Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і свої вимоги мотивує тим, що 30 вересня 2019 року о 17-05 хв. в м. Суми по вул. Ю.Вєтрова, поблизу буд.№20 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю ЗАЗ VIDA з номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON] , транспортного засобу KIA RIO з номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу KIA RIO з номерним знаком [NUMBER] спричинені пошкодження. Вина водія - [PERSON] підтверджена постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 жовтня 2019 року. Для відновлення транспортного засобу KIA RIO д.н.з. [NUMBER] [PERSON] було витрачено 34852,00 грн., що складалися з відновлюваних робіт та з вартості запасних частин. Страхова компанія ПрАТ Страхова компанія «ВУСО» виплатила частину коштів, а саме 21354,82 грн.. Інша частина коштів у розмірі 12097, 18 грн.. Позивачу не відшкодована до теперішнього часу, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В своїй заяві Позивач просить суд стягнути частину не відшкодованих коштів з Відповідача - [PERSON] .. Крім того, позивач вказує на те, що винними діями Відповідача йому спричинено моральну шкоду, суму якої позивач зазначає в розмірі 6000 гривень, а тому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 12097, 18 грн., додаткові витрати (правова допомога) - 6000 грн., моральну шкоду в сумі 6000 грн., судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 768,40 грн.. Представник позивача [PERSON] - адвокат Кузнецов А.С. в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить суд позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Садиков В.В. в судовому засіданні заперечував проти позову, повідомив, що третьою особою по справі розрахована та сплачена сума відшкодування, сам Відповідач сплатив позивачу франшизу у розмірі 2000 грн. і вважає, що вся завдана Позивачеві матеріальна шкода була повністю відшкодована. Вважає, що позивачу не завдано моральної шкоди, оскільки ним не надано жодного доказу на підтвердження завдання моральної шкоди. Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи до суду представник не з`явилася, надала пояснення, що сплатила страхове відшкодування у розмірі 21354,82 грн.. ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило розрахунок страхового відшкодування відповідно до ремонтної калькуляції у розмірі 46100,98 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 0,56, за відсутності податку на додану вартість у розмірі 4550,96 грн., за відсутності франшизи 2000 грн. та з врахуванням витрат на евакуацію у розмірі 600 грн.. 27.12.2019 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було відкрито провадження у справі і призначено до судового розгляду на 06.04.2020 року. Справа слуханням відкладалася з різних причин. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:. За ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відшкодування шкоди саме винною особою потерпілому кореспондується з п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», та п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Частиною 1 ст. 22 ЦК України Позивачу, як особі, якій завдано збитків у зв`язку із пошкодженням майна, гарантовано право на їх відшкодування. Пунктом 1 ч.2. ст.22 ЦК України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Позивачу [PERSON] були завдані збитки в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини Відповідача. Дана обставина встановлена Ковпаківським районним судом м. Суми 15 жовтня 2019 року. Дослідивши матеріали справи, а саме подані Позивачем квитанції та товарні чеки ремонту свого автомобіля, Позивачем для відновлення транспортного засобу було витрачено 34852,00 грн.. Частину коштів виплатила на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності » третя особа по справі - ПрАТ СК «ВУСО» в розмірі 21 354,82 грн., 2000 грн. сплатив відповідач. Таким чином, частина коштів, а саме 12097,18 грн.Позивачу залишилась не відшкодована. Ст. 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до правового висновку Верховного суду у справі 754/1114/15-ц від 14.02.2018 року якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відповідно до правового висновку Верховного суду у справі №522/15636/16-ц від 11.12.2019 року: правильним є висновок про стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплачених страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суд України від 02 грудня 2015 у справі № 6-691цс15). Крім того, згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені також ст. 1167 Цивільного кодексу України. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Неправомірними діями [PERSON] майну Позивача була завдана шкода. Пошкодження автомобіля обмежило Позивача у користуванні майном на деякий час та зайняла багато часу і зусиль для його повернення. Багато часу було витрачено на пошук способів відновлення порушеного права: мобілізації додаткових коштів на запасні частини, ремонтні роботи. Ситуація потягла за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовила необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів Зміст моральної шкоди передбачений ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України. Право на відшкодування моральної шкоди виникає з моменту протиправних дій та пошкодження майна. Посилання відповідача про відсутність доказів моральної шкоди не заслуговують на увагу суду. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судом визнано презумпцію моральної шкоди, що полягає у тому, що у разі порушення майнових або немайнових прав, «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку, людина відчуває страждання (моральну шкоду). У відповідності до ст. 82 ЦПК обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з вини [PERSON] була завдана також немайнова шкода позивачу, яка полягає у моральних стражданнях, пов`язаних з пошкодженням майна. Суд, виходячи із засад виваженості розумності та справедливості, вважає необхідним і достатнім визначити розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди в сумі 4000 гривень. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 768,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн., а всього 6768,40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved