Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, зазначивши, що 10.06.2011р. між ним та відповідачем було укладено Угоду № 363081, предметом якої було надання Учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля за рахунок об'єднання грошових коштів учасників через систему АвтоТак. Відповідно до Додатку № 1 до Угоди метою її укладення було отримання автомобіля Шевроле Авео, вартістю 89 920 грн. Він розраховував отримати автомобіль протягом року з моменту, коли стало відомо, що він перший на черзі і має пріоритет перед іншими учасниками програми, в чому його також запевнювала довірена особа відповідача. Проте, протягом 2013 року, кожного разу коли відбувався асигнаційний захід, перевагу віддавали іншому учаснику групи. Така ситуація порушує його права та він вирішив звернутися до суду. Зазначив, що хоча він і знайомився зі змістом Угоди перед її укладенням, проте мало що зрозумів з неї. Ані в Угоді, ані в додатках до неї, не вказані підприємство, з яким відповідач уклав договір на постачання автомобіля, виробник, імпортер та/або дистриб'ютор, а також інші основні характеристики автомобіля, строки отримання автомоблія та кінцевий термін дії самої Угоди. Вважає, що Угода була укладена під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема він отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно Угоди, дії відповідача є забороненими та підпадають під дію ст.ст.18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». При умові належного роз'яснення йому усіх умов та наслідків Угоди, він не погодився б на її укладення. Також вважає, що умови Угоди є несправедливими по відношенню до нього, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на його шкоду, оскільки його відповідальність описана у десяти пунктах, а відповідальність відповідача лише в одному. Умовами Угоди встановлено жорсткі обов'язки йому, тоді як надання послуг обумовлене лише власним розсудом виконавця - відповідача, оскільки останній не несе будь-якої відповідальності за невиконання умов. При укладенні Угоди ним було сплачено оплату винагороди по договору у розмірі 3 237,12 грн. та періодичний платіж із щомісячною винагородою в сумі 57 102,11 грн., але із Угоди та Додатків до неї вбачається, у зв'язку із зміною вартості автомобіля, збільшуються і його витрати. Таким чином, умовами Угоди передбачено надання відповідачу можливості збільшувати ціну без надання йому права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення Угоди. Крім того, оспорювана Угода не відповідає чинному законодавству України, грубо порушує його права як споживача та громадянина, не відповідає його внутрішній волі. У спірній Угоді відсутнє визначення «Ціна автомобіля», при цьому міститься поняття «поточна ціна автомобіля», яка є критерієм для розрахунку розміру складових поточних внесків та має тенденцію до збільшення, тим самим відповідач вводить споживача в оману, використовуючи нечесну підприємницьку діяльність. Таким чином, відповідач не надав йому необхідну, доступну та достовірну інформацію про предмет Угоди та строки її виконання, в Угоді використовуються неконкретизовані поняття внаслідок чого його було введено в оману щодо поняття товару, умов отримання, строків отримання бажаного автомобіля, чим порушено вимоги ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів». Вважає, що діяльність відповідача вводить його, як споживача, в оману, фонди групи з придбання автомобіля формуються виключно за рахунок внесків інших учасників системи, без залучення коштів відповідача, а оплата товару здійснюється за кошти, внесені учасниками, в подальшому Учасник, який отримав товар сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам, тобто один учасник програми за свої власні кошти, без інвестування коштів відповідача, оплачує товар іншому учаснику програми. При цьому, він сплачує відповідачу не за одержання товару чи послуг, а фактично за можливість одержання права на купівлю товару. Окрім того, надання послуг при придбанні товарів у групах містить ознаки фінансових послуг, пов'язаних з прямим залученням фінансових активів від фізичних осіб та відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ці послуги надаються фінансовими установами і цей вид діяльності підлягає ліцензуванню. Відповідач, на момент укладення оспорюваної Угоди, не був фінансовою установою та не мав ліцензії на здійснення фінансової діяльності, а тому, окрім інших підстав, укладена Угода підлягає визнанню недійсною на підставі ст.227 ЦК України. Просить визнати недійсною Угоду № 363081 від 10.06.2011р. з усіма додатками, укладеними між ним та відповідачем, з моменту їх укладення, та стягнути з відповідача на свою користь сплачені ним кошти в розмірі 60 339,23 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов по підставам, викладеним у позовній заяві, наполягав на його задоволенні та пояснив, що при укладенні оспорюваної угоди він сплатив відповідачу приблизно 10 000 грн., а потім кожного місяця сплачував по 1300-1400 грн. Йому обіцяли, що машину він отримає у найближчий час, проте цього не сталося. У лютому-березні 2014 року він перестав сплачувати щомісячні внески та звернувся до суду з даним позовом. Представник відповідача ТОВ «АВТО ПРОСТО» - Нагорний А.Є. у судове засідання не з'явився, надіслав письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що дійсно між позивачем та відповідачем було укладено Угоду № 363081, в рамках системи послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів (автомобілів) в групах АвтоТак. Система встановлює відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним із учасників автомобіля шляхом сплати його ціни невеликими щомісячними внесками протягом декількох років. При виконанні цієї Угоди ТОВ «Авто Просто» надає учасникам послуги, що направлені на придбання автомобіля та які полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах асигнаційних актів, а також інші послуги передбачені Угодою. Після прийняття Закону України № 3462-ІV від 02.06.2011р., а також набрання чинності Розпорядження Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 1676 від 09.10.2012р., 15.01.2013р. ТОВ «Авто Просто» отримало Ліцензію на право надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах. Тому, вважає, що укладені відповідачем угоди відповідають діючому законодавству. Укладена Угода складається з її основного тексту, Додатку №1 (анкети учасника», Додатку № 2 (Правила функціонування системи придбання в групах Авто Так). Всі додатки підписані сторонами, є невід'ємними частинами Угоди, описання послуг приведено детально, а тому позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги та порядок їх надання. Відповідно до ст.10 Угоди її підписання та Додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди та Додатків до неї; Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника Авто Просто, уважно прочитав та зрозумів Угоду та Додатки до неї, що засвідчує своїм підписом. Крім того, відповідно до п.13.8 ст.13 Угоди, у позивача було 7 днів від підписання Угоди для самостійного ознайомлення з її умовами та Додатками до неї, та у випадку незгоди з умовами, розірвати її. Цим правом позивач не скористався, а отже це свідчить про те, що умови Угоди були йому зрозумілі, він вважав їх вигідними та справедливими по відношенню до себе. Щодо відсутності в Угоді характеристики автомобіля, то Розділом 1 Додатку №2 до Угоди визначено, що Автомобіль - це транспортний засіб, що придбається через систему Авто Так. Базова комплектність - це комплектність автомобіля серійного виготовлення без додаткового обладнання і конструкційних складових частин спеціального (додаткового) призначення. Таким чином Угода містить характеристики автомобіля - Chevrolet Aveo базової комплектності. Щодо постачальника автомобіля, то ТОВ «Авто Просто» укладений договір на постачання автомобілів Chevrolet Aveo з офіційним дистриб'ютором таких автомобілів на території України. Проте, не зазначення найменування продавця автомобіля не тягне за собою жодних негативних наслідків для позивача та відповідно не тягне за собою недійсність Угоди. Щодо посилання позивача та відсутність строків/термінів отримання автомобіля, а також відсутності гарантії його отримання навіть у разі повної сплати його вартості, то граничний термін виконання зобов'язань залежить виключно від строку виконання зобов'язань саме Учасником системи Авто Так. Відповідно до ст.7 Угоди вона набирає чинності з моменту її підписання обома Сторонами й діє до моменту виконання обома Сторонами всіх зобов'язань передбачених Угодою. Кінцевим результатом укладених Угод з Учасниками певної групи є отримання автомобіля всіма Учасниками групи, за умови дотримання ними установлених Угодою умов. Укладена Угода направлена на реальне настання правових насідків - отримання учасником автомобіля в результаті виконання ним умов Угоди, при цьому ТОВ не має можливості втручатися у розподіл прав на отримання автомобілів у групі, оскільки такий розподіл проходить у відповідності до умов укладеної Угоди та не може бути змінений, а строк отримання Права та отримання автомобіля залежить виключно від Учасника. Порядок надання Права на отримання автомобіля детально визначено статтями 4-6 Додатку №2 до Угоди. При цьому «право на отримання автомобіля» застосовується в значенні терміну або моменту у часі з якого позивач має право вимагати від відповідача фактичної передачі автомобіля. Угодою та Додатками визначені терміни отримання автомобіля, укладення договору поруки, укладення договору застави, реєстрації автомобіля. Жодним пунктом Угоди не передбачено отримання позивачем автомобіля протягом року. З 2011 по 2014 роки він щомісячно, майже без затримань, сплачував внески, що свідчить про розуміння ним умов Угоди. Щодо посилань позивача на відсутність в Угоді умов, що регламентують відповідальність ТОВ у разі порушення зобов'язань, то жодною умовою Угоди не передбачено звільнення відповідача від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань. Відповідачу взагалі не надається можливість розірвати Угоду за власним бажанням, на відміну від позивача. Щодо несправедливості умов Угоди, то зобов'язання відповідача визначені в ст.3 Угоди та складаються з 11 пунктів, натомість зобов'язання позивача визначені в ст.5 Угоди та складаються з 7 пунктів, а тому ствердження позивача про істотний дисбаланс прав та обов'язків не відповідає дійсності. Щодо коливання ціни товару, то предметом Угоди є надання послуг, а не продаж Автомобіля. За угодою про надання послуг за системою Авто Так послуги починають надаватися з моменту підписання Угоди за визначеними у Додатку №1 цінами у відсотках від взаємно обраного критерію - ціни автомобіля, що діє в місяці сплати. Механізм визначення ціни автомобіля детально викладений в Правилах функціонування системи придбання в групах Авто Так (Додаток №2). Розмір оплати послуг (адміністративні витрати) встановлений у відсотках, а не в твердій сумі. Статтею 2 Додатку №2 передбачено, що розмір кожного повного щомісячного внеску визначатиметься у відсотках до встановленої щомісячно Виробником чи Імпортером актуальної ціни автомобіля. Крім того, пунктом 9.3 ст.9 Додатку №2 передбачено, що якщо різниця в ціні зазначених моделей перевищує 20%, Учасник, який не одержав Автомобіль, має право достроково розірвати Угоду без сплати відступного за відмову від неї, що спростовує посилання позивача на неможливість розірвати Угоду у разі збільшення ціни. Таким чином, вважає позов необґрунтованим, а посилання позивача такими, що не відповідають дійсності, тому в задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Також просив справу розглянути за його відсутності. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності представника відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, враховуючи письмові заперечення представника відповідача, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, у судовому засіданні встановлено, що 10 червня 2011 року між позивачем та ТОВ «Авто Просто» було укладено угоду № 363081 з додатками № 1 та № 2, предметом якої є надання позивачу послуг через систему придбання у групах «Авто Так» автомобіля Chevrolet Aveo вартістю 89 920 грн. Відповідно до зазначеної угоди ТОВ «Авто Просто» гарантує учаснику право на отримання автомобіля за умови виконання учасником усіх зобов'язань, передбачених угодою. ТОВ «Авто Просто» зобов'язується забезпечити отримання автомобіля учасником системи згідно з умовами угоди. Згідно із ст.7 угоди вона набирає чинності з моменту її підписання обома Сторонами й діє до моменту виконання обома Сторонами всіх зобов'язань, передбачених Угодою. На виконання вимог ст. 5 угоди позивач сплатив щомісячні платежі та вступний внесок на загальну суму 60 339,23 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми». Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: 1) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; 2) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; 3) відсутність продажу або споживання товару. Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. У той же час предметом угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «АвтоТак», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля. Відповідно до ст. 2 угоди ТОВ «Авто Просто» гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених угодою. Статтею 3 угоди передбачено, що ТОВ «Авто Просто» зобов'язується забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами угоди. При цьому, відповідно до ст. 8.2 додатка № 2 до Угоди, поняття «право на отримання автомобіля» означає право учасника одержати власний автомобіль та обов'язок товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобов'язання. Водночас ТОВ «Авто Просто» зобов'язане надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як учасник, у якого виникло право на одержання автомобіля, здійснить відповідні платежі. Відповідно до угоди між ТОВ «Авто Просто» та виробником (дистриб'ютором чи імпортером) останній протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення зобов'язаний передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля (п. 8.1 додатка № 2). Передбачені угодою умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в угоді «чисті внески» або «внесок в оплату товару». Відповідно до розд. 1 Визначення термінів додатка № 2 до угоди «цілий чистий внесок - це частина щомісячного повного внеску, який використовується для оплати автомобіля. Половинний чистий внесок - це половина цілого чистого внеску». Згідно з п. 2.6 ст. 2 додатка № 2 до Угоди чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від поточної ціни. Таким чином в угоді чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля. Крім того, сплачені «чисті внески» перерахунку (у зв'язку зі зміною ціни автомобіля) не підлягають. Після одержання автомобіля та реєстрації його на своє ім'я споживач зобов'язаний і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної його оплати - 100 % від ціни автомобіля. Отже угодою передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної Угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару. Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ «Авто Просто» виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі. Отже за системою придбання автомобілів у групах «АвтоТак» кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за угодою, отримує автомобіль через механізм, передбачений в угоді, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок Чистого Фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи (п. 1.2 ст. 1, п. 4.1 ст. 4 додатка № 2 до Угоди). За таких обставин суд приходить до висновку, що діяльність ТОВ «Авто Просто» за угодою сторін не є функціонуванням «пірамідальної схеми», не суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» у зв'язку з відсутністю головних ознак «пірамідальної схеми» - безтоварність та сплата компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань. Крім того, для віднесення схеми до пірамідальної необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність ТОВ «Авто Просто» з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття «фінансова послуга». Відповідно до п. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Законом України від 02 червня 2011 року № 3462-IV «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (введено в дію з 09 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено п. 11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган) (далі - Нацкомфінпослуг), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 09 жовтня 2012 року № 1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах» (Розпорядження № 1676)) (далі - Ліцензійні умови). Ліцензійні умови (Розпорядження № 1676) закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах. З аналізу ліцензійних умов (Розпорядження № 1676) слід зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг. Згідно з п. 1.2 ч. 1 ліцензійних умов (Розпорядження № 1676) адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи. Відповідно до додатку № 2 Угоди система «АвтоТак» - це торговельна марка зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг Авто Просто з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Кожна укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи - порядковий номер його в групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників не відбувається. Право на отримання автомобіля здійснюється в порядку, передбаченому Угодою (ст. ст. 5, 6 додатка № 2 до угоди), і відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи. Отже отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача. Як вбачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття «пірамідальна схема» та «придбання товарів у групах». Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю. Такий висновок ґрунтується на головній ознаці відсутності «пірамідальної схеми» згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» - це товарність схеми, тобто передбачене надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти. Так, за схемою придбання товарів у групах придбання товарів для кожного споживача (крім останнього) відбувається у тому числі й за рахунок внесків інших учасників. Різниця між споживачами-учасниками є тільки в часі одержання товару кожним із них, оскільки в кінцевому підсумку товар одержать усі учасники, навіть ті, які фінансово були найменш «активними», за умови виконання ними умов договору. Ураховуючи те, що ТОВ «Авто Просто» 15.01.2013р. отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, така діяльність здійснюється товариством легітимно, у тому числі й до введення законом ліцензування такої діяльності. Отже, якщо укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обов'язки сторін), то до такого правочину не може бути застосовано визначення «пірамідальна схема». Щодо введення позивача в оману з підстав оплати ним не самого товару, а права купівлі товару та відсутності залучення власних коштів відповідача, то таке ствердження суперечить нормам чинного законодавства й суті самого правочину, визначеного в п. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. З матеріалів справи вбачається, що під час укладення Угоди позивач отримав її примірник та додатки до неї, які містять опис послуг ТОВ «Авто Просто». Відповідно до ст. 10 Угоди підписання цієї угоди та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами її умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди й додатків до неї. Згідно з п. 13.8 ст. 13 додатку № 2 до Угоди учаснику надається 7 днів для того, щоб він міг детально ознайомитися з угодою та прийняти її чи відмовитись від участі в системі «АвтоТак». При цьому, в разі розірвання угоди протягом семи днів з дати її підписання учаснику повертається сума всіх коштів, внесених ним на рахунок ТОВ «Авто Просто». Для цього необхідно письмово повідомити ТОВ «Авто Просто» про розірвання угоди. Однак, як установлено судом, позивач із заявою про розірвання угоди в семиденний термін до ТОВ «Авто Просто» не звертався, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами угоди. Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність обману у діях ТОВ «Авто Просто» під час укладення угоди. Крім того, заявляючи позовні вимоги на підставі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач посилається на те, що укладена угода порушує його права, оскільки містить несправедливі умови, у зв'язку із чим ця угода згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» є недійсною із застосуванням наслідків її недійсності. У той же час ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить інші самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом ч. 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону). Таким чином, статті 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають різні взаємовиключні підстави визнання угод недійсними. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Досліджуючи оспорювану угоду з додатками, суд не знайшов жодної ознаки щодо порушення принципу добросовісності, існування істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдання шкоди позивачу, а за таких обставин умови оспорюваного договору не можна вважати несправедливим. За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Крім цього, судові витрати по даній справі складають суму судового збору в розмірі 243,60 грн. - за вимогу немайнового характеру (про визнання угоди недійсною) та 603,39 грн. - за вимогу майнового характеру (стягнення грошових коштів), а всього 846,99 грн., в зв'язку з чим, враховуючи, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судових витрат і в задоволенні позову йому було відмовлено у повному обсязі, суд на підставі ст. 88 ЦПК України вважає, що зазначені судові витрати слід компенсувати за рахунок державних коштів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed