Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], виконавчого комітету Київської міської ради - Київської міської державної адміністрації про визнання права власності на 1/2 частину квартиру. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 02.04.1985 стала членом ЖБК «Кристал-13» та на підставі ордера № 049912 серія Ж, виданого 29.04.1985 Київською міською радою народних депутатів, [PERSON] на сім'ю з 4 осіб отримала кооперативну квартиру [ADDRESS] На момент отримання квартири та внесення суми пайового внеску, [PERSON] перебувала в шлюбі з позивачем [PERSON]. При цьому суму пайового внеску за квартиру було сплачено в повному обсязі 24.01.1992. Шлюб між сторонами було розірвано 01.06.1995 р. Проте, 18.02.2009 Головне управління житлового забезпечення Київської міської ради видало Свідоцтво про право власності Серія [NUMBER] на спірну квартиру [PERSON], а Київським міським бюро технічної інвентаризації 28.01.2009 видало технічний паспорт, реєстровий номер 968, інвентаризаційна справа 3914 на [PERSON] Посилаючись на те, що пайовий внесок було сплачено подружжям разом, а тому квартира є спільною власністю подружжя, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд в порядку поділу майна подружжя визнати за ним частку у розмірі 1/2 частини квартири [ADDRESS] та визнати свідоцтво про право власності Серія [NUMBER] на спірну квартиру частково недійсним. У судове засідання сторони не з'явились, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у заяві. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, просила ухвалити відповідне рішення. Представник відповідача Київської міської державної адміністрації у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника, просив у позовних вимогах до Київської міської державної адміністрації відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу передбачено положеннями ст. 16 ЦК України. Частиною 2 цієї статті визначені способи захисту судом цивільних прав та інтересів, а також передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд установив, що з 15.11.1975 сторони перебували у шлюбі, оформленому реєстрацією Красилівським в/ЗАГС ( а. с. 9). Під час перебування сторін у шлюбі, а саме 2 квітня 1985 року рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів відповідачку [PERSON] було прийнято у члени кооперативу ЖБК «Кристал-13». На підставі даного рішення, 29 квітня 1985 року виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів на ім'я [PERSON] було видано ордер №049912 серія Ж, згідно якого їй на сім'ю з 4 осіб було надана у користування кооперативна квартира [ADDRESS] Згідно довідки ЖБК «Кристал-13» сума пайового внеску за квартиру сплачена 24.01.1992 в повному обсязі членом кооперативу [PERSON] (а.с.4). 01.06.1995 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] 18.02.2009 Головне управління житлового забезпечення Київської міської ради видало Свідоцтво про право власності Серія [NUMBER] на спірну квартиру [PERSON] (а.с.5). Посилаючись на те, що передача у власність спірної квартири лише одному з подружжя [PERSON] порушує права позивача, останній звернувся до суду з даним позовом та його права підлягають захисту даним судовим рішенням. Так, відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на момент повної оплати паю за квартиру, член житлово-будівельного, дачного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває права власності на це майно. Відповідно до ст. 22 КпШС України, який діяв на момент внесення коштів, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Таким чином, перебуваючи у шлюбі з відповідачкою [PERSON] та сплачуючи пайові внески, позивач [PERSON] набув рівних прав з дружиною на квартиру як на спільне майно подружжя. Попри це, право власності на спірну квартиру було зареєстроване за [PERSON], яка звернулася до Київської міської державної адміністрації за відповідним Свідоцтвом про право власності одноособово. Набуття права власності на спірну квартиру з моменту повної сплати пайового внеску за неї, дає підстави [PERSON] вимагати її поділу як спільного майна подружжя. Так, Пленум Верховного Суду України у п. п. 22, 23 постанови від 21.12.2007, № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири тощо. Відповідно ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідач не заперечує, що спірна квартира, оформлена на її ім'я, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню частково шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частину трикімнатної квартири [ADDRESS], житловою площею 40,96 кв. м, загальною площею 69,90 кв. м. Попри це, вимоги позивача про визнання недійсним Свідоцтва про право власності на спірну квартиру задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не наведено суду жодного доказу на підтвердження порушення процедури видачі такого свідоцтва відповідачем Київською міською державною адміністрацією. Так, Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.10.2009 р. № 1227 було затверджено Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна в м. Києві», відповідно до якого Головне управління житлового забезпечення є органом, уповноваженим здійснювати оформлення права власності та видавати свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна, перелік яких міститься в п.5.1. Положення, зокрема, відповідно до підпункту 5.1.4. пункту 5.1. - на квартири, за які члени житлових, житлово-будівельних кооперативів чи товариств повністю внесли пайові внески. За таких обставин, [PERSON] потрібно відмовити у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним Свідоцтва про право власності на спірну квартиру. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача, [PERSON], на користь [PERSON] сплачений ним при подачі позову судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.. На підставі наведеного, ст. 22 КпШС, ст. ст. 69, 70 СК,

Outcome: partial