Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], в якому просить зобов'язати відповідачів надати йому можливість цілодобового проїзду шириною 3 м, відчинивши ворота, зведені на проїзді до квартири [ADDRESS], просить заборонити відповідачам зводити паркани, засипати сміттям, зачиняти ворота і т.п. на проїзді до зазначеної квартири та будь-яким іншим чином перешкоджати проїзду шириною 3 м до тієї ж квартири, а також просить стягнути з відповідачів заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 88000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є власником квартири [ADDRESS]. У жовтні 2015 року відповідачі на місці заїзду до його квартири встановили розсувні ворота, які зачинили на замок. Відповідачі ігнорують його прохання відчинити ворота чи надати ключі від них. Іншого заїзду до його квартири не існує. Зазначає, що такі неправомірні дії відповідачів призвели до негативних змін у його житті, він змушений залишати свій автомобіль у іншому господарстві, долаючи при цьому відстань біля 2 км, переносити у руках на відстань більш як 35 м продукти, меблі, будівельні матеріали. Через зачинені ворота до його помешкання також немає проїзду при потребі кареті швидкої допомоги, автомобілю пожежної служби. Через це перебуває у постійному душевному стресі та емоційній напрузі, в нього погіршився сон, не покидає страх за безпеку свого життя та здоров»я близьких. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні підтримав, просить задовольнити позов з підстав, наведених у позовній заяві, а також пояснив, що він з сім»єю займає квартиру [ADDRESS] із відповідачами, які є власниками квартири № 1. Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку перебуває у їх спільному користуванні. З 2012 року відповідачі чинять йому перешкоди в користуванні заїздом до будинку, який існував з часу побудови будинку. Спочатку відповідачі засипали проїзд до будинку камінням. На виконання рішення суду за його позовом відповідачі прибрали каміння і тут же знесли дерев»яні ворота та влаштували кам»яний паркан. На виконання рішення суду за його позовом, паркан знесли та встановили металеві ворота, які зачинили на замок. Такі дії відповідачів дають йому підстави передбачати можливість і подальшого порушення його права на користування проїздом, а тому просить захисту шляхом усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та шляхом заборони відповідачам будь-яким чином перешкоджати проїзду до його квартири. Вказав, що не наполягає, оскільки немає відповідних доказів, на зазначені ширини проїзду у розмірі 3-х метрів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що існуючий на час набуття нею права власності на квартиру [ADDRESS] влаштований безпосередньо біля стіни будинку. Вона не бажає, щоб позивач [PERSON] своїм автомобілем щодня їздив попри вікна її квартири, по відмотці будинку, від чого будинок руйнується. Позивач не бажає чути її доводи та прохання облаштувати заїзд з іншої сторони прибудинкової території. На разі між ними існує спір з приводу користування прибудинковою земельною ділянкою, який за її позовом розглядає Борщівський районний суд. Заслухавши пояснення сторін, показання [PERSON], як свідка, дослідивши письмові документи, надані сторонами, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. За ст.392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення аперешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки, або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 3 ст.152 ЗК України, якою визначено способи захисту прав на земельні ділянки, передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Судом встановлено, що позивач є власником 3/8 квартири [ADDRESS], що вбачається з Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 березня 2013 року, індексний номер 1439959. Відповідач [PERSON] відповідно до даних свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24 червня 2005 року є власником квартири [ADDRESS]. Кожна квартира облаштована окремим входом. Відповідно до рішення дев'ятнадцятої сесії Борщівської міської ради від 18 березня 2005 року № 121, сторони спільно користуються прибудинковою територією площею 0,10 га. З 2012 року відповідачі чинять перешкоди позивачу в користуванні заїздом до будинку, який існував з часу побудови житлового будинку. Так, рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2013 року було скасовано рішення Борщівського районного суду від 12 липня 2013 року в частині відмови в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою і ухвалено в цій частині нове рішення, яким зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою [PERSON] шляхом переміщення будівельних матеріалів (каміння) із земельної ділянки, яка використовується як заїзд до житла [PERSON] Рішенням Борщівського районного суду від 22 липня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] третя особа Борщівська міська рада Тернопільської област, про усунення перешкод у користуванні будинком та земельною ділянкою, зобов'язано [PERSON] відновити заїзд шириною 3 м до квартири [ADDRESS], що належить [PERSON], шляхом знесення встановленої на місці існуючого раніше заїзду кам'яної огорожі. В судовому засіданні встановлено, що на місці заїзду до прибудинкової території, який здійснювався через дерев'яні ворота шириною 3 м, відповідачем [PERSON] в жовтні 2015 року влаштовано металеві ворота, які зачиняються на ключ. Ворота зачинені, відповідач [PERSON] на прохання сусіда по будинку позивача [PERSON] ворота не відчиняє, ключі від воріт останньому не передала. Такими своїми діями відповідач [PERSON] перешкоджає вільному доступу позивачу при використанні транспортного засобу до прибудинкової території, квартири та надвірних будівель та споруд. Іншого заїзду до житла та господарських споруд у позивача немає. Дані обставини в судовому засіданні не заперечила відповідач [PERSON], а також такі підтверджуються даними актів, складених за участю фізичних осіб [PERSON], [PERSON] від 22 листопада, 20 грудня 2015 року, 20 березня, 17 квітня 2016 року, даними фотоілюстрацій від березня 2016 року, представлених позивачем. Посилання відповідачки на те, що нею не чиняться перешкоди в користуванні земельною ділянкою, оскільки проїзд автомобілем позивач може влаштувати з іншої сторони прибудинкової території, суд не бере до уваги як безпідставні. Не бере суд до уваги і наданий відповідачем [PERSON] висновок спеціаліста від 09 жовтня 2013 року № 5471/13-22, і наданий представником відповідача - адвокатом [PERSON] висновок судової земельно-технічної експертизи від 20 липня 2016 року № 95/16-22 в частині абз.2 стор.8, оскільки такі стосуються питання не можливості влаштування проїзду на територію внутрішнього двору (квартири позивача [PERSON].) зі сторони [ADDRESS] відповідно до Державних будівельних норм, існуючих сьогодні, а позивач ставить питання про усунення перешкод в користуванні існуючим на час виникнення у нього права власності на нерухомість проїздом до житла. У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Сторона відповідача в судовому засідання не довела тієї обставини, що існуючий проїзд біля житлового будинку, спричиняє його руйнування. За встановлених обставин суд вважає, що права позивача порушені і підлягають захисту. Однак, враховуючи, що позивачем не доведено розміру ширини проїзду на прибудинкову територію, що існував на час набуття ним права власності на квартиру, суд вважає, що слід зобов'язати відповідача [PERSON] надати позивачу можливість цілодобового проїзду, шляхом відчинення зачинених на замок воріт, що є необхідним і достатнім для відновлення порушених прав позивача, а також заборонити відповідачу [PERSON] будь-яким чином перешкоджати позивачу проїзду до його квартири. В задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON], який не є власником квартири в будинку [ADDRESS], слід відмовити за недоведеністю. Щодо вимог позивача про відшкодування йому моральної шкоди, суд вважає, що в задоволенні таких слід відмовити, з огляду на те, що правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Земельного кодексу України, які не передбачають такого способу захисту порушеного права, як відшкодування моральної шкоди. Судові витрати по справі слід розподілити пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, відповідачу слід присудити сплату в користь позивача 1102,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем, позивачу присудити сплату 551,20 грн. судового збору, сума якого є пропорційною до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено. На підставі наведеного, ст.ст.16, 392 ЦК України, ст.152 ЗК України,

Outcome: partial