Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, відповідно до вимог ст. ст. 65, 69, 70, 71 СК України, уточнивши свої позовні вимоги 07.06.2019 року, остаточно просить суд: розподілити спільне сумісне майно подружжя та визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на автомобіль Volkswagen Caddy, 2007 року випуску, д.н. [NUMBER], вартістю 80000 грн ; електричну духовку «Electrolux вартістю 16000 грн; холодильник «LG вартістю 26000 грн; телевізор «SAMSUNG», вартістю 35000 грн; телевізор «SAMSUNG», вартістю 22000 грн; пилосос АС9170 вартістю 5600 грн; пральну машину «LG» , вартістю 15000 грн. Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на житловий будинок, загальною площею 271,5 кв.м., житловою площею 91,3 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1239147151103. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 17.02.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Спільних дітей подружжя не має. Вказує, що за час сумісного проживання він разом з відповідачем вони придали наступне майно: - автомобіль Volkswagen Caddy, 2007 року випуску, д.н. [NUMBER], вартістю 80000 грн /вартість встановлена за погодженням з відповідачем/; - житловий будинок, загальною площею 271,5 кв.м., житловою площею 91,3 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1239147151103 вартістю 200 000 грн. /вартість встановлена за погодженням з відповідачем/; - електрична духовка «Electrolux вартістю 16000 грн; - холодильник «LG вартістю 26000 грн; - телевізор «SAMSUNG», вартістю 35000 грн; - телевізор «SAMSUNG», вартістю 22000 грн; - пилосос АС9170 вартістю 5600 грн; - пральна машина «LG» ,вартістю 15000 грн. Всього вартість вказаного майна становить 399600 грн. Оскільки у нього з відповідачем виник спір щодо користування та розпорядження спільним майном, він змушений звернутись до суду з вимогою про розподіл спільного сумісного майна подружжя, виділивши йому частку у розмірі 199 600 грн, яка складається з: - автомобіль Volkswagen Caddy, 2007 року випуску, д.н. [NUMBER], вартістю 80000 грн; - електрична духовка «Electrolux вартістю 16000 грн; - холодильник «LG вартістю 26000 грн; - телевізор «SAMSUNG», вартістю 35000 грн; - телевізор «SAMSUNG», вартістю 22000 грн; - пилосос АС9170 вартістю 5600 грн; - пральна машина «LG» , вартістю 15000 грн. Дружині [PERSON] слід виділити частку спільного сумісного майна подружжя, вартістю 200000 грн, яка складається з: - житлового будинку, загальною площею 271,5 кв.м., житловою площею 91,3 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1239147151103. З урахуванням усього вищенаведеного, просить його позовні вимоги задовольнити. В судове засідання позивач надав заяву, відповідно до якої просить суд його позовні вимоги задовольнити, вирішити вказане питання за його відсутності. Відповідач в судове засідання надала заяву, відповідно до якої не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просить розглядати справу за її відсутність. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно до наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно з 17.02.2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 045800, наявного в матеріалах справи . З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/745/17 від 28.02.2017 року, за позивачем зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 271,5 кв.м., житловою площею 91,3 кв.м., розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул.. Анісімова, будинок 35, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1239147151103, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано про реєстрацію права власності № 86353786 від 04.05.2017. Згідно відповіді на запит суду з КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» № 321 від 14.03.2019 року, станом на 31.12.2012 року власником будівлі з торгівельним приміщенням, аптекою, перукарнею за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Анісімова, 35 був [PERSON] на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.04.2011 року. Наявність зареєстрованого права власності на вищезгаданий житловий будинок підтверджено також Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 159900134 від 18.03.2019. Окрім того, матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], [PERSON] з 16.05.2013 року належить на праві власності автомобіль Volkswagen Caddy, 2007 року випуску, д.н. [NUMBER]. Суд також звертає увагу, що гарантійними талонами, які завірені печаткою продавця та підписом покупця, з відміткою оплачено, підтверджено купівлю [PERSON] наступної побутової техніки: - електрична духовка «Electrolux вартістю 16000 грн / дата купівлі 31.08.2013 року/; - холодильник «LG вартістю 26000 грн /дата купівлі 02.10.2013 року/.; - телевізор «SAMSUNG», вартістю 35000 грн /дата купівлі 02.10.2013 року/; - телевізор «SAMSUNG», вартістю 22000 грн /дата купівлі 02.10.2013 року/; - пилосос АС9170 вартістю 5600 грн /дата купівлі 02.10.2013 року/; - пральна машина «LG» ,вартістю 15000 грн /дата купівлі 02.10.2013 року/. Позивач у своєму позові стверджує, що усе вищенаведене рухоме та нерухоме майно було придбано під час перебування із відповідачем у шлюбі, хоча і було зареєстровано на його імя, та у гарантійних талонах наявне його прізвище про купівлю побутової техніки, натомість воно є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За ч.1 ст.61 СК України, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя , спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Отже, вказана стаття встановлює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя щодо майна, набутого за час шлюбу. Крім того, для визнання речей, набутих під час шлюбу, об'єктами спільної сумісної власності подружжя не має значення, на ім'я кого з них оформлено це майно. Як вбачається з матеріалів справи, за час перебування позивача і відповідача у зареєстрованому шлюбі було придбано, що підтверджено належними доказами, наступне нерухоме та рухоме майно: - автомобіль Volkswagen Caddy, 2007 року випуску, д.н. [NUMBER], вартістю 80000 грн; - житловий будинок, загальною площею 271,5 кв.м., житловою площею 91,3 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1239147151103 вартістю 200 000 грн; а також побутова техніка: - електрична духовка «Electrolux вартістю 16000 грн; - холодильник «LG вартістю 26000 грн; - телевізор «SAMSUNG», вартістю 35000 грн; - телевізор «SAMSUNG», вартістю 22000 грн; - пилосос АС9170 вартістю 5600 грн; - пральна машина «LG» ,вартістю 15000 грн. Таким чином вищевказане майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Отже, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності на праві спільної сумісної власності подружжю спірного майна. У відповідності п 22 та 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. N11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з урахуванням підтвердженого в судовому засіданні факту належності на праві спільної сумісної власності майна визначеного у позові, а саме автомобіля та житлового будинку та побутової техніки, прийнявши до уваги, що при запропонованому позивачем поділі не буде порушено прав відповідача, про що свідчить те, що остання не заперечує проти позову, тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя в повному обсязі. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України , судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, оскільки є інвалідом війни 2 групи, стягнути з відповідача на користь держави половину вартості судових витрат у розмірі 799, 50 грн.

Outcome: approved