Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача - Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з двигуно- будування» на його користь середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в розмірі 17581,05 грн., а також 5000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилався на те, що він працював у відповідача з 17.04.2014р. по 13.11.2015р.. Після звільнення, з ним не було проведено остаточний розрахунок, що змусило його звернутись до суду. Судовим наказом Комінтернівського районного суду м.Харкова від 31.03.2016р. на його користь стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 14048 грн.. Позивач просить стягнути середній заробіток за весь час затримки, що складає згідно з його розрахунком 17581,05 грн.. Також, позивач просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, яку він оцінює в 5000 грн.. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просив стягнути середній заробіток на день ухвалення судового рішення. Представник відповідача у судове засідання не з*явився, про день та час повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] працював у відповідача з 17.04.2014р.. 13.11.2015 року його було звільнено на підставі п.1ст.36 КЗпП України. У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України\~\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судовим наказом, виданим Комінтернівським районним судом м.Харкова від 31.03.2016р. з відповідача на користь [PERSON] стягнута заборгованість нарахованої але не виплаченої заробітної плати в розмірі 14048 грн.. До теперішнього часу позивач не отримав вказану суму. Згідно приписів ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України,\~\~прийняте\~\~за\~\~наслідками розгляду\~\~ заяви\~\~ про\~\~ перегляд\~\~ судового\~\~ рішення\~\~з\~\~мотивів неоднакового\~\~застосування\~\~судом\~\~(судами)\~\~касаційної\~\~інстанції одних\~\~ і\~\~ тих\~\~ самих\~\~ норм\~\~ матеріального\~\~права\~\~у\~\~подібних правовідносинах,\~\~є\~\~обов'язковим\~\~для\~\~всіх\~\~ суб'єктів\~\~ владних повноважень,\~\~\~\~ які\~\~\~\~ застосовують\~\~\~\~ у\~\~\~\~своїй\~\~\~\~діяльності нормативно-правовий акт,\~\~що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Верховний Суд України у постанові від 21.11.2011 року зазначив, що, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність\~\~коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Враховуючи доведеність в межах даної справи невиплату позивачеві у день звільнення всіх сум, що належать йому від Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування», суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку\~\~при звільненні по день постановлення рішення по справі. Щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд зазначає наступне. У відповідності до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року (далі - Порядок № 100), зазначений Порядок застосовується\~\~у\~\~випадках,\~\~коли\~\~згідно\~\~з\~\~чинним\~\~законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. З урахуванням аналізу положень п. 2\~\~Порядку № 100, суд зазначає, що\~\~середньомісячна\~\~заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні\~\~2\~\~календарні\~\~місяці\~\~роботи, що передують події, з якою пов'язана\~\~відповідна\~\~виплата. Пунктом 8 Порядку № 100 передбачено, що нарахування\~\~ виплат,\~\~ що\~\~ обчислюються\~\~ із\~\~ середньої заробітної плати за останні два місяці роботи,\~\~провадяться шляхом множення\~\~середньоденного\~\~(годинного)\~\~заробітку на число робочих днів/годин,\~\~а у\~\~випадках,\~\~передбачених\~\~чинним\~\~законодавством, календарних днів,\~\~які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна\~\~(годинна)\~\~заробітна\~\~плата\~\~визначається\~\~діленням заробітної\~\~плати\~\~за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі\~\~(календарні)\~\~дні\~\~на\~\~число\~\~відпрацьованих\~\~робочих днів (годин),\~\~а\~\~у\~\~випадках, передбачених чинним законодавством, - на число\~\~календарних\~\~днів за цей період. Сума нарахованої заробітної плати позивачу за серпень та вересень 2015 року становить 5470 грн.. Таким чином, середня заробітна плата для розрахунку становить 5470 грн. : 42 робочих дні = 130 грн.23 коп.. Тому, середній заробіток за час затримки [PERSON] виплати заробітної плати з 13 листопада 2015 року по 11 липня 2016 року складає 19794,96 грн. (130,23 грн. Х 152 робочих дня). Виходячи з викладеного вище, стягненню з відповідача\~\~на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку в розмірі 19794,96 грн.. У відповідності до роз'яснень, викладених у абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»,\~\~сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначена судом без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів, оскільки справляння й сплата прибуткового податку, інших обов'язкових платежів з громадян, є обов'язком роботодавця та працівника. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає наступне. Відповідно до положень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Згідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи, винні та протиправні дії роботодавця, порушення законних трудових прав працівника щодо невиплати коштів, та як наслідок перенесення хвилювання позивачем, відшукання додаткових можливостей для організації свого життя, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача грошової компенсації на відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 500 грн. Судові витрати суд стягує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial