Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд збільшити належну йому у спільній частковій власності частку у трикімнатній квартирі в смт. Недригайлів Сумської області з адресою вул. Комінтерну, 36 Б, кв. 25 та визнати за ним право власності на 3\\5 частини зазначеної квартири, визнати свідоцтво на право власності на квартиру на ім'я відповідача недійним та зобовязати [PERSON] регулярно, на умовах визначених кредитною угодою вносити не менш ніж 50 % від визначеної суми щоквартальних платежів та інших витрат, що передбачені угодою. На підтвердження свої вимог позивач посилається на те, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем [PERSON], набув у власність спірну квартиру. Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області винесено рішення про поділ майна подружжя та визнано за [PERSON] право власності на 1\\2 частину цієї квартири та визнано [PERSON] та [PERSON]О солідарними боржниками по сплаті кредитних зобовязань за кредитним договором. На даний час дитина сторін проживає з позивачем, а також відповідач не сплачує платежі за договором, їх у повному обсязі сплачує позивач, тому вважає, що за таких обставин його частка у спільній частковій власності має бути збільшена, оскільки при вирішенні питання про поділ майна дитина проживала з відповідачкою, крім того, на думку позивача, проведений поділ майна стосується лише тієї частини квартири, кредит за яку виплачений. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі (а.с.40). Також подала заперечення на позов, в якому позов не визнала в повному обсязі та просила у його задоволенні відмовити з огляду на те, що на її думку, вони з позивачем ще не набули права власності на спірну квартиру та набудуть його лише в 2035 році, після виконання умов кредитної угоди. Крім того, рішенням Недригайлівського районного суду здійснено поділ майна подружжя та визнано за відповідачем право власності на 1\\2 частину цієї квартири та визнано [PERSON] та [PERSON]О солідарними боржниками по сплаті кредитних зобов'язань за кредитним договором. Суд заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши подане заперечення на позов та матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Стання 223 ЦПК України визначає, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Судом встановлено, що заочним рішенням Недригайлівського районного суду від 06 грудня 2011 року, яке набрало законної сили 17 грудня 2011 року, за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] проведено поділ майна подружжя. Зокрема, визнано за [PERSON] право власності на 1\\2 частину трикімнатної квартири за адресою: Сумська область, смт. Недригайлів, вул. Комінтерна, буд. 36 Б, кв. 25. Визнано свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: Сумська область, смт. Недригайлів, вул. Комінтерну, буд. 36 Б, кв. 25, на ім'я [PERSON], що видане Недригайлівською селищною радою від 16.02.2005 року - недійсним. Визнано [PERSON] та [PERSON] солідарними боржниками по сплаті кредитних зобов'язань за кредитною угодою № 424 від 01 вересня 2004 року, укладеною між Сумським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та [PERSON] в сумі 59373 грн. Зазначене рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось, набрало законної сили, а тому обставини та правовідносини, які встановлені судом в цивільній справі не можуть знову бути предметом судового розгляду, зокрема, те, що у позивача та відповідача перебуває у спільній частковій власності трикімнатна квартира за адресою: Сумська область, смт. Недригайлів, вул. Комінтерну, буд. 36 Б, кв. 25, з визначенням часток по 1\\2 за кожним. Крім того, цим же рішенням сторони визначені солідарними боржниками за кредитною угодою № 424 від 01 вересня 2004 року, а тому ці обставини не можуть оспорюватися в іншому процесі і є обов'язковими як для сторін, щодо яких ці обставини встановлені так і для суду, який розглядає справу щодо цих же осіб. Позивач також вважає, що оскільки ним сплачувались платежі за кредитом у більшому обсязі ніж відповідачем [PERSON] то його, частка у спільній частковій власності в спірній квартирі повинна бути збільшена з 1\\2 до 3\\5. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, як це визначено ст. 358 цього ж кодексу. Згідно з ч.3 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Зважаючи на зміст даної норми, можна прийти до висновку, що сплата позивачем коштів за кредит в більшому розмірі ніж позивачем не дає йому підстав на збільшення частки у спільній частковій власності. Крім того, оскільки позивач та відповідач визнані рішенням Недригалівського районного суду від 06 грудня 2011 року солідарними боржниками по сплаті кредитних зобов'язань за кредитною угодою № 424 від 01 вересня 2004 року, укладеною між Сумським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву, до зазначених правовідносин повинні застосовуватись норми закону, що регулюють зобов'язальні правовідносини, зокрема, щодо солідарного обов'язку боржників. Так, відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. Згідно зі ст.544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов'язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. Відповідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Ст. 12 ЦК України визначає, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч.1 ст. 13 цього ж кодексу). Згідно з ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. З аналізу наведених норм та встановлених судом обставин вбачається, що право вимагати виконання обов'язку за кредитною угодою у [PERSON]О має кредитор, Сумське регіональне відділення Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву. [PERSON] матиме право зворотної вимоги до [PERSON] лише у разі виконання ним солідарного обовязку перед кредитором. Але у будь якому разі [PERSON] не може бути ніяким чином примушена до виконання кредитної угоди на майбутнє, за платежами, строк сплати яких ще не наступив. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, судові витрати у справі покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed