Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про скасування права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги пізніше уточнив та збільшив, обґрунтовуючи тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який 20.12.2011 року склав заповіт, яким все належне йому майно з чого б воно не склалося та де б воно не знаходилось і взагалі все те, на що він за законом буде мати право і що буде йому належати на день його смерті заповів [PERSON] .. 12.12.2019 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/8 часток в земельній ділянці та 7/8 часток у автомобілі, а свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який належав батькові йому нотаріусом не видавалось. При зверненні до нотаріуса з заявою про оформлення спадкових прав на будинок, з`ясувалось, що право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] , матір`ю заявника, тому постановою державного нотаріуса від 13.08.2020 року відмовлено [PERSON] у вчинення нотаріальних дій, щодо спадкування вищезазначеного житлового будинку. Просить скасувати державну реєстрацію права власності на вищевказаний житловий будинок за [PERSON] та визнати за ним 7/8 часток в цьому житловому будинку. В судовому засіданні представник позивача адвокат Калімбет Т.А. збільшені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача адвокат Зайцев М.П. в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував, вказавши, що 7/8 часток в Ѕ частці в житловому будинку, це є 3/8 часток в будинку. Треті особи до судового засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, повідомлені завчасно, належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності третіх осіб. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть від 14.03.2012 року серії [NUMBER] помер [PERSON] (а.п. 10). З свідоцтва про народження [PERSON] від 17.02.1961року серії [NUMBER] вбачається, що його батьком є [PERSON] (а.п. 11). Відповідно до заповіту від 20.12.2011 року складеного [PERSON] все належне йому майно з чого б воно не склалося та де б воно не знаходилось і взагалі все те, на що він за законом буде мати право і що буде йому належати на день його смерті заповів [PERSON] (а.п. 9). З свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2019 року вбачається, що 7/8 часток земельної ділянки, розміром 5,6592 га, яка розташована на території Воскресенської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, належить [PERSON] , а 1/8 частки землі є обов`язковою часткою у спадщині. Також з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.12.2019 року вбачається, що 7/8 часток автомобілю ВАЗ 21074, належить [PERSON] , а 1/8 частки землі є обов`язковою часткою у спадщині. Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 19.08.1997 року, власником будинку за адресою [ADDRESS] є [PERSON] , тобто цей житловий будинок є спадковим майном. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.03.2020 року № 203553099, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , дата реєстрації 31.01.2020 року, номер запису про право власності:35325557 /а.п.22/. З інформації Новотроїцької державної нотаріальної контори від 13.08.2020 року № 548 вбачається, що 11.04.2012 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого [PERSON] , звернувся його син [PERSON] 03.05.2012 року з заявою про видачу свідоцтва про право власності на Ѕ частину житлового будинку, як майна набутого у шлюбі, звернулась дружина померлого [PERSON] 10.09.2012 року подала заяву про відкладення видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із зверненням до суду. З 03.05.2012 року дружина ніяких дій з питань звернення до суду або до нотаріальної контори не здійснювала. 12.12.2019 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку на 7/8 часток та на 7/8 часток транспортного засобу та залишено відкритим право власності на 1/8 часток за спадкоємцем на обов`язкову частку дружиною [PERSON] . 31.07.2020 року спадкоємець [PERSON] звернувся повторно до нотаріальної контори з метою видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але при перевірці права власності на житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно нотаріусом було виявлено, що житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] вже 04.02.2020 року зареєстровано за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2022605465244. З огляду на вище вказане постановою державного нотаріуса Шиман Н.Л. від 13.08.2020 року № 547 відмовлено [PERSON] в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно з ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 та 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї В судовому засіданні сторони не заперечували, що Ѕ житлового будинку є спільною сумісною власністю подружжя та належить [PERSON] . Таким чином спадкове майно складається з 1/2 частини оспорюваного будинку. В якій відповідач має обов`язкову частку в розмірі 1/8 частини від житлового будинку з урахуванням часток всіх чотирьох спадкоємців, в тому числі і позивача та відповідача. Відповідно до п. 5.10 Глави 10 Наказу №296/5 від 22.02.2012 року «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», при визначенні розміру обов`язкової частки нотаріусу слід враховувати, що частиною першою статті 1241 Цивільного кодексу України встановлено, що обов`язкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. При визначенні розміру обов`язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем. Нотаріус пропонує як спадкоємцю за заповітом, так і спадкоємцю, що має право на обов`язкову частку у спадщині, вказати у своїх заявах про прийняття спадщини всіх спадкоємців за законом. З огляду на вище викладене та з урахуванням визнання позову представником відповідача, суд вважає, що позивачем доведено його право на 7/8 часток в Ѕ частці в житловому будинку, що складає 7/16 часток в житловому будинку, який розташований по [ADDRESS] , виходячи з розрахунку: 1/2: 8= 1/2*1/8=1/16*7=7/16 часток. Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин). Так, у силу п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації прав, зокрема, підлягає право власності (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Процедура скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснюється із дотриманням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Виходячи із вимог цього Закону, однією із умов скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права є рішення суду про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке набрало законної сили. З урахуванням викладеного, у разі набрання даним судовим рішенням законної сили позивач має право на звернення до відповідного органу реєстрації з вимогою про скасування запису про державну реєстрацію. Слід зазначити, що у разі задоволення заявлених позовних вимог та звернення позивача з відповідним рішенням та копіями документів до суб`єкта державної реєстрації прав з метою скасування державної реєстрації прав, законодавством України передбачений обов`язок останнього внести записи про скасування записів Державного реєстру прав незалежно від участі у судовій справі. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved