Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Криворізької сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом. В обґрунтування позову він зазначив, що [INFO] померла - [PERSON] , про що 06 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області Петропавлівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внесено відповідний актовий запис № 119. За життя [PERSON] склала на користь позивача заповіт від 14.07.2008 року, посвідчений секретарем виконкому Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області та зареєстрований в реєстрі за номером 610, в якому [PERSON] заповідала позивачу належну їй земельну ділянку площею 5,32 га, розташовану на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої входить земельна ділянка, належна їй при житті на підставі Державного акта серії ДН № 161473, виданого 24 червня 2008 року Добропільською райдержадміністрацією, площею 5,32 га, розташовану на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області. Про смерть [PERSON] та наявність заповіту на ім`я позивача останній дізнався у березні 2019 року в усній формі від колишнього секретаря Криворізької сільської ради. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав суду копію свідоцтва про смерть [PERSON] , отриману ним 14 березня 2019 р., а також копію Постанови № 15 від 22 березня 2019 р., виданої державним нотаріусом Гордієнко І.В., про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з пропущенням строку прийняття спадщини. У своїй позовній заяві позивач зазначив, що пропустив шестимісячний строк звернення із заявою для прийняття спадщини з поважних причин, а саме через необізнаність про наявність заповіту, складеного на його користь. Крім того, між позивачем та спадкодавцем відсутній родинний зв`язок, тому необізнаність позивача про смерть спадкодавця та складення нею заповіту на його користь має визнаватись поважною причиною пропуску строку звернення для отримання спадщини. 18 лютого 2020 року позивач надав суду додаткові пояснення, зміст яких підтверджується матеріалами справи, з яких вбачається, що державним нотаріусом не було вчинено дій щодо його виклику як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчить про неналежне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. У своїх вимогах позивач просить суд у зв`язку з пропуском строку на звернення для прийняття спадщини з поважних причин встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував, відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що дійсно за життя [PERSON] склала на користь позивача заповіт від 14.07.2008 року, посвідчений секретарем виконкому Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області та зареєстрований в реєстрі за номером 610, в якому [PERSON] заповідала [PERSON] належну їй земельну ділянку площею 5,32 га, розташовану на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області. Про смерть [PERSON] та наявність заповіту на ім`я позивача останній дізнався у березні 2019 року випадково, в усній формі, від колишнього секретаря Криворізької сільської ради, що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про смерть [PERSON] , отриману ним 14 березня 2019 р., а також копією Постанови № 15 від 22 березня 2019 р., виданої державним нотаріусом Гордієнко І.В., якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з пропущенням строку прийняття спадщини. Оскільки позивач та спадкодавець не були один одному родичами, необізнаність про смерть спадкодавця, та відповідно, про наявність складеного останнім заповіту, визнається судом поважною причиною пропуску строку звернення із заявою для прийняття спадщини. Частиною третьою статті 1272 Цивільного кодексу України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які суд оцінює з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та враховуючи фактичні обставини справи. У разі, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини суд враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такий правовий висновок висловлений Верховним судом України у постанові від 23 серпня 2017 року та № 6-1320цс17 та постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18). Тому суд дійшов висновку, що позивач дійсно мав об`єктивні перешкоди у поданні заяви про прийняття спадщини у передбачений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини, а відтак є підстави визнати такі причини поважними. По - перше, позивач не був членом сім`ї спадкодавця, не проживав спільно з ним, а по - друге, повідомлення про смерть спадкодавця не друкувалось у регіональній пресі, нотаріусом не зроблено жодної спроби своєчасно, протягом визначеного законом строку, розшукати позивача як спадкоємця за заповітом. Необхідність вчинення нотаріусом дій для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснення виклику спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі повністю узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 06.09.2017 р. у справі № 6-496цс17. Аналогічна правова позиція також викладена Верховним Судом в Постанові від 28.10.2019 р. по справі № 761/42165/17-с, провадження № 61-49121св18.

Outcome: approved