Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором позики в сумі 52000 грн.; 3% річних в сумі 120 грн.; пеню в сумі 2162 грн. 06 коп., а також стягнути понесені судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 2466 грн. 80 коп.. В обґрунтування вимог в позовній заяві зазначено, що між позивачем та відповідачкою 13.08.2017 року укладено договір позики, на підтвердження якого відповідачкою написана розписка про отримання нею 52000 грн.. Згідно даної розписки відповідачка зобовязалась повернути позивачу гроші 30.12.2017 року, але в обумовлений час гроші не надала, тому позивач звернувся до суду. У судове засідання сторони не зявились. Позивач [PERSON] надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.36). У судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, про причину неявки суд не повідомила, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, відзиву на позов до суду не надала. Відповідачка сповіщалася про дату та час судового засідання судовими викликами, які надсилалися на адресу реєстрації місця її проживання, але поштові конверти повернулися до суду з відповідною відміткою пошти про невручення (а.с.31,35). Згідно з вимогами ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не зявився у судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надав, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У судовому засіданні встановлено наступне. Відповідачка [PERSON] 13.08.2017 року написала розписку, відповідно до якої засвідчила, що отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 52000 грн. та зобовязувалась повернути позику 30.12.2017 року (а.с.7). Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В даному випадку на підтвердження укладення договору позики, позичальником (відповідачкою [PERSON]М.) надана розписка, яка посвідчує передання їй позикодавцем (позивачем [PERSON]П.) грошової суми, таким чином між сторонами фактично укладений Договір позики. Тобто сторонами дотримані умови, передбачені ст.1047 ЦК України, що висуваються до Договору позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст..549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, позивачем доведено та у судовому засіданні встановлено, що відповідачка дійсно порушила зобовязання щодо повернення суми позики, та з неї підлягає стягненню на користь позивача сума позики, 3% річних та пеня. Суд приймає як належний доказ розрахунок 3% річних та пені, наданий позивачем. Крім того, в порядку ст..141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 704,80 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 2466,80 грн..

Outcome: approved