Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 13.06.2013 р. відповідач позичив у нього гроші в сумі 9250 дол. США для придбання автомобіля зі строком повернення до 28.06.2013 р., що підтверджується розпискою від 13.06.2013 р. відповідача наданої в присутності свідків [PERSON], [PERSON] Проте після настання строку виконання грошового зобовязання, відповідач борг не повернув. В звязку з цим він звернувся до суду з цим позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача борг у розмірі 73935,25 грн., відсотки від суми позики за період з 13.06.2013 р. по 15.01.2014 р. у розмірі 2918,88 грн., три відсотка річних від суми позики за період прострочення з 29.06.2013 р. по 15.01.2014 р. у розмірі 1221,45 грн., інфляційні витрати від суми позики за період прострочення з 01.07.2013 р. по 31.12.2013 р. у розмірі 221.80 грн. та судовий збір за предявлення позову до суду у розмірі 782,97 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте до початку судового засідання до суду надійшла письмова заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи без його участі, в якій він підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, день і час розгляду справи, повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Представник позивача [PERSON] в наданій суду письмовій заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, тому судом 05.03.2014 року на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з розпискою від 13.06.2013 р. [PERSON] отримав від [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 9250 дол. США у присутності свідків [PERSON], [PERSON] та зобовязався повернути не пізніше 28.06.2013 р. Відповідно до встановленого станом на 05.03.2014 р. Національним банком України офіційного курсу гривні до іноземної валюти, сума отриманих відповідачем грошових коштів за розпискою від 13.06.2013 р. в гривневому еквіваленті становить 89947,92 грн. (9250 дол. США х 972,41 грн. : 100 дол. = 89947,92 грн.). Позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 73935,25 грн., тому виходячи з положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 73935,25 грн. Стосовно вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми відсотків, інфляційних витрат, трьох відсотків річних суд відзначає наступне. Відповідно до ст. 1058 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Як вбачається, із розписки від 13.06.2013 р. відповідач отримав від позивача в борг грошові кошти в сумі 9250 дол. США зі строком повернення до 28.06.2013 р. Згідно з Постановами Національного Банку України № 209 від 06.06.2013 р., №315 від 09.08.2013 р., облікова ставка НБУ з 10.06.2013 р. становить 7,0 % річних, а з 13.08.2013 р. 6,5% річних, тобто сума за відсотками від суми позики становить 3551,04 грн. (за період з 13.06.2013 р. по 12.08.2013 р. 9250 дол.США : 365 х 7,0% х 61 дн. = 108,21 дол. США; за період з 13.08.2013 р. по 15.01.2014 р. 9250 дол.США : 365 х 6,5% х 156 дн. = 256,97 дол. США; 108,21 дол.США +256,97 дол.США = 365,18 дол. США; 365,18 дол.США х 972,41 : 100 = 3551,04 грн.). Проте позивач просить стягнути з відповідача відсотки від суми позики сумі 2918,88 грн., тому виходячи з положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] відсотки від суми позики в розмірі 2918,88 грн. В силу ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з аналізу вищезазначених норм Цивільного кодексу, інфляційні витрати та 3% річних підлягають стягненню з відповідача на користь позивача з моменту спливу строку (терміну) виконання зобовязання в сумі 221,80 грн. та 1 221,45 грн., відповідно. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 782,97 грн. у звязку з їх документальним підтвердженням. На підставі викладеного,

Outcome: approved