Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області до Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на: - земельну ділянку площею 1,09 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER]; - земельну ділянку площею 0,15 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER]; - земельну ділянку площею 0,50 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER]; - земельну ділянку площею 0,15 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER]. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: - земельної ділянки площею 1,09 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER]; - земельної ділянки площею 0,15 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER]. Позивач вважає, що саме він повинен успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] та проживав на час відкриття спадщини з спадкодавцем. Окрім цього позивач в позовній заяві зазначає, що [INFO] померла його рідна сестра - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: - земельної ділянки площею 0,50 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER]; - земельної ділянки площею 0,15 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER]. Позивач вважає, що саме він повинен успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом другої черги після смерті [PERSON] та проживав на час відкриття спадщини з спадкодавцем. Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] та [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - представник Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, заперечень щодо позовних вимог не має. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Судом встановлено, що [INFO] у віці 63 років в с.Яргорів Монастириського району Тернопільської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданого повторно 11.01.2017 року, актовий запис №8. Ще за життя померлому належали: - земельна ділянка площею 1,09 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №29-1912-0.61-73/2-17 від 01.02.2017 року, надану Відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області на запит від 25.01.2017 року №19 адвоката Андрусенка І.Я.; - земельну ділянку площею 0,15 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №29-1912-0.61-73/2-17 від 01.02.2017 року, надану Відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області на запит від 25.01.2017 року №19 адвоката Андрусенка І.Я. Відповідно до роз'яснень викладених в абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7, у разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом, а тому до вказаних правовідносин слід застосовувати норми ЦК України в редакції 2003 року так як строк для прийняття спадщини закінчився 21.06.2004 року, тобто у період коли почав діяти ЦК України в редакції 2003 року. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Родинні відносини між померлим [INFO] [PERSON] та [PERSON] підтверджуються: - свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER], згідно якого [PERSON] є його батьком. Як вбачається з матеріалів справи вказане майно [PERSON] фактично успадкував його син - [PERSON], як спадкоємець першої черги, оскільки проживав на час відкриття спадщини з померлим, що підтверджується довідкою від 11.01.2017 року №17 виданою виконавчим комітетом Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В зв'язку з наведеним суд вважає, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] як син спадкодавця та спадкоємець першої черги за законом. Окрім цього судом встановлено, що [INFO] у віці 37 років в с.Яргорів Монастириського району Тернопільської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданого повторно 11.01.2017 року, актовий запис №08. Ще за життя померлій належали: - земельної ділянки площею 0,50 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №29-1912-0.61-73/2-17 від 01.02.2017 року, надану Відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області на запит від 25.01.2017 року №19 адвоката Андрусенка І.Я.; - земельної ділянки площею 0,15 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №29-1912-0.61-73/2-17 від 01.02.2017 року, надану Відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області на запит від 25.01.2017 року №19 адвоката Андрусенка І.Я. Родинні відносини між померлою [INFO] [PERSON] та [PERSON] підтверджуються: - свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER], згідно якого [PERSON] є його батьком, а [PERSON] - мамою; - свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER], згідно якого [PERSON] є її батьком, а [PERSON] - мамою. З вищевказаних свідоцтв вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою. Статтею 1262 ЦК України передбачено, що в другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Як вбачається з матеріалів справи вказане майно [PERSON] фактично успадкував її рідний брат - [PERSON], як спадкоємець другої черги, оскільки проживав на час відкриття спадщини з померлою, що підтверджується довідкою від 11.01.2017 року №18 виданою виконавчим комітетом Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В зв'язку з наведеним суд вважає, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] як рідний брат спадкодавця та спадкоємець другої черги за законом. Беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що [PERSON], має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], який помер [INFO], як син спадкодавця і спадкоємець за законом першої черги та спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], як брат спадкодавця і спадкоємець за законом другої черги. Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів - державних актів на земельні ділянки, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується відмовою державної нотаріальної контори від 24.01.2017 року №49/01-16, у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як слідує з матеріалів справи оригінали Державних актів були втрачені про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я» від 27.01.2017 року. Згідно даного повідомлення вбачається, що Державні акти на право власності на земельні ділянки [NUMBER], [NUMBER] видані Монастириським районним відділом земельних ресурсів 10.09.2004 року [PERSON] та [PERSON] - загублені. На даний час виготовити правовстановлюючі документи на вищевказане майно не можливо через смерть спадкодавців, оскільки їх цивільна правоздатність, як фізичних осіб, припинена у момент їх смерті. Окрім цього, з 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а тому Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягають обов'язковій державній реєстрації. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельні ділянки згідно закону в нотаріальній конторі. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкове майно [PERSON] фактично прийняв так як на час відкриття спадщини проживав разом з померлими. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливість з даних причин оформити спадщину в установленому законом порядку доведена матеріалами справи. Суд не бере до уваги заяву [PERSON], засвідчену секретарем виконавчого комітету Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 26.01.2017 року та зареєстрованої в реєстрі за №04, яка б мала право на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті [PERSON], згідно якої вона відмовилась від своєї частки у спадщині, що вказана в позовній заяві, так як, згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, а саме протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини (в редакції чинній на час відкриття спадщини). Натомість, вищевказана заява [PERSON] свідчить про те, що вона вказаної в позовній заяві спадщини не приймала, їй відомо про заявлені вимоги [PERSON] та щодо них не заперечує, так як протягом розгляду справи в суді заперечень проти позову не подавала і ніяких дій, які б могли помішати позивачу у задоволенні його заявлених вимогах не вчиняла. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним в позовній заяві, а отже він як спадкоємець за законом має право на вказане в позовній заяві спадкове майно, інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині судом не встановлено. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини на вказане в позовній заяві майно в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а [PERSON] фактично прийняв спадщину, тому є підстави визнати за ним право власності на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються земельні ділянки. В зв'язку з наведеним та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на земельні ділянки. На підставі викладеного

Outcome: approved