Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення, просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 33920 грн. та зобов'язати відповідача повернути позивачу автомобіль [NUMBER]. Позов обґрунтований тим, що між сторонами 20.05.2014 р. був укладений договір оренди (найму) легкового автомобіля № 20/05/14, за умовами якого позивач передав належний йому на праві власності автомобіль [NUMBER], відповідачу, який в свою чергу зобов'язався щотижнево передавати позивачу орендну плату за користування автомобілем у розмірі 230 грн. на добу. Позивач стверджує, що відповідач не сплачує орендну плату, що згідно умов договору є підставою повернення транспортного засобу. Крім того, під час передачі автомобіля між сторонами було досягнуто домовленості про тонування скла в автомобілі, вартість чого була за домовленістю визначена у 220 грн. Оскільки умовами договору, передбачено оплата таких робіт сторонами договору у рівних частинах, позивач вважає, що [PERSON] має сплатити позивачу 110 грн. Враховуючи, що на телефонні дзвінки відповідач не відповідає, позивач звернувся до суду із даним позовом. Позивач в судовому засіданні поданий позов підтримав. Відповідач в судові засідання не з'являється, про причини неявки не повідомляє, про дату та час судового розгляду, згідно положень ст. 74 ЦПК України, був повідомлений належним чином, тому суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України, розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 20 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди (найму) легкового автомобіля № 20/05/14, за умовами якого позивач передає відповідачу автомобіль [NUMBER], у тимчасове платне користування строком на 183 доби, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався вносити орендну плату кожної середи за наступний тиждень. Розмір орендної плати складає 230 грн. на добу. Розрахунки між сторонами фіксуються під підпис у додатку до договору у вигляді зошиту. Передача автомобіля відповідачу підтверджується актом прийому-передачі від 20.05.2014р., який підписаний сторонами. Належність орендованого автомобіля позивачу підтверджується копією листа УДАІ ГУ МВС України в Харківської області № 9277 від 01.10.2014р. Позивач стверджує, що відповідач припинив сплачувати орендну плату після 27.05.2014р. та з тих пір позивач не може його знайти. Вказаний факт підтверджується копією зошиту, який є додатком до договору, в якому зазначено, що востаннє плата вносилась [PERSON] 27.05.2014р. Відповідно до п. 3.2 Договору орендар зобов'язаний повернути автомобіль у разі відсутності передоплати хоча б за один день. Позивач намагався зв'язатись з відповідачем, однак останній не відповідає на телефонні дзвінки, а знайти відповідача в інший спосіб позивачу не вдалось. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України). Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд вважає, що у відповідача виник обов'язок повернути автомобіль позивачу на підставі п. 3.2 Договору, а саме за відсутності передоплати. Згідно розрахунку заборгованості відповідача за договором, вона складає 33810 грн. Водночас, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення з відповідача 110 грн. в якості половини вартості тонування автомобіля, оскільки згідно п.п. 3.1, 3.2 Договору обслуговування автомобіля відбувається за рахунок обох сторін договору у рівних частинах. Разом із тим, позивач стверджує, що тонування не було зроблено, тому підстави для стягнення цієї суми відсутні. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial