Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , Домаморицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 62,2 кв. м., житловою площею 43,5 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та на 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 62,2 кв. м., житловою площею 43,5 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на те, що після смерті її баби та батька відкрилась спадщина за заповітом та за законом на даний житловий будинок. Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ та відсутня державна реєстрація права власності на житловий будинок. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Представник відповідача Домаморицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , повторно видане 13.06.2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 844. [INFO] померла баба позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 09.04.2016 р. Домаморицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільській області, актовий запис № 03. Згідно частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 62,2 кв. м., житловою площею 43,5 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на яку він набув право власності як член колишнього колгоспного двору. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 62,2 кв. м., житловою площею 43,5 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на яку вона набула право власності як голова колишнього колгоспного двору. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в Дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991 спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності і це право збереглося за ними після припинення колгоспного двору. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до довідки Домаморицької сільської ради від 04.12.2018 р. за № 642, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 01.07.1990 двір колгоспний, членами якого були: [PERSON] голова двору; [PERSON] син, [PERSON] невістка, [PERSON] онук; [PERSON] онук. Про належність житлового будинку вказаним п`яти особам свідчить також інформаційна довідка Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації (далі ТРГБТІ) від 15.05.2019 № 651. Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належить вищезазначеним п`яти особам як членам колишнього колгоспного двору в рівних частинах на праві сумісної власності по 1/5 частині кожному. На житловий будинок наявний технічний паспорт, у якому вказана характеристика будинку, господарських будівель та споруд. Відповідно до експлікації приміщень до плану житлового будинку літера «А» загальна площа 62,2 кв. м., житлова площа 43,5 кв. м. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України: «У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України». Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ст.1268 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Зі змісту частини 1 ст. 1272 ЦК України вбачається, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Після смерті баби позивача [PERSON] у Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за № 364/2016 року, за його заявою про прийняття спадщини за заповітом за № 836 від 25 липня 2016 року. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. У разі наявності заповіту згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Після смерті [PERSON] у Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за № 547/2018, має місце спадкування за заповітом. 05 листопада 2008 року [PERSON] було складено заповіт на користь позивача, який посвідчений секретарем виконкому Домаморицької сільської ради Тернопільського району за реєстровим № 117, згідно якого на випадок своєї смерті все своє майно, що буде належати йому на день смерті, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось він заповів [PERSON] . Згідно довідки Домаморицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 08.07.2019 р. за № 286 вбачається, що на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в житловому будинку в [ADDRESS] , разом з померлою були зареєстровані та проживали: [PERSON] онук та [PERSON] правнучка. Таким чином, спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON] є онук [PERSON] (позивач), який вважається таким, що спадщину прийняла в установленому законодавством порядку згідно положень ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із бабою на час відкриття спадщини та по даний час, відмови від спадщини не заявляв. Позивач звернувся до нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину, проте, 31.01.2018 р. державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ та відсутня державна реєстрація права власності на житловий будинок. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавці не отримали за життя правовстановлюючих документів на належне майно та не здійснили державної реєстрації свого права власності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 62,2 кв. м., житловою площею 43,5 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та на 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 62,2 кв. м., житловою площею 43,5 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved