Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом до [PERSON] Радувича про визнання права власності на транспортний засіб. Посилався на те, що 21.02.2008 року придбав у [PERSON] вантажний фургон марки IVECO Magirus, 1988 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н. [NUMBER]. На підтверження укладення договору купівлі-продажу відповідачем було передано йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, надано розписку про одержання від нього коштів у сумі 5000 доларів США та оформлено довіреність на його імя на право розпорядження спірним автомобілем, яка була нотаріально посвідчена 21.02.2018 року. З вказаного часу він правомірно, відкрито та безперервно володів спірним транспортним засобом, самостійно ніс витрати по його утриманню. Позивач не знав та не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності на автомобіль. Проте, 29.08.2018 року зазначений транспортний засіб було затримано працівниками Управління патрульної служби, а старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС м.Чернівці ГТУЮ в Чернівецькій області, на підставі постанови про опис та арешт майна боржника від 21.02.2018 року під час примусового виконання виконавчого листа №725/5138/15 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу в розмірі 1506263 грн. 21 коп., проведено виконавчі дії щодо опису та арешту належного йому транспортного засобу. Таким чином, на даний час він позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися належним йому автомобілем. На підставі ст.ст.335, 344 ч.1 ЦК України просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на вантажний фургон марки IVECO Magirus, 1988 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н. [NUMBER]. Відповідачем було подано відзив на позов, в якому [PERSON] позов визнав. Зазначив, що він дійсно продав [PERSON] спірний транспортний засіб, однак у звязку з тим, що в МРЕО були черги вони не перереєстрували його. Враховуючи те, що позивач відкрито та добросовісно користувався спірним автомобілем з 2008 року, не заперечував проти задоволення позову. Представник позивача у судове засідання не зявився. У поданій до суду заяві позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засіданні не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. У поданому до суду відзиві позов визнав. Представник третьої особи також у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази у справі приходить до наступного. Так, за змістом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог. Крім того, відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як було встановлено судом, за [PERSON] Радувичем зареєстровано вантажний фургон марки IVECO Magirus, 1988 року випуску, кузов №WJMA7490M04051866, д.н. [NUMBER] (а.с.18). 21.02.2008 року відповідачем було складено розписку про те, що він продав автомобіль [NUMBER] [PERSON] за 5000 доларів США. Розписку складено у присутності свідків та підписано [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Даючи оцінку зазначеному доказу, суд зауважує наступне. Так, статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 Кодексу). Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями статті 655 Кодексу визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає, або зобовязується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином істотними умовами договору купівлі-продажу є його предмет та ціна. Як було встановлено судом, у наданій суду розписці сторонами було визначено предмет купівлі-продажу, його ціну та підписано продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що складений сторонами 21.02.2008 року документ та засвідчений їх підписами є за своєю суттю договором купівлі-продажу, оскільки у ньому сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, що підтвердили своїми підписами. Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 328 Кодексу передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності\~у набувача\~майна за\~договором виникає\~з моменту\~передання майна,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Переданням\~майна вважається\~вручення його\~набувачеві або\~перевізникові,\~організації зв'язку\~тощо для\~відправлення,\~пересилання набувачеві\~майна,\~відчуженого без\~зобов'язання\~доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно (стаття 334 Кодексу). З досліджених судом письмових доказів встановлено, що одночасно з розпискою-договором відповідач передав позивачу оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та склав довіреність(а.с.7), а отже право власності на спірний транспортний засіб у [PERSON] виникло ще 21.02.2008 року після передачі автомобілю та документів на нього. Проте, [PERSON] вантажний фургон марки IVECO Magirus, 1988 року випуску, кузов №WJMA7490M04051866, д.н. [NUMBER] на своє імя не перереєстрував. У подальшому, 29.08.2018 року старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС м.Чернівці ГТУЮ в Чернівецькій області постановою, під час примусового виконання виконавчого листа №725/5138/15ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу в сумі 1506263 грн. 21 коп., було накладено арешт на транспортний засіб марки IVECO Magirus, 1988 року випуску, кузов №WJMA7490M04051866, д.н. [NUMBER] (а.с.9). За змістом\~ч.6,\~ч.7\~ст.61\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» у разі\~нереалізації майна\~на третіх\~електронних торгах\~виконавець повідомляє\~про це\~стягувачу і\~пропонує йому\~вирішити питання\~про залишення\~за собою\~нереалізованого майна,\~крім майна,\~конфіскованого за\~рішенням суду. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання. На даний час стягувач у виконавчому провадженні ПАТ «УкрСиббанк», якому державним виконавцем було запропоновано залишити собі автомобіль, не виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, у звязку з чим автомобіль було повернуто позивачу. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» \~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як було встановлено судом, у порушення вимог ст.61 Закону державним виконавцем не було знято арешт з вантажного фургону марки IVECO Magirus, 1988 року випуску, кузов №WJMA7490M04051866, д.н. [NUMBER], що призводить до порушення прав [PERSON] Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на положення ст.5 ЦПК України, суд вважає за можливе захистити порушене право позивача, відповідно до викладеної у позові вимоги в інший спосіб захисту, наведений у рішенні суду, який не суперечить закону. Зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved