Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що [PERSON] на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №138479785 від 20.09.2018 року належить квартира за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі, зокрема зареєстрований відповідач, громадянин [PERSON] , який перебував на території України на підставі посвідки на тимчасове проживання №800081589, виданої 16.08.2019 року, що була видана на підставі дозволу на працевлаштування в Україні №4711. Стверджує, що відповідач у вказаній квартирі не проживає з грудня 2019 року, не приймає участі в утриманні квартири, комунальні послуги не оплачує, матеріальної допомоги на утримання квартири не надає, до квартири не з`являється. Зазначив, що відповідач постійно проживає на території Республіки Узбекистан та немає підстав для постійного перебування на території України. Відтак, проживання відповідача порушує його право власності на дану квартиру, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати об`єкт права власності. Просить позов задоволити. Позивач у судове засідання не з`явився. Представником позивача, адвокатом Солоніною Є.Б., через канцелярію суду було подано клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Крім цього, згідно ч.11\~ст.128 ЦПК України\~виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Галицького районного суду м.Львова). Відповідач не подав відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без його участі до суду не надходило. У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Згідно ч.4\~ст.223\~ЦПК України\~\~у разі\~повторної неявки\~в судове\~засідання відповідача,\~повідомленого належним\~чином,\~суд вирішує\~справу на\~підставі наявних\~у ній\~даних чи\~доказів (постановляє\~заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень\~ст.ст.280-282 ЦПК України. На підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності /а.с.4/. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Галицькою районною адміністрацією, [PERSON] , [INFO] , громадянин Узбекистану, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] А /а.с.3/. Згідно рішення Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області від 24.12.2019 року посвідку [PERSON] на тимчасове проживання №800081589 скасовано /а.с.6/. Відповідно до ч.1\~ст.319 Цивільного кодексу України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1\~ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Відповідно до\~ст.\~64\~Житлового кодексу\~УРСР визначено,\~що до\~членів сім`ї\~наймача належать\~дружина наймача,\~їх діти\~і батьки.\~Членами сім`ї\~наймача може\~бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і\~ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член, сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Виходячи з того, що\~Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до\~ст.2 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.4\~ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позов\~підлягає до задоволення, оскільки позивач є власником вищевказаної квартири, відповідач у спірному жилому приміщенні не проживає з грудня 2019 року, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою не бажає, чим чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Окрім цього, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved