Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, в якому просить розділити спільне майно подружжя наступним чином - визнати за позивачем право власності на 97/100 частин кв. [ADDRESS] право власності на 3/100 частини вказаної квартири визнати за відповідачем. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 17 червня 2005 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №1 м. Харкова, актовий запис №792. 18.04.2013 року рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова шлюб між сторонами розірвано. За час шлюбу було придбане майно, а саме квартира [ADDRESS]. Квартира була придбана на підставі договору №11/12-31 пайової участі в будуванні житлового будинку від 10.01.2006 року, укладеного між ВАТ «Трест Жилстрой - 1» та [PERSON]. Вартість робіт по будуванню квартири склала відповідно до п. 2.4 договору 285943,50 грн., яка була внесена в строк до 25.11.2009 року. 18.05.2011 року виконавчим комітетом ХМР було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно САЕ №177767, де власником квартири вказана [PERSON] Право власності на квартиру, відповідно витягу про державну реєстрацію прав СЕА №911230 було зареєстровано 09.06.2011 року. Квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за відповідачем, але придбана в період шлюбу з позивачем і є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, і більша її частина була придбана за кошти, які належали особисто позивачу. До шлюбу з відповідачем позивач придбав квартиру [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 27.04.2001 року за особисті кошти. Кошти, отримані від продажу вказаної квартири були витрачені позивачем на придбання квартири [ADDRESS] вартістю 284900,00 грн. Тобто на придбання вказаної квартири позивачем витрачено 268800,00 грн. його особистих коштів та 16200,00 грн. спільних коштів з відповідачем. Після продажу квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу позивачем отримано 268800,00 грн. його особистих коштів та 3400,00 грн. спільних коштів з відповідачем. Вказані кошти було витрачені на придбання квартири [ADDRESS] яка була придбана за 285943,50 грн., а саме 268800,00 грн. особистих коштів позивача та 17143,50 грн. спільних коштів з відповідачем. 1/2 частина спільних коштів, витрачених на придбання вказаної квартири становить 8571,75 грн., що складає 3/100 частини від загальної вартості квартири. Таким чином, з урахуванням 3/100 частин, що належить відповідачу [PERSON], частка позивача складає 97/100 частин. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали заявлений позов, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково. Подала заперечення проти позову в яких вказала, що позивач не надав доказів, що більша частина коштів в розмірі 268800,00 грн. на придбання квартири [ADDRESS] належала позивачу особисто, що суперечить вимогам ст. 60 ЦПК України. Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] було отримано нею на підставі договору №11/12-31 пайової участі в будуванні житлового будинку від 10.01.2006 року, укладеного між ВАТ «Трест Жилстрой-1» та відповідачем у період, коли позивач був власником квартири [ADDRESS] Вартість робіт по будуванню квартири [ADDRESS] відповідно до п.2.4 договору склала 285943,50 грн., які були внесені особисто нею 12.11.2009 року. У період шлюбу відповідач офіційно працювала, мала стабільний доход та кошти, зароблені нею витрачались на потреби сім»ї, а також своєю працею та коштами брала участь в утриманні цієї квартири - сплаті комунальних послуг, в ремонті квартири і догляді за нею. Позивач за час шлюбу офіційно не працював, постійного місця роботи не мав. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. З вересня 2007 року вона знаходилась у відпусці по догляду за дитиною. До листопада 2008 року отримувала грошову допомогу при народженні дитини у загальному розмірі 8500,00 грн. 18.02.2009 року позивач продав квартиру по [ADDRESS] за 268800,00 грн. і купив квартиру по [ADDRESS] за 284900,00 грн. На цей час 18.02.2009 року між нею та ВАТ «Трест Жилстрой-1» був укладений договір №11/12-31 пайової участі у будуванні житлового будинку від 10.01.2006 року. Позивач не сплатив кошти за цим договором, а придбав іншу квартиру за адресою: [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] позивачем продана 02.11.2009 року з її згоди, як об'єкт спільної сумісної власності за 272000,00 грн. Також за час шлюбу ними було придбано 3 автомобілі. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач з сином проживає у матері та власного житла не має. Просить залишити за нею право власності на 75/100 частин квартири [ADDRESS] право власності на 25/100 частин вказаної квартири визнати за позивачем [PERSON] Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову приходить до наступного. Судом встановлено, що 27.04.2001 року на підставі договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] позивач [PERSON] придбав вказане житло. Продаж квартири здійснено за 16800,00 грн. 17 червня 2005 року між сторонами зареєстровано шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №1 м. Харкова, актовий запис №792, який 18.04.2013 року рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова розірвано. З матеріалів справи вбачається, що 27.04.2001 року на підставі договору купівлі-продажу позивач придбав квартиру [ADDRESS] за 16800,00 грн. (а.с.4). Згідно договору купівлі-продажу від 18.02.2009 року позивач продав вказану квартиру (а.с.5). Відповідно до договору купівлі - продажу від 18.02.2009 року позивач придбав квартиру [ADDRESS] зі згоди дружини в період шлюбу за 284900,00 грн. (а.с.6). Згідно договору купівлі-продажу від 02.11.2009 року вказана квартира була відчужена позивачем за 272000,00 грн. (а.с.8). За час шлюбу сторонами також придбане майно, а саме квартира [ADDRESS] на підставі договору №11/12-31 пайової участі в будуванні житлового будинку від 10.01.2006 року, укладеного між ВАТ «Трест Жилстрой - 1» та [PERSON]. Вартість робіт по будуванню квартири склала відповідно до п. 2.4 договору 285943,50 грн., яка була внесена в строк до 25.11.2009 року. 18.05.2011 року виконавчим комітетом ХМР було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно САЕ №177767, де власником квартири вказана [PERSON] Право власності на квартиру, відповідно витягу про державну реєстрацію прав СЕА №911230 було зареєстровано 09.06.2011 року. Квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за відповідачем, але придбана в період шлюбу з позивачем і є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Суд не приймає до уваги доводи позивача та його представника про те, що йому повинні належати 97/100 часток спірної квартири з посиланням на той факт, що цю квартиру він придбав за особисті кошти, які в нього були від продажу квартири [ADDRESS] оскільки спірна квартира [ADDRESS] була придбана в період шлюбу та у 2009 році, тобто зі спливом восьми років з моменту продажу квартири [ADDRESS]. Позивач дійсно підтвердив факт продажу автомобілю, який сторони придбали в період шлюбу, посилаючись на те, що і автомобіль було придбано за його особисті кошти, але доказів цього не надав, оскільки автомобіль не був предметом поділу майна. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Посилання відповідача на те, що вона має право на 75/100 частин спірної квартири не засновані на законі, оскільки відповідач не надала доказів відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України про наявність підстав відступу від засад рівності часток подружжя з посиланням на ст. 70 СК України. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що зазначена квартира була придбана в інтересах сім'ї, за нормами ст.ст.60,61,70,41 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, кожен з них має рівні права на володіння, користування та розпорядження цією квартирою, оскільки не встановлено домовленості між ними щодо будь-яких умов, що обмежують або виключають ці права. За таких обставин суд приходить до висновку про визнання права власності по 1/2 частині спірної квартири за кожним з подружжя, як таку, що придбана подружжям за час шлюбу в інтересах сім'ї. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial