Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визначити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні з сестрою [PERSON] , встановивши можливість побачення та спілкування в такі дні: кожної першої та другої суботи місяця з 10 год. по 20 год. за місцем проживання [PERSON] , кожної третьої та четвертої неділі місяця з 10 год. по 20 год за місцем проживання [PERSON] , у свята: день народження [PERSON] , день народження [PERSON] , новий Рік, Різдво Христове, Великдень, на період канікул [PERSON] (весняних, літніх, осінніх, зимових); зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у його побаченнях та спілкуванні з повно рідною сестрою [PERSON] та зобов`язати [PERSON] забезпечити можливість спілкування [PERSON] зі [PERSON] в будні дні з 16 год. до 21 год. за допомогою телефонного зв`язку та інтернет (месенджери, skype). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 07 червня 2002 року його батько - [PERSON] та мати - [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох дітей: позивача, [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.01.2009 шлюб між батьками було розірвано. Протягом усього життя у позивача з сестрою склались дружні теплі стосунки. Вони багато часу проводили разом, подорожували, мають спільні погляди та інтереси. Після чергового скандалу між батьками у травні 2018 р. вони з [PERSON] залишилися проживати з батьком, однак [PERSON] стала шантажувати [PERSON] , що вчинить суїцид та ніколи її не вибачить, якщо остання не піде з нею, шляхом психологічного насилля примусила [PERSON] піти до неї жити на найману квартиру. За весь цей період свої обов`язки батько виконував у повному обсязі, піклувався про них з [PERSON] , подорожував з ними, завжди цікавився про стан здоров`я та весь вільний час батько присвячував дітям. З травня 2019 р. сестра позивача - [PERSON] не відповідає на дзвінки. Мати [PERSON] перешкоджає спілкуванню позивача з сестрою, понад три місяці приховує адресу її проживання. Відповідач неодноразово відмовлялась від спілкування з позивачем, ображала та принижувала його, категорично відмовляється надавати довіреність для виїзду позивача за кордон на спортивні заходи. Відповідач знаходиться в стані постійної агресії та ненависті до оточуючих. Заборона у спілкуванні із сестрою викликає у позивача сильні душевні хвилювання та завдає душевного болю, перешкоди у їх спілкуванні викликають у позивача значні хвилювання за сестру та її психологічний стан. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено її до підготовчого судового засідання та учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи. 14 листопада 2019 року до суду від представника третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації - О. Поліщука надійшов лист, у якому просить розглядати справу без присутності у судовому засіданні представника Служби. 20 листопада 2019 року у підготовчому засіданні представником позивача [PERSON] - [PERSON] . заявлено клопотання позивача про долучення письмових доказів. 19 грудня 2019 року до суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] . про долучення письмових доказів. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2020 року закінчено підготовче провадження у цій цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті, постановлено викликати у судове засідання сторони по справі та малолітню [PERSON] , вислуховування думки якої по суті спору проводи за участю представників органу опіки та піклування, а також служби у справах дітей та сім`ї, які не є учасниками справи та за відсутності в залі судових засідань позивача та відповідача, які є заінтересованими у справі. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити повністю, з підстав викладених у ньому. Додатково зазначила, що 11 років діти - позивач та його сестра [PERSON] жили разом, зростали, відпочивали. З квітня 2019 року батько дітей [PERSON] намагався мирно врегулювати відносини, однак відповідач заблокувала спілкування із малолітньою [PERSON] , яка фактично ізольована від спілкування як із батьком, так і з братом. 01.09.2019 позивач із батьком приїхали до школи до [PERSON] , наступного дня гуляли разом, запросили відсвяткувати день народження батька, однак відповідач заборонила [PERSON] їхати до батька та брата, та з цього часу вони не спілкувалися. У присутності класного керівника [PERSON] була пригніченою і сказала, що мама невдоволена її спілкуванням з батьком та братом, а батькові потрібно вирішувати всі питання з адвокатом матері. З цього часу усі засоби спілкування з дитиною заблоковані. Хоч із боку відповідача немає прямої заборони на спілкуванні дочки та сина, однак вона чинить втягування дітей у свою агресію, у з`ясування стосунків. Вже рік батька заблоковано в усіх засобах зв`язку, а мати самоусунулась від обов`язку забезпечення спілкування дітей. Законний представник неповнолітнього позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив його задовольнити, оскільки відповідач чинить перешкоди у спілкуванні брата із сестрою. Показав, що після припинення сімейних відносин, домовились, що син проживатиме із ним, а дочка - із відповідачем. У грудні 2018 року була сімейна нарада та домовилися, що іноді [PERSON] повинна жити разом із батьком та братом, для того щоб діти не втрачали зв`язок між собою. У березні 2019 року була запланована поїздка закордон, відповідач повинна була дати дозвіл, однак відмовлялася. Надала дозвіл тільки через переговори з братом. Все літо дочка [PERSON] не виходила на зв`язок. На дзвінки та повідомлення вона не відповідає ні брату - позивачу по справі, ні батькові. Гроші, які він перераховував їй на карту протягом останніх трьох місяців, поверталися на карту брата. У жовтні відповідач [PERSON] надіслала смс-повідомлення на телефон позивача, щоб він їй більше не дзвонив. Законний представник позивача - [PERSON] зазначив, що не налаштовував сина [PERSON] проти матері та сестри, завжди казав, що потрібно спілкуватися. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлений позов та просив його задовольнити повністю. Додатково зазначив, що він не бачить ніяких причин, щоб не спілкуватися із сестрою [PERSON] . При зустрічах його та сестри і матері, остання виганяла його з машини, говорила неприємні речі відносно нього та батька. Вважає, що відповідач впливає на сестру [PERSON] та налаштовує її проти спілкування із братом. Відповідач погано говорить про їх батька [PERSON] і це також впливає на малолітню [PERSON] . Бувало, що сестра не відповідала на його дзвінки, а потім пояснювала, що боїться, що це телефонує батько. У судовому засіданні малолітня [PERSON] , вислуховування думки якої по суті спору проведено за участю представника служби у справах дітей та сім`ї та за відсутності в залі судових засідань позивача та відповідача, які є заінтересованими у справі, показала, що любить брата [PERSON] та хотіла б із ним спілкуватись, але якби він на неї не тиснув та не питав чому вона не хоче жити із татом. Коли вони зустрічалися у трьох: вона, мама та брат, то між мамою та братом постійно виникали сварки, вони казали неприємні речі один про одного та про батька, і це їй не приємно, у зв`язку з чим їй не комфортно спілкуватися із братом. ЇЇ мама не забороняла спілкуватися із братом але й не пропонувала це робити. Раніше у них були добрі та дружні відносини, однак останнім часом брат він змінився. Останній раз вона бачилась із братом та батьком на її день народження. Коли бували зустрічі разом із матір`ю та братом, у них завжди відбувалися сварки. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Сова Т.В., за результатом вислуховування у судовому засіданні думки малолітньої [PERSON] , зазначила, що дитина має бажання спілкуватись із братом [PERSON] , однак має деякий дискомфорт у спілкуванні із ним у розрізі конфлікту між батьками, є моменти, які її тривожать. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти позову, оскільки відповідачем не чиняться перешкоди у спілкуванні дітей - [PERSON] та [PERSON] , вважала, що доказів цього не наведено. У 2015 року відповідач переписала усе майно на свого колишнього чоловіка, постійно надає нотаріально засвідчені згоди на виїзд дітей за кордон. З 2018 року родина проживає окремо і між батьками склалися неприязні стосунки, які пов`язані саме з особою колишнього чоловіка відповідача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні показала, що розірвала шлюб із [PERSON] у 2009 році, з 2015 року відписала на нього майно. Вона не заперечує щодо спілкування сина [PERSON] із дочкою [PERSON] , а також не забороняла зустрічі із батьком. У доньку була банківська картка, яку вона втратила, але новий рахунок ніхто не просив і вона не вимагала аліментів на утримання доньки. ЇЇ син вимагає від неї вибачень, але вона не розуміє за що і де докази того, що їй потрібно вибачатися. У 2018 році її син декілька разів ночував у них вдома, а тому йому достовірно відомо де вони живуть. ЇЇ донька відмінниця, розумна дівчинка і вона не контролює її спілкування. Перед новим роком відповідач просила дочку зустрітися із братом та батьком, однак вона не захотіла. Також вона не шантажувала та не налаштовувала дітей, не заперечувала, щоб дочка їхала на день народження до батька. Вона пояснила дочці, чому розійшлася із її батьком, та більше року у її присутності про нього не говорить, заблокувала його в телефоні. У присутності дочки поганого про сина [PERSON] вона не говорила. З березня 2019 року вона бачила сина тричі, не вважає своїм обов`язком зустрічатися та спілкуватися із ним та забезпечувати спілкування доньки та сина, оскільки донька вже є дорослою та сама може вирішувати з ким спілкуватися, в тому числі і по телефону. За результатом перегляду відеозаписів у судовому засіданні судом встановлено, що позивач [PERSON] разом із сестрою [PERSON] та батьком [PERSON] перебували на відпочинку у Парижі в грудні 2018 року; за кордоном відзначали новий рік 2018-2019р.р., 03 вересня 2019 року відпочивали у Межигір`ї, у 2019 році відвідали розважальне шоу. Сумісне дозвілля позивача та малолітньої дитини [PERSON] разом із їх батьком [PERSON] також підтверджується наданими позивачем фотознімками. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, покази малолітньої дитини [PERSON] , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2002 року по [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] та свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] (а.с. 21, 22). Від вказаного шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 23,24). Встановлено та не заперечується сторонами, що, за домовленістю батька [PERSON] та матері [PERSON] , діти проживають з кожним із батьків окремо - неповнолітній позивач [PERSON] проживає із батьком, а малолітня дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю. Відповідно до акту № 27 від 13.09.2019, засвідченого головою правління ОСББ [PERSON] , [PERSON] та його син [PERSON] зі слів свідків дійсно проживають за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації (а.с. 114). 25 листопада 2019 року законний представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до відповідача [PERSON] із заявою про погодження графіку відпочинку з дітьми, яку було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Палладій Н.В. (а.с. 111-113). За приписами ч.9 ст.7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 259 Сімейного кодексу України брати та сестри, зокрема ті, які не проживають разом, мають право на спілкування. Мати, батько, баба, дід, інші особи, з якими проживають неповнолітні брати та сестри, зобов`язані сприяти їхньому спілкуванню. Повнолітні особи мають право брати участь у вихованні своїх неповнолітніх братів та сестер, незалежно від місця їхнього проживання. За приписами ст. 263 Сімейного кодексу України спір щодо участі баби діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України. Згідно із ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За нормою ч. 2 ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Як встановлено у суді та підтверджується матеріалами справи, поясненнями учасників справи, між сторонами склалися спірні правовідносини щодо спілкування повнорідних брата та сестри, у зв`язку з чим виникла необхідність у встановленні способів їх спілкування. Такі спірні правовідносини зумовлені, зокрема, неприязним ставленням відповідача [PERSON] до її колишнього чоловіка, що в сукупності супроводжується ігноруванням материнського обов`язку по відношенню до сина [PERSON] , проявом байдужості до його життя, самоусуненням від виховання. Такі відносини між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] негативно впливають на психоемоційний стан малолітньої [PERSON] , її світогляд, ставлення до родини та відносин із братом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини. З Преамбули та статті 5 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Умовами повноцінного виховання дитини є постійний контакт з батьками та контакт з іншими родичами. Вказана стаття закріплює право на спілкування в широкому розумінні, яке включає в себе не тільки особисті зустрічі, але й спілкування по телефону, поштою, електронною поштою та іншими засобами зв`язку. Згідно із ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» держава здійснює захист дитини від усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. У ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України»). Як убачається з пояснень позивача [PERSON] , останній прагне спілкуватися із своєю малолітньою сестрою [PERSON] та підтримувати із нею родинні стосунки, любить її та сумує за нею. Малолітня дитина [PERSON] , також зазначила, що любить свого брата, сумує за їх спілкуванням, та бажає спілкуватися із ним, однак протягом останнього часу вона відчуває деякий дискомфорт при спілкуванні із братом з огляду на конфліктні відносини, що склалися між її батьками, а також - матір`ю та братом. Згідно із ч. 2 ст. 1 Сімейного кодексу України метою регулювання сімейних відносин є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, при цьому, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У ч.2 ст. 155 Сімейного кодексу України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що доводи позивача в обґрунтування усунення перешкод у спілкуванні повнорідних брата та сестри та встановлення способів їх спілкування не суперечать інтересам малолітньої дитини [PERSON] , виходячи з її віку, фізичного та морального розвитку. Крім того, суд приходить до висновку, що батьки дітей, [PERSON] та [PERSON] , зокрема їх мати [PERSON] , яка є відповідачем у цій справі, зобов`язані вчиняти дії по забезпеченню спілкування рідних неповнолітніх дітей, які наразі проживають окремо один від одного, сприяти налагодженню та підтримці між ними емоційного контакту. Таким чином, вирішуючи спір щодо усунення перешкод у спілкуванні повнорідних брата та сестри та встановлення способів їх спілкування, приймаючи до уваги малолітній вік дитини [PERSON] , особливості її розвитку, виховання, необхідності дотримання розпорядку дня та відпочинку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] підлягають частковому задоволенню в частині визначення способу участі [PERSON] у спілкуванні з сестрою [PERSON] , встановивши можливість побачення та спілкування в такі дні: кожної першої та другої суботи місяця з 12:00 години до 19:00 години за місцем проживання [PERSON] або за погодженням зі [PERSON] в місцях відпочинку, розважальних центрах, парках та інших громадських місцях; кожної третьої та четвертої неділі місяця з 12:00 години до 19:00 години за місцем проживання [PERSON] або за погодженням зі [PERSON] в місцях відпочинку, розважальних центрах, парках та інших громадських місцях; день народження [PERSON] , новий Рік, Різдво Христове, Великдень, на період канікул [PERSON] (весняних, літніх, осінніх, зимових). Крім того, підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у його побаченнях та спілкуванні з повно рідною сестрою [PERSON] та зобов`язання [PERSON] забезпечити можливість спілкування [PERSON] зі [PERSON] в будні дні з 16:00 години до 20:00 години за допомогою телефонного зв`язку та інтернет (месенджери, skype), оскільки законодавство саме на неї покладає обов`язок із збереження та забезпечення спілкування її ж дітей. При вирішенні питання щодо встановлення вказаного вище регламенту у спілкуванні брата та сестри, суд враховує ту обставину, що останні тривалий час знаходилися у розлуці та відповідно у малолітньої дитини могли дещо знизитись прихильність, емоційний зв`язок та довірчі стосунки із братом. В той же час, малолітня дитина [PERSON] фізично та емоційно прихильна до повнорідного брата, а тому навіть незначне розлучення брата та сестри не буде сприяти якнайкращим інтересам малолітньої дитини. За вказаних вище обставин, зустрічі у визначений судом час позивача з малолітньою сестрою [PERSON] мають відбуватися нетривалий час, з метою встановлення і налагодження довірчих стосунків. Згідно із вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні повно рідних брата та сестри та встановлення способів їх спілкування. При вирішенні спору судом не приймався до уваги ряд доказів, як то копія висновку експертів № 430/10/19 за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи від 10.10.2019; копія відповіді гімназії № 1914 ім. П.Г. Тичини з поглибленим вивченням іноземних мов м. Києва № 01-15/19 від 18.09.2019; копія відповіді Приватного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «Гімназія А+» ТОВ «Академія сучасної освіти» № 01-07/16 від 20.09.2019, копія характеристики з місця роботи [PERSON] ; інформація про перетинання державного кордону України у період з 01.06.2016 по 01.06.2019 [PERSON] ; інформація щодо перетинання державного кордону України у період з 01.06.2016 по 01.06.2019 [PERSON] ; оскільки останні не стосуються предмету спору.

Outcome: partial