Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 09.11.2000 він з відповідачкою зареєстрували шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, про що зроблено відповідний актовий запис № 1481. Від шлюбу мають двоє дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю, склалися неприязні стосунки між ними. Вказував, що все це призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, вони припинили вести спільне господарство з квітня 2018 року. Примирення з відповідачем неможливе, спір про поділ спільного майна відсутній. Оскільки сімя розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. В судовому засіданні відповідачка не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони 09.11.2000 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, про що зроблено відповідний актовий запис № 1481, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія І-СР № 051746 від 09.11.2000. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. В шлюбі народилася дитина неповнолітній син [PERSON], [INFO], про що відділом реєстрації актів громадянського стану Соснівського районного управління юстиції м. Черкаси Черкаської області складено відповідний актовий запис № 604. Батьками записані позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії 1-СР № 090144. Встановлено, що дитина проживає із відповідачкою та знаходяться на її утриманні. В ході розгляду справи судом з»ясовано, що шлюбні відносини між сторонами припинені у звязку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, спільне господарство не ведеться з квітня 2018 року, збереження сімї не можливе. Майнового спору між сторонами немає. Згідно з ст. ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Оскільки судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя являється непорозуміння, а також різні погляди на життя, та, враховуючи, що примирення між сторонами є неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а також враховуючи визнання позову відповідачкою, яка не заперечує проти розірвання шлюбу, що свідчить про втрату почуття любові та поваги сторонами одне до одного, що призвело до фактичного розпаду сімї і примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає, позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтованими. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.

Outcome: approved