Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що він 23 лютого 2016 року у присутності свідка [PERSON] передав відповідачу 50000 євро, які останній зобовязався повернути до 23 березня 2016 року без сплати будь-яких відсотків за користування ними, а місцем виконання зобовязання є м. Перечин Закарпатської області, про що свідчить відповідна розписка. Оскільки, з невідомих причин у встановлений строк [PERSON] борг не повернув, хоча на неодноразові нагадування про необхідність повернення коштів щоразу відповідав, що памятає про своє зобовязання та виконає таке у погоджений строк, тому просить позов задовольнити та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. У судове засідання відповідач [PERSON] також не зявився, подав заяву, в якій позов визнав повністю та просив розгляд справи провести у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 цього Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 23 лютого 2016 року було укладено письмовий договір позики, відповідно до якого останній отримав у борг 50000 євро та зобовязався повернути позику в строк до 23 березня 2016 року без сплати будь-яких відсотків за користування ними, а місцем виконання зобовязання є м. Перечин Закарпатської області, що підтверджується відповідною розпискою, яка посвідчує передачу вказаної суми грошей відповідачеві в якості позики. Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок у встановлений в зобовязанні термін його виконання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобовязання повернути суму позики (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, то зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ст. 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 02 липня 2014 року по справі №6-79цс14, аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст. 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Згідно ст. 360-7 ч. 1 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Отже, беручи до уваги те, що відповідач у встановлений у розписці строк позику не повернув, суд вважає, що позов є обґрунтованим. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved