Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті його матері [PERSON], яка померла 19.08.2015 року в м. Генічеськ, Херсонської області. Свій позов мотивує тим, що 19.08.2015 року померла мати позивача та відповідача, [PERSON]. Факт родинних звязків підтверджується свідоцтвом про народження позивача та відповідача. За життя, померлій [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в м. Генічеську по вул. О.Матросова, 9, в якому вона постійно проживала. У вказаному будинку їх мати проживала одна, через її похилий вік та необхідністю догляду за нею, став проживати разом з нею, постійно знаходячись поряд і фактично доглядав за нею. Вказане підтверджується довідкою, завіреною виконавчим комітетом Генічеської міської ради від 15.12.2017 року. За життя померла склала заповіт, яким усе належне їй майно заповідала позивачу та відповідачу в рівних частинах. Після смерті матері позивач продовжував проживати у вказаному житловому будинку, в якому проживає і на сьогодні, але коли він звернувся до нотаріуса в оформленні спадщини йому було відмовлено у звязку з тим, що ні він, ні його брат не були зареєстровані за місцем проживання померлої матері, а строк для подачі заяви про прийняття спадщини сплив. Через це, із наведених обставин виходить, що на протязі шести місяців позивач фактично прийняв спадщину, але через юридичну необізнаність не знав, що відсутність реєстрації за місцем проживання спадкодавця на момент його смерті є перешкодою в її оформленні. При цьому позивач і раніше проживав і був прописаний за місцем проживання його батьків. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю. Просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення та повністю визнав обставини викладені в позові позивачем. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зокрема, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач) є рідними братами та дітьми померлої [PERSON], згідно свідоцтв про народження серії ІІ-ЯР №920105, серії ЯЛ №963174. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на користь [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач) на все належне їй майно. Отже, відповідно до ст. 1235 ЦК України [PERSON] (позивач) є спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом. Позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, що підтверджується довідкою Генічеської державної нотаріальної контори від 22.04.2016 року №702/01-16, оскільки вважав, що оскільки проживав з матір»ю до їх смерті зможе в любий час оформити спадщину, тому вважає, що пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті його матері поважною, що можливо вирішити в судовому порядку, через що він звернувся до суду. Згідно довідки, завіреної виконавчим комітетом Генічеської міської ради від 15.12.2017 року позивач постійно проживав з померлою з 2012 року по день смерті [PERSON] У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 року (справа № 6-85цс12) та 04.11.2015 року (справа № 6-1486цс15), від 14.09.2016 року (справа № 6-1215цс16). Крім того, відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно пункту 209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Статтею 3 ЦК України, зокрема, передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Із матеріалів справи вбачається, що позивач дійсно своєчасно не скористався своїм правом на подання заяви про прийняття спадщини у строки, встановлені ч. 2 ст. 1270 ЦК України, оскільки для цього були об'єктивні поважні причини, так як вважав, що своїм фактичним проживанням прийняв спадщину і зможе оформити спадщину у будь-який час. За таких обставин, суд вважає, що причини пропуску позивачем встановленого законом шестимісячного строку на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини є поважними, а відповідач не оспорює ці обставини, тому приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає за доцільне встановити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини строком три місяці, який буде цілком достатній для вчинення всіх необхідних дій для прийняття спадщини. Позивач не заявив вимог про стягнення в його користь судового збору.

Outcome: approved