Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], третьої особи на стороні позивача [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме, в будинковолодінні [ADDRESS] посилаючись на те, що відповідач, будучи вселеним у житловий будинок після укладення шлюбу із його дочкою [PERSON], після фактичного припинення шлюбних стосунків між ними, а саме, починаючи з 2005 року, більше року, а фактично впродовж останніх більш ніж десять років не проживає у вищевказаному будинковолодінні, не вчиняє жодних дій направлених на утримання житла. На його прохання знятися з реєстрації відповідач не прореагував, а така в свою чергу може негативно позначитись на вчиненні ним правочинів щодо домоволодіння. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та пояснив, що відповідач [PERSON] після фактичного припинення у 2005 році спільного проживання відповідача з його дочкою, залишив його житловий будинок у с.Ланівці, де проживав із дружиною та дитиною, і впродовж останніх десяти років до його господарства не навідується. Через те, що у господарстві зареєстрована особа, яка не проживає та не бере участі у господарстві, має проблеми з оформленням субсидії по оплаті комунальних послуг. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засіданні не з'явився, причин неявки не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду не подав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вважає, що позов підлягає до задоволення, вона, як співвласник житла підтримує вимоги позивача. Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, вирішив справу розглядати у відсутності відповідача та провести заочний розгляд справи. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні ствердили, що відповідач [PERSON] не проживає у господарстві позивача більш ніж десять років, залишив господарство добровільно, перешкод у користуванні житлом позивач та члени сім'ї останнього відповідачу не чинять. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, свідків, дослідивши письмові документи по справі, оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до вимог статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За даними по господарських книг села Ланівці Борщівського району за 1986-1995 роки, довідок Ланівецької сільської ради №485 від 13 червня 2016 року, №456 від 6 червня 2016 року, №36 від 13 січня 2017 року, станом на 15 квітня 1991 року будинковолодіння у [ADDRESS] відносилося до двору робітника і єдиним власником вказаного домоволодіння є голова двору [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований у вказаному домоволодінні. Відповідач [PERSON] перебував у шлюбі із дочкою позивача [PERSON], який розірвано 8 серпня 1996 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області складено відповідний актовий запис №95 (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]). З довідки, виданої Ланівецькою сільською радою від 6 червня 2016 року № 455, акту обстеження умов проживання [PERSON], виданого Ланівецькою сільською радою 16 грудня 2016 року за Р № 135 встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований в господарстві [ADDRESS], однак не проживає з 2005 року, спільного господарства з головою двору не веде. Отже, в судовому засіданні встановлено, що 2005 року відповідач вибув з будинку [ADDRESS], з того часу втратив інтерес до спірного будинку як до місця свого проживання і понад один рік без поважних причин є відсутнім у зазначеному житловому будинку. За таких обставин, з огляду на вищенаведені факти, суд вважає, що позов слід задовольнити, відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у житловому будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та головою двору якого є позивач [PERSON]. На підставі викладено, ст.156 Житлового кодексу, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved