Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що з відповідачкою [PERSON] перебував у шлюбі з 1969 року. Від шлюбу вони мали двох дочок, в тому числі співвідповідачку [PERSON] Працюючи на роботах зі шкодливими умовами праці, він мав можливість на пільгове отримання жилої площі і в 1979 році отримав квартиру [ADDRESS] на склад сім'ї: він, позивач, його дружина [PERSON] і двох дочок, одна із яких - [PERSON] є співвідповідачкою по цієї справі. У 1997 році шлюб з відповідачкою [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу він жив у своїй матері в [ADDRESS], але залишався зареєстрованим в квартирі. Відповідачка [PERSON] зверталася до суду із позовам про визнання його таким, що втратив право на жилу площу, було винесено рішення, але він не знав, що його зняли з реєстрації в квартирі, оскільки в його паспорті залишилась ця реєстрація. Він також не знав, що відповідачі приватизували квартиру на себе. У 2007 році його відносини з відповідачкою [PERSON] були відновлені, з нею вдруге був зареєстрований шлюб, він вселився в квартиру в якій згідно паспорту залишався зареєстрованим і живе в квартирі до цього часу. Зараз вони живуть в квартирі удвох, оскільки співвідповідачка - його дочка [PERSON] живе за кордоном. Згодом його відносини з відповідачкою [PERSON] погіршилися, вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням суду від 18.03.2014 року шлюб був розірваний. Відповідачка [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, не дає ключі, не пускає додому, виганяє його. Іншого житла в нього немає. Будинок у сілі, що належав його матері, зруйнований, жити в ньому неможливо. Просить визнати за собою право користуватися спірним житлом, а також зареєструвати його в ньому. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому вказала, що вона є власником спірної квартири, і вона одна, хто в ній зареєстрований. Позивач по первинному позову, він же відповідач по зустрічному живе в квартирі без реєстрації, не оплачує комунальні послуги та орендну плату за користування житлом. Проживаючі в квартирі без реєстрації та її на те згоди, позивач по первинному позову [PERSON] зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки та бійки, чим перешкоджає їй користуватися належним їй житлом. Її дочка, яка є співвласником квартири, хоча і живе за кордоном та не зареєстрована в квартирі, також вважає, що [PERSON] не має права на проживання в кватирі та підлягає виселенню. Просить виселити [PERSON] із квартири без надання іншого житла. В судовому засіданні кожна із сторін свої вимоги підтримала. [PERSON] окремо наполягала на тому, що у [PERSON] є будинок в сілі, де він може жити, на що [PERSON] надав суду довідку про те, що будинок [ADDRESS] є напівзруйнованим (а.с. 57,69). [PERSON] не заперечувала, що саме про цей будинок вона казала, коли стверджувала, що [PERSON] є де жити. Суд вважає, що первинний позов підлягає задоволенню, у зустрічному позові повинно відмовити за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 1969 року. Від шлюбу вони мали двох дочок. Працюючи на роботах зі шкодливими умовами праці, позивач мав можливість на пільгове отримання жилої площі і в 1979 році отримав квартиру [ADDRESS] на склад сім'ї: він, позивач, його дружина [PERSON] і двох дочок, одна із яких - [PERSON] є стороною по цієї справі. У 1997 році шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу [PERSON] жив у своїй матері в [ADDRESS], але залишався зареєстрованим в квартирі. Відповідачка [PERSON] зверталася до суду із позовам про визнання його таким, що втратив право на жилу площу, і позов був задоволений, але в паспорті [PERSON] залишилася прописка в спірній квартирі. У 2007 році відносини [PERSON] з [PERSON] були відновлені, вдруге був зареєстрований шлюб, [PERSON] вселився в квартиру в якій згідно паспорту залишався зареєстрованим і живе в квартирі до цього часу. Зараз [PERSON] і [PERSON] живуть в квартирі удвох, оскільки співвласниця квартири [PERSON] живе за кордоном. Рішенням суду від 18.03.2014 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] був розірваний. [PERSON] продовжує жити в спірній квартирі, оскільки іншого житла в нього немає. Будинок у сілі, що належав матері [PERSON], зруйнований, жити в ньому неможливо. Вказані обставини не заперечуються сторонами, крім того підтверджуються: -Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 25 жовтня 2001 року, із якого вбачається, що спірна трикімнатна квартира була видана саме [PERSON], який був відповідальним квартиронаймачем. Цим рішенням його було таким,що втратив право користування квартирою (а.с. 7); -Свідоцтвом про право власності на житло, із якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] отримала право власності на спірну квартиру 21 квітня 2004 року, тобто після визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом (а.с. 23); -Рішенням суду від 18 березня 2014 року, із якого вбачається, що13 липня 2007 року між [PERSON] і [PERSON] вдруге був зареєстрований шлюб, після чого вони разом проживали у спірній квартирі (а.с. 8); -Довідками сільської ради, згідно з яким будинок, що належав матері [PERSON] не придатний до проживання, напівзруйнований (а.с. 57, 69); -Паспортом [PERSON], в якому зберігається відмітка про його реєстрацію в спірній квартирі, а також відсутня реєстрація в будь-якому іншому місці (а.с. 4). Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири). Які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням застосовуються правила, передбачені ст. 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартиру плату і плату за комунальні послуги. В судовому засіданні відповідачка, вона ж позивачка за зустрічним позовом [PERSON] не заперечувала, що [PERSON] давав їй гроші, але стверджувала, що ці гроші давалися не як сплата за житло, а для інших цілей. Із довідок ЖЕО №20 вбачається, що в спірній квартирі зареєстрованою значи ця лише одна людина - [PERSON], тобто при нарахуванні квартирної плати [PERSON] не враховувався взагалі і його проживання в спірній квартирі не впливало на розмір квартирної плати (а.с. 67). Пояснення [PERSON] в суді про те, що [PERSON] застосовував до неї насильство спростовується постановою від 17 січня 2014 року, із якого вбачається, що [PERSON] зверталася до правоохоронних органів у зв'язку із побиттям її, яке вчинив [PERSON], але без пояснень причин та зняття побоїв, від обвинувачення відмовилася, у зв'язку із чим справу було закрито (а.с. 41). Суд вважає, що позбавлення житла людини, яка важкою працею це житло заробила, позбавлення цієї людини без житла без можливості отримання іншого житла не відповідає загальним засадам цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність.

Outcome: approved