сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими тат такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved