Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на квартиру за [ADDRESS], загальною площею 64,4 кв.м. В обгрунтування позову посилається на ту обставину, що позивачем для покращення побутових умов, за власні кошти, здійснено перепланування спірної квартири шляхом проведення добудови до лоджії, інші мешканці будинку не заперечують проти проведеної добудови, позивач оформив земельний сервітуту на користування земельною ділянкою під добудовою, однак позивач лише в судовому порядку може захистити право на майно. В судове засідання позивач не з'явився, однак подав заяву в якій просить справу розглядати за власної відсутності, позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не забезпечили явку представника, однак на адресу суду направили письмове звернення про відсутність заперечень на вимогу [PERSON] Всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази суд встанови наступні факти. Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його оспорювання, порушення або невизнання. Позивач зазначає, що проживає з батьками в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області. Перебуваючи на заробітках за кордоном, за зароблені кошти та передані батьками частину коштів, [PERSON] вдалося придбати однокімнатну квартиру [ADDRESS], що стверджується Договором купівлі - продажу квартири від 10.03.2016 року, посвідченим нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу. Судом встановлено, що з метою благоустрою квартири та покращенням житлово - побутових умов проживання, позивачем проведене перепланування квартири шляхом добудови, внаслідок чого загальна площа збільшилася до 64, 6 кв.м., а житлова до 27, 4 кв.м. 16.05.2016 року ФОП [PERSON] виготовлено технічний паспорт на переплановану квартиру, й у 2016 році ФОП [PERSON] виготовило проект відповідності, згідно змісту якого вбачається, що спірна квартира з врахуванням прибудови знаходиться в нормальному стані, відповідає будівельним та санітарним нормам та по надійності несучих конструкцій дозволяють проводити експлуатацію приміщення, як квартири. В ході підготовки документів для погодження добудови та готовності об'єкта до експлуатації, позивач дізнався, що для здачі об'єкта в експлуатації, відповідно до згаданої постанови КМУ і Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» необхідно розробити технічну документацію та отримати земельну ділянку для обслуговування добудови. Відтак ще попереднім власником квартири, 03 грудня 2014 року з Територіальною громадою Тернополя в особі Тернопільської міської ради, було укладено Договір про встановлення земельного сервітуту, згідно якого на підставі рішення ТМР від 25.04.2014 року за №6\\47\\170, встановлено земельний сервітут на земельну ділянку в м. Тернополі, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] на право влаштування входу до власного приміщення. Земельний сервітуту встановлено на земельній ділянці площею 0. 002425 га. Окрім цього позивачем було отримано згоду мешканці будинку по [ADDRESS] на здійснення означеної добудови до квартири. В п. 13 постанови № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснює, що у випадку, коли квартира в будинку розташована на першому (цокольному) поверсі й власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини при будинкової земельної ділянки, спір повинен вирішуватися відповідно до правил ст. 376 ЦК України. В п. 16 тієї ж постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що позов особи, яка самочинного збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК України, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує прав інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам , державним стандартам. Відповідно до положень частин 1 та 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. У відповідності до вимог ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво. Умовами визнання є надання земельної ділянки під самочинно збудований об'єкт, відсутність заперечень власника (користувача) земельної ділянки, відсутність порушень прав третіх осіб, а також відповідність збудованого об'єкта державним будівельним нормам і правилам. Здійснена позивачем прибудова відповідає всім вимогам ДБН та санітарним нормам. В інтересах позивача встановлено земельний сервітут на користування земельною ділянкою під здійсненою добудовою. Вищезгадані обставини свідчать про відсутність порушення прав третіх осіб, оскільки з приводу здійсненої прибудови суду не надано доказів в підтвердження конфліктів і спорів з іншими мешканцями і власниками квартир у житловому будинку: Згідно ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту його державної реєстрації. Відтак, аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved