Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами 12.03.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Вимоги позову обґрунтовані тим, що сторони з 12.03.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що з червня 2013 року подружні відносини між сторонами та ведення спільного господарства припиненні, через різницю характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри, діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив судовий збір не стягувати з відповідача, та пояснив, що у зв'язку з виникненням суперечок, відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння, сторони приблизно два роки не живуть разом. Позивач зазначив, що поважає відповідача, як матір своєї дитини, однак відсутні взаєморозуміння та взаємопідтримка, така модель сім'ї негативно впливає на дитину. В сім'ї постійно була психологічна напруга. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечувала, пояснила, що сторони не проживають разом з 26.08.2014 року. За час спільного проживання виникали суперечки на побутовому ґрунті, відповідач не допомагав по догляду за дитиною. Позов про стягнення аліментів подала до суду у зв'язку з тим, що позивач не надає коштів на утримання дитини. За час наданий судом для примирення, сторони зустрічалися, крім того відповідач переконана, що у позивача залишилися почуття. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 12 березня 2011 року було укладено шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини та поділу майна на час розгляду справи у сторін немає. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачем не можливе, вважає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дитини. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. У встановлений судом строк для примирення сторони не досягли взаємної згоди щодо збереження сім'ї. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не досягли взаємної згоди щодо збереження сім'ї , збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 3, 7, 104, 105, 110, 112, 114-115 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved