Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ТОВ «Маутехнік» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що 07.09.2020 року позивача було звільнено з посади авіаційного техніка з планера та двигунів В1 (3 клас) на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату працівників. Позивач вважає вказане звільнення незаконним з наступних підстав. 07.07.2020 року позивачу було надано попередження про звільнення на підставі наказу № 38/ОД від 02.07.2020 року з посади авіаційного техніка з планера та двигунів В1 (3 клас) через два місяці з дати отримання цього попередження. Позивач у вказаному попередженні зазначив про те, що не погоджується з таким звільненням, йому не було запропоновано жодної наявної посади. Після отримання попередження, позивач на сайті employment-services.ru Служби зайнятості населення міста Бориспіль, знайшов вакантні посади. Таким чином, позивач вважає, що у відповідача були вакантні посади та інша наявна робота, яку не було запропоновано позивачу, що є порушення процедури звільнення за ч. 1, 2 ст. 40 КЗпП України. Відповідачем не було враховано кваліфікацію та продуктивність праці, що надає переважне право на залишення на роботі. У позивача не було жодного дисциплінарного стягнення за весь безперервний стаж роботи. Не враховано наявність двох утриманців, позивачу залишилося не менше 3 років до настання пенсійного віку. Відповідач в свою чергу, порушував трудове законодавство щодо зміни істотних умов праці, саме перед проведенням скороченням штату, посилаючись на встановлені карантинні обмеження. Позивач звертався з листом до відповідача про залишення його на роботі або запропонувати йому іншу роботу в порядку ст.. 42-1 КЗпП України. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12.10.2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На адресу Деснянського районного суду м. Києва представник відповідача подав відзив на позовну заяву. Відповідно до якого, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Стороною відповідача заперечується викладене у позовній заяві з наступних підстав. Наказом ТОВ «Маутехнік» від 02.07.2020 року № 38/ОД затверджено скорочення штату працівників у зв`язку із значним зменшенням обсягу роботи, спричиненим запровадженими в державі обмеженнями у сфері господарської діяльності, у зв`язку з кризовим явищем розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19. Позивача було звільнено 07.09.2020 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників. Відповідно до штатної розстановки станом на 07.07.2020 року та витягу зі штатного розпису товариства було фактично не зайнято посади у кількості 4 штатних одиниць, але 01.07.2020 року ці посади були запропоновано іншим особам, а саме: інженер дільниці базового технічного обслуговування - [PERSON] , прийнятий за переведенням з ПрАТ «АК «МАУ», відповідно до запрошення на роботу від 01.07.2020 року, заяви [PERSON] від 01.07.2020 року та наказу з персоналу № 103/п від 01.07.2020 року; інженер групи технічної документації - [PERSON] , прийнятий за переведенням з ПрАТ «АК «МАУ» відповідно до запрошення на роботу від 01.07.2020 року, заяви [PERSON] від 13.07.2020 року та наказу з персоналу № 111/п від 13.07.2020 року; інженер групи технічної документації - [PERSON] , прийнятий за переведенням з ПрАТ «АК «МАУ», відповідно до запрошення на роботу від 01.07.2020 року, заяви [PERSON] , від 25.08.2020 року та наказу з персоналу № 136/п від 26.08.2020 року; провідний інженер групи технічної документації, відділ інженерної підтримки та планування - [PERSON] переведений на цю посаду відповідно до заяви [PERSON] від 01.07.2020 року та наказу з персоналу № 94/п від 01.07.2020 року. Враховуючи те, що вказані особи прийняли запрошення, їм не можна було відмовити у прийнятті на роботі, а відтак вказані посади не могли бути запропоновані іншим працівникам. Станом на 07.07.2020 року ТОВ «Маутехнік» не мало в наявності вакантних посад за відповідною професією чи спеціальністю, які б могли бути запропоновані позивачу, товариством не було введено жодної штатної одиниці. Кваліфікаційний рівень позивача не відповідав вимогам до виконання робіт на зазначених посадах. Посилання позивача на розміщення оголошень щодо вакантних посад, представником заперечується, оскільки з березня 2020 року товариство не розміщувало жодних вакансій. Позивачу було надано відповідь на звернення стосовно його звільнення. Рішення про звільнення позивача було прийнято на підставі порівняння показників продуктивності праці з працівниками, які займають аналогічну посаду. У своїй діяльності ТОВ «Маутехнік» використовує програмне забезпечення АМОS (операційна система управління основними фондами). Відповідно до показників, які формуються в системі АMOS, коефіцієнт продуктивності праці [PERSON] є низьким. Таким чином, представник відповідача вважає, що відповідачем було дотримано всіх вимог чинного законодавства України при проведенні процедури скорочення штату працівників. Стороною позивача було надано відповідь на відзив. Відповідно до якої, сторона позивача наполягає на порушенні відповідачем порядку звільнення, оскільки не було запропоновано вакантної посади. Працівники, які були запрошені, останнім вручено запрошення по вакансіям, яких не існувало у штатному розписі. [PERSON] та [PERSON] не подали повний пакет документів щодо прийняття на роботу до відділу по роботі з персоналом. Відповідач вказав, про неможливість надання запрошення позивачу на посаду інженера/провідного інженера через відсутність у останнього досвіду роботи інженером, проте у трудовій книжці міститься відповідний запис роботи 4 роки 10 місяців. Наказом № 33 було введено 4 посади авіаційного техніка з планера та двигунів В1 (3 клас) у відділі базового ТО, на які були переведені працівники, що мають нижчу кваліфікацію. Відповідач розраховує кваліфікацію за балами, які не закріплені законодавчим документом в авіаційній сфері. Позивач займає 23 місце з 24 наявних місць. Всі 24 працівника за штатним розписом мають рівну кваліфікацію, оскільки мають категорію В1. Представник позивача вважає, що продуктивність праці в авіаційній сфері в залежності від специфіки роботи вирахувати неможливо, а відтак відповідач мав застосувати переважне право, яке відповідачем не було враховано. Представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив. Відповідно до якого звертає увагу на те, що рішення про запрошення працівників за переведенням з ПрАТ «АК «МАУ» було прийнято до того, як з`явилася необхідність у проведенні скорочення персоналу. Після звільнення позивача, ТОВ «Маутехнік» не було введено жодної вакантної посади й не було прийнято жодного працівника, про що також свідчить штатний розпис від 05.11.2020 року. Таким чином, ТОВ «Маутехнік» не приймав на роботу працівників аналогічної кваліфікації, не збільшував чисельність штату працівників. Надані копії штатний розписів навпаки свідчать про скорочення штату працівників. Твердження про те, що всі працівники мають рівну кваліфікацію є оціночним судженням позивача. Представник відповідача зазначив про те, що позивач має допуски тільки на два типи повітряних суден, один з яких вже майже не використовується (В73С), тоді як більшість працівників, що займають аналогічну посаду, мають допуски на три й більше типів повітряних суден, тому цей факт має визначальний для оцінки рівня кваліфікації працівників. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримала, просила позов задовольнити з викладених підстав. Представник відповідача проти позову заперечувала, просила у задоволенні відмовити у повному обсязі. Вислухавши вступне слово сторін, дослідивши письмові матеріали справи, письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 233 КЗпП, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно ч.2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Статтею 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Судом встановлено, що згідно з наказом ТОВ «Маутехнік» №38/од від 02.07.2020 у зв`язку з запровадженими в державі обмеженнями у сфері господарської діяльності, спричиненими розповсюдженням гострої респіраторної хвороби COVID-19, що в свою чергу спричинило значене зменшення частоти польотів, скасування рейсів і маршрутів, скорочення кількості повітряних суден компаній-замовників та враховуючи прогнозовані, плановані обсяги виробництва на 2020 та 2021 роки було наказано: «Виключити зі штатного розпису ТОВ «МАУтехнік» наступні посади…. (п.1.4.2) у відділі лінійного технічного обслуговування дирекції технічного обслуговування: п. авіаційний технік з планера та двигунів В1 (3 клас) дільниці лінійного технічного обслуговування - 5 штатних одиниць. Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2 п. 2 Наказу № 38/ОД начальнику відділу по роботі з персоналом Галкіній В.В. наказано запропонувати працівникам вакантні посади в інших структурних підрозділах в межах їх спеціальності та кваліфікації з урахуванням переважного права певних категорій працівників на подальше працевлаштування та інших вимог трудового законодавства України. У разі відсутності вакантних посад відповідної кваліфікації та досвіду в структурних підрозділах або у разі відмови працівників від запропонованої посади, попередити їх письмово про звільнення за скороченням штату відповідно до вимог трудового законодавства України. Згідно зі службовою запискою начальника відділу лінійного технічного обслуговування Онопрієнко М.М. від 06.07.2020 (т.1 а.с.87-88) вбачається, що відповідно до наказу ТОВ «Маутехнік» від 02.07.2020 №38/од було проведено аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників відділу лінійного ТО для визначення переліку працівників, які підлягають скороченню. Серед вказаних у службовій записці осіб, наявно 5 працівників із категорією В1 (3 клас), які підлягають скороченню: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З письмових матеріалів справи вбачається, що 07.07.2020 року [PERSON] було попереджено про скорочення посади, оскільки наказом № 38/ОД від 02.07.2020 року посада - авіаційний технік з планера та двигунів В1 (3 клас) підрозділу дільниці лінійного ТО, яку обіймає позивач виключається зі штату ТОВ «Маутехнік» у зв`язку із скороченням штату працівників. Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивач ознайомився з попередженням 07.07.2020 року та зазначив про відмову від попередження про наступне звільнення, оскільки не погоджується із вказаним. Згідно наказу № 146/п від 07.09.2020 року ТОВ «Маутехнік», авіаційного техніка з планера та двигунів В1 (3 клас) дільниці лінійного ТО [PERSON] звільнено 07.09.2020 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату працівників з виплатою компенсації за 24 невикористаних днів щорічної відпустки. Підстава попередження про скорочення. Позивач із вказаним наказом ознайомлений 07.09.2020 року, про що свідчить підпис. Позивач, як на підставу задоволення позову посилається на те, що йому не було запропоновано жодної наявної посади, суд вказані доводи приймає критично, з урахуванням наступного. Відповідно до штатної розстановки станом на 07.07.2020 року та витягу зі штатного розпису, затвердженого наказом ТОВ «Маутехнік № № 4/шр від 02.07.2020 року у день попередження про майбутнє вивільнення позивача, було наявно незайняті посади у кількості чотирьох одиниць, проте вказані посади 01.07.2020 року були запропоновані іншим особам. З письмових матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Маутехнік» запрошувало [PERSON] на посаду інженера, який отримав запрошення 01.07.2020 року (а.с.105), [PERSON] на посаду інженера - запрошення вручено 01.07.2020 року (а.с.108)., [PERSON] на посаду інженера - про що останній підтвердив розпискою від 01.07.2020 року (а.с.111). [PERSON] звернувся до директора ТОВ «Маутехнік» із заявою від 01.07.2020 року про переведення його на посаду провідного інженера групи технічної документації (а.с.114) та відповідно до наказу № 94/п від 01.07.2020 року останнього було переведено на вказану посаду. Відповідно до ч. 5 ст. 24 КЗпП України особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Таким чином, відповідач, запросивши вказаних 4 осіб на роботу, не мав підстав для відмови у їх прийнятті, а вказані посади не могли бути запропоновані іншим працівникам. Суд звертає увагу на те, що рішення про запрошення вказаних працівників було прийнято до винесення наказу про необхідність здійснення скорочення персоналу. Відповідно до штатної розстановки ТОВ «Маутехнік» від 07.07.2020 року, відповідач не мав вакантних посад із відповідною професією чи спеціальністю, які б могли бути запропоновані позивачу. Згідно із штатної розстановки, яка чинна на 07.09.2020 року (на день звільнення позивача) та витягу зі штатного розпису товариства, що затверджено ТОВ «Маутехнік» № 13/шр від 27.08.2020 року не було введено жодної штатної одиниці. З наданої представником відповідача таблиці № 3 «Кількість штатних одиниць та працівників ТОВ «Маутехнік» у період з 25.06.2020 року по 10.09.2020 року» вбачається, що посада інженера дільниці базового ТО була виведена зі штатного розпису від 06.08.2020 року, у зв`язку із звільненням [PERSON] . Як вбачається з наказів про затвердження штатного розпису у період з 25.06.2020 року по 10.09.2020 року кількість штатних одиниці зменшувалася (т. 1 а.с. 241-250). Доводи сторони позивача про те, що відповідачем не було враховано кваліфікацію та продуктивність праці позивача, а також наявність у нього переважного права на залишення на роботі, суд приймає критично з урахуванням наступного. Визначальним критерієм для встановлення наявності переважного права на залишення на роботі працівника при скороченні чисельності штату у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень його кваліфікації та продуктивність праці, а сімейний стан, стаж роботи та інші обставини, що надають право для залишення на роботі, ураховують лише в тому разі, коли працівники мають однакову кваліфікацію і продуктивність праці. Відповідно, під кваліфікацією розуміють здатність працівника виконувати завдання та обов`язки відповідної роботи. Доказами більш високої кваліфікації можуть бути відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), підвищення кваліфікації, навчання без відриву від виробництва, винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, досвід трудової діяльності. Про продуктивність праці, під якою розуміють узагальнювальний показник її результативності, може свідчити збільшення обсягу виконуваної роботи, її якості, суміщення професій тощо. Однією з істотних ознак більш високої продуктивності праці є дисциплінованість працівника. Отже, для порівняння кваліфікації та продуктивності праці працівників необхідно вивчати документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів, про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи й раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Продуктивність праці й кваліфікація працівника підлягають оцінюванню окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці в кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП. Водночас для виявлення працівників, що підлягають у першу чергу залишенню на роботі при скороченні штатів, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці й кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом складання відповідної довідки в довільній формі з наведенням даних, що свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 824/3229/14-а, від 11 липня 2018 року у справі № 816/1232/17, від 17 березня 2020 року у справі № 826/510/16. Отже, лише виконання роботодавцем усіх у сукупності вищезазначених гарантій реалізації працівником права на працю при скороченні штатів є підставою для правомірного звільнення. Стороною позивача на обґрунтування перебування на його утриманні двох осіб було надано: копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , договір про надання освітніх послуг від 18.08.2017 року, договір про підготовку аспіранта від 17.08.2019 року, копія свідоцтва про шлюб. Проте, суд зазначені документи приймає критично, оскільки останні не є належними та допустимими доказами того, що на утриманні позивача перебувають вказані особи. Позивач в одному з судових засідань в своїх поясненнях вказав, що кваліфікацію не підвищував, оскільки він висловлював наміри однак, з боку керівництва було відсутнє таке направлення, проте всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України докази вказаному надано не було, письмові матеріали справи також не містять. Посилання представника позивача на те, що продуктивність праці в авіаційній сфері в залежності від специфіки роботи вирахувати неможливо, спростовуються письмовими запереченнями на відповідь на відзив представника відповідача та письмовими матеріалами справи (т. 1 а.с. 87-88, 136-138). Таким чином, враховуючи правову позицію Верховного Суду викладену вище та положення чинного законодавства, наведені позивачем обставини мають визначальне значення, у разі якщо вирішується питання щодо вибору між працівниками, які мають однакову кваліфікацію і продуктивність праці. Проте, вказані умови не беруться до уваги, якщо рівень продуктивності праці працівника відрізняється суттєво. Посилання представника позивача про те, що після отримання попередження про звільнення на сайті employment-services.ru Служби зайнятості населення міста Бориспіль містилися оголошення про наявність вакантних посад, суд до уваги не приймає. Всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України стороною позивача не було надано доказів про те, що сайт employment-services.ru є офіційним сайтом ТОВ «Маутехнік». Крім того, представник відповідача звертав увагу на те, що вказаний позивачем сайт відноситься до російського сайту, ТОВ «Маутехнік» не надавало згоди на розміщення на вказаному сайті будь-якої інформації, а дата вказаних оголошень - 2018 року. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення позивача на роботі. У зв`язку з відмовою в позові про поновлення на роботі відсутні і підстави для стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу. Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України понесені судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed