Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності, згідно вимог якого просив суд стягнути на його користь з відповідача в рахунок 1/6 частини спільної власності а саме квартири № 3, яка знаходиться в будинку № 5 по вулиці Комсомольській в місті Полтава грошову суму 225000 грн. Після стягнення та повної виплати на його користь з відповідача грошової суми в рахунок 1/6 його частини спільної власності квартири № 3, яка знаходиться в будинку № 5 по вулиці Комосмольській в місті Полтава - припинити на користь відповідача його право власності на 1/6 частину власності квартири № 3, яка знаходиться в будинку № 5 по вулиці Комосмольській в місті Полтава . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він [PERSON] відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] є співвласниками трикімнатної квартири № 3, яка знаходиться в будинку № 5 по вулиці Комсомольська в м.Полтаві. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 31 грудня 2016 року та рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 21 лютого 2017 року позивачу та третій особі належить по 1/6 частини спірної квартири, а відповідачу 4/6 частини цієї квартири. Посилаючись на неможливість виділу в натурі частки у спільному майні позивач бажає скористатися правом на одержання від іншого співвласника (відповідача) грошової компенсації рівної вартості своєї частки у праві власності на квартиру. Ухвалою суду від 21.02.2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 15.03.2018 року призначено по справі судово-технічну експертизу. Ухвалою суду від 07.12.2018 року закрите підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача подав заяву про слухання справи без його участі, без фіксації судового розгляду, позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа у судове засідання не з»явилась, будучи належним чином повідомленою про день час та місце слухання справи, про причину неявки суд повідомила. Згідно\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, проти чого і не заперечив представник позивача, з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 21 грудня 2016 року було задоволено позов [PERSON] Васильовчиа до [PERSON] про визначення часток, визнання права власності в порядку спадкування а саме визначено частки в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] по Ѕ частини кожному : [PERSON] ( яка померла 19 серпня 2012 року) та [PERSON] ( який помер 19 серпня 2014 року). Визнано за [PERSON] Васильовчием право власності в порядку спадкування на 1/6 частину квартири, житловою площею 47,5 кв.м., загальною площею 68 кв.м., що складається з кімнати (2) площею 20,4 кв.м., кімнати (3) площею 15,4 кв.м., кімнати (8) площею 11,7 кв.м., коридору (1) площею 6 кв.м., шафи (4) площею 0,7 кв.м., шафи (5) площею 1,5 кв.м., санвузла (6) площею 3,2 кв.м., кухні (7) площею 6,9 кв.м. після смерті [PERSON], яка померла 19 серпня 2012 року. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області 21 лютого 2017 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про визначення частки в спільній сумісній власності на квартиру та в частині стягнення судових витрат скасоване. У задоволенні позовних вимог [PERSON] Васильовчиа про визначення частки у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] по 1/2 частини кожному: [PERSON], яка померла 19 серпня 2012 року, та [PERSON], який помер 19 серпня 2014 року, - відмовити. В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2016 року залишено без змін. З вищевикладеного вбачається, що позивачу [PERSON] належить 1/6 частина спірної квартири, відповідачу [PERSON] 4/6 частини, а третій особі [PERSON] 1/6 частина вказаної квартири. Відповідно до ч. 3\~ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1\~ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2\~ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно з правовою позицією судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, наведеною у Постанові від 3 квітня 2013 року у справі №6-12цс13, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2\~ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2\~ст. 364 ЦК України). Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. У ч. 2\~ст. 364 ЦК України\~передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Відповідно до ч. 2\~ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.\~183,\~358,\~364,\~379,\~380,\~382 ЦК України\~слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). Як встановлено судом, спірна квартира не може бути поділена в натурі, оскільки фактично житлова квартира не має ізольованих часток, допоміжні приміщення (коридор, кухня, ванна, санвузол) знаходяться в загальному користуванні, та не має окремого входу (виходу). Згідно з правовою позицію, яка міститься у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 січня 2016 року по справі № 6-2925цс15, право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками й такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом. Обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки. При цьому, не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та залежність від мотивів (перешкоди в користуванні спільним майном (квартирою), забезпечення іншим житлом), з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Відповідно до ч.2\~ст. 183 ЦК України\~якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Як вбачається із долученого до матеріалів справи звіту від 12.04.2018 про незалежну оцінку майна, який суд вважає обгрунтованим, наданого суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Мегаполіс і партнери», ринкова вартість, трикімнатної квартири, загальною площею 68,0 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], ( Комсомольська) становить 680, 027 грн. (шістсот вісімдесят тисяч двадцять сім) грн. без ПДВ. Враховуючи викладене, ринкова вартість (1/6) частини об`єкта оцінки становить 133 337, 83 грн. (сто тридцять три тисячі триста тридцять сім гривень 83 копійок). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є частково обгрунтованим та підлягає до частково задоволення, оскільки виділ у натурі частки із спільного майна, квартири [ADDRESS], є неможливим, а відтак, [PERSON], має право на одержання від відповідача [PERSON] грошової компенсації вартості своєї частки, становить 133 337, 83 грн. (сто тридцять три тисячі триста тридцять сім гривень 83 копійок). На підставі викладеного та

Outcome: partial