Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, уточненим у ході судового розгляду справи, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Він та відповідач по справі [PERSON] , починаючи з березня 2007 року проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , а з листопада 2007 року - за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зазначає, що незважаючи на те, що шлюб між ним та відповідачем [PERSON] у вказаний період часу у встановленому законом порядку зареєстрований не був, вони мали спільний бюджет та вели спільний побут. 01 листопада 2007 року за кредитні кошти, надані [PERSON] , поручителем якої виступив [PERSON] , сторони купили квартиру [ADDRESS] , право власності на яку 16 листопада 2007 року було зареєстровано за відповідачем. 12 липня 2008 року позивач та відповідач уклали шлюб, а [INFO] у них народився син - [PERSON] . Разом з тим, враховуючи, що станом на час звернення позивача з цим позовом до суду сторони у добровільному порядку згоди з приводу права власності на вищевказану квартиру не дійшли, позивач [PERSON] просить суд заявлені ним позовні вимоги задовольнити та, по-перше, встановити факт проживання його та [PERSON] однією сім`єю без шлюбу у період з березня 2007 року до листопада 2007 року за адресою: [ADDRESS] , та з листопада 2007 року до [INFO] - за адресою: [ADDRESS] , по-друге, визнати квартиру [ADDRESS] , спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , по-третє, визнати за сторонами справи у розмірі по 1/2 частки за кожним право спільної сумісної власності на цю квартиру, та, по-четверте, стягнути на його користь з відповідача судовий збір. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Поляцько О.Ю., яка діє на підставі ордеру серії ДН № 121197 від 07 вересня 2020 року, в судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та позивач, крім того, зазначив, що кредитні кошти, надані банком [PERSON] , розцінювались ним та відповідачем як кошти, необхідні саме на потреби сім`ї - купівлю квартири, а не потреби відповідача, а [PERSON] виступила позичальником за відповідним кредитним договором, оскільки станом на час оформлення кредитного договору, як сторонам пояснив працівник банку, з більшою впевненістю отримати кредит могла саме вона. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій позовні вимоги [PERSON] не визнала та просила суд відмовити йому у задоволенні його позову. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Шевченко С.А., який діє на підставі ордеру серії АН № 1000619 від 24 червня 2020 року в судовому засіданні зазначив, що до укладення 12 липня 2008 року шлюбу сторони справи однією сім`єю не проживали, спільного побуту не вели та спільного бюджету не мали. Що стосується квартири [ADDRESS] , то вона є власністю виключно [PERSON] , адже вона була придбана нею до шлюбу з [PERSON] та на кошти, надані у кредит саме їй як позичальнику, а не сторонам справи як сім`ї. [PERSON] , у свою чергу, лише допоміг відповідачу укласти кредитний договір та формально виступив її поручителем за цим договором, натомість всі зобов`язання за цим кредитним договором несла виключно [PERSON] . Суд, вислухавши учасників судового засідання, показання свідків, а також дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Частиною другою статті третьої СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Наведене дає суду підстави для висновку, що задля визначення чоловіка та жінки сім`єю необхідно встановити одночасне існування у визначений період часу трьох фактів - спільного проживання чоловіка та жінки, пов`язаність їх спільним побутом, що включає також ведення спільного бюджету, наявність взаємних прав та обов`язків. Так, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Виконкомом Мирненської сільської ради Слов`янського району 12 липня 2008 року, свідчить, що 12 липня 2008 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, а згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 01 лютого 2020 року, [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . В той же час, свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача по справі [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з [PERSON] з 2006 року, коли [PERSON] почала спільно з ним проводити свій вільний час. Свідок зазначила, що спочатку до укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] декілька місяців проживали у квартирі, яку орендувала відповідач у будинку [ADDRESS] , а потім [PERSON] переїхала жити до неї та батька - у квартиру [ADDRESS] , куди згодом переїхав і [PERSON] , де у період з 2007 року по 29 вересня 2009 року сторони проживали однією сім`єю. Свідок вказала, що ще до укладення шлюбу, на укладенні якого наполягла саме вона, адже [PERSON] та [PERSON] фактично вже проживали однією сім`єю у її квартирі та, крім того, з метою купівлі квартири для своєї сім`ї уклали кредитний договір, сторони справи вели спільний побут та мали спільний бюджет, про що свідчить їх спільна поїздка до Естонії, оплачена за рахунок спільних грошових коштів позивача та відповідача, та факт того, що відповідач всі зароблені нею грошові кошти віддавала позивачу, який ними і розпоряджався. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що позивач та відповідач у період з березня 2007 року до листопада 2007 року проживали однією сім`єю у квартирі, яку [PERSON] та [PERSON] спільно орендували у будинку [ADDRESS] . В листопаді 2007 року сторони з метою купівлі квартири для їх сім`ї уклали кредитний договір та переїхали проживати до батьків [PERSON] - у квартиру [ADDRESS] , а придбану ними за кредитні кошти квартиру [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] здавали в оренду задля скорішого погашення заборгованості за кредитом. [PERSON] зазначила, що як після укладення шлюбу, так і в період до його укладення, сторони вели спільний побут та мали спільний бюджет, очевидцем чого вона була, адже вона за запрошенням позивача була у їх орендованій квартирі, а сторони часто були в гостях у неї, де поводились як сім`я. До того ж, у 2008 році влітку під час вагітності [PERSON] , але ще до укладення сторонами шлюбу, на прохання [PERSON] вона домовлялась про спільну поїздку позивача та відповідача як сім`ї до Естонії. Свідок [PERSON] , який є рідним братом [PERSON] , в судовому засіданні надав показання аналогічні показанням [PERSON] . Зазначив, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у період з березня 2007 року до листопада 2007 року проживали однією сім`єю в орендованій ними квартирі в будинку [ADDRESS] , а коли уклали кредитний договір, тобто з листопада 2007 року - спільно з батьками відповідача за адресою: [ADDRESS] . Вказав, що він часто проводив свій відпочинок спільно з [PERSON] та [PERSON] , а також неодноразово був у [PERSON] та [PERSON] в гостях, внаслідок чого може зробити висновок, що як після укладення шлюбу, так і в період до його укладення, сторони проживали однією сім`єю, вели спільний побут та мали спільний бюджет. Свідок [PERSON] в судовому засіданні також зазначив, що позивач та відповідач, починаючи з березня 2007 року проживали однією сім`єю, вели спільний побут та мали спільний бюджет, а кредитний договір укладали з метою отримання грошових коштів для купівлі квартири саме для сім`ї. Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він у 2007 році був співробітником відділення АТ «УкрСибБанк», розташованого у м. Слов`янськ Донецької області. До нього, як працівника банку, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] звертались з приводу кредиту саме як сімейна пара, якій грошові кошти необхідні на купівлю житла, та банк, розглядаючи заяву [PERSON] на отримання кредитних грошових коштів, оцінював сукупний дохід сім`ї [PERSON] та [PERSON] , а не окремо дохід відповідача. З долученої до матеріалів справи заявки «Про надання іпотечного кредиту» № б/н від 10 жовтня 2007 року, підписаної 01 жовтня 2007 року [PERSON] як позичальником та [PERSON] як чоловіком позичальника (а.с. 12), а також заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, ухваленого 24 травня 2016 року у справі № 243/3251/16-ц, провадження № 2/243/1815/2016, яке набуло законної сили 06 червня 2016 року, слідує, що 01 листопада 2007 року [PERSON] , поручителем якої виступив, у тому числі, [PERSON] , який, як зазначено у цій заяві, є чоловіком відповідача та проживає з нею за однією адресою, а саме за адресою: [ADDRESS] , уклала з АТ «УкрСиббанк» кредитний договір № 11236836000, на підставі якого отримала кредит на купівлю нерухомості у сумі 21 200 дол. США, заборгованість за яким у загальній сумі 22 969,98 дол. США вказаним рішенням суду була стягнута у солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Отже враховуючи, що показання всіх свідків узгоджуються між собою з приводу спільного проживання позивача та відповідача у період часу з листопада 2007 року до 12 липня 2008 року за адресою: [ADDRESS] , а у період часу з березня 2007 року до листопада 2007 року - в орендованій ними квартирі будинку [ADDRESS] , якою, як слідує з вищенаведеної заявки про надання іпотечного кредиту від 10 жовтня 2007 року, є квартира [ADDRESS] , та приймаючи до уваги, що в частині ведення, починаючи з березня 2007 року позивачем та відповідачем спільного бюджету показання свідків узгоджуються з заявкою «Про надання іпотечного кредиту» № б/н від 10 жовтня 2007 року, у якій сторони самі визначають себе подружжям, та яка зобов`язує не лише [PERSON] , а й [PERSON] як солідарного боржника нести відповідальність за укладеним відповідачем кредитним договором, оцінюючи у сукупності з цим долучені до матеріалів справи спільні фотографії [PERSON] та [PERSON] , суд доходить висновку, що у період часу з березня 2007 року до 12 липня 2008 року, коли сторони уклали шлюб, [PERSON] та [PERSON] були зв`язані спільним побутом, вели спільний бюджет та мали взаємні права та обов`язки подружжя. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту проживання його та [PERSON] однією сім`єю без шлюбу у період з березня 2007 року до листопада 2007 року за адресою: [ADDRESS] , та з листопада 2007 року до [INFO] - за адресою: [ADDRESS] , підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині визнання квартири [ADDRESS] , спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , та визнання у розмірі по 1/2 частки за кожною зі сторін права спільної сумісної власності на цю квартиру, суд виходить з такого. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 01 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької облсті Бігун В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3165, а також Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 204560164 від 16 березня 2020 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . В той же час, всі допитані в судовому засіданні свідки зазначили, що ця квартира була придбана сторонами справи за надані на підставі кредитного договору від 01 листопада 2007 року грошові кошти у період, коли [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без шлюбу саме для потреб сім`ї. Крім того, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які зазначають, що на задля виплати заборгованості за відповідним кредитним договором [PERSON] , перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною, підробляв на тимчасових заробітках, а згодом продав належні йому автомобіль та гараж і поїхав на роботу до м. Москва, де перебував близько року, які також узгоджуються з вищенаведеним заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2016 року, а також долученими до матеріалів справи довідками про доходи позивача й відповідача та виписками по рахункам [PERSON] , дають суду підстави для висновку, що заборгованість за кредитним договором, укладеним 01 листопада 2007 року задля купівлі квартири [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] виплачувалась спільно. В зв`язку з цим, суд сприймає критично показання свідка [PERSON] , яка зазначила, що на оплату заборгованості за відповідним кредитним договором грошові кошти надавала саме вона у той час, коли [PERSON] перебував з дитиною у відпустці по догляду за дитиною та ніде не працював, адже ці показання спростовуються вищенаведеними доказами у своїй сукупності. Частиною першою статті 74 СК України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Отже, враховуючи, що квартира [ADDRESS] , була набута [PERSON] та [PERSON] за час їх спільного проживання, для потреб їх сім`ї та за спільні грошові кошти, суд доходить висновку, що зазначена квартира є спільною сумісною власністю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 74 СК України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Так, за приписами ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року слідує, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У пункті 25 цієї Постанови зазначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що і в частині визнання за кожною зі сторін у розмірі по 1/2 частці права власності на квартиру [ADDRESS] , позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Що стосується договору надання послуг № 02-01К-09 від 15 січня 2009 року, Акту № 1 здавання-приймання виконаних робіт до Договору № N-01-01К-09 від 15 січня 2009 року, Договору-доручення № 01/01/09 від 15 січня 2009 року та Додатку № 1 до Акту здавання-приймання виконаних робіт до Договору доручення N-01-01К-09 від 15 січня 2009 року, а також Акту заміни, встановлення, технічної перевірки, збережності пломб та засобів обліку електроенергії побутового споживача та договорів, укладених [PERSON] з приводу підключення телевізійного обладнання квартири [ADDRESS] , до телевізійного сигналу й технічного обслуговування домофону, то приймаючи до уваги приписи ст. 77 ЦПК України, суд розцінює ці документи як неналежні докази, адже вони не містять жодної інформації щодо предмета доказування, оскільки документи, що стосуються пошуку роботи не свідчать ані про спільний бюджет позивача та відповідача у спірний період, ані про погашення заборгованості за кредитним договором спільними грошовими коштами сторін, а договори та акт з приводу житлово-комунального обслуговування квартири були укладені сторонами у період після укладення ними шлюбу, а отже спірного періоду не стосуються. Крім того,

Outcome: approved