Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на рухоме майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що він в 2009 році за 2\~000,00 грн. придбав у відповідача автомобіль, держномер 7910 ЕВ, 1979 року випуску, синього кольору, у неробочому стані. Відповідачем було видано довіреність строком на 3 роки про уповноваження позивача бути його представником при здійсненні від його імені юридичних дій, повязаних з розпорядженням щодо вказаного автомобіля. У 2015 році вказана довіреність втратила чинність через закінчення строку її дії, і позивач не здійснив зняття з обліку у МРЕВ автомобіля з відповідача та не поставив автомобіль на облік на своє імя. Автомобіль знаходився у неробочому стані з 2009 року по 2017 рік у гаражі батьків позивача. У листопаді 2016 року позивачу стало відомо, що зазначений автомобіль перебуває під арештом та знаходиться у розшуку в звязку із тим,що в Авдіївському МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області знаходиться виконавче провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь УПФУ в м. Авдіївка за рішенням Київського районного суду м. Донецька від 01 листопада 2012 року. На даний час у позивача виникла необхідність провести перереєстрацію автомобіля на своє імя, але відповідач на даний момент мешкає у районі проведення бойових дій у м. Авдіївці. Тому у позивача не має можливості повноцінно використовувати куплений автомобіль за цільовим призначенням. Просить суд визнати за ним право власності на автомобіль ВАЗ 2103, 1979 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер [NUMBER], зняти арешт з вказаного автомобіля, відмінити постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, а також відмінити розшук автомобіля, оголошений постановою державного виконавця від 17 листопада 2015 року. Представник позивача в судовому засіданні предявлені вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ЯНВ № 291409, виданого 17 липня 2003 року МРЕВ м. Ясинувата Донецької області, власником автомобіля марки ВАЗ 2103, 1979 року випуску, колір синій, шасі (кузов) № 21030968545, реєстраційний номер 7910ЕВ, є відповідач [PERSON]. З довіреності від 08 вересня 2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованої за № 810, вбачається, що [PERSON] І уповноважив позивача [PERSON] на здійснення від його імені юридичних дій, повязаних з розпорядженням щодо належного [PERSON] автомобіля ВАЗ 2103, 1979 року випуску, реєстраційний номер 7910ЕВ. Відповідно до наданої розписки від 24 листопада 2016 року, вказаний автомобіль відповідач продав позивачу. Будь-яких претензій з приводу автомобіля [PERSON] до [PERSON] немає, що підтверджується вищезазначеною розпискою. Згідно з ч.1\~ст.334 ЦК України \~право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1\~ст.392 ЦК України передбачено, що \~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1\~ст.235 ЦК України\~удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Згідно з ч.2 цієї статті якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Враховуючи викладене, суд вважає, що між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, який приховано виданою від імені відповідача довіреністю, а тому приходить до висновку про визнання укладеного між сторонами договору купівлі-продажу автомобіля дійсним та визнання за позивачем право власності на цей автомобіль. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру виконавчих проваджень, в Авдіївському МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області знаходиться виконавче провадження № 3676873 з примусового виконання виконавчого листа № 1/0523/729/2012 від 01 листопада 2012 року, виданого Київським міським судом м. Донецька про стягнення з [PERSON] суми заборгованості на користь УПФУ в м. Авдіївка в розмірі 88\~782,82 грн. В рамках даного виконавчого провадження 17 листопада 2015 року винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника, а також постанову про розшук майна боржника. Відповідно до ч. 1 ст.. 59 Закону України « Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що суд дійшов висновку про визнання за [PERSON] права власності на автомобіль марки ВАЗ 2103, 1979 року випуску, реєстраційний номер 7910ЕВ, тому позовні вимоги про зняття арешту з даного автомобіля, а також про відміну його розшуку відповідно постанови державного виконавця від 17 листопада 2015 року також підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved