Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що він з відповідачем 15.12.1990 року уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що 15 грудня 1990 року зроблено відповідний актовий запис № 611 та видано свідоцтво про одруження [NUMBER]. Від шлюбу мають повнолітню дитину, [PERSON], [INFO], який проживає окремо разом із своєю сім?єю. Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують з серпня 2010 року, домашнього господарства разом не ведуть. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з мотивів викладених у позові. Пояснив, що заходи для примирення неможливі. Не заперечує проти винесення заочного рішення, про що надав письмову заяву. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним, шляхом направлення судових повісток за місцем її реєстрації рекомендованими поштовими повідомленнями, які були повернуто до суду з приміткою «вручено особисто [PERSON]». Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, між сторонами 15 грудня 1990 року укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що 15 грудня 1990 року зроблено відповідний актовий запис № 611 та видано свідоцтво про одруження [NUMBER]. Від шлюбу мають повнолітню дитину, який проживає окремо. Частиною 2 статті 106 Сімейного кодексу України (надалі СК України) визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. У відповідності з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть, подальше сумісне життя і збереження сім'ї сторонни вважають неможливим, та таким що суперечать їх інтересам. Позивач у позовній заяві вказує на те, що спору відносно поділу майна немає. Отже, аналізуючи всі обставини справи, судом встановлено, що дана заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. А також враховуючи наявність стійкого волевиявлення сторін, яке спрямоване на припинення сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Не наполягає на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved