Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, які в подальшому уточнив до [PERSON], [PERSON], Канівської міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача відділ комунального майна та земельних ресурсів виконавчого комітету Канівської міської ради про визнання договору оренди недійсним та заборони його реєстрації. Свій позов мотивує тим, що він являється власником домоволодіння за адресою вул. Підмосковка, 19 м. Канів. Земельна ділянка знаходиться у його користуванні. Протягом багатьох років між ним та власником сусіднього домоволодіння за адресою вул. Підмосковка, 21 м. Канів триває земельний спір. Даний спір було вирішено комісією по вирішенню земельних спорів виконавчого комітету Канівської міської ради. Протягом тривалого терміну рішення комісії про відновлення меж земельних ділянок залишається не виконаним. Після звернення до виконавчого комітету Канівської міської ради із проханням виконати рішення комісії по вирішенню земельних спорів на засіданні комісії (в приміщенні відділу комунального майна м. Канева), позивач довідався про передачу в оренду землі по вул..Підмосковка в м.Канів, яка є спірною - [PERSON] У квітні 2016 року [PERSON] звернуся із заявою до Канівської міської ради, як сторони договору оренди, з проханням внести зміни до договору оренди, укладеного між [PERSON] та виконавчим комітетом Канівської міської ради, або ж розглянути питання про розірвання вказаного договору з метою відновлення його прав, шляхом виконання Протоколу комісії по вирішенню земельних спорів від 21 червня 2011 року № 23, який затверджений Рішенням Виконавчого комітету Канівської міської ради від 19 вересня 2012 року № 288, а саме внесення змін до кадастрового плану земельної ділянки (п.1 резолютивної частини протоколу) та встановлення межових знаків. На початку травня 2016 року позивачем було отримано відповідь на заяву № 01-03-02/Я-165 від 29.04.2016 року, в якій рекомендовано звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог, оскільки договір оренди щодо спірної землі по вул..Пімосковка в м.Канів не укладався, не підписувався сторонами та не реєструвався згідно чинного законодавства. Зазначили, що було підготовлено лише його проект, а тому позовні вимоги [PERSON] щодо скасування неіснуючого договору оренди є безпідставними. Представник Канівської міської ради [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, те що дійсно був підготовлений проект договору оренди між [PERSON] та Виконавчим комітетом Канівської міської ради та переданий на розгляд [PERSON], але на даний час даний договір не підписувався сторонами та не реєструвався. Представник відділу комунального майна виконавчого комітету Канівської міської ради [PERSON] в судовому засіданні повідомила про те, що рішенням Канівської міської ради від 06.06.2013 року № 12-37 було прийнято рішення щодо укладення договору оренди між відповідачами. Було підготовлено проект договору та передано [PERSON] для підпису та здійснення його державної реєстрації. Станом на 15 травня 2017 року оскаржуваний договір не зареєстрований. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи вирішив, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником домоволодіння за адресою вул. Підмосковка, 19 м. Канів. Земельна ділянка знаходиться у його користуванні. Між позивачем відповідачами [PERSON] та [PERSON] триває земельний спір. Даний спір було вирішено комісією по вирішенню земельних спорів виконавчого комітету Канівської міської ради, що підтверджено витягом з протоколу № 23 від 21.06.2011 року (а.с.10 на звороті). З відповіді Виконавчого комітету Канівської міської ради, яка дана [PERSON] від 29.04.2016 року № 01-03-02/Я-165 вбачається, що протокол комісії по вирішенню земельних спорів від 21.06.2011 року № 23 було скасовано (а.с.9). Судом встановлено, що після звернення до виконавчого комітету Канівської міської ради із проханням виконати рішення комісії по вирішенню земельних спорів на засіданні комісії (в приміщенні відділу комунального майна м. Канева), позивач довідався про передачу в оренду спірної землі по вул.Підмосковка в м.Канів відповідачу [PERSON] та [PERSON] З відомостей, які надано Управлінням Держгеокадастру у Канівському районі Черкаської області вбачається, що у фонді документації Управління договір оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та Канівською міською радою, щодо оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: вул..Підмосковка, 21 в м.Канів відсутня (а.с.54). Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (ст. 125, 126 ЗКУ). Як передбачено ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 182 ЦК України Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Ч. 1 ст. 210 ЦК України встановлено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оренду землі» та ст. 125 ЗКУ укладені договори оренди землі підлягають обов'язковій державній реєстрації. І право оренди земельної ділянки, згідно із ст. 18 Закону України «Про оренду землі» виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Як встановлено ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно (а земельні ділянки відповідно до цього Закону підпадають під визначення нерухомого майна), розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право постійного користування та право оренди земельної ділянки. Так як оскаржуваний договір не підписаний відповідачами та не зареєстрований, він є неукладеним. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеним правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення. П. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки як було встановлено під час розгляду справи договір оренди між відповідачами є неукладеним та не породжує будь яких правових наслідків.

Outcome: dismissed