Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 14 квітня 2015 року та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №33, вказуючи, що їх сімейне життя з відповідачем не склалося. Як виявилося, в них різні погляди на спільне життя, виховання дитини та вирішення побутових проблем. Після одруження вони проживали в будинку його батьків. Між ними часто виникали сварки, під час яких дружина залишала місце проживання та поверталася до своїх батьків. Через деякий час вони мирилися. Відповідачка кілька разів залишала малолітню доньку на нього та його батьків і виїжджала на роботу в Польщу, при тому що він не погоджувався з її рішенням. Після таких поїздок зі сторони дружини він побачив зневажливе ставлення до нього як до чоловіка. В червні 2017 року, повернувшись з Польщі, дружина забрала дитину, деякі свої речі та поселилася у своєї матері. Пояснила, що не бажає з ним жити. Він переконаний, що відповідач має стосунки з іншим чоловіком. Через вказані обставини жодного примирення з відповідачем не бажає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просить задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, причин неявки не повідомила. В судовому засіданні 10 серпня 2017 року погоджувалася на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти. Сторони уклали шлюб 14 квітня 2015 року, актовий запис №33, здійснений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області (свідоцтво про шлюб серії І-ИД № 116383, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області 14 квітня 2015 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ИД №223870, видане 31.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області), яка на даний час проживає з позивачем. У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Між сторонами сімейне життя не склалося. Часто виникали сварки та непорозуміння, що призвели до припинення між ними подружніх стосунків. Сторони спільно не проживають з червня 2017 року. Їх шлюб набув формальних рис. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 серпня 2017 року сторонам надавався строк для примирення терміном 2 місяці, однак до позитивного результату це не призвело, сторони не примирилися. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України). За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та малолітньої дитини, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 24, 55, 56 ч.3, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved