Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що позивач є сином [PERSON] та відповідача [PERSON], які проживали без реєстрації шлюбу. Починаючи з 2010 року відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, з цього часу взагалі не спілкувався із позивачем, матеріально не утримує, а його місце перебування з цього часу невідоме. 03.10.2016 року померла [PERSON] Усі спроби позивача відновити відносини із відповідачем, як і спроби його розшукати не призвели до жодних результатів, вже більш ніж вісім років його не бачили. 04.06.2015 року Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради надано висновок №35-1624 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно позивача [PERSON] у зв'язку із свідомим ухиленням від виконання батьківських обов'язків. Фактично вихованням позивача займається його старша сестра [PERSON] та [PERSON] (чоловік матері та від попереднього шлюбу), у якого фактично проживає та який займається його вихованням та матеріально утримує. Зважаючи на вказане, беручи до уваги витрати необхідні для нормального розвитку та матеріального утримання позивача, вважає що достатнім розміром аліментів буде періодичне щомісячне стягнення з відповідача на його користь твердої грошової суми в розмірі 2500,00 грн. починаючи з дати подання позову і до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивач не зявився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, справу розглядати без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечив. В судове засідання представник орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації ЛМР не зявився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, справу розглядати без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого відношення до позову не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~у\~разі неявки\~в судове\~засідання відповідача,\~який належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання,\~без поважних\~причин або\~неповідомлення ним\~про причини\~неявки,\~не подав\~відзив,\~позивач не\~заперечує проти\~заочного вирішення\~справи,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів.\~Наявних у\~справі матеріалів\~про права\~та обов'язки\~сторін,\~достатньо для\~її розгляду\~у відсутності\~відповідача. Відтак, суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечив. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтво про народження 1-СГ №264366 від 10.08.2002 року, актовий запис №3894. Як вбачається з свідоцтва про смерть [PERSON] І-СГ №444174 від 03.10.2016 року, актовий запис №1455, [PERSON] померла 03.10.2016 року. У довідці, яка надана 29.04.2015 року Львівським дошкільним навчальним закладом ясла-садок №21 повідомляється, що [PERSON] відвідував ДНЗ з 2005 року по 30.08.2008 року, однак за час перебування батько ніколи не приходим і не приймав участі у вихованні. У довідках-характеристиках, які надані 30.01.2015 року директором Львівської лінгвістичної гімназії та 28.04.2015 року президентом ЛОМГО «Сінкікай» повідомляється, що батько учня ніколи не приходив, не телефонував, життям і навчанням сина не цікавився. Відповідно до ч.5\~ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так,\~згідно висновку\~про доцільність\~позбавлення батьківських\~прав №35-1624\~від 04.06.2015\~року,\~комісія з\~питань захисту\~прав дитини\~Франківської районної\~адміністрації Львівської\~міської ради\~вважає за\~доцільне позбавити\~батьківських прав\~гр.\~[PERSON]\~відносно неповнолітнього\~сина [PERSON],\~[INFO], оскільки відповідач не бере участі у вихованні сина, не цікавляться його здоровям та розвитком, матеріально не утримує. Частина 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 р., яка набрала чинності для України 27.09.1991 р. передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, який необхідний для її благополуччя, беручи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за кордоном. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Крім того, ч.1\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що\~виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із вимогами ч.2\~ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини, а відповідно до ч.2\~ст.157 СК України\~той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. В силу вимог ч.2\~ст.150 СК України,\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування свого сина, перешкод у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні не було, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківських обов'язків, покладені на нього законом. Відповідно до вимог п.2 ч.1\~ст.164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із\~вимогами ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Отже, на підставі наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Положеннями ч.1\~ст.13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Згідно із ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного кодексу України\~\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України\~\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Прожиткові мінімуми для різних категорій населення на 2018 рік в Україні встановлені Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік». Так згідно положень цього Закону, для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум встановлений у наступному розмірі: 1860 грн. - з 1 січня по 30 червня; 1944 грн. - з 1 липня по 30 листопада; 2027 грн. - з 01 по 31 грудня 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 цієї статті розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 2500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають до задоволення. Частиною 3 ст.193 Сімейного кодексу України\~\~передбачено, що за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ч. 2 ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також за вимогу немайнового характеру встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved