Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ТОВ «Експрес Вантаж» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовна заява обґрунтована тим, що 25 лютого 2021 року [PERSON] припинив трудові відносини з відповідачем ТОВ «Експрес Вантаж», звільнений з посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення виплату належної йому заробітної плати здійснено не було. Тому позивач в поданій до суду позовній заяві просив стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в розмірі 20515,10 грн., компенсацію за невикористану відпустку та середній заробіток за час затримки розрахунку. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29 квітня 2021 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. З клопотанням про розгляд справи з повідомленням сторін сторони до суду не звертались. Відповідач ТОВ « Експрес Вантаж» 12 травня 2021 року подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що заборгованість із заробітної плати виникла у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем на підприємстві. Частково в розмірі 5000 грн. позивачу заборгованість було виплачено 16 квітня 2021 року, заборгованість підприємства перед позивачем складає 15515,90 грн. Розрахунок середнього заробітку позивача відповідач визнає, але просить врахувати ситуацію з Ковід 19, яка негативно вплинула на бізнес і зменшити суму середнього заробітку. В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач просив задовольнити вимоги частково. В подальшому відповідач надав додаткові пояснення по справі, у яких зазначив, що 04 червня 2021 року ТОВ «Експрес Вантаж» виплатило [PERSON] частину заборгованості у розмірі 8000 грн. Таким чином розмір заборгованості ТОВ « Експрес Вантаж» перед позивачем станом на 04 червня 2021 року становить 7515,90 грн. В додаткових поясненнях також просив зменшити розмір середнього заробітку, що належить до виплати позивачу, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем на підприємстві. Суд, розглянувши матеріали позовної заяви, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем в трудових відносинах, звільнений 25 лютого 2021 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України згідно з наказом № 197-П від 24 лютого 2021 року. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як встановлено судом, відповідач заробітну плату в порушення норм ст. 115 КЗпП України позивачу в день звільнення не виплатив, розмір заборгованості станом на час вирішення справи судом складає 7515,90 грн., що включає в себе також і розмір компенсації за невикористану відпустку. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у встановлені законодавством строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При вирішенні питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку суд виходить з того, що в поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач визнав та підтвердив, що розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 653,43 грн. Періодом затримки розрахунку при звільненні є період з 26 лютого 2021 року по 10 червня 2021 року, 3 місяці (72 робочих дні), середній заробіток за цей період складає 47046,96 грн. Вирішуючи клопотання відповідача про зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд виходить з наступного. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (пункт 71 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц). Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (див. висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16). Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке (пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц): розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Суд вважає за необхідне застосувати критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, з огляду на таке: заборгованість по заробітній платі перед позивачем виникла через скрутне матеріальне становище підприємства, що підтверджується фінансовою звітністю малого підприємства за 1 квартал 2021 року, ТОВ «Експрес Вантаж» вживає заходів до погашення заборгованості. На час розгляду справи відповідач добровільно сплатив частину заборгованості в загальному розмірі 13000 грн.; позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості більше, ніж через місяць після звільнення - 20 квітня 2021 року. На час його звернення до суду заборгованість по зарплаті відповідачем вже була частково погашена. А саме: 16 квітня 2021 року відповідачем позивачу була виплачена частина заборгованості в розмірі 5000 грн., що не було відображено у позовній заяві; на час розгляду справи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (47046,96 грн.) значно перевищує розмір заборгованості по заробітній платі (7515,90 грн.). З огляду на вказані обставини суд вважає справедливим, пропорційним, таким, що відповідатиме обставинам справи визначення розміру відповідальності відповідача у сумі 20000,00 грн. за час затримки розрахунку при звільненні. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. З відповідача ТОВ «Експрес Вантаж» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 7515,90 грн. (що включає в себе компенсацію за невикористану відпустку), середній заробіток в розмірі 20000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає до стягнення 908 грн. на відшкодування витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 908 грн. за розгляд судом позовних вимог про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати на правову допомогу (а.с. 11). Підстави для зменшення витрат на правову допомогу судом не встановлені. Відповідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць.

Outcome: partial