Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача ЛКП «Львівелектротранс» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 02 березня 2016 року позивачем [PERSON] подано позов до відповідача [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, виділення частки у праві спільної власності для звернення на неї стягнення. Ухвалою від 23 березня 2016 року відкрито провадження у справі та ухвалено об»єднати даний позов в одне провадження з позовом [PERSON] до [PERSON], за участі третьої особи [PERSON] про відшкодування збитків, зав вданих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, виділення частки у праві спільної власності для звернення на неї стягнення. Ухвалою від 24 травня 2016 року у справі призначено судову авто технічну та судову автотоварознавчу експертизи. Після проведення судової автотоварознавчої експертизи справу повернуто до суду 28 листопада 2016 року, ухвалою від 29 листопада 2016 року провадження у справі відновлено та справу призначено до судового розгляду. 30 березня 2017 року позивачем [PERSON] подано уточнення позовних вимог, згідно даної заяви, останнім пред»явлено позовні вимоги до відповідача [PERSON] комунального підприємства «Львівелектротранс» та залучено до участі справі третіх осіб Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» та [PERSON]. Згідно позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача різницю між заданою йому шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням в сумі 54482,38 грн., 500 грн. вартості проведення незалежної оцінки транспортного засобу, 990 грн. вартості складання калькуляції пов»язаної з визначенням переліку робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту, 297 грн. на проведення розвалу та сходження коліс внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та понесені ним судові витрати. Ухвалою від 04 грудня 2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], за участі третіх осіб Приватного акціонерного товариства «Просто Страхування», [PERSON], про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, виділення частки у праві спільної власності для звернення на неї стягнення залишено без розгляду, скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 12 жовтня 2015 року. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 11 серпня 2015 року, близько 16:45 год. гр. [PERSON], керуючи трамваєм №1173 на перехресті вулиць Винниченка-Личаківська, у м.Львові, проявила неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не реагувала на її зміну при виникненні небезпеки для руху своєчасно не застосувала гальмування керованого нею трамваю з моменту коли мала можливість побачити,що на її смугу, перестроївшись попереду виїхав автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до зіткнення, а в подальшому до зіткнення з іншими автомобілями, які були по переду, а саме «Audi A4» д.н.з АТ9711ВЕ, «BMW X3» д.н.з ВС9499 СМ, «ВАЗ 2106» д.н.з 315-51 ТС, «TOYOTA Prado» д.н.з ВС5233СЕ та «Kіа Sportage» д.н.з ВС7431ЕН, завдавши автомобілям технічних пошкоджень, чим порушила вимоги п.п.2.3 «б»,12.3 Правил дорожнього руху України. Вказує, що постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 21 липня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв»язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП. Вказує, що внаслідок наведеної вище дорожньо- транспортної пригоди було пошкоджено його автомобіль [NUMBER]. На момент ДТП гр. [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ЛКП «Львівелектротранс». Зазначає,що після настання дорожньо транспортної пригоди він звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «СТДВ «Глобус», в якому застрахована цивільно-правова відповідальність ЛКП «Львівелектротранс» та отримав страхове відшкодування в сумі 43820,07 грн. Проте згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи №2952 від 23.11.2016 року вартість відновлювального ремонту його автомобіля становить 98302,45 грн. Відтак вважає,що різниця між отриманим ним страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту його автомобіля в сумі 54482,38 грн. підлягає стягненню з ЛКП «Львівелектротранс», оскільки матеріальна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди завдана працівником даного підприємства - [PERSON] Крім того, для відновлення своїх порушених прав він зазнав збитків, які складаються з 500 грн. вартості проведення незалежної оцінки транспортного засобу, 990 грн. вартості складання калькуляції пов»язаної з визначенням переліку робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту, 297 грн. на проведення розвалу та сходження коліс, вважає, що такі з аналогічних підстав підлягають стягненню з ЛКП «Львівелектротранс». Крім того, внаслідок дорожньо-транпортної пригоди йому завдано моральну шкоду, яка полягає його психічних переживаннях, які він переніс під час дорожньо-транспортної пригоди, порушення звичного стану життя у зв»язку з відсутністю автомобіля, протягом його ремонту, тому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 5\~000 грн. В судове засіданні позивач [PERSON] не з»явився, подав заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи в його відсутності, позовні вимог підтримує, просить такі задоволити. Представник відповідача ЛКП «Львівелектротанс» та третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явились, про день та час судового розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили, суд на підставі наявних у справі доказів ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство додатковою відповідальністю «Глобус» в судове засідання не з»явився, згідно поданих пояснень, просить проводити судовий розгляд справи в його відсутності та вказав, що на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту від 18 червня 2015 року укладеного між ТДВ СТДВ «Глобус» та ЛКП «Львівелектротранс» позивачу [PERSON] було проведено виплату страхового відшкодування в сумі 43820,07 грн. згідно встановленого ліміту відповідальності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог\~ст. 264 ЦПК України, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні встановлено, що 11 серпня 2015 року, близько 16:45 год. гр. [PERSON], керуючи трамваєм №1173 на перехресті вулиць Винниченка-Личаківська, у м.Львові, проявила неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не реагувала на її зміну при виникненні небезпеки для руху своєчасно не застосувала гальмування керованого нею трамваю з моменту коли мала можливість побачити,що на її смугу, перестроївшись попереду виїхав автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до зіткнення, а в подальшому до зіткнення з іншими автомобілями, які були по переду, а саме «Audi A4» д.н.з АТ9711ВЕ, «BMW X3» д.н.з ВС9499 СМ, «ВАЗ 2106» д.н.з 315-51 ТС, «TOYOTA Prado» д.н.з ВС5233СЕ та «Kіа Sportage» д.н.з ВС7431ЕН, завдавши автомобілям технічних ушкоджень, чим порушила вимоги п.п.2.3 «б»,12.3 Правил дорожнього руху України. Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 21 липня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв»язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП (т.2,а.с.55). Внаслідок вчинення наведеної вище дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено належний позивачу [PERSON] автомобіль [NUMBER] (т.1,а.с.100). Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи №2952 від 23.11.2016 року (т.1,а.с.223-232), вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля БМВ Х3, реєстраційний номер [NUMBER],2008 року випуску, на момент ДТП 11.08.2015 року, виходячи з даних про досліджуваний автомобіль, які встановлені з «акту огляду пошкодженого колісного засобу БМВ Х3 д.н.з В9499СМ, 2008 р.в.» від 21.08.2015 року становить 98302,45 грн. На підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту від 18 червня 2015 року укладеного між ТДВ СТДВ «Глобус» та ЛКМ «Львівелектротранс» позивачу [PERSON] було проведено виплату страхового відшкодування в сумі 43820,07 грн. згідно встановленого ліміту відповідальності (т.2, а.с.118), тобто отримана позивачем сума страхового відшкодування не покриває вартості відновлювального ремонту його автомобіля. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відтак, з врахуванням наведених мотивів суд приходить до висновку про те,що різниця між фактичним розміром завданої позивачу шкоди і страховим відшкодуванням в сумі 54482,38 грн. підлягає стягненню на користь позивача з відповідача ЛКП «Львівелектротранс», оскільки така шкода було заподіяна позивачем особою, яка на момент вчинення дорожньо транспортної пригоди була працівником даного підприємства, аналологічну правову позицію висловлено Верховним Судом України при розгляду справи №6-108цс13. Крім того, відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В судовому засіданні встановлено, що у зв»язку з пошкодженням автомобіля позивач зазнав витрат на проведення незалежної оцінки транспортного засобу в сумі 500 грн., на складання калькуляції пов»язаної з визначенням переліку робіт в сумі 990 грн. на проведення розвалу та сходження коліс в сумі 297 грн., що разом становить 1787 грн., відтак дані збитки аналогічно підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ЛКП «Львівелектротранс». Щодо стягнення моральної шкоди суд приходить до наступних висновків: Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.1995 р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат та тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, у зв»язку з пошкодженням належного йому автомобіля, виходячи засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду в сумі 5\~000 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на проведення судової авто товарознавчої експертизи. На підставі наведеного та

Outcome: approved