Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Промсервіс» про відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою. Позов обґрунтовує\~тим,\~що 23\~грудня 2016\~року по\~пр.\~Палладіна в м. Києві [PERSON] , керуючи транспортним засобом Renault, державний номер [NUMBER] , який належить відповідачу, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення з його автомобілем Honda, державний номер [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди йому спричинена матеріальна шкода, оскільки автомобіль Honda, державний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження та потребував відновлювального ремонту. Автомобіль Renault, державний номер [NUMBER] , перебуває у власності ТзОВ «Промсервіс», який надає послуги перевезення вантажу. 08 серпня 2017 року ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест» на замовлення ПрАТ СК «Перша» провело дослідження щодо визначення матеріального збитку, завданого йому, як власнику пошкодженого автомобіля. За висновком такого дослідження розмір, заподіяного йому матеріального збитку складає 19\~091,58 грн. Вказує, що страховик ПрАТ СК «Перша» виплатив йому 5\~533,52 грн страхового відшкодування. Звернувшись повторно до ПрАТ СК «Перша», він отримав ще 823,21 грн страхового відшкодування. Вважає, що решту суми (12\~734,85 грн) заподіяного йому матеріального збитку має сплатити відповідач, оскільки вина водія, який керував транспортним засобом, що належить відповідачу, встановлена рішенням суду. З огляду на вищенаведене позивач просить суд стягнути з ТзОВ «Промсервіс» на його користь матеріальну шкоду в розмірі 12\~734,85 грн та судові витрати у справі. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У відзиві на позов представник відповідача ТзОВ «Промсервіс» Самчук А.М. зазначає про безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, оскільки цивільна відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Перша», загальна сума страхового відшкодування не перевищує встановленого ліміту відповідальності, а тому усі вимоги щодо відшкодування завданих позивачу збитків мають пред`являтися до ПрАТ «СК Перша». Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. З наведених підстав представник відповідача просить в позові відмовити. Ухвалою суду від 22 січня 2020 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучено ПрАТ «СК Перша». Позивач в судове засідання не з`явився, попередньо подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, заявою від 16 березня 2020 року просить розгляд справи здійснювати без його участі, позов не визнає, просить в його задоволенні відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, проаналізувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 23 грудня 2016 року о 20:40 год. по пр. Палладіна в м. Києві Петров\~Ю [PERSON] П., керуючи транспортним засобом Renault, державний номер [NUMBER] , з напівпричепом 5АМІТ2, державний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Honda, державний номер [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с.5). Постановою Святошинського\~районного суду\~м.Києва\~від 16\~лютого 2017\~ року\~винним у\~скоєнні ДТП\~визнано [PERSON] ,\~який керував\~автомобілем Renault, державний номер [NUMBER] (а.с.5). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля Renault, державний номер [NUMBER] , є ТзОВ «Промсервіс». Відповідно до наказу №16ОС від 18 жовтня 2016 року [PERSON] прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів ТзОВ «Промсервіс». Та обставина, що [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував в трудових стосунках з відповідачем сторони не заперечували. Також встановлено, що власником автомобіля Honda, державний номер [NUMBER] , є позивач [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ААС239558. Відповідно до калькуляції, здійсненої ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест» 08 серпня 2017 року, орієнтовна вартість ремонтно-відновлювальних робіт та запасних частин автомобіля Honda, державний номер [NUMBER] , становить 19\~091,58 гривень (а.с.6). Цивільно-правова\~відповідальність власника\~автомобіля Renault, державний номер [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Перша», що підтверджується полісом №АС/9143475. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну, визначено у розмірі 50 тис. гривень, франшиза - 0 гривень. З матеріалів справи вбачається, що страховик, ПрАТ «СК «Перша», виконуючи свої майнові зобов`язання за полісом №АС/9143475, виплатив позивачу [PERSON] страхове відшкодування, в розмірі 6\~356,73 грн. У своєму листі №1426 від 05 травня 2018 року, адресованому позивачу, ПрАТ «СК «Перша» зазначає про те, що з метою визначення розміру витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу Honda, державний номер [NUMBER] , з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, страховиком було замовлено проведення незалежної автотоварознавчої оцінки. За результатами цієї оцінки експертом було встановлено, що розмір витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом вищевказаного автомобіля з урахуванням зносу, внаслідок його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, складає 6\~356,73 грн. Сума страхового відшкодування загальним розміром 6\~356,73 грн було сплачено страховиком на користь [PERSON] . Факт отримання страхового відшкодування у вищевказаному розмірі позивач підтверджує. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] зазначає, що він, як особа, яка зазнала матеріальних збитків внаслідок пошкодження належного йому автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді, має право на відшкодування цих збитків в повному обсязі. При цьому вважає, що загальний розмір, завданої йому матеріальної шкоди становить 19\~091,58 грн, оскільки саме така сума визначена калькуляцією від 08 серпня 2017 року. Фактично не погоджуючись з сумою страхового відшкодування, яку він отримав від страховика ПрАТ «СК «Перша», та вважаючи її недостатньою, позивач просить стягнути решту суми з відповідача. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною першою статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами сторони відповідача про те, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування покладається на його страховика ПрАТ «СК «Перша». Як вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06 травня 2016 року № АС/9143475 страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн. Суд,\~встановивши,\~що цивільно-правова\~відповідальність відповідача\~на момент\~ДТП була\~застрахована у ПрАТ «СК «Перша», враховує, що деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована на підставі договору страхування цивільно-правової відповідальності зі страховиком, суд дійшов висновку про те, що заявлений позивачем розмір матеріальної шкоди не перевищує ліміту відповідальності страховика, а тому може бути відшкодованим лише ПрАТ «СК «Перша». З огляду на наведене вимоги позивача до ТзОВ «Промсервіс» про відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою до задоволення не підлягають. Здійснюючи розподіл судових витрат, суд застосовує п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed