Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» грошову суму у розмірі 90000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків. Відповідно до позовної заяви відповідачем по справі вказано - публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерні товариства за типом поділяються на публічні акціонерні товариства та приватні акціонерні товариства. Станом на ухвалення рішення по справі відбулася зміна типу товариства з публічного на приватне. Заміна типу товариства не є перетворенням юридичної особи в розумінні ст. 108 ЦПК України, тому застосування процедури заміни відповідача в порядку ст. 51 ЦПК України судом не здійснюється. Судом порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження (між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді). Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] з 01.10.2001 року по 27.10.2016 року перебував у трудових відносинах з акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське», - звільнений в зв'язку невідповідністю займаній посаді через стан здоров'я. Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоров'я, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров'ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Час роботи на підприємстві став причиною виникнення та розвитку у [PERSON] професійного захворювання, а саме: хронічний бронхіт ІІ ступеню, прикореневий і базальний пневмосклероз, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, хронічна радикулопатія в стадії затихаючого загострення. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22 січня 2018 року професійне захворювання позивача виникло в зв'язку з тривалим терміном праці в шкідливих умовах, обумовленої впливом шкідливого промислового фактору (пил, шум), важкість праці. За результатами медичного освідчення з 21 березня 2018 року в медико-соціальній експертній комісії позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 20 % за хворобою бронхіт, 35 % за хворобою поперекова-крижова радикулопатія, 5 % за хворобою приглухуватість. Саме за встановленням шістдесяти відсоткового ступеню втрати професійної працездатності, [PERSON] просить стягнути з «Ш/у Покровське» моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач втратив професійну працездатність, має серйозні порушення здоров'я із стійкими розладами функцій організму, обумовленими наслідками професійного захворювання, все це призвело до порушення звичного способу її життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення нормальних життєвих зв'язків; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, проходячи курси лікування (амбулаторно і стаціонарно), неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров'я позбавляє позивача можливості домашнього затишку, обмежує можливість спілкування з близькими, що також негативно впливає на душевний та емоційний стан. Моральну шкоду [PERSON] оцінює у розмірі 90000,00 гривень. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України, на виклик не з'явився, надав в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник позивача [PERSON] (діюча на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру адвоката) адресувала суду в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заяву про розгляд справи в її відсутність, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки грошова сума у розмірі 90000,00 гривень компенсує невелику кількість завданих [PERSON] моральних страждань (відчуття фізичного та душевного болю). Представником приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» Малиновським Д.В. (діючий на підставі довіреності) на позовну заяву [PERSON] подано відзив, з якого вбачається, що відповідач вважає позовні вимоги безпідставно завищеними, заявлена сума компенсації не відповідає вимогам розумності та справедливості, оскільки згідно усталеної практики розгляду судами справ цієї категорії розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності та при 10 % має дорівнювати 3000 гривень, 30 % - 9000 гривень, 80 % - 24000 гривень. Крім того, позиція представника відповідача по суті справи базується на відсутності висновку медичних органів з чітким фіксуванням факту спричинення позивачу моральної шкоди. Також у відзиві представник відповідача при визначені розміру моральної шкоди просить врахувати, що позивач при укладанні трудового договору був обізнаний про умови праці, небезпечні і шкідливі виробничі фактори, тому усвідомлював ризик можливості ушкодження його здоров'я. Окремо заявлено письмове клопотання про розгляд справи в відсутність представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. [PERSON] перебував в трудових відносинах з акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (до зміни найменування: ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1», ВАТ «Шахтоуправління «Покровське», «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1»): з 01.10.2001 - 18.10.2001 рр. - заняття в навчальному пункті, 20.10.2001 - 05.03.2002 рр. - учень машиніста підземних устаткувань з повним робочим днем в шахті на час практики, 07.05.2002 - 11.05.2002 рр. - заняття в навчальному пункті, 16.05.2002 - 12.11.2004 рр. - прийнятий машиністом підземних устаткувань з повним робочим днем в шахті, 12.11.2004 - 08.12.2004 рр. - учень гірничого з повним робочим днем в шахті, 08.12.2004 - 30.03.2007 рр. - гірник підземний 3 розряду, 30.03.2007 - 01.06.2007 рр. - учень гірника очисного забою, 01.06.2007 - 11.12.2007 рр. - гірник підземний 4 розряду, 11.12.2007 - 08.08.2011 рр. - гірник підземний 5 розряду; 08.08.2011 - 12.12.2011 рр. - учень гірника очисного забою, 12.12.2011 - 04.12.2012 рр. - учень машиніста гірних виїмочних машин; 27.10.2016 р. звільнений з роботи внаслідок невідповідності займаній посаді через стан здоров'я за п. 2 ст. 40 КЗпП України (підтверджено записами в трудовій книжці позивача - а.с. 15-18). 16 листопада 2017 року Центральною лікарсько-експертною комісією Клініки професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» видано повідомлення за № 596 про наявність вперше виявленого професійного захворювання у [PERSON] (а.с. 29). За результатами засідання Центральної лікарсько-експертної комісії складено медичний висновок № 2657 від 23.11.2017 року про наявність у [PERSON] професійного захворювання: хронічний бронхіт ІІ ступеню, фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз І-ІІ ступенів, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, початкові явища зниження слуху, хронічна радикулопатія в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом. При цьому в якості обґрунтування встановлення [PERSON] діагнозу професійного захворювання в даному медичному висновку зазначено: дані клінічного обстеження; динаміка захворювань, їх розвиток під час роботи в шкідливих умовах; інформація про умови праці, представлена в інформаційній довідці № 282 від 30.10.2017 року, за якою позивач по справі підлягав дії пилу концентрація якого перевищувала ГДК, підлягав комплексній дії виробничих факторів, параметри яких перевищували допустимі величини (фізичне навантаження, вимушена робоча поза, нахили корпусу, шум), стаж в шкідливих умовах праці 14 років 5 місяців (а.с. 28). Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за Формою П-4, складеного 23 січня 2018 року комісією з залученням лікаря з гігієни праці відділу гігієни праці управління з питань праці ГУ Держпраці у Донецькій області, страхового експерта з охорони праці Покровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, профпатолога Покровської центральної районної міської лікарні, заступника директора з питань праці, інженера з обліку і аналізу травматизму та профзахворювань, голови профспілки ПАТ «Ш/у «Покровське» - професійне захворювання у позивача [PERSON] виникло в зв'язку з тривалим терміном праці в шкідливих умовах, обумовленої впливом шкідливого промислового фактору пил (вугільно-породний при вмісті вугільного діоксиду - фактична величина 53,6 мг/куб.м при нормативному значенні 10 мн/куб.м,), важкістю праці (фізичне динамічне навантаження - фактична величина 115,5 Вт при нормативному значенні - 90 Вт, маса вантажу, що піднімається та переміщується - фактична величина 25 кілограм при нормативному значенні 30 кілограм), шуму на робочому місці (рівень складає 88 дБА при нормативному значенні - 80 дБА), перебуванні в робочій позі (наклонене положення, нахили корпусу, переміщенні у просторі, переходи) - а.с. 20-22). Згідно виписки (епікризу) із медичної карти стаціонарного хворого № 5871/976 позивач [PERSON] перебував в період часу з 10.08.2016 року по 19.08.2016 року на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Покровської центральної районної лікарні, діагноз - хронічний поперекова-крижовий радикуліт з вираженими больовим і м'язово-тонічними синдромами, статико-динамічними порушеннями функції хребта; скарги на гострі виражені болі в поперековому відділі хребта, що посилюються при найменшому русі, біль віддає в ноги, більше праву ногу, оніміння пальців правої стопи (а.с. 23) Згідно виписного епікризу № 921 позивач [PERSON] знаходився на лікуванні в терапевтичному відділенні комунального лікувально-профілактичного закладу «Покровська міська лікарня» з 07.07. по 17.07.2017 року, діагноз - хронічний вертеброгенний (остеохондроз хребта), попереково-крижовий радікуліт, скарги на виражений біль в попереково-крижовому відділі хребта, що іррадіює в праву ногу, її оніміння, скутість на поперековому відділі, ускладнення при нахилах (а.с. 24). Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 701-701 позивач [PERSON] проходив лікування в КЛПУ «Родинська міська лікарня» з 07.09.2017 р. по 15.09.2017 р., діагноз - хронічний бронхіт, хронічна поперекова-крижова радікулопатія, скарги на сухий приступоподібний кашель, задишку при фізичному навантаженні, пітливість, слабкість, головний біль (а.с. 25). Згідно епікризу з історії хвороби № 13411 позивач [PERSON] знаходився на лікуванні в КЛПЗ «Покровська міська лікарня» з 03.10 - 12.10.2017 р., скарги на виражений біль в попереково-крижовому відділі хребта, що іррадіює в праву ногу, її оніміння, скутість на поперековому відділі, ускладнення при нахилах (а.с. 26). Згідно виписки № 1030 із медичної карти позивач [PERSON] перебував в період часу з 03.11 - 20.11.2017 року на стаціонарному лікуванні в Клініці професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці Академії медичних наук України»; оглянутий лором - діагноз хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, двобічні ураження звукоспримаючого апарату; ренгенографія органів грудної клітини - легеневий малюнок підсилений за рахунок пневмофібріозу в прикореневих та базальних відділах; рентгенографія поперекового відділу - дегенеративно-дистрофічні зміни у вигляді остеохондрозу (а.с. 27). [PERSON] 21 березня 2018 року оглянутий в Обласному центрі медико-соціальної експертизи Обласної профілактичної медико-соціальної експертної комісії та встановлено ступінь ступень професійної працездатності за професійним захворюванням 60 % (за сукупністю: 20 % хронічний бронхіт, 35 % хронічна поперекова-крижова радикулопатія, 5 % приглухуватість), що підтверджується довідкою серійний номер 12ААА № 066622 (а.с. 19). Позивачу встановлено третю групу інвалідності строком до 21.03.2020 року з прийняттям висновку про умови та характер праці, а саме позивачу протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах, - що підтверджено довідкою МСЕК серійний номер АВ 0869499 (а.с. 19). На підставі зазначених доказів позивач [PERSON] ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з розвитком професійного захворювання, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Приписами ст. 173 КЗпП України за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, фати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого їм органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008р. по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018р. по справі №210/5023/15-ц. Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП). У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22.01.2018 року вбачається, що підприємством, з яким позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах, та на якому отримав захворювання з втратою 60 % професійної працездатності є акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», відповідач по справі. Суд вказує на безпідставність доводів представника відповідача про те, що вимоги [PERSON] є безпідставними, оскільки позивач працював на підприємстві свідомо, добровільно, знаючи, що специфіка роботи по його професії передбачає працю в шкідливих умовах для здоров'я. Так, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону праці» позивач мав право відмовитися від виконання роботи, якщо створилася виробнича ситуація чи навколишнє середовище небезпечне для його життя чи здоров'я. Суд акцентує увагу, що якщо засоби виробництва прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, то умови праці мають бути безпечними. Так, в Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.01.2018 року вказано висновок про наявність шкідливих умов праці [PERSON]: по пилу - 3 клас 3 ступінь, по шуму - 3 клас 1 ступінь, по важкості праці - 3 клас 2 ступінь, по напруженості - 3 клас 2 ступінь (а.с. 20-22), при цьому згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Актом про проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання стверджується, що наявна вина працедавця. Суд також не приймає викладене в письмовому відзиві посилання представника відповідача на те, що факт спричинення [PERSON] моральної шкоди є недоведеним, оскільки будь-яких додаткових висновків, експертиз в даному випадку не потрібно, оскільки наявна стійка втрата працездатності позивача, та встановлення останньому третьої групи інвалідності. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сукупність наданих позивачем доказів: трудова книжка позивача, трудова книжка позивача, акт розслідування професійного захворювання, медичний висновок центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання, епікризи, довідки МСЕК, - підтверджують факт завдання позивачу моральної шкоди. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров'ю. Згідно роз'яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Суд вважає, що з причини розвитку професійного захворювання, позивач [PERSON] зазнав фізичну біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв'язках, неможливість їх поновлення. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що життя і здоров'я людини найвища соціальна цінність, невід'ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров'я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров'ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства», але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоров'я, значну ступінь втрати професійної працездатності в молодому віці, втрату виробничих здібностей, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, - вважає необхідним задовольнити вимоги щодо компенсації моральної шкоди, стягнувши з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 42000,00 гривень. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивач [PERSON], в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судових витрат, тому передбачений п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного закону розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (розмір визначено з урахуванням дати подачі позову до суду). Відповідно до ст. 1167 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial