Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договорами позики. Позов обґрунтовано тим, що він надав відповідачеві 10000 грн. в борг, про що відповідач склав розписку, відповідач зобов'язався повернути борг протягом місяця, згодом він також позичив відповідачеві що гроші на загальну суму 4500 грн., які перевів на банківський картрахунок відповідача, які відповідач зобов'язався повернути, однак відповідач свої зобов'язання не виконав, тому позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. У судовому засіданні позивач [PERSON], його представник [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити з підстав, вказаних у позові, заперечували отримання позивачем від відповідача будь-яких речей. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечував, пояснив, що він займається продажем основ під пам'ятники, у 2013 році до нього звернувся позивач [PERSON] з питання придбання основ пам'ятника, він погодився, відповідач передав йому 10000 грн. про що він склав розписку, згодом перевів на його рахунок що 4500 грн., він цього не заперечує, однак він натомість віддавав йому основи під пам'ятники, про що і було досягнуто згоди. Дійсно він залишився винним позивачеві 2500 грн., позивач телефонував йому, писав листи про повернення грошей, проте він запропонував йому забрати основи під пам'ятники як і було домовлено раніше, однак позивач повідомив, що має намір звернутися до суду. Просив в позові відмовити. Суд, вислухавши учасників процесу,, допитавши свідків, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. 10.02.2013р. [PERSON], за усним договором позики отримав від позивача [PERSON] гроші в розмірі 10 000 гривень 00 копійок строком на один місяць, що підтверджується розпискою. Суд вважає, що між сторонами укладено саме договір позики, оскільки про це зазначено в розписці, з позовом про визнання даного договору удаваним та визнання фактично укладеним іншого договору, відповідач [PERSON] не звертався. Тому суд критично оцінює покази свідків [PERSON], [PERSON], які пояснили, що здійснювали неодноразово завантаження машини позивача основами під пам'ятники, оскільки доказів того, що між сторонами виникли зобов'язання з купівлі-продажу суду не надано. Крім того покази свідків документально не підтверджені, надані у судовому засіданні блокноти у яких містяться записи здійснені самим відповідачем про відвантаження основ під пам'ятники не є належними доказами, оскільки будь-які підписи позивача в них відсутні. Тому, суд вважає, що між сторонами 10.02.13 року укладено саме договір позики. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Проте [PERSON] не повернув позивачеві грошей на виконання умов договору позики. Згідно ст. 625 ЦК України боржник який прострочив грошове зобов'язання повинен повернути суму боргу з урахування індексу інфляції, та 3% річних. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за договором позики, з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. Суд погоджується з розрахунком заборгованості наданим позивачем оскільки станом на 01.05.2014р. прострочка боржника за договором позики від 10.02.2013р. становить 416 днів. Розрахунок 3% річних виглядає наступним чином 10 000 : 365 : 100% * 3% * 416 = 341 грн.92 копійки. Суд також погоджується з розрахунком інфляційних витрат, наведеним позивачем : місяцьІндекс інфляційСума боргу Сума інфляційних втратКвітень 2013р100,010 000 0,0Травень 2013100,110 000 10,0Червень 2013100,010 000 0,0Липень 201399,910 000 0,0Серпень 201399,310 000 0,0Вересень 2013100,010 000 0,0Жовтень 2013100,410 000 40,0Листопад 20131002,10 000 20,0Грудень 2013100,510 000 50,0Січень 2014100,210 000 20,0Лютий 2014100,610 000 60,0Березень 2014102,210 000 220,0разом420,0 Таким чином з відповідача слід стягнути на користь позивача 341,92 грн. - 3% річних та 420 грн. - втрат від інфляції. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перерахував на особисту карту відповідача [PERSON] [NUMBER] відкриту в [PERSON] ПАТ Приватбанк, Кривій Ріг грошові кошти, зі своєї банківської картки, а саме: - 07.02.2013р. 2 000 гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № Р24А176539139819260, - 27.02.2013р. 500 гривень 00 копійок що підтверджується платіжним дорученням № Р24А176539144411692, - 12.04.2013р. 2 000 гривень 00 копійок що підтверджується платіжним дорученням № Р24А176539154801724. Суд критично оцінює покази свідків [PERSON], [PERSON], які пояснили, що здійснювали неодноразово завантаження машини позивача основами під пам'ятники, оскільки доказів того, що між сторонами виникли зобов'язання з купівлі-продажу суду не надано. Крім того покази свідків документально не підтверджені, надані у судовому засіданні блокноти у яких містяться записи здійснені самим відповідачем про відвантаження основ під пам'ятники не є належними доказами, оскільки будь-які підписи позивача в них відсутні. Тому, суд вважає, що правових підстав на отримання вказаних грошових коштів у відповідача [PERSON] не було. Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було наслідком поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, або наслідком події. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 4 500 (чотири тисячі п'ятсот) гривень у якості безпідставно отриманого майна. На підставі викладеного позовні вимоги підлягають повному задоволенню. З відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати - судовий збір 243,60 грн. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути: 10000 грн. заборгованості за договором позики + 420 грн. інфляційних витрат + 341 грн. 92 коп. три відсотки річних + 4500 грн. безпідставно отриманих коштів + 243,60 грн. понесених судових витрат = 15 505,52 грн.

Outcome: approved