Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], яка є також законним представником неповнолітнього [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що він (позивач) є власником квартири № 13 в будинку № 98, корпус № 3 по вул. Генерала Родімцева в м. Кропивницький, на підставі розпорядження управління власності Кіровоградської міської ради, що підтверджується свідоцтвом про право власності та Витягом з реєстру про державну реєстрацію прав. Вказав, що в грудні, 2011 року він (позивач) дозволив, щоб його донька [PERSON] зареєструвалася разом із своїм сином [PERSON] у належній йому (позивачу) на праві власності квартирі, оскільки така реєстрації необхідна була їй для працевлаштування. Згодом, в лютому-березні, 2015 року його (позивача) донька переїхала проживати в Київську область, де і була працевлаштована, у звязку з чим, фактично, з квітня, 2015 року відповідачі [PERSON] та неповнолітній [PERSON] у належній йому (позивачу) квартирі не проживали та не зявлялися, та, більш того, у звязку з певними сімейними обставинами, відповідачі з весни, 2016 року практично перестали підтримувати з ним (позивачем) родинні відносини та перестали йому (позивачу) телефонувати. Приблизно в жовтні-листопаді, 2017 року відповідач [PERSON] зателефонувала йому (позивачу) та повідомила, що буде переїжджати у Дніпропетровську область, так як там їй обіцяли більш вигідну роботу, та під час цієї телефонної розмови він (позивач) попросив доньку щоб вона приїхала та самостійно знялася з реєстрації у його (позивача) квартирі, оскільки він (позивач) не має можливості оформити субсидію, на що донька пообіцяла йому (позивачу) приїхати через 1-2 місяці з онуком до нього (позивача) в гості та вирішить питання про зняття з реєстрації, однак, до теперішнього часу, відповідач цього не зробила. Таким чином позивач зазначив, що з квітня, 2015 року відповідачі [PERSON] та неповнолітній [PERSON] у належній йому (позивачу) квартирі не проживають та не зявляються, матеріальної допомоги на утримання квартири не надають, в тому числі, на оплату комунальних послуг, самостійно будь-які платежі не здійснюють. Окрім того, вказав, що на даний час він (позивач) має намір продати належну йому квартиру, однак для цього необхідно зняти з реєстрації всіх зареєстрованих у квартирі осіб. З огляду\~на зазначене,\~та з\~посиланням на\~ст.\~71,\~72,\~163\~ЖК України,\~ст.\~405\~ ЦК України, позивач просить визнати [PERSON], та неповнолітнього [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 13 у будинку № 98, корпус № 3 по вул. Генерала Родимцева в м. Кропивницький. Ухвалою суду від 27.06.2018 року відкрито спрощене позовне провадження по даній цивільній справі, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, та призначено справу до розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання надав заяву за вх. № 30007 від 26 листопада 2018 року, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], яка діє також як законний представник і в інтересах неповнолітнього [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи судом повідомлена, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, відзив на позов, - відсутні. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 27.09.2011 року Кіровоградською міською радою на підставі Розпорядження управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради від 21.09.2011 року, № 49833, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: Кіровоградська область, м. Кіровоград, вул. Родимцева Генерала (вул. Родімцева)[ADDRESS]. Крім того, відповідно до витягу про державну реєстрацію прав ОКП «Кіровоградське ООБТІ» № 31669366 від 14.10.2011 року, право приватної власності на квартиру № 13 в будинку № 98, корпус № 3 по вул. Родимцева Генерала в м. Кіровоград, на підставі свідоцтва про право власності від 27.09.2011 року, виданого Кіровоградською міською радою, зареєстровано за [PERSON], номер запису: 64325, в книзі: 180. Відповідно до довідки КП «ЖЕО № 2 Міської ради міста Кропивницького» № 2415 від 29.05.2018 року, за адресою вул. Генерала Родимцева, 98, к. 3, кв. 13 в м. Кропивницький зареєстровані: власник [PERSON], [INFO], а також донька власника - [PERSON], [INFO], та онук власника [PERSON], [INFO], які зареєстровані за вказаною адресою, однак не проживають з квітня, 2015 року. Крім того, згідно з інформацією УДМС України в Кіровоградській області від 18.06.2018 року місце проживання [PERSON], [INFO], з 15.12.2011 року зареєстровано за адресою: [INFO]. Окрім того, відповідно до акту від 08 червня 2018 року, складеного членами комісії [PERSON], [PERSON], [PERSON], які проживають по сусідству з гр. [PERSON] в будинку № 98 по вул. Родімцева, підписи яких засвідчені начальником КП «ЖЕО № 2», останні підтвердили факт того, що донька та онук [PERSON] - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], не проживають в належній [PERSON] квартирі № 13 в будинку № 98 корп. 3 по вул. Родімцева в м. Кропивницький, з квітня, 2015 року. Окрім того, оглядом даної квартири встановлено, що будь - які речі [PERSON] та [PERSON] в квартирі відсутні. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОЛ № 112785 [PERSON] народився 15.05.2004 року, його батьками в свідоцтві про народження зазначені: мати [PERSON] та батько [PERSON]. Відповідно до ст.150\~ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника житла набувають речових прав, а саме сервітутних (особистий сервітут) на право користування житлом, належним власнику, сутність яких полягає в тому, що суб'єкт даного права має змогу користуватися чужою річчю. Відповідно до ст.395 ЦК України, речовими правами на чуже майно, серед іншого, визнається право користування (сервітут). Крім того, ч. 1 ст.\~405\~ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Відповідно до ч. 4 ст.\~156\~ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, за умови збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Більш того, у разі втрати особою статусу члена сім'ї, сервітут не припиняється, однак за відсутності згоди про безоплатне користування житлом колишній член сім'ї повинен вносити плату за користування житлом і за комунальні послуги, що відповідає положенням ч. 4 ст. 156 та ст. 162 ЖК України. При цьому, суд також відзначає, що наявність у члена сім'ї власника житла іншої можливості задоволення своїх потреб у житлі не може бути підставою для припинення права члена сім'ї на користування цим житлом, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що правовідносини між сторонами мають бути врегульовані відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЖК України, згідно з якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом. Оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON], які набули право користування житловим приміщенням квартирою № 13 у будинку № 98, корпус № 3 по вул. Генерала Родимцева в м. Кропивницький, яка належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 27.09.2011 року позивачу [PERSON], не проживають в зазначеній вище квартирі з квітня, 2015 року, тобто понад один рік, та не використовують житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що останні претендували на користування зазначеною квартирою, або ж намагалися вселитися в квартиру, або ж відсутні в квартирі з моменту реєстрації за вказаною вище адресою з поважних причин, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, зокрема, ч. 2 ст. 405 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], 15.05.2004 р.н., такими, що втратили право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: квартирою № 13 у будинку № 98, корпус № 3 по вул. Генерала Родимцева в м. Кропивницький, при цьому, судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Крім того, згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 704,80 грн., залишити по фактично понесеним позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved