Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що він є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , згідно свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок від 16.07.1979 року. Позивач зазначає, що у вказаному будинку також проживав до вересня 2019 року [PERSON] .. Відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, однак з вересня місяця 2019 року та по даний час в зазначеному будинку не проживає та не з`являється. Вказаний факт підтверджується довідкою Катеринопільської селищної ради № 15/09-08 від 25.02.2021 року. Також стверджує, що факт реєстрації відповідача перешкоджає йому у реалізації прав власника домоволодіння, зокрема зі сплати надмірних комунальних послуг, які не надаються але нараховуються за них, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом. Позивач у позовній заяві просить суд розгляд справи провести без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», причину неявки не повідомив. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. З наведеного вбачається, що відповідач вважається таким, що був повідомлений належним чином про суть спору та розгляд справи Катеринопільським районним судом, але не вжив заходів для явки в судове засідання. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 6 ст. 223 ЦПК України наслідки, визначені частинами третьою - п`ятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок від 16.07.1979 року зареєстрованим за № [NUMBER] вбачається, що житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки виданої виконкомом Катеринопільської селищної ради Черкаської області від 25.02.2021 року № 15/09-08 вбачається, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] і до складу його сім`ї входять дружина [PERSON] , донька [PERSON] , онука [PERSON] , колишній зять [PERSON] який зареєстрований але не проживає з вересня 2019 року і по даний час.(а.с.9). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що домовленості між позивачем та відповідачем з приводу збереження права користування житлом, а також інші передбачені законом підстави для збереження за відповідачем права користування житлом відсутні. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» одною з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є остаточне рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про повну обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх задоволення, оскільки судом встановлено, що відповідач не є власником будинку та без поважних причин був відсутній у зареєстрованому місці проживання понад один рік, а отже втратив право на користування житловим приміщенням в якому є зареєстрованим. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проаналізувавши вказані вище норми, суд визнає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved