Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики. Свої вимоги мотивує тим, що 05 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, встановленому договором, а позичальник зобов`язується повернути їх позикодавцю, строком до 05.09.2010. Сума позики за договором становить 50 500,00 гривень. 10 січня 2009 року позивач надав відповідачу у борг грошову суму у розмірі 20000 доларів США, строком до 10.01.2016, про що свідчить відповідна розписка. Однак відповідач свої зобов`язання виконує не належним чином. 06.12.2013 позивач направив відповідачу письмові вимоги про повернення боргів. Однак, відповідач просила надати відстрочку по сплаті боргу. 15.12.2013, 20.12.2014, 20.10.2016 відповідач частково сплатила суму неустойки по 4000 грн, що в еквіваленті складало 500 доларів США. 30.10.2017, 10.11.2018 відповідачем також сплачено суму неустойки у розмірі 4000 грн. за договором займу від 05.09.2008. 20.06.2018 між позивачем та відповідачем укладений договір про зміну строку позовної давності в сторону її збільшення, а саме до 25.05.2028. На сьогоднішній день [PERSON] зобов`язання за договорами займу належним чином не виконує та має заборгованість у розмірі 606 637, 00 грн. та 21 939 доларів США. У зв`язку із чим [PERSON] вимушений звернутись до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь вищевказану суму. Відзив на позов відповідач не надав. До початку підготовчого судового засідання від позивача надійшла заява, у якій він просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. До початку підготовчого судового засідання від відповідача надійшла заява, у якій вона просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. У зв`язку, з визнанням відповідачем позову, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, повно та всебічно дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до договору, який міститься в матеріалах справи, 05 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики. Відповідно до умов якого позикодавець - [PERSON] позичив позичальнику - [PERSON] гроші в сумі 50 500, 00 грн., що на момент укладання цього договору складає 10000 доларів США, строком до 05 вересня 2010 року, при цьому сторони домовились, що позичальник повинен повернути гроші в сумі, еквівалентній на момент повернення 14 000 доларів США. У разі своєчасного неповернення зазначеної суми у строк до 05.09.2010, позичальник повинен сплатити штраф у розмірі 3 % за кожен місяць прострочення від цієї суми боргу. Відповідно до розписки про отримання позики, яка міститься в матеріалах справи, [PERSON] отримала у борг від [PERSON] грошову суму у розмірі 20 000 доларів США 10 січня 2009 року, строком на 7 років. Позивачем 20.10.2011, 06.12.2013, 06.11.2016, 20.06.2018 направлялись на адресу відповідача письмові вимоги про повернення боргів за договором позики від 05.09.2008 та розпискою від 10.01.2009. Копії зазначених письмових вимог [PERSON] отримала, що підтверджується її особистим підписом на них. 20.10.2011, 21.01.2012, 20.10.2012, 15.02.2013, 15.12.2013, 20.12.2014, 20.10.2016, 30.10.2017 між [PERSON] та [PERSON] проведені часткові фінансові розрахунки по сплаті штрафів за договором позики від 05.09.2008 у розмірі по 4000 гривень, що еквівалентно 500 доларам США, копії яких містяться в матеріалах справи. Тобто відповідачем сплачено 32000, 00 грн. 25.05.2013 між [PERSON] та [PERSON] укладений договір про зміну строку позовної давності до 25.05.2028, копія якого міститься в матеріалах справи. Відповідно до розрахунку по договору позики від 05.09.2008 сума заборгованості складає 606 137 грн., яка складається з: 267 600 грн. (еквівалент 10000 доларів США * 26,76 = 267 000); відсотки за користування кредитом - 107 040 (4000 доларів США * 26,76 по курсу НБУ = 107 040,00 грн.); пеня за прострочення платежу - 134 870, 00 грн. (еквівалент 14000 доларів США * 3 %/ 12 місяців* 26,76 по курсу НБУ = 134 870, 00 грн.; 3 % річних від простроченої суми за період з 05.09.2010 по 08.04.2019 - 96 627, 00 грн. (267600+107 040/100*3%/365= 3138 прострочених днів = 96 627, 00 грн. Заборгованість за розпискою від 10.01.2009 складає 21 939 доларів США, яка складається з 21 939 доларів США - сума основного боргу, 1939 доларів США - 3 % річних від простроченої суми боргу * 1180 прострочених днів * 3/100/365. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав і не повернув позивачу суму боргу за договором позики від 05.09.2008 у розмірі 606 637, 00 грн. та суму позики за розпискою від10.01.2009 у розмірі 21 939 доларів США. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Правовідносини, що склалися між сторонами у зв`язку з передачею грошей відповідають умовам договору позики. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Дані правовідносини врегульовані ст.ст. 23, 526, 527, 530, 532, 533, 545, 610, 611, 1046-1050 ЦК України. Враховуючи викладене та виходячи з того, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави понесені останнім на сплату судового збору в сумі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved