Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «Союзенергомонтаж» на його користь несвоєчасний розрахунок середнього заробітку по заробітній платі у розмірі 7 115,06 грн. та 1 000,00 грн. моральної шкоди, посилаю.чись на те, що перебував у трудових відносинах з ТОВ «Союзенергомонтаж» з 20.04.2012 року по 17.05.2013 року і був звільнений з роботи за власним бажанням, на підставі ст. 36 КЗпП України. При звільненні, відповідачем не своєчасно проведені розрахункові виплати по заробітній платі, компенсація за невикористану відпустку у сумі 3 599,98 грн. Після звільнення, 17.05.2013 року належна сума заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку не виплачені, що спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає у тому, що внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати (прострочка 67 календарних днів), порушено нормальні життєві зв'язки позивача, останній не мав засобів для існування, утворились борги за комунальні послуги, що призвело до душевних, моральних страждань, напругу у сімейних відносинах. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, пояснив, що при звільненні з роботи йому не було виплачено заробітну плату і компенсацію по відпустці у строк, визначений законодавством, тому просив стягнути на його користь вказані види виплат. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся двічі, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток про виклик до суду, однак до суду не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Таким чином відповідач двічі не з'явився до суду без поважної причини, у зв'язку з чим зі згоди позивача, що була висловлена у судовому засіданні, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових правовідносинах з відповідачем з 20.04.2012 року до 17.05.2013 року та на підставі наказу № 21-215 від 17.05.2013 року звільнений з роботи 17.05.2013 року, на підставі ст. 36 КЗпП України, за власним бажанням(а. с. 5). Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник, у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня, після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідач, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, в день звільнення позивача [PERSON] не провів з ним розрахунок по заробітній платі, розрахунок компенсації за не використану відпустку, у сумі 3 599,98 (три тисячі п'ятсот дев'яносто дев'ять) гривень 98 копійок. Зазначену виплату відповідач здійснив 24.06.2013 року, на підставі видаткового касового ордеру (а.с. 13), затримавши виплату на 67 календарних днів. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, законною є вимога позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З врахуванням довідки відповідача №65 від 16.05.2013 року середньоденна заробітна плата позивача становить 106,18 гривень (сто шість гривень) 18 копійок (а. с. 12). Час затримки по виплаті заробітної плати і компенсації за не використану відпустку склав 67 календарних днів: 106,18 грн. середній заробіток Х 67 днів затримки = 7 115,06 грн. З викладеного розрахунку, підлягає стягненню за час затримки середній заробіток у сумі 7 115,06 (сім тисяч сто п'ятнадцять) гривень 06 копійок. Доказів на спростування розрахунку наданого позивачем, який перевірено судом відповідачем надані не були, чим не виконано вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом зазначеної норми, підставою для відшкодування моральної шкоди є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлене порушення прав позивача, як працівника, у сфері трудових відносин внаслідок невиплати належних йому грошових сум, що є підставою для відшкодування моральної шкоди в порядку, визначеному ст. 237-1 КЗпП України. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує рівень втрати нормальних життєвих зв'язків позивача та необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг душевних страждань, характер немайнових втрат, тривалості порушення трудових прав, і приходить до висновку, із врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, для визначення моральної шкоди у розмірі 1 000,00 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Outcome: approved