Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія «Рассвет» борг за договором позики у сумі 1 417 443,80 грн., а також пеню за несвоєчасне повернення позики у розмірі 65 200,40 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 лютого 2018 року між ним та відповідачем було укладено договір позики № 7/2/18, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 1 417 443,80 гривень. Відповідно до цього договору відповідач зобов`язався повернути позивачу отримані у позику кошти у строк до 28 лютого 2018 року. На теперішній час, строк повернення позики сплинув, а ТОВ «Інвестиційна Будівельна Компанія «Рассвет» ухиляється від виконання своїх зобов`язань в частині своєчасного погашення заборгованості. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник надіслав заяву до суду в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 30 листопада 2020 року, постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. 280, 281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 19 березня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали відповідачем отримано 06 квітня 2020 року. Відповідач у наданий судом строк та станом на день ухвалення судом рішення своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року призначено судове засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року призначено судове засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 25 жовтня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Інвестиційна Будівельна Компанія «Рассвет» укладено договір позики № 7-2/18, за умовами якого позивач в порядку і на умовах, визначених цим договором, надала відповідачу грошові кошти у сумі 1 417 443,80 гривень. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Кошти за договором позики № 7-2/18 внесені позивачем на рахунок ТОВ «Інвестиційна Будівельна Компанія «Рассвет» 24 лютого 2018 року, 26 лютого 2018 року та 27 лютого 2018 року, що підтверджується банківськими квитанціями № 0.0.973438501.1, № 0.0.973425738.1, № 0.0.975639855.1, № 0.0.974472820.1, № 0.0.975656439.1 та № 0.0.974443337.1. В порядку ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 6 договору позики № 7-2/18 ТОВ «Інвестиційна Будівельна Компанія «Рассвет» зобов`язалось повернути [PERSON] отримані грошові кошти у строк до 01 грудня 2018 року, у безготівковому порядку, або в іншій незаборонений чинним законодавством спосіб. Пунктом 5 договору позики № 7-2/18 визначено, що проценти за цим договором на суму позики не нараховуються та не сплачуються. Пунктом 9 договору позики № 7-2/18 визначено, що за несвоєчасне повернення позики позичальник сплачує виключну штрафну санкцію у вигляді пені у розмірі 0,01 % за кожен день прострочки від суми платежу неповернутої своєчасно позики. На підставі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору позики позичальником не виконані, в передбачений договором строк позика не погашена. Будь яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов договору позики. Отже, з урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти за договором позики № 7-2/18 від 24 лютого 2018 року у розмірі 1 417 443,80 гривень, а також за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання 3 % річних, пеня за несвоєчасне повернення позики у розмірі 0,01 % за кожен день прострочки від суми платежу неповернутої своєчасно позики та інфляційні збитки згідно статті 625 ЦК України, починаючи з 02 грудня 2019 року по 06 березня 2020 року, виходячи з наступних розрахунків. Як встановлено судом, відповідач станом на 06 березня 2020 року прострочив виконання грошового зобов`язання перед відповідачем на 460 днів (з 02 грудня 2018 року), а тому з ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія «РАССВЕТ» на користь [PERSON] підлягає стягненню пеня за несвоєчасне повернення позики у розмірі 0,01 % за кожен день прострочки від суми платежу неповернутої своєчасно позики у загальній сумі 65 200,00 грн. (1 417 443,80 грн. ? 0,01% ? 116 днів). Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна будівельна компанія «РАССВЕТ» про стягнення заборгованості за договором позики. Крім цього, відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 10 510,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved