Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Маріупольської міської ради з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог посилилася на те, що 15 жовтня 2014 року померла його мати [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 17 травня 2011 року зроблено відповідний запис за № 1416, Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, свідоцтво серія 1-НО № 799842. При житті його мати склала заповіт, який було посвідчено [PERSON] приватним нотаріусом маріупольського міського нотаріального округу Донецької області 10.02.2011 року за реєстровим №248, яким заповіла все своє майно [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з квартири за №95 в будинку №71 по вулиці Олімпійській в м. Маріуполі. 1\\2 частини квартири належала його матері на підставі свідоцтва про право власності на житло за №15757, виданого ЖКП «Житловик» 31.10.1994 року, інша 1\\2 частина належала його батькові на підставі того ж документу. Спадкоємицею після смерті батька [PERSON], померлого 03.08.2012 року, була його дружина, тобто мати позивача, яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. За його заявою про прийняття спадщини було заведено спадкову справу №111\\2015 до майна матері [PERSON], яка померла 15.10.2014 року. Інших спадкоємців після смерті його матері не має. Однак, на підставі постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.04.2015 року за №543\\02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру №95, що в будинку №71 по вулиці Олімпійській в м. Маріуполі після смерті [PERSON], яка померла 15.10.2014 року. Причиною відмови у видачі свідоцтва стало те, що згідно відповіді БТІ м. Маріуполя від 19.03.2015 року право власності на нерухоме майно за адресою: м. Маріуполь, вул. Олімпійська, 71-95 не було зареєстроване в БТІ м. Маріуполя Донецької області. Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 15.10.2014 року, на квартиру № 95, загальною площею 45,3 кв.м., жилою площею 27,3 кв.м., в будинку № 71 по вул.Олімпійській в м.Маріуполі Донецької області. Позивач та його представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] (а.с.15). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу ІІ-НО № 285411, виданого Палацом одруження, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02.04.1975 року, про що зроблено актовий запис № 1166, дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.16). [PERSON] помер 03 серпня 2012року, про що 03 серпня 2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області зроблений актовий запис №1023 та видане свідоцтво про смерть серії І-НО №639694 (а.с.11). [PERSON] померла 15 жовтня 2014 року, про що 16 жовтня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області зроблений актовий запис №1023 та видане свідоцтво про смерть серії І-НО №799842 (а.с.12). Відповідно до довідки від 16.03.2015 року, виданої ПП «Жилфонд-279» [PERSON] на час смерті був зареєстрований за адресою [INFO], разом з ним на час смерті була зареєстрована [PERSON] (а.с.42). З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її родини, а саме: [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.01.1994 року, зареєстрованого за номером 15757 (а.с.18). Зазначене свідоцтво не зареєстровано в МКП «Маріупольське БТІ», що підтверджено листом МКП «Маріупольське БТІ» №362/02-14 від 19.03.2015 року (а.с.19). Відповідно до ч3 ст. 1268 ЦК України, Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З урахуванням вищенаведеної норми права суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину у вигляді 1\\2 частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], оскільки проживала зі спадкодавцем на момент його смерті за вищевказаною адресою, внаслідок чого стала власником всієї квартири. [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено [PERSON] приватним нотаріусом маріупольського міського нотаріального округу Донецької області 10.02.2011 року за реєстровим №248, відповідно до якого заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.39). Згідно наданих Четвертою Маріупольскою державною нотаріальною конторою відомостей після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа на підставі поданої спадкоємцем [PERSON] заяви 19.03.2015 року про прийняття спадщини. Проте останньому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру було відмовлено через відсутність державної реєстрації права власності правовстановлюючого документа, а саме: свідоцтва про право власності на житло, про що державним нотаріусом була винесена відповідна постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.9-10). Відповідно .п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України позивач вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки своєчасно звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Осіб, які б мали право на обов'язкову долю у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК Україні, судом не встановлено. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05. 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З урахуванням керівних роз'яснень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, вищевикладеного, та з урахуванням того, що позивач звернувся в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, в матеріалах справи маються усі правовстановлюючі документи на спадкову квартиру, суд приходить до висновку, що за позивачем може бути визнано право власності на квартиру № 95, загальною площею 45,3 кв.м., жилою площею 27,3 кв.м., в будинку № 71 по вул.Олімпійській в м.Маріуполі Донецької області в порядку спадкування за заповітом, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Outcome: approved