Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано 30 листопада 2011 року у Центральному відділі державної реєстрації атів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Вказав, що від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . З відповідачем спільно не проживають та не підтримують шлюбних стосунків, примирення вважає неможливим. 05 червня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, яка про час та дату судового засідання повідомлена належним чином за останнім відомим місцем проживання, зареєстрований у встановленому законом порядку, та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 27.05.2020 року вбачається, що сторони 30 листопада 2011 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації атів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1849 (а.с.30). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.07.2017 року Подільським районним у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, [INFO] у позивача та відповідача народився спільний син [PERSON] (а.с.13). Як встановлено з позовної заяви, подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримує та проживає окремо, спір про місце проживання дитини та майно не заявлено. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтовано, та підтверджено доказами, тому він підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому сплачений позивачем судовий збір в розмірі 840, 80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved