Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 0,0318 га у м. Львові на вул. Землеробній, 41, цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва . На вказаній земельній ділянці, ним протягом 2016-2017р. було зведено житловий будинок, який згідно із Звітом про проведення технічного обстеження від 15.08.2017р. можливо безпечно експлуатувати. Проведене будівництво на вул. Землеробній, 41 у м. Львові не порушує жодних прав чи інтересів інших осіб, не оскаржується в жодній інстанції та в судовому порядку. Новостворене нерухоме майно відповідає вимогам Державних будівельних норм України. Іншого придатного для проживання житла, окрім будинку на вул. Землеробній, 41 у м. Львові в нього немає. Просить суд визнати за ним право власності на індивідуальний житловий будинок, загальною площею 209,4 кв.м, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Землеробна, 41/1. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, підтвердив викладені у позовній заяві обставини, просив позов задовольнити . Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти позову, зазначила, що будинок розташований на земельній ділянці ділової та громадської діяльності, а саме на території садового товариства «Залізничник», з яким не узгоджено будівництво будинку. Просила у позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 7 ст. 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. В ст. 379 ЦК України зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до державних будівельних норм (п.З. 41 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень»), дачний будинок це житловий будинок, який використовується протягом року з метою заміського відпочинку. За ст..380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно- правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Відповідно до положень ст.182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,0318 га у кооперативно-садівничому товаристві «Залізничник» у м. Львові, що підтверджується витягом від 18.07.2017 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1296498246101, індексний номер витягу 92210472. На земельній ділянці позивачем збудований будинок з мансардою, згідно до технічного паспорту, виготовленого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 22.09.2017 р. будинок літ.А-1 по вул.Землеробна 41/1 у м.Львові має житлову площу 90,6 кв.м, загальну площу 209,4 кв.м. Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження, виготовленого експертом [PERSON] (сертифікат №000546, серія АЕ), технічний стан індивідуального житлового будинку після самочинно здійсненого будівництва на вул..Землеробній 41/1 у м.Львові, відповідає будівельним нормам, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Судом встановлено, що позивач володіє і користується зазначеним обєктом нерухомості, іншого житла немає. Відповідно до ст.376 ч.5 ЦК України за вимогою власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом не встановлено будь-яких обставин, які б перешкоджали визначити за позивачем право власності на визначені обєкти нерухомого майна. На підставі вищенаведеного суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved