Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просив визнати відповідача [PERSON] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] мотивуючи свої вимоги тим, що у належній позивачу на праві власності квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], а також без дозволу позивача зареєстровано доньку відповідача [PERSON], [INFO], які фактично проживають [ADDRESS]. Однак ні відповідач, ні ї дитина у спірній квартирі не проживають протягом тривалого часу, в квартирі відсутні їхні особисті речі, та відповідач не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, а також не приймає участі в утриманні даного житла, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду. 22.11.2016 року в судовому засіданні представником позивача подано уточнену позовну заяву із зменшенням позовних вимог, відповідно до якої позивач [PERSON] просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS]. (Том 1 а.с. 185-187; Том 2 а.с. 72) Представники позивача [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON], який також був допитаний в якості свідка, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з урахуванням внесених змін з підстав, що містить зміст уточненої позовної заяви. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому зсіданні проти позову заперечували в повному обсязі з підстав, що містять письмові заперечення та додаткові пояснення, долучені до матеріалів справи (Том 1 а.с 91-101; 189-193), додатково представниками зауважено, що спірні правовідносини щодо спільного майна родини виникли лише після того, як позивач [PERSON] залишив сім'ю та почав проживати з іншою жінкою, [PERSON] Разом з тим, відповідач [PERSON] та її малолітня донька, які є донькою та онукою позивача, дійсно тимчасово проживають на території Республіки Кіпр у зв'язку із працевлаштуванням, крім цього відповідач має посвідку на тимчасове проживання в Республіці Кіпр, що свідчить про поважність причини не проживання відповідача за місцем реєстрації. Крім того, відповідач позбавлена можливості проживати за місцем реєстрації, оскільки в спірній квартирі проживають невідомі особи, зареєстровано незнайому особу [PERSON], з якими відповідач не знайома, та якими замінено замки на вхідних дверях квартири, що є грубим порушенням прав відповідача та її малолітньої дитини на користування спірною квартирою. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м Києві державної адміністрації - [PERSON] в судовому зсіданні проти позову заперечувала в повному обсязі з підстав, що містять письмові заперечення, долучені до матеріалів справи, додатково пояснила, що позбавлення відповідача права користування спірною квартирою порушить права власності на квартиру малолітньої доньки відповідача, що є неприпустимим з огляду на захист прав дитини в межах міжнародного та національного законодавства. (Том 2 а.с. 74) Вислухавши пояснення представників позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], заперечення представників відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представника третьої особи [PERSON], надавши оцінку показанням свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Згідно положень статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право на житло реалізується шляхом як придбання його у власність, так і отримання житла в користування. За захистом своїх прав щодо здійснення права власності та права користування житлом можуть звертатись власники житла, члени сім'ї власника, а також інші особи, які наділені правом особистого сервітуту. Судом встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу від 25.03.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] придбано квартиру [ADDRESS] (Том 1 а.с. 8) Згідно даних закордонного паспорту серії [NUMBER], [PERSON], громаднка України, має малолітню доньку [PERSON], [INFO], зареєстровану Посольством України в Республіці Кіпр як громадянку України. (Тм 1 а.с. 12-13; 78-87) Відповідно до Довідки Форми № 3 виданої Житлово-експлуатаційною організацією № 405 від 08.07.2015 року, станом на день видачі Довідки в квартирі [ADDRESS] зареєстровано одну особу: [PERSON], [INFO], - з 1996 року. (Том 1 а.с 14) За даними посвідки, виданої та зареєстрованої у Республіці Кіпр від 15.05.1996 року, та закордонного паспорту, [PERSON], громадянка України, має право на тимчасове проживання в Республіці Кіпр. (Том 1 а.с. 106-109) Згідно Сертифікату Компанії А.В. Хом (Єскалі) ЛТД Республіка Кіпр від 27.09.2016 року [PERSON], громадянка Українни, є директором і секретарем Компанії А.В. Хом (Єскалі) ЛТД Республіка Кіпр. ((Тм 1 а.с. 206-208) Згідно Довідки, виданої Міжнародною школою танцю - Холлмарк Лімассол-Кіпр від 30.09.2016 року, [PERSON], [INFO], відвідує дану Школу танцю тричі на тиждень, [PERSON] тренують заслужені майстри спорту, та [PERSON] готується до спортивних перегонів, які відбудуться в листопад 2016 року, а також до показових виступів. (Том 1 а.с. 209-2013) За даними Довідки Форми №3, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу»12.10.2016 року № 986, в квартирі [ADDRESS] зареєстровано троє осіб: [PERSON], [INFO], - з 1996 року, [PERSON], [INFO], - з 2016 року; [PERSON], [INFO], - з 2015 року. (Том 1 а.с. 189) Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обов'язок Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він не є членом сім'ї [PERSON] та безпосередньо позивача [PERSON], зареєстрований та вселився до [ADDRESS] з дозволу позивача [PERSON] у липні 2015 року. Свідок не проживав у квартирі протягом п'яти місяців у зв'язку із його примусовим виселенням третьою особою, однак був вселений повторно на підставі рішення суду. В день вселення свідка у спірну квартиру та у період його проживання в цій квартирі відповідач [PERSON] у квартиру не навідувалась, особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Надавши оцінку показанням свідка, суд критично оцінює твердження свідка про не проживання у спірній квартирі відповідача [PERSON] протягом всього року до дня звернення позивача з даним позовом до суду та про відсутність її речей у спірній квартирі, оскільки згідно з показаннями свідка він також не проживав у спірній квартирі протягом п'яти місяців досліджуваного періоду часу, тому не може достовірно стверджувати про відсутність чи наявність в квартирі відповідача та її особистих речей. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житловому фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Разом з тим, нормою статті 156 Житлового кодексу України надано право членам сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, право користуватися цим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їхньому вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Якщо немає угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування житловим приміщенням плата, за користування житловим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням виникає та існує за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є, і втрачається із припиненням права власності особи. Твердження представників позивача, що відповідач [PERSON] на території України має інше житло придатне для проживання не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги доводи сторони позивача [PERSON] та заперечення сторони відповідача [PERSON], надавши оцінку показанням свідка,

Outcome: dismissed