Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що відповідачами створено громадську організацію, яку вони використовують з метою отримання прибутків шляхом надання послуг кабельного телебачення. Такі дії відповідачів суперечать чинному законодавству, оскільки громадська організація «Патріот» не має відповідної ліцензії на надання послуг кабельного телебачення, не має права отримувати прибуток від своєї діяльності, та відповідачі не сплачують жодних податків. Вказав, що в своїй незаконній діяльності відповідачі використовують майно, належне громаді міста Ватутіне, жителем якого є позивач, зокрема приміщення житлового будинку [ADDRESS] співвласником якого є відповідач, а дозволу на таке використання він не надавав. Враховуючи наведене просить суд винести рішення яким визнати дії відповідачів, які полягають у використанні ЧОО «Патріот» для надання послуг кабельного телебачення на території міста Ватутіне незаконними та зобов`язати відповідачів припинити такі дії. Просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав до суду заперечення в якому зазначив, що позов є безпідставним та не підлягає задоволенню. Вказував, що позивачем не доведено порушення його прав чи інтересів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав наведених у запереченні, просив стягнути з позивача витрати на правову допомогу у сумі 1000,00грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його присутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, подав до суду заяву, згідно якої заперечує проти задоволення позовних вимог, просить у задоволенні позову відмовити, справу просить розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Подав заперечення на позов, згідно якого зазначав, що [PERSON] не є належним позивачем, а його позов не відповідає вимогам ст.. 28 ЗУ «Про громадські об`єднання». Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його частково, а саме визнати дії відповідача [PERSON], які полягають у використанні ЧОО «Патріот» для надання послуг кабельного телебачення на території міста Ватутіне незаконними та зобов`язати його припинити такі дії. Крім того до суду було подано відзив, згідно якого третя особа також вказує на порушення прав позивача та просить задоволити позов. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Статтями ч. ч. 1, 3, 4 ст. 10, ч. 1, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 57, ч. 3, 4 ст. 60, 179, 212, 213 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На суд покладено обов'язок сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Матеріальний аспект захисту охоплює також положення гл. 3 ЦК України, в якій йдеться саме про захист цивільних прав та інтересів. Офіційне тлумачення поняття інтересу, який підлягає захисту, подано в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004, яким визначено, що охоронюваний законом інтерес «треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом обєктивного і прямо не опосередкований у субєктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним обєктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загальноправовим засадам». Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України «кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорення». Таким чином, у розумінні закону субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права та припинення дій, які порушують це право. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов'язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов'язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов'язаних осіб. Отже, лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог у зв'язку з відсутністю факту порушення відповідного права. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано жодного доказу, який би обгрунтовував порушення його прав здійсненням господарської діяльності ЧОО «Патріот» без ліцензії та не сплатою останньою податків. Посилання позивача на використання у господарській діяльності ЧОО «Патріот» майна співвласником якого він є не доведено належними та допустими доказами. Так, позивачем не надано доказів, що підтверджують його право власності на квартиру у будинку по [ADDRESS]. Більш того в матеріалах справи наявні докази, що спростовують дані твердження, а саме - договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, відповідно до якого її власником позивач не є. Посилання на те, що вказаний будинок є власністю територіальної громади м. Ватутіне, членом якої він є, не доводять порушення саме його права. Органи уповноважені на управління майном територіальної громади з позовом про порушення прав не зверталися. Враховуючи наведене суд вважає, що права позивача не є порушеними, відтак і вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене визнання позову відповідачем [PERSON] та третьою особою судом не приймається, оскільки таке визнання суперечить закону. Стосовно судових витрат, суд виходив з наступного. Понесені [PERSON] документально підтверджені витрати, про що свідчить договір про надання правової допомоги та відповідна квитанція на суму 1000 грн. Докази, що вказана допомога була надана фахівцем у галузі права представником відповідача також надані. Детальний розрахунок (складання процесуальних документів та участь у судових засіданнях) містяться у зазначеному договорі про надання правової допомоги. Сукупно представник відповідача приймав участь у судових засіданнях більше двох з половиною годин, відтак заявлена до стягнення сума є навіть меншою. На підставі викладеного , ст. ст. 3, 4, 13, 15, 16 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

Outcome: approved