Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Волиньобленерго» про відшкодування майнової і моральної шкоди. Позов мотивує тим, що рішенням Маневицького районного суду від 22.06.2010 року було задоволено позов ПАТ «Волиньобленерго» до нього про стягнення 26 214,30 грн. не облікованої електричної енергії внаслідок порушення правил користування електричною енергією для населення. Він не погодився з таким рішенням, а тому звернувся до органів прокуратури щодо перевірки законності дій працівників ПАТ «Волиньобленерго». Проведеною працівниками департаменту електроенергетики Міністерства енергетики та вугільної промисловості України спільно з Держенергонаглядом перевіркою було установлено ряд порушень допущених працівниками ПАТ «Волиньобленерго» під час складання акту та нарахування збитків. Також, було установлено відсутність в його діях факту крадіжки електричної енергії. Переглянувши рішення суду від 22.06.2010 року Маневицький районний суд рішенням від 12.09.2012 року скасував дане рішення, а додатковим рішенням від 10.12.2012 року в задоволенні позову ПАТ «Волиньобленерго» відмовив за безпідставністю. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 22.02.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.05.2013 року вказані рішення суду першої інстанції залишені без змін. Однак, за час перегляду справи за нововиявленими обставинами з його пенсійного рахунку на виконання першого рішення суду було стягнуто грошові кошти в розмірі 5699,77 грн. Вважає, що таким стягненням йому заподіяно майнової шкоди. А тому просив стягнути з ПАТ «Волиньобленерго» в його користь вказану суму коштів. Крім того, вважає, що незаконними діями працівників ПАТ «Волиньобленерго» йому було заподіяно моральної шкоди, яка полягає у тому, що майже чотири йому довелося доводити свою невинуватість у крадіжці електроенергії, що потягло великі незручності у повсякденному житті. Він є особою похилого віку, пережив Велику Вітчизняну війну, Чорнобильську катастрофу; має вади слуху, а тому не всякий раз міг зрозуміти, про що говорять в судовому засіданні, і від цього йому було соромно, що він безпорадний; у нього боліло серце, підвищувався артеріальний тиск, змушений був стаціонарно лікуватися, часто викликав додому медпрацівника. Спричинену моральну шкоду оцінює в 20 000 грн., які просив стягнути з відповідача в свою користь. В судовому засіданні позивач та його представники вимоги позову підтримали частково. В зв'язку з поверненням відповідачем стягнутих в примусовому порядку коштів в сумі 5699,77 грн., в частині відшкодування майнової шкоди позов не підтримали. В частині відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн. позов підтримали повністю з викладених у позовній заяві підстав. Просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що кошти, стягнуті з пенсійного рахунку позивачу повернуті 11.11.2013 року ще до відкриття провадження у справ, а тому відсутній предмет спору. Крім того, подавши позовну заяву в суд до [PERSON], ПАТ «Волиньобленерго» скористалося законним правом на захист своїх інтересів в суді. Позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються лише на рішеннях судів за 2012-2013 роки, якими ПАТ «Волиньобленерго» не визнано винним. Договірними зобов'язаннями, які існують між ними і позивачем, не передбачено відшкодування моральної шкоди. Крім того, вважає, що причинно-наслідковий зв'язок між хворобами позивача та діями працівників ПАТ «Волиньобленерго» відсутній, як відсутня вина відповідача в спричиненні позивачу моральної шкоди. А тому, просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільних справ №2-306/2010, №0311/72/2012, дослідивши та оцінивши інші докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 19.04.2010 року ВАТ «Волиньобленерго», правонаступником якого є ПАТ «Волиньобленерго», в особі Маневицької філії звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 26 214,30 грн. не облікованої електричної енергії. Рішенням Маневицького районного суду від 22.06.2010 року позов було задоволено, стягнуто з [PERSON] в користь ВАТ «Волиньобленерго» 26 214,30 грн. не облікованої електричної енергії внаслідок порушення правил користування електричною енергією для населення та судові витрати у справі. Проведеною за письмовими зверненнями [PERSON] працівниками департаменту електроенергетики Міністерства енергетики та вугільної промисловості України спільно з Держенергонаглядом перевіркою було установлено ряд порушень допущених працівниками ПАТ «Волиньобленерго» під час складання акту та нарахування збитків, та встановлено факт відсутності крадіжки електроенергії. Такі обставини підтверджуються листами Департаменту електроенергетики №32-01/6-3508 від 26.10.2011 року, Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Волинській області №20/01-459 від 28.10.2011 року. 10.01.2012 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Маневицького районного суду від 22.06.2011 року за нововиявленими обставинами. Рішенням Маневицького районного суду від 12.09.2012 року було скасовано у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення суду від 22.06.2011 року у справі за позовом ВАТ «Волиньобленерго» до [PERSON] про стягнення 26 214,30 грн. Додатковим рішенням Маневицького районного суду від 10.12.2012 року в задоволенні позову ВАТ «Волиньобленерго» до [PERSON] про стягнення коштів відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 22.02.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.05.2013 року вказані рішення суду першої інстанції залишені без змін. З повідомлення управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області № 3789/02-44 від 19.08.2013 року (а.с.8) вбачається, що за період з 01.08.2010 року по 28.02.2013 року з [PERSON] на виконання виконавчого листа № 646/10 від 22.06.2010 року було стягнуто штраф в сумі 5699,77 грн. З банківської виписки по особовому рахунку Маневицької філії ПАТ «Волиньобленерго» за 11.11.2013 року (а.с.26) та виписки по особовому рахунку [PERSON] (а.с. 28-29) вбачається, що позивачу повернута сума 5613,40 грн., в зв'язку з чим позивач не підтримує позов в частині відшкодування майнової шкоди. Повернення суми до відкриття провадження у справі, на що покликається сторона відповідача, не має значення для справи, оскільки кошти позивачу [PERSON] були повернуті в день звернення з позовом до суду 11.11.2013 року. Частиною 1 ст.23 ЦК України установлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у приниженні честі та гідності фізичної особи. Відповідно до ч.2 ст.273 ЦК України юридичні особи, їх працівники, професійні обов'язки яких стосуються особистих немайнових прав фізичної особи, зобов'язані утримуватись від дій, якими ці права можуть бути порушені. Статтею 276 ЦК України установлено, що юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю якої порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов'язана вчинити необхідні дії для його негайного поновлення, якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного права не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Вирішуючи питання щодо неправомірності дій працівників ПАТ «Волиньобленерго» та наявності між ними і шкодою безпосереднього причинного зв'язку та є вини осіб, суд враховує наступне. Неправомірність дій працівників ПАТ «Волиньобленерго» щодо нарахування [PERSON] збитків відповідно до вимог Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією безпосередньо встановлено проведеною в 2011 році перевіркою департаменту електроенергетики Міністерства енергетики та вугільної промисловості України спільно з Держенергонаглядом. Однак, ПАТ «Волиньобленерго», знаючи про результати перевірки, не вжило заходів негайного поновлення порушеного права [PERSON], як того вимагає ст.276 ЦК України. Відраховані з пенсії [PERSON] кошти не були повернуті йому до 11.11.2013 року. Разом з тим, представники ПАТ «Волиньобленерго» в судових засіданнях при перегляді рішення суду від 22.06.2010 року в зв'язку з нововиявленими обставинами настоювали на залишенні цього рішення без змін. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 25.05.2001 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом встановлено, що внаслідок не вжиття негайних заходів поновлення прав позивача відповідачем, судовий розгляд усіма судовими інстанціями справи за заявою [PERSON] про перегляд в зв'язку з нововиявленими обставинами рішення суду від 22.06.2010 року у справі за позовом ВАТ «Волиньобленерго» до [PERSON] про стягнення 26 214,30 грн. тривав з січня 2012 року по травень 2013 року. При чому, відповідач [PERSON] був присутній у всіх засіданнях судів першої та апеляційної інстанції (7 засідань тривалістю в сукупності 6,36 год.). [PERSON] є особою похилого віку [INFO], хворіє на ряд хронічних та спричинених похилим віком захворювань, що підтверджується виписками з історії хвороби (а.с.9-10), проживає в с. Матейки Маневицького району Волинської області, а тому, суд вважає, що багаторазове подолання відстані до судів та тривале перебування в судових засіданнях безумовно потягнуло фізичні страждання. Крім того, з виписок з історії хвороби вбачається, що в вересні 2012 року та січні 2013 року мав загострення серцевого захворювання, з приводу яких лікувався стаціонарно у Волинській обласній клінічній лікарні. Враховуючи, що порушене право позивача було відновлене відповідачем через два роки після встановлення неправомірності дій його працівників, суд приходить до висновку, що бездіяльністю відповідача було спричинено позивачу моральну шкоду. Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, а тому вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Крім того, з відповідача в користь позивача слід частково стягнути судовий збір в установленому законом розмірі.

Outcome: partial