Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на автомобіль ТОYОТА RAV 4, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 15.09.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено угоду, відповідно до умов якої відповідач замовив позивачу пригнати із Сполучених Штатів Америки транспортний засіб - ТОYОТА RAV 4 сірого кольору (загального легкового типу, категорія В). Після ввезення автомобіля в Україну і передання його позивачем відповідач зобов`язався прийняти автомобіль та протягом 30 днів з дня підписання акту приймання-передачі транспортного засобу відшкодувати позивачу всі понесені витрати щодо пошуку, придбання, доставки, розмитнення транспортного засобу шляхом сплати належної суми грошових коштів. Факт передання позивачем відповідачу ввезеного транспортного засобу ТОYОТА RAV 4 сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску підтверджується відповідним двостороннім актом приймання-передачі, вартість автотранспортного засобу вказана у акті, підтверджена сторонами та складає 4 200 доларів США, що в еквіваленті за курсом на день подання позову складає 105 359, 10 грн. Разом з тім, всупереч умовам угоди відповідач не виконав свого зобов`язання щодо сплати грошових коштів і передав транспортний засіб позивачу, що підтверджується відповідним двостороннім актом приймання-передачі. Однак, оскільки право власності на автомобіль зареєстровано за відповідачем, позивач не може вільно розпоряджатися вказаним транспортним засобом, в зв`язку з чим вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до канцелярії суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутністю за наявними матеріалами з урахуванням змісту позовної заяви та доданих до неї документів, просив визнати за ним право власності на транспортний засіб ТОYОТА RAV 4, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, надав до канцелярії суду заяву в якій зазначив, що дійсно [PERSON] привіз йому з США автомобіль марки ТОYОТА RAV 4 сірого кольору, після ввезення з США він прийняв машину, однак не зміг заплатити [PERSON] кошти, які повинен був сплатити згідно укладеної між ними угоди, у зв`язку з чим повернут [PERSON] автомобіль. Визнає, що на теперішній час [PERSON] не може нормально користуватися автомобілем, оскільки право власності на автомобіль досі зареєстровано за ним. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України\~передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що 15.09.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено угоду, згідно п. 1.1 якої виконавець зобов`язався надати послуги, передбачені п.2.1 цієї Угоди та передати транспортний засіб замовнику, а замовник зобов`язався прийняти надані послуги та транспортний засіб і оплатити прийняті послуги та вартість транспортного засобу в порядку та на умовах, визначених цією угодою та відшкодувати виконавця вартість транспортного засобу. Згідно п. 2.2 укладеної угоди, під транспортним засобом в цій угоді розуміється легковий автомобіль ТОYОТА RAV 4, сірого кольору, який виконавець зобов`язується придбати в США та ввезти в України для замовника. Згідно п. 3.1 вартість послуг визначається сторонами за домовленістю по факту їх надання і фіксується в акті про надані послуги. Згідно копії акту приймання наданих послуг від 11.01.2018 року вбачається, що виконавець [PERSON] надав замовнику [PERSON] відповідно до умов п. 2.1 угоди від 15.09.2016 року обумовлені послуги, а замовник прийняв ці послуги, не має претензій до замовника щодо якості послуг та зобов`язується сплатити вартість послуг відповідно до умов угоди. Згідно копії акту приймання передачі транспортного засобу від 11.01.2018 року укладеного [PERSON] та [PERSON] вбачається, що відповідно до умов п. 2.3 укладеної між сторонами Угоди від 15.09.2016 року здійснено приймання-передачу транспортного засобу ТОYОТА RAV 4, сірого кольору. Згідно копії акту приймання передачі транспортного засобу від 11.01.2018 року укладеного [PERSON] та [PERSON] вбачається, що відповідно до умов п. 4.2.5 укладеної між сторонами Угоди від 15.09.2016 року здійснено приймання-передачу транспортного засобу ТОYОТА RAV 4, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль марки ТОYОТА RAV 4, сірого кольору, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] . В матеріалах справи наявні копії документів з приводу здійсненна митного оформлення органами ДФС України автомобіля марки ТОYОТА RAV 4, сірого кольору, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , який привезений із США. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно ч. 1 статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Відповідно до ч. 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог в частині визнання за позивачем [PERSON] права власності на спірний автомобіль, оскільки вказані доводи підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, узгоджуються з позиціями сторін у справі, відповідають умовам укладеної між сторонами угоди від 15.09.2016 року, відповідають волевиявленню сторін. Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованості за невиконання умов угоди, у зв`язку з визнанням за ним права власності на спірний автомобіль, що передбачає виконання зобов`язання за правовідносинами, що виникли між сторонами на підставі укладеної угоди від 15.09.2019 року. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК). На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial