Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики в сумі, еквівалентній 29415 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення по справі та неустойку в розмірі 1844000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що 24 березня 2010 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] 10400,00 доларів США, про що між ними в письмо вій формі був укладений Договір позики, 24 березня 2010 року посвідчений приватним нотаріу сом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований нею в ре єстрі за № 959. Умовою згідно п.1 зазначеного Договору позики сторони встановили обов'язок відпо відача повернути позичені не пізніше 24 березня 2011 року - частинами (з розстроченням) у визначеному цим пунктом Договору порядку та строки, а саме: не пізніше 24 квітня 2010 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 травня 2010 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 червня 2010 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 липня 2010 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 серпня 2010 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 вересня 2010 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 жовтня 2010 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 листопада 2010 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 грудня 2010 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 січня 2011 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 лютого 2011 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 березня 2011 року - 8 200 (вісім тисяч двісті) доларів США. Але замість належним чином виконати свої зобов'язання і повернути Позивачеві пози чені у нього кошти, Відповідач звернулася до позивача з проханням позичити їй ще коштів і від строчити повернення позики. 22 липня 2010 року Позивач додатково позичив Відповідачеві 11300 доларів США та розстрочив повернення позичених коштів на строк до 24 липня 2011 року, про що Відповідачем був укладений із Позивачем Додатковий договір до Договору позики, 22 липня 2010 року по свідчений ПН ХМНО [PERSON] за реєстровим № 2535. Таким чином, всього за Договором позики від 24 березня 2010 року за реєстровим №959. в редакції відповідно до укладеного до нього Додаткового договору від 22 липня 2010 року за реєстровим № 2535, Відповідачем позичені у Позивача валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 21700 доларів США. Із внесенням до Договору позики змін сторони знову встановили обов'язок Відповідача повернути Позивачеві отримані від нього в позику кошти частинами (з розстроченням) в порядку та строки згідно п. 1 Договору позики, а саме: не пізніше 22 липня 2010 року - 900 доларів США; не пізніше 24 серпня 2010 року - 400 доларів США; не пізніше 24 вересня 2010 року - 400 доларів США; не пізніше 24 жовтня 2010 року - 400 доларів США; не пізніше 24 листопада 2010 року - 400 доларів США; не пізніше 24 грудня 2010 року - 400 доларів США; не пізніше 24 січня 2011 року - 400 доларів США; не пізніше 24 лютого 2011 року - 400 доларів США; не пізніше 24 березня 2011 року - 400 доларів США; не пізніше 24 квітня 2011 року - 400 доларів США; не пізніше 24 травня 2011 року - 400 доларів США; не пізніше 24 червня 2011 року - 400 доларів США; не пізніше 24 липня 2011 року - 16 400 доларів США. Але Відповідач грубо порушила взяті на себе перед Позивачем зобов'язання за Догово ром позики і позичені у Позивача валютні цінності не повернула. 29 серпня 2012 року Позивачем через представника було направлено на адресу Відповідача письмову Вимогу від 28 серпня 2012 року про виконання обов'язків за договором позики в натурі - з проханням повернути отримані від По зивача в позику валютні цінності, три проценти річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ на підставі ст. 1048 ЦК Укра їни та передбачену Договором позики неустойку у вигляді штрафу за час прострочення Відпо відачами виконання їхніх зобов'язань за Договором позики. Представником Позивача ця Вимога була направлена за її адресою ще й ре комендованою кореспонденцією Відповідач отримала надісланий на її адресу рекомендований лист із Вимогою 08 верес ня 2012 року особисто, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення їй пошто вого відправлення. Незважаючи на це, Відповідач не вчинила жодних дій, аби виконати свої зобов'язання, повернути Позивачеві позичені в нього кошти або в інший спосіб задовольнити вимоги Пози вача та врегулювати спір в позасудовому порядку. Таким чином, отриману від представника Позивача вимогу Відповідач просто проігно рувала. 22 лютого 2013 року Позивач через свого представника повторно звернувся до Відповідача з повторною письмовою Вимогою від 21 лютого 2013 року про усунення порушення виконання зобов'язань з повернення боргу за Договором позики від 24 березня 2010 року в редакції відповідно до Додаткового договору позики від 22 липня 2010 року, з викла денням стислого змісту порушених зобов'язань, вимогою про виконання порушеного зо бов'язання у тридцятиденний строк та з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі її невиконання. Повторну письмову Вимогу було направлено на адресу Відповідача цінним листом та рекомендованою коре спонденцією, які відповідач не отримала. Тож, у зв'язку з належним направленням Позивачем Вимоги про виконання Відповідачем її зобов'язань за Договором позики, а також враховуючи наведену вище умову підп. 5 п. 4 Договору, Відповідач вважаються такою, що належним чином повідомлена Позивачем про по рушення нею зобов'язань і необхідність повернення боргу, але відмовилася це зробити. Тож, разом зі стягненням суми позичених коштів в сумі, еквівалентній 21700 доларам США, позивач вважає за справедливе стягнення ним з відпо відача ще й процентів за увесь час користування позиченими в нього коштами за Договором позики в розмірі 6071 доларів США; 3 % річних в розмірі 1644 доларів США, а також пені в сумі 1844000,00 грн. У судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно договору позики від 24.03.2010 року, посвідченого ПН ХМНО [PERSON] та зареєстрований нею в ре єстрі за № 959, позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] 10400,00 доларів США (а.с.10). Умовою згідно п.1 зазначеного Договору позики сторони встановили обов'язок відпо відача повернути позичені не пізніше 24 березня 2011 року - частинами (з розстроченням) у визначеному цим пунктом Договору порядку та строки, а саме: не пізніше 24 квітня 2010 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 травня 2010 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 червня 2010 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 липня 2010 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 серпня 2010 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 вересня 2010 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 жовтня 2010 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 листопада 2010 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 грудня 2010 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 січня 2011 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 лютого 2011 року - 200 (двісті) доларів США; не пізніше 24 березня 2011 року - 8 200 (вісім тисяч двісті) доларів США. Але замість належним чином виконати свої зобов'язання і повернути Позивачеві пози чені у нього кошти, Відповідач звернулася до позивача з проханням позичити їй ще коштів і від строчити повернення позики. 22 липня 2010 року Позивач додатково позичив Відповідачеві 11300 доларів США та розстрочив повернення позичених коштів на строк до 24 липня 2011 року, про що Відповідачем був укладений із Позивачем Додатковий договір до Договору позики, 22 липня 2010 року посвідчений ПН ХМНО [PERSON] за реєстровим № 2535 (а.с.11). Таким чином, всього за Договором позики від 24 березня 2010 року за реєстровим №959 в редакції відповідно до укладеного до нього Додаткового договору від 22 липня 2010 року за реєстровим № 2535, Відповідачем позичені у Позивача валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 21700 доларів США. Із внесенням до Договору позики змін сторони знову встановили обов'язок Відповідача повернути Позивачеві отримані від нього в позику кошти частинами (з розстроченням) в порядку та строки згідно п. 1 Договору позики, а саме: не пізніше 22 липня 2010 року - 900 доларів США; не пізніше 24 серпня 2010 року - 400 доларів США; не пізніше 24 вересня 2010 року - 400 доларів США; не пізніше 24 жовтня 2010 року - 400 доларів США; не пізніше 24 листопада 2010 року - 400 доларів США; не пізніше 24 грудня 2010 року - 400 доларів США; не пізніше 24 січня 2011 року - 400 доларів США; не пізніше 24 лютого 2011 року - 400 доларів США; не пізніше 24 березня 2011 року - 400 доларів США; не пізніше 24 квітня 2011 року - 400 доларів США; не пізніше 24 травня 2011 року - 400 доларів США; не пізніше 24 червня 2011 року - 400 доларів США; не пізніше 24 липня 2011 року - 16 400 доларів США. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконан ня сторонами. За ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) її вико нання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так само й положення ст.1046 та ч.1 ст.1049 ЦК України також зобов'язують позича льника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. До цього часу відповідач свої зобов'язання за договором не виконала, на письмові вимоги позивача від 29.08.2012 року та 21.02.2013 року не відреагувала. Крім того, відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими кош тами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 1048 ЦК України також передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згоди про інший розмір процентів Відповідачем із Позивачем досягнуто не було. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість стягнення суми боргу, еквівалентну 21700 доларам США, а також процентів за увесь час користування позиченими в коштами за Договором позики. Загальна сума процентів за користування позиченими Відповідачем у позивача коштами з моменту укладення Договору позики 24 березня 2010 року по 03 лютого 2014 року за періодами в залежності від розміру боргу та встановленої у відповідно му періоді Національним банком України облікової ставки складає 6 071 доларів США. Крім того, відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зо бов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановле ного індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних. Відповідно до підп. 2 п. 4 Договору позики, відповідач (в договорі - «Позичальник») погодилася з тим, що прострочкою виконання нею зобов'язань за цим Договором буде недотримання стро ку сплати будь-якого з поточних платежів більш ніж на п'ять днів. Зважаючи на цю умову Договору позики, Відповідач є такою, що прострочила виконан ні своїх зобов'язань, з 27 липня 2011 року, та станом день подання позову це порушення триває вже 922 дні. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, і зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Належні до стягнення з Відповідача три проценти річних від простроченого боргу за Договором позики складають : 21700 доларів США /100 % *3 %/365 днів *922 = 1644,00 доларів США. Офіційний курс НБУ станом на 22.05.2014 року становить 1173,0460 грн. за 100 доларів США. Таким чином стягненню підлягає сума основного боргу в розмірі 29415,00 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 22 травня 2014 року складає 345051,48 грн. Відповідно ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. За ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, не устойкою, заставою, притриманням тощо. Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або ви конання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, крім іншого, сплата неустойки та від шкодування збитків та моральної шкоди. Стаття 549 визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Статтею 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від на явності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, і в такому разі її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. В пункті 7 Договору позики, залишеним без змін із укладенням до нього Додаткового договору, Відповідач із Позивачем домовилися, що за прострочення виконання зобов'язань по поверненню позики Відповідач (в договорі - «Позичальник») повинна сплатити на користь По зивача («Позикодавця») неустойку у вигляді штрафу в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень за ко жен день прострочення, починаючи з шостого дня прострочення. Згідно наведеного обґрунтування, порушення Відповідачем взятих нею на себе зобов'язань станом на 03 лютого 2014 року триває 922 дні. Розмір належної до сплати відповідачем на користь позивача неустойки складає: 922 дні х 2 000 грн. 00 коп. = 1 844 000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що відповідач взятих на себе зобов'язань в строки, які передбачені договором позики належним чином не виконала, суд знаходить позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved