Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення трьох процентів річних та інфляційних нарахувань за договором позики, укладеним між ними 16 січня 2012 року, згідно якого відповідач позичив у нього 25 000, 00 грн., які зобов'язувався повернути в строк до 30 вересня 2012 року, про що надав письмову розписку. Однак, відповідач не виконав взятих на себе зобов»язань згідно укладеного між ними договору та позичених коштів не повернув. Із приводу цього, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 26.11.2012 року було ухвалено рішення, яким задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, та вирішено стягнути з відповідача в користь [PERSON] 25 000 грн. боргу за договором позики від 16.01.2012 року. Із часу винесення судового рішення відповідачем добровільно заборгованість не погашається. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд, враховуючи те, що сума неповернутого боргу становить 25 000 грн., стягнути з відповідача індекс інфляції (за період з 01 жовтня 2013 року по 30 квітня 2014 року), що складає 1 850 грн. 00 коп.) та три проценти річних від простроченої суми за 596 днів прострочення в сумі 1224 грн. 65 коп. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просить суд у його задоволенні відмовити, оскільки ним було сплачено позивачу суму боргу у розмірі 20 000 гривень. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив 16 січня 2012 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] 25 000 грн., про що останніми була написана розписка. Вказані кошти [PERSON] зобов'язувався повернути в строк до 30 вересня 2012 року. Відповідно до ст.1046 ЦК України позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. До обумовленої між сторонами дати, [PERSON] боргу за договором позики не повернув, чим порушив взяті на себе зобов»язання. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2012 року, стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 25 000 грн. боргу за договором позики від 16.01.2012 року. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішення у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З часу винесення рішення судом, відповідачем борг не погашено. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наявного при матеріалах справи розрахунку позивача, за період з 01 жовтня 2013 року по 30 квітня 2014 року індекс інфляції становить 1 850,00 грн., три проценти річних з простроченої суми за 596 днів прострочення становлять 1 224,65 грн. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а тому слід стягнути з відповідача в користь позивача 1 850 грн. 00 коп. інфляційних нарахувань та 1 224 грн. 00 коп. три відсотки річних від простроченої суми за договором позики від 16 січня 2012 року. При цьому суд відкидає твердження відповідача про те, що ним було повернуто позивачу 20 000 гривень, оскільки доказів, що підтверджують зазначену обставину [PERSON] суду не надав. Крім того, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь [PERSON] понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, які складаються із витрат на правову допомогу та судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved