Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування позову зазначив що відповідач [PERSON] є його старшим братом, який разом з ним, позивачем, зареєстрований у квартирі по [ADDRESS] . Вказана квартира, згідно ордеру № 67 від 27 січня 1976 року на право зайняття житлового приміщення, виданого виконавчим комітетом Заводської районної ради м. Дніпродзержинська, була виділена їх матері [PERSON] на склад сім`ї із трьох осіб: матері, його, позивача, та відповідача. Квартира складається із двох житлових кімнат, має загальну площу 52,7 кв. та житлову площу 29,2 кв.м. Вони всі були зареєстровані у квартирі, а на ім`я матері був відкритий особовий рахунок на квартиру. Не зважаючи на реєстрацію у спірній квартирі, відповідач з 1980 року у квартирі не мешкав, бо мешкав в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , який він отримав в порядку спадкування після смерті їх батька. [INFO] померла їх мати. В 2017 році він, позивач, був визнаний відповідальним наймачем квартири по [ADDRESS] . Таким чином, як хотіли їх з відповідачем батьки, старшому сину, тобто відповідачу, залишився житловий будинок, а йому, позивачу, залишилася спірна квартира, в якій він постійно до теперішнього часу проживає разом із членами своєї сім`ї. Він не оспорював прийняття відповідачем спадщини у вигляді житлового будинку, вважаючи, що брат добровільно зніметься з реєстрації по квартирі. Проте, відповідач, який не мешкає у квартирі з 1980 року, до теперішнього часу добровільно з реєстраційного обліку по квартирі не знявся. Він неодноразово просив брата виписатися з квартири, бо він, позивач, є пенсіонером за віком, отримує невелику пенсію і не може сплачувати додаткові комунальні платежі пов`язні з реєстрацію брата у квартирі. Відповідач, який добровільно залишив квартиру, багато років не цікавиться квартирою, не приймає участі у підтриманні квартири в належному житловому стані, не сплачує комунальні послуги. Він, позивач, не перешкоджав відповідачу користуватися спірною квартирою. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у квартирі по [ADDRESS] , бо він відсутній у житловому приміщенні без поважних причини більше ніж шість місяців. У вступному слові позивач [PERSON] стисло виклав зміст та підстави своїх позовних вимог щодо предмету позову та надав пояснення, аналогічні його обґрунтуванню. Крім того, допитаний як свідок згідно ст. 234 ЦПК України, надав показання про те, що відповідач не мешкає у квартирі по [ADDRESS] років. Ця квартира не приватизована та перебуває у комунальної власності територіальної громади м. Кам`янське. Відповідач фактично мешкає разом із своєю сім`єю у житловому будинку по [ADDRESS] . Цей будинок був побудований їх батьком на земельній ділянці, яку батько отримав під забудову. З 1979 року відповідач із своєю дружиною мешкав разом з батьком у цьому житловому будинку. Батько помер у 2000 році, а відповідач залишився проживати в будинку, але до теперішнього часу зареєстрований у спірній квартирі. У квартирі по [ADDRESS] мешкають він, позивач, та його дружина, яка не зареєстрована у квартирі. Особовий рахунок на квартиру на своє ім`я він переоформив у 2017 році, а до того часу відповідальним наймачем значилася їх померла мати. Він зареєстрований у спірній квартирі з 1998 року. У вступному слові відповідач [PERSON] проти позову заперечував та пояснив суду, що він дійсно 30 років не мешкає у квартирі по [ADDRESS] , а тільки зареєстрований в ній. Він постійно мешкає у житловому будинку по [ADDRESS] , який належав їх з позивачем батьку, який помер [INFO] . Він мешкав разом з батьком на час його смерті та прийняв спадщину у вигляді цього будинку, але до теперішнього часу не отримав свідоцтво про право на спадщину, бо батько за життя не оформив правовстановлюючі документи на будинок. Мати померла [INFO] . Позивач став відповідальним наймачем спірної квартири 09 жовтня 2017 року. До 2012 року він, відповідач, поки працював, оплачував комунальні послуги по квартирі, а потім перестав. Крім того, допитаний як свідок згідно ст. 234 ЦПК України, надав показання про те, що квартира по [ADDRESS] була виділена їх матері взамін знесеного житлового будинку. У цій квартирі були зареєстровані мати, він, відповідач, та його брат [PERSON] . Коли брат одружився, то разом з дружиною та матір`ю залишився проживати у спірній квартирі. Він, відповідач, в 1979 році одружився і з цього ж року став проживати в побудованому батьком житловому будинку по [ADDRESS] , де мешкає до теперішнього часу. Після смерті матері він єдиний був зареєстрований у спірній квартирі, бо брат виписувався із квартири, але залишався мешкати в ній, і знову зареєструвався в квартирі з його, відповідача, згоди, у 1998 році. Вислухавши вступне слово позивача та відповідача, їх показання, як свідків, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстровані у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією особового рахунку на квартиру (а.с. 8) та довідкою про склад сім`ї № 1/12967 від 11 червня 2019 року, виданою ТОВ «ЄРЦ КП» (а.с. 10). Згідно зазначених вище особового рахунку та довідки ТОВ «ЄРЦ КП», особовий рахунок на квартиру за адресою: [ADDRESS] , з 20 жовтня 2017 року відкритий на ім`я позивача [PERSON] , а відповідач [PERSON] є братом позивача. Вказана квартира не приватизована, складається із двох житлових кімнат, має загальну площу 52,7 кв.м., житлову площу 29,2 кв.м. В судовому засіданні позивач [PERSON] , допитаний як свідок, підтвердив що його брат [PERSON] не мешкає у спірній квартирі 30 років, бо з 1979 року мешкав разом з батьком у житловому будинку по [ADDRESS] та після смерті батька залишився проживати в цьому будинку. Відповідач [PERSON] , допитаний як свідок, в судовому засіданні також підтвердив те, що він не мешкає у спірній квартирі з 1979 року по теперішній час. Він з дружиною з 1979 року мешкав разом з батьком в житловому будинку по [ADDRESS] . Після смерті батька, який помер у 2000 році він залишився проживати в цьому будинку і прийняв спадщину після його смерті у вигляді вказаного будинку. Позивач постійно мешкає у квартирі по [ADDRESS] , зареєстрований в цій квартирі, разом з ним без реєстрації мешкає дружина позивача. Те, що відповідач [PERSON] не мешкає у квартирі по [ADDRESS] більше, ніж шість місяців, підтверджується актом про непроживання від 05 червня 2019 року, який складений на підставі свідчень мешканців квартири [ADDRESS] ( [PERSON] , [PERSON] ) та квартири [ADDRESS] ( [PERSON] ) будинку [ADDRESS] , затверджений директором КП КМР «УКОЖФ» (а.с. 9), в якому зазначено, що [PERSON] не мешкає у квартирі з 20 жовтня 2017 року по день складання акта ( а.с. 9). В заявленому позові та в судовому засіданні позивач стверджував, що він не чинив перешкоди відповідачу в проживанні у квартирі [ADDRESS] , а він, у свою чергу не виявляв бажання проживати за місцем реєстрації та не звертався із заявами про перешкоди в користуванні житловим приміщенням, що підтверджується повідомленням Дніпровського ВП Кам`янського ВП від 18 червня 2019 року, вих. № 46.2/26-5574 (а.с. 11). Відповідач не сплачує комунальні послуги по спірній квартирі, не цікавиться нею, як приміщенням, що потрібно йому для проживання, що підтвердив і відповідач [PERSON] в судовому засіданні. Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутньої особи може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору судом. Згідно з ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] відсутній в спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин, а тому є підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом у спірній квартирі, є підставою для зняття його з реєстрації, що відноситься до компетенції Відділу реєстрації (зняття з реєстрації) фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради.

Outcome: approved