Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з даним позовом, посилаючись на те, що є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 05 вересня 2010 року, яка проживала в [INFO]. 10 вересня 2008 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Куражинської сільської ради, згідно якого все своє майно заповіла позивачу. Позивач спадщину прийняв подавши відповідну заяву до нотаріуса. До складу спадщини увійшло право власності на земельну ділянку, площею 1,11 га., посвідчене державним актом серії ХМ №115704 від 20 вересня 2004 року. Нотаріус позивачу відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Неможливість подачі правовстановлюючого документа зумовлена його втратою, тому вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач Новоушицька селищна рада подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнала. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-БВ №138243 від 06 вересня 2010 року, виданого Куражинською сільською радою Новоушицького району, [PERSON] померла 05 вересня 2010 року, актовий запис №19. Згідно заповіту від 10 вересня 2008 року, посвідченого секретарем Куражинської сільської ради Новоушицького району, зареєстрованого в реєстрі за №346, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] У списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 023 від 28 вересня 1995 року бувшого КСП «Світанок» с.Куражин, прізвище [PERSON] прописано за № 641. Згідно протоколу розподілу земельних часток (паїв) між громадянами власниками сертифікатів на території Куражинської сільської ради, прізвище [PERSON] прописано за № 422. Згідно довідок виданих відділом Держгеокадастру у Новоушицькому районі Хмельницької області від 29 червня 2016 року № 99-28-99.4-797/17-16 та 18 січня 2017 року №99-28-99.1-19/17-17 державний акт серії ХМ №115704 на право власності на земельну ділянку площею 1,11 га., видано [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6823384500:09:001:0097, що розташована на території Куражинської сільської ради, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 39084,02 грн. Із виписки з погосподарської книги №4 по селу Куражин, особовий рахунок №297 та довідки №843 від 09 вересня 2016 року вбачається, що станом на вересень 2010 року за адресою с.Куражин, вул.Старошкільна, 34, були зареєстровані та проживали: голова двору - [PERSON], яка померла 05 вересня 2010 року та її син [PERSON], який помер 19 грудня 2015 року. Згідно постанови державного нотаріуса Віньковецької державної нотаріальної контори [PERSON] від 09 вересня 2016 року №801/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 1,11 га, посвідчену державним актом серії ХМ №115704, виданим Новоушицькою районною державною адміністрацією від 20 вересня 2004 року на імя [PERSON], в звязку з його недійсністю. Із матеріалів спадкової справи №463/2010 від 23 грудня 2010 року вбачається, що вона заведена за заявою спадкоємця за заповітом [PERSON] Також, із заявою про прийняття спадщини від 21 березня 2011 року після смерті [PERSON] звернувся її син [PERSON]. Згідно направленої до суду заяви від 23 лютого 2017 року [PERSON] позов [PERSON] визнає, просить справу розглядати без його участі, самостійний позов не заявляє. Згідно вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до вимог ст. ст. 1269-1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно з п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється, неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З оголошення в газеті «Наддністрянська Правда» суд вбачає, що державний акт серії ХМ №115704, що посвідчував право [PERSON] на земельну ділянку, втрачений, а тому позивач не може оформити спадкові права через нотаріальну контору і захистити свої права, як спадкоємця, іншим чином, окрім як у судовому порядку. Зважаючи на викладене, суд вважає, що встановлені обставини по справі дають право позивачу [PERSON], як спадкоємцю за заповітом після смерті [PERSON], на успадкування права на земельну ділянку.

Outcome: approved