Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до територіальної громади в особі Калайдинцівської сільської ради про визнання права на земельну частку(пай) в порядку спадкування. В позові вказав, що 23.10.1997 року в с. Хитці Лубенського району Полтавської області померла його тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку(пай) площею 1,93 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі. За життя [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку(пай) серії ПЛ №0197909 від 29.12.1996 року за №106, виданий на підставі розпорядження голови Лубенської РДА №414 від 28.10.1996 року. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала йому, [PERSON] Він є єдиним спадкоємцем на майно померлої [PERSON] і у встановлений законом шестимісячний строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 05.06.1998 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. Інші свідоцтва на інше майно не видавались. 14.05.2017 року він звернувся до Другої лубенської державної нотаріальної контори щоб оформи спадщину на земельну частку (пай), яка залишилася після смерті [PERSON]. Але, так-як сертифікат на земельну частку (пай) втрачено, то нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) у КСП «Діброва» Лубенського району Полтавської області, яка належала [PERSON]. Ним було подано до газети „Вісник оголошення про втрату сертифікату про право на земельну частку (пай), яке30.08.2017 року було надруковане в газеті. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку(пай) він не має можливості оформити право на земельну частку(пай) у передбаченому законом порядку. Тому прохав суд визнати за ним право в порядку спадкування за заповітом на земельну частку (пай), розміром 1,93 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, що розташована на території Калайдинцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, яка належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0197909 від 29.12.1996 року, реєстраційний номер 106, виготовленого на підставі розпорядження голови Лубенської районної державної адміністрації №414 від 28.10.1996 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник Калайдинцівської сільської ради у судове засідання не з'явився, в направленому на адресу суду листі проти задоволення позову не заперечував, прохав справу розглядати без його участі. Треті особи по справі Друга лубенська державна нотаріальна контора та Лубенська районна державна адміністрація в судове засідання своїх представників не направили, звернулись до суду з заявами в яких прохали справу розглядати без їх участі, при вирішенні позову покладаються на думку суду. Заслухавши представника позивача [PERSON], зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23.10.1997 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії І КЕ № 059878, виданого 24.10.1997 року Калайдинцівською сільською радою Лубенського району Полтавської області, актовий запис №43 (а.с.6). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), розміром 1,93 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Калайдинцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, що підтверджується листом Управління держгеокадастру у Лубенському районі (а.с.8). 23.09.1992 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала своєму племіннику [PERSON] Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Калайдиннцівської сільської ради (а.с.5). Позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і 05.06.1998 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який належав спадкодавцю [PERSON]. Як вбачається із постанови нотаріуса, інших свідоцтв на спадкове майно не видавались. Коли 14.05.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Другої лубенської державної нотаріальної контори щоб оформи спадщину на земельну частку (пай), яка залишилася після смерті [PERSON], то нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), оскільки позивачем не було надано до нотаріальної контори правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку (а.с.9). Даний сертифікат за невідомих обставин було втрачено, що підтверджується оголошенням в тридцять пятому номері газети «Вісник» від 30.08.2017 року про втрату сертифікату на право на земельну частку(пай) серії ПЛ №0197909 від 29.12.1996 року на імя [PERSON]. Відповідно до Закону України „Про державний земельний кадастр та Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, виготовити дублікат сертифікату про право на земельну частку (пай) не можливо. Відповідно до п.4.21 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, витягу з Поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції від 01.01.2013 року) державна реєстрація прав власності, інших речових прав на земельні ділянки (їх обтяжень) здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, яка проводиться територіальними органами Державного агентства земельних ресурсів України. Так як у разі, якщо право власності на земельну ділянку не зареєстровано в Державному земельному кадастрі, та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і не можливо зареєструвати дане нерухоме майно, то встановити своє право власності можливо в судовому порядку. Відповідно до ст.524 ЦК України(в ред.1963р.) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Позивач є спадкоємцем за заповітом на майно померлої [PERSON]. Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового при значення. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Оцінивши наявні докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи той факт, що визнання за позивачем права на земельну ділянку в порядку спадкування не порушає нічиїх інтересів та прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними та вважає за необхідне їх задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved