Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ним та відповідачем по справі [PERSON] існували дружні відносини, вона часто бувала в нього вдома та мала вільний доступ до його речей. В жовтні 2012р. остання йому зізналася у тому, що вона взяла його кредитну картку ПАТ «ПриватБанк» разом із пін-кодом та користувалася нею, а саме знімала з картки грошові кошти. Незважаючи на його заперечення, [PERSON] картку йому не повертала та продовжувала знімати навіть ті кошти, які він вносив на картку, не знаючи про можливість блокування операцій із зняття коштів із картки. У грудні 2013р. картку було заблоковано. Протягом часу з жовтня 2012р. по жовтень 2013р. [PERSON] зняла з картки кошти загальною сумою 4 600 грн., про що 16.10.2013р. власноручно написала розписку. Таким чином 16 жовтня 2013 року між сторонами був укладений в письмовій формі договір позики, що стверджується розпискою, наданою відповідачем. Згідно даної розписки [PERSON] зобов'язалася повернути [PERSON] вказані кошти до 18.10.2013 року. Але [PERSON] у вказаний у розписці строк не повернула кошти та проігнорувала претензію позивача добровільно повернути борг. А тому позивач був змушений звернутися за захистом своїх прав до суду з вимогою про стягнення із відповідача загальної суми знятих і списаних коштів із карткового рахунку, який відповідно до виписки по кредитній картці за період з 01.01.2012р. по 22.07.2014р. становить 5 442,49 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] підтримали позов та просили стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу в розмірі 5 442,49 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, з невідомих суду причин. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явилася та не повідомила суд про причини неявки, хоча належним чином була повідомлена, головуючий ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлений договором. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Із розписки від 16 жовтня 2013 року, написаної власноручно [PERSON], вбачається, що вона зобов'язувалася до 18.10.2013р. повернути [PERSON] кошти в сумі 4 600 грн., які зняла з його кредитної картки без його дозволу. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає, що доведено в судовому засіданні факт завдання позивачем [PERSON] матеріальної шкоди відповідачу [PERSON] у сумі 5 336,51 грн., яка складається із суми заборгованості 4 600 грн., визнаної відповідачем у розписці від 16.10.2013р. та різниці між вказаною сумою та нарахованими банком відсотками за користування кредитом та штрафними санкціями в розмірі 736,51 грн. Таким чином суд вважає, що позов [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди з [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Судові витрати по справі, суд вважає, що підлягають стягненню із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial