Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом та просить на його користь стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 130116,83 грн., та три проценти річних в сумі 3251,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказував, що 23.06.2016 року [PERSON] отримав у нього гроші в сумі 5000 дол. США, що станом на 03.07.2017 року складає 130116,83 грн., і зобовязався повернути борг 01.09.2016 року. Але відповідач суму боргу не повернув, у звязку з чим був змушений звернутись до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але подав суду заяву про підтримання позовних вимог і про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Ухвалою суду від 23.10.2017 року, Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмової формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається із матеріалів справи, 23.06.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позикивідповідно до якого позивач передав у позику відповідачеві грошову суму еквівалентну 5000 доларів США, що станом на 23.06.2016 року складало 125000,00 грн., яку останній зобов'язався повернути не пізніше 01.09.2016 року, про що свідчить оригінал розписки, поданої позивачем. Той факт, що між сторонами був укладений договір позики підтверджується розпискою від 23.06.2016 року, написаною власноручно відповідачем та засвідченою його підписом. За таких умов, сторони визначили зобовязання, яке підлягає виконанню. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом. У відповідності з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-63 цс13 (постанова від 18 березня 2013 року), яка відповідно частини 1 статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Строк виконання зобовязання за розпискою від 23.06.2016 року до 01.09.2016 року. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цім Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які приймають участь у справі. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. До теперішнього часу відповідач не повернув позивачу борг за договором позики і від повернення відмовляється, а тому з відповідача підлягає стягненню борг в сумі 130116,83 грн., що є еквівалентом 5000 доларів США, за офіційним курсом Національного банку України станом на 03.07.2017 року (5000,00 х 2602,3367 /100= 130116,83 грн.). Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, він, на підставі ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи зі строку невиконання відповідачем свого зобовязання тривалістю 304 дні, а саме за період з 02.09.2016 року по 03.07.2017 року сума 3 % річних від простроченої суми складає 3251,14 грн. (130116,83*0,03*304/365=3251,14). Відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконує з 02.09.2016 року, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо стягнення 3% річних від простроченої суми у розмірі 3251,00 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог. Таким чином, оскільки відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та позивачем заявлена вимога щодо стягнення суми боргу за договором позики в сумі 130116,83 грн., та 3% річних з простроченої суми в розмірі 3251,00 грн., суд задовольняє позов в повному обсязі. Ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв'язку зі зверненням з позовом до суду, а саме судовий збір в сумі 1333,69 грн., який документально підтверджений відповідними документами.

Outcome: approved