Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що йому на праві власності належить ? домоволодінні за адресою вул. Ходюка, 19, в селищі Катеринопіль, Черкаської області. Позивач зазначає, що будинок перебуває у користуванні двох господарів. При цьому у належній йому половині будинку зареєстрована його колишня дружина: [PERSON], яка фактично не проживає у будинку з 02.12.2015 року. Стверджує, що факт реєстрації відповідача перешкоджає йому у реалізації прав власника домоволодіння та просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом та зняти її з реєстрації. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали заявлені вимоги та просять суд їх задовольнити. Зокрема, в обґрунтування заяви зазначили, що відповідач не має права власності у вказаному будинковолодінні, оскільки він був успадкований позивачем, отже є роздільним майном подружжя. При цьому позивачем та його представником не спростовані твердження представника відповідача про здійснення будівництва господарських споруд біля належної позивачу частини будинку та добудови останньої під час шлюбу. Підтвердили наявність спору про поділ спільного майна подружжя між позивачем та відповідачем, який перебуває у провадженні іншого складу суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи, вважається належним чином повідомленою, що стверджується довідками Ф-20 від 10.01.2018 року та від 06.02.2018 року з відміткою «за не запитом». (а.с.71) Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Зокрема пояснила, що під час шлюбу належна позивачу частина будинку зазнала значних змін шляхом будівництва господарських споруд та прибудови до належної позивачу частини будинку топкової, ванни та кухні, які були проведені за рахунок спільних коштів подружжя та під час перебування у шлюбі, що істотно збільшило вартість належного позивачу майна. Крім того, повідомила, що у даний час у провадженні суду перебуває справа про визнання вказаного майна спільною сумісною власністю подружжя. За таких обставин представник відповідача вважає, що відповідач, як колишній член подружжя, має право спільної сумісної власності у вказаному будинку, отже не може бути позбавлений права користування останнім. При цьому пояснила, що з метою унеможливлення проживання відповідача, позивач створив для останньої чисельні перешкоди у вказаному будинку, зокрема, у зимовий період вирізав опалювального газового котла та батареї опалення, відрізав електрострум від будинку, зняв вхідні двері з будинку. Коли відповідач продовжила проживати у літній кухні, зняв вхідні двері і там. Представник третьої особи Катеринопільської селищної ради, в судове засідання не зявився, направив суду заяву від 12.03.2018 року в якій просить суд розглянути справу без їх участі.(а.с.62) Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З свідоцтва про право на спадщину від 14.04.1999 року посвідченого державним нотаріусом Ватутінської міської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 293 вбачається, що [PERSON], належить ? частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що розташовані по вулиці Ходюка, 19, в селищі Катеринопіль, Черкаської області. (а.с.6) З рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 19.11.2015 року у справі № 698/926/15 ц вбачається, що шлюб укладений 25.10.1992 року між [PERSON] та [PERSON], розірвано з часу набрання законної сили судовим рішенням (01.12.2015 року). (а.с.70) З довідки Катеринопільської селищної ради від 12.12.2017 року за № 4223 вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрована в [INFO] з 17.02.1994 року по даний час. (а.с.21) З технічного паспорту на будинковолодіння, розташоване по вулиці Ходюка, 19, в селищі Катеринопіль, Черкаської області, виготовленого станом на 14.01.2016 року та пояснень сторін вбачається, що у 2005 році до належної позивачу частини будинку прибудовано: кухню -11,9 м.кв., топкову- 3 м.кв., ванну -5 м.кв.. (а.с.64-69) З актів складених депутатом Катеринопільської селищної ради [PERSON] від: 04.12.2017 року; 10.08.2017 року; 15.05.2017 року; 16.03.2017 року; 23.01.2017 року; 21.11.2016 року; 22.09.2016 року; 08.07.2016 року; 01.03.2016 року вбачається, що [PERSON] з 02.12.2015 року по вулиці Ходюка, 19 в смт. Катеринопіль, Черкаської області не проживає, в будинку відсутні її речі. (а.с. 11-19) Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] та [PERSON] і їй достовірно відомо, що [PERSON] проживала у вказаному будинку більше 20 років, однак після розірвання шлюбу [PERSON] навмисно створював умови для того щоб [PERSON] вибралася з будинку. А саме, вивіз після розірвання шлюбу з будинку все майно, забрав котла, вирізав батареї опалення, зняв вихідні двері будинку, приїздив до будинку та вчиняв сварки у звязку з цим неодноразово приїздила міліція. Після чого остання деякий час жила в літній кухні, а після того як позивач зняв вхідні двері і там, переїхала до рідної дочки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою позивача і їй достовірно відомо, що [PERSON] в кінці 2015 на початку 2016 року не проживає у [INFO]. Про причини, з яких [PERSON] покинула проживати у будинку їй не відомо. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1.ст. 62 Сімейного кодексу України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 4 ст. 109 ЖК УРСР \~\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для відмови у їх задоволенні, оскільки судом встановлено, що за час шлюбу належна позивачу частина будинку істотно збільшилася у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат відповідача, отже, існують законні підстави для обґрунтованого твердження про наявність у відповідача права на частку у спільній сумісній власності подружжя, тому останній не може бути позбавлений права користування спірним майном. Крім того, судом встановлено, що відповідач перестав користуватися майном не добровільно, а внаслідок перешкод, умисно створених позивачем.

Outcome: dismissed