Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення права спільної сумісної власності, зазначивши, що він та відповідачка [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], де кожен з них є співвласником ? частини цієї квартири. Також вони є співвласниками квартири [ADDRESS], де йому належить 3/10 частини цієї квартири, відповідачці - 7/10 цієї квартири. На теперішній час позивач бажає припинити право спільної сумісної власності з відповідачкою, оскільки володіння та користування майном з відповідачкою неможливо у зв'язку із неприязненими відносинами. Відповідачка створила неможливі умови для його проживання та користування спільною власністю. На протязі тривалого часу він не в змозі проживати у жодній з квартир, відповідачка не дає йому ключі від квартир. Одну з квартир, яка є спільною сумісною власністю, відповідачка без його згоди здає в оренду. Спільне володіння та користування з відповідачкою квартирами є неможливим. Ніякого іншого житла належного позивачу на праві власності він не має. Просить припинити [PERSON] право власності на ? частину в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], припинити йому право власності на 3/10 частини в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], визнати за відповідачкою право власності на квартиру [ADDRESS], стягнути з нього на користь відповідачки грошову компенсацію за ? частину квартири [ADDRESS] в розмірі 61800 грн., стягнути з відповідачки на його користь грошову компенсацію за 3/10 частини квартири [ADDRESS] у розмірі 58440 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги своєї довірительниці підтримав в повному обсязі, дав суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що обидві квартири: кв. [ADDRESS] та кв. [ADDRESS] були придбані за особисті кошти [PERSON], коли вони вже не проживали із [PERSON] у шлюбі та фактично припинили шлюбні відносини. Його довірительниця не згодна з вартістю обох квартир. До позовної заяви не додано будь-яких документів чи доказів про внесення позивачем [PERSON] на депозитний рахунок суду вартості належної [PERSON] ? частини кв. [ADDRESS]. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за згодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. У зв'язку із тим, що позивачем не визначена дійсна вартість спірного нерухомого майна та не внесена вартість ?? частки квартири [ADDRESS] на депозитний рахунок суду, то це є підставою для відмови у задоволенні заявленого ним позову у повному обсязі. Однією із необхідних умов припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні є те, що частка є незначною і не може бути виділена в натурі. Він вважає, що частка [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не може бути визнана незначною, оскільки навіть із поданого позивачем позову видно, що їй, як і позивачу, належить по ? частини квартири, а тому їх частки є рівними і ніяких підстав вважати частку [PERSON] незначною позивачем не наведено. Окрім того, до позову не надано будь-яких доказів того, що з технічної точки зору розподіл квартири [ADDRESS] неможливий. Наступною умовою припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні є те, що річ є неподільною. До позову не надано будь-яких доказів того, що квартира [ADDRESS] є неподільною. До позову не надано доказів того, що припинення права власності [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS] не завдасть істотної шкоди її інтересам та інтересам членів її сім'ї, а саме, її онучці [PERSON], яка постійно проживає у цій квартирі і іншого житла немає. Тим більше, що сумісне проживання позивача із онучкою [PERSON] в [ADDRESS] буде протирічити вимогам ст. 34 ЖК України та п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення в Українській РСР», відповідно до яких особами, що потребують поліпшення житлових умов визнаються особи, які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім'ї незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Суд, заслухав пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбних відносинах. Шлюб між ним був розірваний 18 травня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 03 жовтня 2013 року квартири [ADDRESS] та кв. [ADDRESS] визнані спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та на 3/10 частини квартири [ADDRESS]. На теперішній час позивач бажає припинити право спільної сумісної власності з відповідачкою, оскільки володіння та користування майном з відповідачкою неможливо у зв'язку із неприязненими відносинами. Відповідачка створила неможливі умови для його проживання та користування спільною власністю. На протязі тривалого часу він не в змозі проживати у жодній з квартир, відповідачка не дає йому ключі від квартир. Одну з квартир, яка є спільною сумісною власністю, відповідачка без його згоди здає в оренду. Спільне володіння та користування з відповідачкою квартирами є неможливим. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо спільне володіння і користування майном є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. В судовому засідання встановлено, що позивач [PERSON] не вносив на депозит суду вартість належної йому на праві власності у спірному майні частки. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку. Крім того, позивачем не надано суду доказів, що спільне володіння та користування спірним майном є неможливим, про те, що відповідачкою чиняться перешкоди у проживання та користуванні позивачем спірним майном. У зв'язку із тим, що позивачем [PERSON] не внесена на депозитний рахунок суду вартість ? частки квартири [ADDRESS] та не визначена дійсна вартість спірного нерухомого майна, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та вважає можливим відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed