Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, що залишилася після смерті матері [PERSON], яка померла 15 січня 2006 року, мотивуючи тим, що не може оформити земельну ділянку, через втрату оригіналу державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і просив задовольнити, поскільки оригінал державного акту на спадкову земельну ділянку втраченко, через що він не може оформити спадщину в нотаріальній конторі і іншого шляху для належного офрмлення земельної ділянки крім звернення до суду він немає. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання не з»явилась, але надала заяву, в якій позов визнала і не заперечує щоб за позивачем визнали право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що 20 лютого 2002 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БП №139006.Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, із земельної ділянки, площею 3.27 га., кадастровий номер 5920982000:03:002:0245, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 001340, виданого на підставі рішення 16 сесії 23 скликання [PERSON] сільської ради від 04.05.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 162, що підтверджується архівною копією Державного акту серії ІІІ- СМ № 001340.Відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки вартість вказаної ділянки становить 66 496 грн. 15 коп., що підтверджується Витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. При житті, [PERSON] склала заповіт від 03.08.1993 року, посвідчений у виконкомі [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області та зареєстрованим в реєстрі за № 68, в якому все своє майно заповіла батьку позивача [PERSON], що підтверджується копією заповіту за р.№68 від 03.08.1993 року. Згідно ст. 525 ЦК У PCP - часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Частиною 1 ст. 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин (далі - ЗУ «Про власність») - громадянин набуває права власності також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. [PERSON] прийняв спадщину за заповітом, в тому числі, і вищевказану земельну ділянку, оскільки вступив в оперативне управління спадковим майном, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української PCP (що діяв на час виникнення спірних правовідносин), але юридично не оформив та помер 16.10.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БП №223619 та довідки [PERSON] сільської ради за №293 від 12.08.2014 року. Після його смерті також відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла і вищевказана земельна ділянка. Спадщину після його смерті як спадкоємець першої черги за законом, прийняла його дружина, а мати позивача, - [PERSON], оскільки вона на день смерті чоловіка проживала разом з ним, відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради за №294 від 12.08.2014 року. Те, що [PERSON] та [PERSON] є подружжям вбачається із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, з якого також вбачається зміна імені матері позивача з «Пелагея» на «Поліна», що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про шлюб за № 00014313117 від 13.08.2014 року. В свою чергу, [PERSON] прийняту спадщину юридично не оформила і 15 січня 2006 року померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БП № 223620 та довідки [PERSON] сільської ради за № 294 від 12.08.2014 року. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], а тому має право на спадкове майно. Спадщину, в тому числі і вищезазначену земельну ділянку, позивач прийняв відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті спадкодавця проживав разом з нею, що підтверджується довідкою Воскроесенської сільської ради за № 297 від 14.08.2014 року. При зверненні позивача до нотаріуса з питанням оформлення спадщини, нотаріус в усній формі повідомив, що видати свідоцтво про право на спадщину він не може, оскільки втрачено оригінал правовстановлюючого документа, а саме Державного акту на право приватної власності на землю, та повідомив, що при таких обставинах питання успадкування підлягає розгляду у судовому порядку. На даний час видати новий державний акт позивачеві [PERSON] не має можливості, оскільки з набранням чинності останніх змін до Закону України «Про державний земельний кадастр», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та набрання чинності Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, а також втратою чинності Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України земельних ресурсів 04.05.1999 року № 43, змінився порядок отримання правовстановлюючих документів на землю. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. На підставі викладеного та дослідивши пояснення позивача і всі наявні докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов доведений і підлягає повному задоволенню, оскільки позивач має право на спадкове майно, а тому за ним необхідно визнати право власності на спадкову земельну ділянку.

Outcome: approved