Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив усунути йому перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою та виселення відповідача з квартири без надання іншого жилого приміщення, мотивуючі тим, що вищевказана квартира була придбана позивачем 27.05.2013р. з прилюдних торгів, 19.06.2013р. державним виконавцем складений акт про реалізацію предмета іпотеки, на підставі даного акту 27.06.2013р. нотаріусом видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, проведена державна реєстрація права власності. Позивач вказує, що будучі власником даної квартири, не може нею користуватися та розпоряджатися, оскільки в неї проживає відповідач, остання не йде на переговори, не відповідає на телефонні дзвінки, у добровільному порядку зняти свою реєстрацію та виселитися з квартири не бажає, у зв'язку з чим, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача по тих же підставах підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засідання заперечував проти задоволення позову. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 27.05.2013р. були проведені прилюдні торги з реалізації предмета іпотеки - квартири [ADDRESS], переможцем торгів, згідно протоколу проведення прилюдних торгів №01-0296/13/і, став [PERSON] 19 червня 2013 року державним виконавцем складено акт про проведення прилюдних торгів предмету іпотеки, з якого слідує, що [PERSON] повністю розрахувався за придбану квартиру. 27 червня 2013 року, на підставі даного акту приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтво про придбання позивачем вищевказаної квартири з прилюдних торгів, запис про право власності 22.11.2013р. зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідач, колишній власник квартири, зареєстрована та проживає в даній квартирі. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В даному випадку правовідносини виникли між позивачем, як новим власником квартири, та відповідачами - колишнім власником квартири. Оскільки втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла, суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою є обґрунтованими, засновані на законі, у зв'язку з чим, підлягають задоволенню. В частині вимог про виселення відповідача з квартири суд вважає за необхідне відмовити по наступних підставах. Так, ч.3 ст.109 ЖК України передбачено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічні положення містяться у ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку». З роз'яснень, що містяться у п.43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» слідує, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. У судовому засіданні представник позивача повідомив, що його довіритель не звертався до відповідача з письмовою вимогою про примусове виселення, представник відповідача також у судовому засіданні вказував на те, що відповідач не отримував від позивача ніяких письмових вимог про виселення. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про передчасність заявлених позовних вимог в цієї частині, оскільки примусове виселення відповідача на підставі судового рішення можливо лише за умови невиконання останнім вимоги про звільнення квартири протягом місяця з дня отримання письмової вимоги нового власника, проте, позивач з такою вимогою не звертався, іншого під час судового розгляду не встановлено. На підставі ст.ст.383,391 ЦК України, ст.ст.9,109,150 ЖК України,

Outcome: partial