Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з вказаним позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В позові посилається на те, що 29 січня 2019 року, о 06 годині 30 хвилин, по пр.. Миру, 16 в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом, автомобілем «ВАЗ 21013», номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не вжив заходів для зменшення швидкості до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного об`їзду перешкоди, не вибрав безпечної дистанції для руху, та допустив зіткнення з автомобілем «DAEWOO LANOS TF484», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який по інерції руху здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2101», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що стояв попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що причинило матеріальні збитки. Факт дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2019 року. Цією ж постановою відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні ДТП, а останнього накладене адміністративне стягнення. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ СК Українська страхова група», страховий поліс номер 75175. Остання 16 квітня 2019 року перерахувала на рахунок позивача грошову суму 25 666,98 грн. На замовлення позивача [PERSON] судовим експертом Рейнюком О.В. було здійснене експертне автотоварознавче дослідження № 45/19 по визначенню матеріальної шкоди. Відповідно до висновку від 09 березня 2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля DAEWOO LANOS TF484», номерний знак [NUMBER] , становить 32897,32 грн, а сума матеріальних збитків з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля - 26559,84 грн. Оскільки вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] пошкодженням штомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини [PERSON] , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 32897,32 грн. та здійсненим страховим відшкодуванням у сумі - 25666,98грн., що становить 7230,34 грн. Позивач акцентує, що вина відповідача підтверджена рішенням суду. Внаслідок пошкодження автомобіля позивача порушилися його життєві зв`язки та зв`язки його родини. Зазначає, що, його родині приходилося суттєво раніше прокидатися та виходити з дому, а значно пізніше повертатися додому, що спричиняє йому моральні страждання, які він оцінює у сумі 30 000 грн.. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 2000 грн. витрати за проведенняекспертного дослідження та судові витрати 1536, 80 грн. Ухвалою суду від 04.10.2019 р. вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Відповідач [PERSON] отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, про що свідчить поштове повідомлення, долучене до матеріалів справи, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Відзив на позовну заяву про стягненняматеріальної та моральної шкоди, було подано до суду та зареєстровано канцелярією суду за вх. №22955, 18.11.2019р. тобто в межах процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 04.10.2019р., відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, зазначаючи, що стосовно розміру матеріальтної шкоди в сумі 7 230, 34 грн. як різницю між вартістю відновлювального ремонту та виплаченим страховим відшкодуванням вважає без підставним. Важає, що позивач має право на стягнення або визначеного розміру завданої майнової шкоди або розміру відновлювального ремонту лише за його проведення, та оскільки у позивача відсутні докази на проведеннявідновлювального ремонту транспортного засобу тому і немає жодних підстав для його відшкодування в сумі 7 230,34грн. Відповідачне заперечує щодо сплати позивачурозміру франшизи, що передбачена умавами укладеного ним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в сумі 510 грн. Відповідач також вважає, що є недоведеною позивачем моральна шкода в сумі 30 000 грн. оскільки в матеріалах справи відсутні докази, зазначені позивачем в позові щодо відвідування ним хворих батьків, позичання коштів на ремонт транспортного засобу, не приїзддоньки на вихідні дні, тощо. Відповідач також вважає, що понесені витрати на доведення розміру завданого позивачу збитку мають бути стягнуті лише зі страховика та не мають жодного відношення до відповідача. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожно-транспортну пригоду страховик зобовязаний направити свого представника на місце настання страхового випадку та\\або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не зявився у встановлений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розмірушкоди. У такому випадку страхови зобовязаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. Однак з наявного в матеріалах справи висновку вбачається, що позивач звернувся до експерта [PERSON] з приводу проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, а відтак обовязок відшкодування позивачу витрати на проведення експертного дослідження повинен виконати страховик ПАТ СК «Брокбізнес», який на підставі наданого позивачем висновку здійснив йому відшкодування завданих збитків в сумі 25 666, 98грн. Проте доказів на звернення до страховика ПАТ СК «Брокбізнес» із вимогою про виплату на проведення авто товарознавчого дослідження поивачем не надано. Не звернення позивача до страховика не призумує обовязок покласти тягар відшкодування витрат на відповідача. Просить суд позовні вимоги позивача [PERSON] задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 510 грн. суми франшизи, в задоволенні решти позовних вимог відмовити в повному обсязі. Стягнути з позивача [PERSON] накористь відповідача понесені ним витратина правничу допомогу в сумі 2000 грн. Третя особа, Дніпропетровське управління ПАТ СК «БРОКБІЗНЕС» отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, про що свідчить поштове повідомлення, долучене до матеріалів справи, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. 29 листопада 2019 року позивач надав відповідь на відзив в якому зазначив, що ним в повному обсязі доведені понесені витрати та моральні страждання, тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.01.2019 року сталася ДТП за участю автомобіля під керуванням [PERSON] , який керував автомобілем DAEWOO LANOS TF484, н.з. [NUMBER] який застрахований в ПАТ СК «БРОКБІЗНЕС», та автомобіля під керуванням [PERSON] , який керуючи автомобілем ВАЗ 21013, н.з. [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не вжив заходів для зменшення швидкості до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного об`їзду перешкоди, не вибрав безпечної дистанції для руху,та допустив зіткнення з автомобілем, під керуванням [PERSON] , який по інерції руху здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2101 під керуванням водія [PERSON] , який стояв попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що спричинило матеріальні збитки. Постраждалі внаслідок ДТП відсутні. Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13.02.2019 року [PERSON] визнана винним у вчиненні даного ДТП, при цьому як зазначено в постанові, присутній в судовому засіданні [PERSON] вину визнав повністю, обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення підтвердив. З метою визначення розміру матеріальної шкоди та вартості відновлювального ремонту автомобіля позивач 27.02.2019 року звернувся до судового експерта-автотоварознавця [PERSON] та висновком якого вартість матеріального збитку власнику автомобіля складає 26 559,84 грн. а вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 32 897,32 грн. Втрати за складання даного висновку склали 2000 грн. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує встановленим у цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. З матеріалів справи а саме з позовної заяви вбачається, що позивачем отримано суму страхового відшкодування від ПАТ СК «Українська страхова компанія» в розмірі 25 666,98 грн., що не заперечується позивачем. Суд частково задовольняє вимоги позивача в часині стягненні з [PERSON] суми матеріальної шкоди в розмірі 7 230,34 грн. як такої, що завищена, та вважає доцільним стягнути лише різницю між виплаченим позивачу страховою компанією ПАТ СК «Українська страхова компанія» сумою матеріальних збитків в сумі 892,95 грн., витрати на експертне дослідження в розмірі 2000 грн. та моральну шкоду суд оцінює в сумі 3000 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 7 230,34 грн. та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн., суд приходить до наступного. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 7 230,34 грн., яка складається з: суми суми матеріальної шкоди 26 559,84 грн. та суми вартості відновлювального ремонту автомобіля 32 897,32 грн. за відрахуванням суми сплаченої страховою компанією в розмірі 25 666,98 грн. - втрати товарної вартості КТЗ; 2000 грн. - витрати на складання авто товарознавчого дослідження. Згідно зі статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Як роз`яснено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана особі або майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи, або коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України, яка узгоджується з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вимогами ст..1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Положення зазначеної статті кореспондується із п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,відповідно до якого при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до заключення експерта авто товарознавця № 45/19 від 09.03.2019 року, складеного судовим експертом Рейнюк О.В., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [PERSON] внаслідок ДТП на складає 26 559,84 грн. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди винуватець ДТП, водій автомобіля ВАЗ 21013, н.з П2081ДП [PERSON] мав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому після звернення позивача, як потерпілого в ДТП, до страхової відповідача йому було здійснено виплату в розмірі матеріального збитку в сумі 25 666,98 грн. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду, що пов`язана з ремонтом автомобіля, у розмірі різниці між завданою матеріальною шкодою та виплаченим йому страховим відшкодуванням, а саме у розмірі 892,95 грн. Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. витрат на оплату послуг експерта авто товарознавця, то в цій частині позов підлягає задоволенню, в розумінні положень ст.ст. 1166,1187 ЦК України. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2808 цс15 від 20 січня 2016 року). Щодо позовних вимог, в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, у розмірі 30000 грн., суд зазначає наступне. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 22.3. ст.. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 2 ст. 23 ЦК України обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пункт 3 ч. 2ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною 3 ст. 23ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд погоджується із доводами позивача, що внаслідок пошкодження транспортного засобу, він зазнав страждання та стрес. Крім того, втративши можливість вільно користуватися своїм транспортним засобом, позивач змушений був витрачати час та кошти для пересування на роботу, на поїздки на СТО, до страхової компанії, експертів, до інших органів з метою визначення вартості відновлювальних робіт, використання транспортного засобу для зручності сім`ї, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сім`ю та роботу. При цьому, заявлену вимогу про стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн. суд вважає завищеною, необґрунтованою та в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведеною належними та допустимими доказами, та вважає стягнути з останнього на користь позивача 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Щодо решти позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача суд вважає за необхідне відмовити, оскільки жодного доказу на підтвердження цього суду не надано. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 892,95 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та витрати з експертного дослідження в сумі 2000 грн., а всього 5089,95 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, суд вважає за необхідне зменшити суму судових витрат, стягнених з відповідача, пропорційно до задоволених вимог, що складає 230,82 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial