Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що з 13 вересня 2014 року знаходиться з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому Широківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 121. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає та після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Сімейні відносини не склалися, вони з відповідачем мають різні погляди на шлюб та сім'ю, відповідач нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між ними постійно виникали сварки, свідком яких є малолітня дитина, що впливає на її психічний стан та спричиняє душевні страждання. На цей час вони стосунки не підтримують, мешкають окремо вже тривалий час, спільно господарство не ведуть, бюджет окремий. Питання матеріального утримання дітей вирішено - з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача рішенням суду. Спір по майну та житлу відсутній. Сторони про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно, в установленому законом порядку, але в судове засідання не з'явилися. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити /а.с. 16/. Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог відповідно до ст. 174 ЦПК України /а.с. 17/. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч.2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.09.2014 року Широківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 121 /а.с. 9/, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] /а.с. 8/, яка проживає з відповідачем /а.с.5/. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, позовні вимоги задовольняються. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що дитина проживає з відповідачем, питання її матеріального утримання вирішено, на час розгляду справи майновий спір між сторонами відсутній. При цьому суд враховує, що шлюбні стосунки подружжя не підтримує, спільно господарство не веде, відповідач позовні вимоги визнала, про що надала письмову заяву. За таких обставин суд вважає, що продовження шлюбних стосунків порушує права сторін. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved