Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики - поруки від 23.06.2019. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] борг у розмірі 259 000 грн., що утворився станом на 23.04.2020. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.06.2019 між ним та [PERSON] був укладений договір позики на суму 70 000 грн. зі строком повернення - до 23.08.2019, зі сплатою 15% за кожен місяць користування позикою по день повернення позики при його несвоєчасному поверненні. Відповідач [PERSON] не виконала свої зобов`язання за договором позики. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати відсотки. Позика отримана 23.06.2019, сума процентів розраховується на 23.04.2020 за період користування позикою з 23.06.2019 по 23.04.2020, тобто за 10 місяців: 70 000 х 15%:100 х 10 міс.=105 000 грн. Також відповідно до ст.624 ЦК України та згідно з умовами договору займу-поручительства до стягнення підлягає пеня у розмірі 0,5% від суми позики за кожен день прострочення, що становить 84 000 грн. (70 000 грн. х 0,5%:100 х 240 днів). Просить стягнути з відповідача суму позики 70 000 грн., проценти за користування грошовими коштами у сумі 105 000 грн. та пеню у розмірі 84 000 грн., а всього 259 000 грн. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві строк для усунення недоліків. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 січня 2020 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.02.2020 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У позовній заяві зазначив, що у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася за невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті «Судова влада». У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідача [PERSON] , яка не повідомила про причини неявки, відзиву на позовну заяву не надала, суд вважає за можливе, зі згоди позивача, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення у відповідності до ст.280 ЦПК України. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 23.06.2019 між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) був укладений договір позики-поручительства, відповідно до якого позикодавець передає позичальнику грошові кошти в розмірі 70 000 грн. строком до 23.08.2019, зі сплатою 10% за кожен місяць користування позикою, у разі невиплати даних процентів, вони повинні виплачуватись у розмірі 15% від суми боргу. Також п.3 договору передбачено, що у разі несвоєчасного повернення позики передбачена сплата пені в розмірі 0,5% від суми позики за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір від 23.06.2019, укладений між [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку недійсним не визнавався. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів на спростування заявлених позовних вимог. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 18 липня 2012 року договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб`єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч.1 ст.1048 ЦК України). Статтями 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від сум позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з наданим позивачем розрахунком, який не спростований відповідачем, заборгованість за договором від 23.06.2019 станом на 23.04.2020 становить 259 000 грн. та складається з наступного: суми позики у розмірі 70 000 грн.; процентів у розмірі 105 000 грн. за період з 23.06.2019 по 23.04.2020 із розрахунку - 70 000 грн. х 15%: 100 х 10 міс.; пені в розмірі 84 000 грн. з розрахунку 70 000 грн. х 0,5% : 100 х 240 днів за період з 23.08.2019 по 23.04.2020. Відповідно до вказаного договору відповідач зобов`язалась виконувати погашення вказаної заборгованості в порядку та у строки відповідно до договору. Отже, оцінюючи з`ясовані обставини справи та представлені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вказаного позову та про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором від 23.06.2019 в розмірі 259 000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зважаючи на те, що позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, в силу положень статті 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2 590 грн. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved