Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 15 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 454. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 15.09.2015 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбні відносини між ними не склалися, фактичні шлюбні відносини між ними припинені з січня 2019 року, між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, у кожного з них існує окремий бюджет, спільного домашнього господарства не ведуть. Позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, примирення між ними та збереження сім`ї не можливо, а подальше існування формального шлюбу буде суперечити їх інтересам. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. До суду від представника позивача надійшла заява, згідно якої вона просила справу розглянути у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.25). Відповідач в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Від неї на електронну адресу суду надійшла заява, згідно якої вона просила розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] », дитина буде проживати разом з нею (а.с.26-29). Відповідно до ст. 200 ч. 3 за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 вересня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане повторно 31 липня 2020 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 454 (а.с.12). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 04 серпня 2016 року Артемівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.13) . Шлюбні відносини на момент розгляду справи припинені подружжям, що підтверджується поясненнями сторін. Ст. 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов`язки. Зазначене положення конституційної норми знайшло свій подальший розвиток у Сімейному Кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите у цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України). Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного чи психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Подружжя [PERSON] шлюбно-сімейні відносини не підтримує, спільного господарства не ведуть. Позивач відновлювати стосунки з відповідачем намірів не має, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе. Суд розриває шлюб подружжя [PERSON] , оскільки між ними втрачені почуття взаємної любові та поваги. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, він не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги не примирення сторін в період знаходження справи в суді, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , буде проживати з матір`ю. Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли.

Outcome: approved