Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування вимог посилається на те, що 21 лютого 214 року між ним та відповідачем по справі - адвокатом [PERSON] був укладений договір про надання юридичних послуг, відповідно до якого останній мав надати йому правову допомогу та здійснювати захист його інтересів у кримінальному провадженні. Згідно умов договору він оплатив відповідачу винагороду в сумі 80 000 грн., про що адвокат [PERSON] розписався у вказаному договорі. Однак, після укладення договору про надання правової допомоги адвокат [PERSON] не надав йому жодної юридичної допомоги, тому 19.03.2014 року він звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору та повернення отриманих коштів, а 25.03.2014 року між сторонами укладена додаткова угода про розірвання договору про надання юридичних послуг та відповідач зобов'язався повернути кошти в повному обсязі 80 000 грн. протягом 14 банківських днів з дня підписання угоди. Після спливу цього строку кошти відповідачем йому не повернуті, тому просить суд стягнути з відповідача суму боргу 80 000 грн. із врахуванням індексі інфляції та трьох процентів річних, що разом становить 86234,02 грн., а також понесені судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позові, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, клопотань про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи не подав. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вимоги ЦПК України, з'ясувавши думку позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, суд вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 12 лютого 2014 року між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] укладено договір про надання юридичних послуг, згідно якого замовник доручив, а виконавець взяв на себе зобов'язання надавати юридичну допомогу з питань представництва інтересів позивача на умовах, передбачених договором, зокрема, надати консультації, представляти інтереси замовника в підприємствах, установах, організаціях, судах, юридичне супроводження та правове оформлення документів, здійснення захисту та представництво інтересів замовника по кримінальній справі. Замовник (позивач) в свою чергу зобов'язався оплатити послуги виконавця. Відповідно до умов укладено договору позивач сплатив відповідачу одноразову винагороду в розмірі 80 000 грн. за роботу замовника. Про отримання коштів свідчить підпис адвоката [PERSON] у договорі від 12 лютого 2014 року(а.с.7-8). Таким чином, правовідносини між сторонами виникли з угоди про надання правової допомоги і саме в межах вказаних правовідносин позивач [PERSON] здійснив сплату відповідачу грошових коштів в розмірі 80000 грн. 19.03.2014 року позивач звернувся до із заявою до адвоката [PERSON] з вимогою розірвання вказаного договору та повернення коштів у зв'язку з ненаданням юридичної допомоги. Згідно напису на даній заяві адвокат зазначив про ненадання юридичної допомоги та повернення коштів. (а.с. 9). 25 березня 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду про розірвання договору про надання юридичних послуг від 12.02.2014 року, відповідно до якої сторони дійшли взаємної згоди розірвати договір про надання юридичних послуг та у зв'язку з тим, що договір розривається достроково та за взаємною згодою сторін виконавець повертає замовнику внесені ним кошти у повному обсязі в сумі 80 000 грн. протягом 14 банківських днів. Договір є розірваним, а всі зобов'язання сторін припиненими, будь-які претензії сторін одна до одної відсутні. (а.с.10). В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором про надання юридичних послуг від 12.02.2014 року не виконав, послуги не надав, а кошти, отримані ним за вказаним договором позивачу не повернув. Ст.ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. В силу вимог ст. 29 вказаного закону договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. За таких обставин, враховуючи, що відповідачем, як адвокатом, прийняте зобов'язання за договором про надання юридичної допомоги від 12.02.2014 року не виконане, внаслідок чого договір між сторонами був розірваний, кошти в сумі 80 000 грн., які отримані ним від позивача в рахунок виконання ним своїх зобов'язань за договором, не повернуті, суд приходить до висновку про порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення даних коштів з відповідача в примусовому порядку. Разом з тим, вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних задоволенню не підлягають, оскільки у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України, дані вимоги застосовуються лише у випадку прострочення виконання грошового зобов'язання, а за умовами договору відповідач повинен був надати позивачу юридичні послуги, тобто правовідносини між сторонами виникли з договору про надання послуг. В силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід також стягнути понесені судові витрати - судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог в сум 800 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial