Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Виконавчого комітету Криворізької міської ради про визначення часток в спільній сумісній власності. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради № Д 76 від 27.01.2006 року йому та [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира за адресою: [ADDRESS] . Тобто частка квартири кожного із співвласників не визначена. В даний час, він вирішив подарувати свою частку квартири, а тому змушений звернутися до суду за захистом свого права на житло. Просить визначити частки співвласників у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру по 1/3 частки за кожним співвласником. Ухвалою суду від 06.03.2020 року у справі відкрите провадження, розгляд справи призначений в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Згідно пункту 4 прохальної частини позову, позивач просить провести розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, до суду надали клопотання про розгляд справи у їх відсутність, заперечень проти вимог позивача не надали. Відповідно до ч. 2ст. 247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № Д76 від 27.01.2006 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 14 - копія свідоцтва, а.с. 15 - копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно). 30.01.2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] » ( а.с. 13 - копія свідоцтва про шлюб). Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним( частина 4 статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє,користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном « визначення часток » законодавець розуміє визначення ( встановлення ) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. У частинах 1, 2ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до положень ч. 1 ст.368 і ч. 2 ст.372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч. 1ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд враховує, що виключно позивачу належить право обирати спосіб захисту порушеного права і що в результаті визначення розміру частки позивача між останньою і відповідачами припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності. Як вбачається з практики ВССУ (а саме ухвали ВССУ від 12.12.2012 року № 6-44981ск12) ідеальна частка - це частка у праві на річ. Оскільки згідно із свідоцтвом про право власності на житло частки кожного із співвласників є рівними, кожен учасник спільної сумісної власності має право вимагати виділення ідеальних часток. У цьому випадку це по 1/3 частині квартири, оскільки учасників спільної сумісної власності три. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачам, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а тому суд вважає за можливе визначити частку у праві спільної сумісної власності на квартиру за кожним з співвласників у розмірі - 1/3. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved