Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає про те, що він має на території АР Крим будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований на ім`я його матері [PERSON] . Після переходу АР Крим під контроль Російської Федерації, перетин кордону для відвідування його житла став значно ускладненний. Як стало йому відомо, у злочинної групи в складі відповідача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виник злочинний умисел на заволодіння його майном. З метою його реалізації було виготовлено фіктивний договір позики. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.08.2019 р. по справі № 754/4815/19 позов [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору позики задоволено. Визнано недійсним договір позики від 04.02.2016 р. укладений між [PERSON] та [PERSON] з урахуванням змін встановлених Двосторонньою заявою від 07.04.2016 р. та присуджено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 21.09.2019 р. Як зазначає позивач, з численими труднощями та хвилюваннями, йому вдалося довести свою непричетність до явно сфальшованих договорів позики, що є інструментом шахрайської схеми. Таким чином існують реальні підстави вважати, що ціллю відповідача є захоплення власності, яка знаходиться на території АР Крим, користуючись тими обставинами, що він (позивач( не має можливості належним чином захистити своє майно. Позивач вважає, що подібні дії відповідача є нічим іншим, як посяганням на його власність, втягнення в скрутне матеріальне становище, що створило в його житті ситуацію постійного стресу, страждання та сильного душевного хвилювання, що є відповідно моральною шкодою. Постійна ситуація тяжкого стресу та хвилювання спричинила нехарактерні підвищення артеріального тиску та загальне погіршення стану здоров`я. З огляду на вищевикладене, з урахуванням преюдиційності обставин протиправності дій [PERSON] , його порушені права підлягають відновленню шляхом відшкодування розміру понесеної моральної шкоди, яка з огляду на стан здоров`я, вік, матеріальні та фактичні обставини справи має становити 20 мінімальних заробітних плат, а тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь 100 000,00 грн. моральної шкоди. Згідно з правилами ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 19.01.2021р. відкрито провадження у названій справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у відповідності до ст.274 ЦПК України. Відзив на позовну заяву та будь-які заяви, клопотання відповідача до суду не надходили. За даний обставин, суд вважав за можливе прийняти рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до суду заперечень щодо розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.08.2019 р. по справі № 754/4815/19 позов [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору позики задоволено, визнано недійсним договір позики від 04.02.2016 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] з урахуванням змін, встановлених Двосторонньою заявою від 07.04.2016 р., та присуджено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 21.09.2019 р. Вказаним рішеням встановлено, що під час укладення оспорюваного договору позики було відсутнє волевиявлення учасника правочину, а саме позивача [PERSON] , оскільки він не був присутній при його укладенні, грошові кошти не отримував, договір не підписував. Суд прийшо до висновку про те, що ознака фіктивності договору позики була властива діям сторони відповідача, позивач при розгляді справи довів відсутність у нього наміру створити юридичні наслідки. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Таким чином під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Тлумачення статей 2, 11, 172, 1167, 1173 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Тобто боржником є відповідний орган місцевого самоврядування, яка бере участь у справі як відповідач. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач моральну шкоду обґрунтовує тим, що зазнав моральних страждань, завданих діями відповідача, а самі дії відповідача є нічим іншим, як посягання на його власність, втягнення в скрутне матеріальне становище, що створило в його житті ситуацію постійного стресу, страждання та сильного душевного хвилювання, що є відповідно моральною шкодою. Постійна ситуація тяжкого стресу та хвилювання спричинила нехарактерні підвищення артеріального тиску та загальне погіршення стану здоров`я. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України і полягають у її відшкодування особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Оскільки судовим рішеннями, які набрали законної сили, встановлено неправомірність дій відповідача, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу такими діями моральної шкоди. Суд вважає, що позивачем доведено наявність моральних страждань, порушення нормальних життєвих стосунків, а також наявність причинного зв`язку між погіршенням стану свого здоров`я та протиправними діями відповідача. Проте, враховуючи характер протиправних дій, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини, яка завдала моральної шкоди, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд, вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди у заявленому ним розмірі завищеними, їх розмір не знайшов свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи. Так, позивачеві були спричинені моральні страждання, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм, проте інших доказів на підтвердження немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, істотності змін в житті, тощо) суду не надано, а тому

Outcome: partial