Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що квартира [ADDRESS] належить йому на праві особистої власності відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 жовтня 2018 року. У вказаній квартирі зареєстрований він та його колишня дружина [PERSON] . З відповідачкою за даним позовом він перебував в зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2010 року по 20 липня 2017 року. Ще до розірвання шлюбу він припинив з відповідачкою [PERSON] спільне проживання однією сім`єю, вона разом з сином переїхала на постійне проживання в м. Суми. З листопада 2017 року він став постійно проживати в квартирі [ADDRESS] . Відповідачка за даним позовом у вказаній квартирі не проживала, у зазначеному житловому приміщенні відсутні її речі. Вона має ключі від спірної квартири. Позивач ніколи не перешкоджав їй у доступі до вказаного житла, але [PERSON] не проживає у ньому за власним бажанням. Посилаючись на зазначені обставини, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою за [ADDRESS] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 березня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання 20 травня 2019 року об 11 год. 00 хв. 20 травня 2019 року розгляд справи відкладено на 14 серпня 2019 року о 10 год. 00 хв. в зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачки, та відсутністю відомостей про її належне повідомлення про час і місце судового розгляду. В дане судове засідання позивач не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, представник позивача - адвокат Казміренко Л.О. надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в судове засідання не з`явилася. Зі згоди позивача, викладеної в його письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 жовтня 2018 року за позивачем [PERSON] визнано право особистої власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.41-43). Згідно довідки Міського єдиного інформаційно-розрахункового центру №348/09012019-30121899 у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (колишня дружина) (а.с.14). Відповідач не проживає у вказаному житлі близько півтора року. Під час судового розгляду не було встановлено обставин того, що позивач чинить відповідачу перешкоди в користуванні зазначеним житлом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За чинним житловим законодавством обов`язковою умовою виникнення права користування житлом членами сім`ї його власника є спільне проживання членів сім`ї з власником. Таким чином встановлено, що відповідач понад один рік не мешкає у спірній квартирі без поважних причин, відсутні переконливі докази, які б підтвердили поважність причин не проживання і були б підставою для продовження цього строку непроживання в спірному житлі. Доказів, які б свідчили про наявність домовленості між сторонами про тимчасове проживання відповідача за іншою адресою та збереження у цей час за нею права користування житлом, суду не надано. На підставі вищезазначеного суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, та визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку з тим, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у виді судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved