Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на його користь борг в сумі 137500,00 гривень, 20 % річних від суми боргу, що складають 43927,54 гривень та судові витрати понесені на сплату судового збору в розмірі 1813,52 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15 січня 2020 року між ним, [PERSON] , та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, про що було складено письмову розписку, відповідно до якого [PERSON] отримав від нього у позику грошові кошти у розмірі 5500,00 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США на 18 (вісімнадцять) місяців, з кінцевим строком повернення 15 липня 2021 року. На підтвердження укладання договору позики [PERSON] написав відповідну розписку про отримання грошових коштів та зобов`язання їх повернення у вказаний строк. У зв`язку з невиконанням умов вказаного договору, позивач неодноразово нагадував відповідачу про повернення боргу, на що [PERSON] запевняв що він не відмовляється від боргу, однак за браком коштів не має змоги повернути борг. Станом на дату звернення до суду з цим позовом, позика не повернута. Посилаючись на положення ст.ст. 610, 1046-1049 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 137500,00 гривень основного боргу, 20 % річних від суми боргу, що становить 43927,54 гривень, та судові витрати понесені на сплату судового збору в розмірі 1813,52 гривні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав і пояснив, що він дійсно позичив у [PERSON] 15 січня 2020 року 5500,00 доларів США. Грошові кошти він використав для придбання будинку. На даний час він не має змоги\~ повернути борг, але буде здійснювати заходи направлені на виконання зобов`язання. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надіслала до суду пояснення, в якому вказала на те, що вона ніякого відношення до боргів відповідача [PERSON] не має, як не має і будь-яких фактичних даних щодо отримання коштів [PERSON] за вказаним договором позики та використання їх в інтересах сім`ї. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії розписки від 15 січня 2020 року вбачається, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримав в борг у [PERSON] гроші у розмірі 5500,00 доларів США, еквівалент яких за згодою сторін оцінюється в 137500,00 (сто тридцять сім тисяч п`ятсот) гривень зі строком повернення до 15 липня 2021 року без відсотків. У випадку прострочення, зобов`язується повернути грошові кошти в сумі 5500,00 доларів США з відсотками 20% річних за весь період прострочення (а.с. 5). Станом на час розгляду справи в суді, відповідач боргові зобов`язання не виконав, що було ним підтверджено у даному судовому засіданні. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Сума боргу за договором позики за розрахунком позивача становить:\~ 137500,00 гривень - сума основного боргу, 43927,54 гривень - проценти за користування грошовими коштами за борговою розпискою від 15.01.2020 року. Оскільки зобов`язання повернути борг відповідачем не виконані, то є законні підстави для задоволення позову з урахуванням положень ст.ст. 625, 635,\~ 1046,\~ 1049 ЦК України. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 906 гривень 76 копійок. Решту суми судових витрат у розмірі\~ 906 гривень 76 копійок необхідно стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved