Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 12.05.2009 у Козятинському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом № 37. Від спільного проживання у них дітей не має. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, тому шлюб існує формально і примирення між ними не можливе. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак\~\~подав до суду заяву, в якій зазначив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду подала заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить справу розглядати в її відсутності. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує чиїх - небудь прав та інтересів. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.05.2009 у Козятинському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом № 37, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 226173 (а.с.3). Спільне життя у сторін не склалося, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, тому шлюб існує формально. Збереження сім'ї та примирення між ними не\~\~можливе. Відповідно до ч. 3 ст. 105\~Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зіст. 24\~СК України, \~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно дост. 112 ч.2\~СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2ст.114\~СК України, у\~разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115\~Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом доведено, що шлюб носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, однак позивач не просить стягувати судовий збір з відповідача.

Outcome: approved