Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позов мотивовано тим, що 16.08.2012 року він на прохання відповідача [PERSON], отримав кредит в сумі 20000 гривень в ПАТ КБ «Правекс-Банк». Отримані в банку кошти в сумі 20 000 гривень віддав відповідачу. В цей же день при передачі коштів між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно із яким він надав у борг відповідачу 20 000 гривень, а відповідач зобовязалась платити за нього кредит та проценти по кредиту щомісячно в банк. В серпні 2014 року відповідач повідомила його про те, що в звязку з відсутністю коштів вона не зможе виплатити борг перед кредитором в сумі 7 100 гривень, тому позивач знову надав відповідачу кошти в сумі 7 100 гривень та заплатив борг перед банком. З 16.08.2012 року по даний час відповідач жодного разу не сплатила позивачу або до банку будь-яких коштів та в даний час повністю відмовилась повертати борг, тому позивач вимушений сам сплачувати до банку кошти за кредитним договором та відсотки по кредиту, в звязку з чим звернувся до суду з позовом про стягнення боргу. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив позовні\~ вимоги задовольнити у повному обсязі. Пояснив, що мав приятельські відносини із відповідачем, тому після звернення, вирішив надати відповідачу допомогу. Однак, відповідач відмовляється повертати суму позики та останнім часом не йде на контакт із позивачем. Відповідач у судове засідання не зявилась повторно, хоча про дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином. Жодних заяв чи клопотань до суду не подавала. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. 16.08.2012 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла грошові кошти в розмірі 20 000, 00 гривень на строк до 16 серпня 2014 року. Даний договір укладений в письмові формі. Згідно із договором позики від 16.08.2012 року відповідач [PERSON] зобовязувалась виплачувати борг щомісячно починаючи з 16.09.2012 року по 16.08.2014 року в сумі 833 гривні 33 копійки. Згідно із п. 6.2 договору позики у випадку прострочення виплати частини позики більше чим на один місяць. Відповідач зобовязувалась виплачувати пеню в розмірі 5% від недоплаченої суми за кожен день прострочення виплати. Як вбачається з довідки Публічного акціонерного товаритсва « КБ «Правекс-Банк» № 7639/12-01-1-БТ від 09.11.2015 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 027RNРА122290001 від 16.08.2012 року з лімітом кредитування 20 000 гривень, з відсотковою ставкою 49,00% річних. Позивач виконав зобов'язання за договорами позики, та надав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 20000 гривень та 7100 гривень додатково під розписку 12.08.2014 року. У встановлений термін відповідач позику не повернула, внаслідок чого порушила прийняті на себе обовязки, встановлені договором. Відповідно до ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду, такої ж якості. Згідно зі ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він згідно ст.625 ЦК України на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідач має сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який сплачується пеня, від розміру неповернутої суми позики за кожен день прострочення. Розрахунком заборгованості, наведеним у позовній заяві, підтверджується заборгованість відповідача за договором позики та зазначені штрафні санкції, відповідно до умов договору та чинного законодавства України. Так, позивачем нарахована пеня за несвоєчасне повернення грошових коштів відповідно до п. 6.2 договору позики, інфляційні та 3% річних згідно із ст. 625 ЦК України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та визнає правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми основного боргу в розмірі 27100 гривень, суми пені в розмірі 39285,38 гривень, індексу інфляції в розмірі 14570,90 гривень та 3% річних в розмірі 7136,42 гривень, а всього з відповідача підлягає стягненню 88092,70 гривень в рахунок заборгованості за договором позики, що підтверджується розрахунками заборгованості станом на 01.05.2016 року, що наявні в матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства. Згідно із ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачав дохід держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, як учасник бойових дій.

Outcome: approved