Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивував тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 21 серпня 2010 року, який зареєстрований Полапівською сільською радою Любомльського району Волинської області, про що зроблено актовий запис за №5. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що причиною розлучення є те, що він з відповідачем мають несумісні характери, у зв'язку із чим між ними постійно виникали сварки, а через деякий час вони взагалі втратили повагу один до одного та за останні півтора року їх сім'я повністю розпалась. З 2013 року сторони фактично припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Вважає, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам, а тому просив шлюб, укладений з відповідачем, розірвати, а судові витрати стягнути порівно. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти надання строку на примирення заперечив, просив суд шлюб, укладений з відповідачем, розірвати. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, однак в судове засідання не з'явилась, заяв чи клопотань щодо суті позову та процедури його розгляду, в тому числі про відкладення, не подала. За таких обставин суд провів заочний розгляд справи в порядку ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 21 серпня 2010 року Полапівською сільською радою Любомльського району Волинської області, та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб за № 00013667379 від 27.03.2014 року, наданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області 27.03.2014 року за вих. №491/04.4.2-22, вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 21 серпня 2010 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 5 (а.с.3, 13). Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області 12.03.2013 року (а.с.5). Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми, обставини по справі та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Таким чином, суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Згідно із ст.88 ЦПК України та з врахуванням вимоги позивача судові витрати по справі слід покласти на сторін у рівних частках.

Outcome: approved