Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що він (позивач) є власником 1/3 частини квартири № [ADDRESS], 4-а у м. Кропивницький, крім того, співвласниками даної квартири є також його (позивача) дружина [PERSON] та онука [PERSON], яким належать по 1/3 частині квартири № [ADDRESS], 4-а у м. Кропивницький. Також позивач зазначив, що за вказаною адресою зареєстрований його (позивача) син відповідач по справі [PERSON], який фактично з травня, 2016 року та по даний час за вищевказаною адресою не проживає, не зявляється, більш того, місце проживання та місцезнаходження останнього йому (позивачу) не відомо. З огляду на зазначене та з посиланням на ст.ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, позивач просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 3 у будинку № 18 по вул. Лінія 4-а в м. Кропивницький. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, у звязку з чим розгляд зазначеної цивільної справи судом продовжено за правилами ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року. Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 26 червня 2017 року залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання надав заяву за вх. № 1838 від 23.01.2018 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи судом повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, клопотань, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] в судове засідання надала заяву за вх. № 1837 від 23 січня 2018 року, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги позивача [PERSON] підтримала. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема, свідоцтвом про право власності на житло від 17.05.2007 року, виданим згідно з розпорядженням (наказом) від 17.05.2007 року № 44694, що квартира, яка знаходиться за адресою: м. Кіровоград (м. Кропивницький)[ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], та [PERSON] в рівних частках. Крім того, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП «Кіровоградське ООБТІ» № 14706763 від 29.05.2007 року, право приватної спільної часткової власності на квартиру № [ADDRESS] 4 в м. Кіровоград на підставі свідоцтва про право власності від 17.05.2007 року № 44694, виданого Кіровоградською міською радою зареєстровано за [PERSON] на 1/3 частину квартири, за [PERSON] на 1/3 частину квартири, та за [PERSON] на 1/3 частину квартири , номер запису: 58634 в книзі: 165. Відповідно до довідки «ЖЕК № 9 Кіровоградської міської ради» від 18.04.2017 року № 348 за адресою [ADDRESS] зареєстровані: власник [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], який з травня 2016 року згідно з актом про не проживання від 18.04.2017 року, за даною адресою не проживає. Крім того, згідно з інформацією УДМС України в Кіровоградській області від 28 квітня 2017 року місце проживання [PERSON], [INFO], з 08.09.1999 року зареєстровано за адресою: [INFO]. Окрім того, відповідно до акту від 16 вересня 2016 року, складеного за участю сусідів Мартимянової О.М., проживає [INFO], [PERSON], проживає [INFO], останні підтвердили факт того, що [PERSON], [INFO], не проживає за адресою [INFO] з травня, 2016 року. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника житла набувають речових прав, а саме сервітутних (особистий сервітут) на право користування житлом, належним власнику, сутність яких полягає в тому, що суб'єкт даного права має змогу користуватися чужою річчю. Відповідно до ст.395 ЦК України, речовими правами на чуже майно, серед іншого, визнається право користування (сервітут). Крім того, ч. 1 ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, за умови збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Більш того, у разі втрати особою статусу члена сім'ї, сервітут не припиняється, однак за відсутності згоди про безоплатне користування житлом колишній член сім'ї повинен вносити плату за користування житлом і за комунальні послуги, що відповідає положенням ч. 4 ст. 156 та ст. 162 ЖК України. При цьому, суд також відзначає, що наявність у члена сім'ї власника житла іншої можливості задоволення своїх потреб у житлі не може бути підставою для припинення права члена сім'ї на користування цим житлом, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що правовідносини між сторонами мають бути врегульовані відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЖК України, згідно з якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом. Оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON], який набув права користування житловим приміщенням квартирою № 3 в будинку № 18 по вул. Лінія 4-а с. Гірниче в м. Кропивницький, не проживає в зазначеній вище квартирі з травня, 2016 року, тобто понад один рік, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендував на користування зазначеною квартирою, або ж намагався вселитися в квартиру, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: квартирою № 3 в будинку № 18 по вул. Лінія 4-а с. Гірниче в м. Кропивницький, при цьому, судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Крім того, згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved