Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа: [PERSON], про встановлення порядку користування житловим приміщенням та просив встановити порядок користування будинком [ADDRESS] в м. Вінниці, виділивши [PERSON] в користування кімнату, позначену на плані 1-3, площею 18,0 кв.м; виділити в користування [PERSON] житлову кімнату, позначену на плані 1-2, площею 15,0 кв.м; прихожу 1-1, площею 19,6 кв.м та кухню 1-5, площею 11,1 кв.м залишити у спільному користуванні; судові витрати поділити порівну. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав повністю. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. При цьому відмічала, що встановленням такого порядку користування будуть порушені права [PERSON] Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] є співвласниками (по 1/3 частці) житлового будинку [ADDRESS] в м. Вінниці. Дана обставина встановлена рішеннями Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2014 року по цивільній справі №127/14173/14-ц та від 14.10.2014 року у цивільній справі № 127/27141/13-ц та в силу положень ст.61 ЦПК України доказування не підлягає. Визнається вказана обставина і особами, які беруть участь у справі. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.10.2014 року у цивільній справі № 127/27141/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням, вселення та зобов'язання вчинити дії, яке набрало законної сили згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області від 18.11.2014 року, було вселено [PERSON] в кімнату 1-4, житловою площею 12,6 кв.м, що знаходиться в житловому будинку [ADDRESS], м. Вінниця. У задоволенні позову в частині встановлення порядку користування житловим приміщенням було відмовлено, оскільки житлова площа такої кімнати перевищує розмір частки позивача на житлову площу, яка в даному житловому будинку згідно технічного паспорту становить 30,6 кв.м, тобто кожний співвласник має право лише на 10,2 кв.м житлової площі. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2014 року у цивільній справі № 127/14173/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: виконавчий комітет Вінницької міської ради, про зобов'язання приведення будинку до попереднього технічного стану, яке набрало законної сили та було виконано, було зобов'язано [PERSON], [PERSON] привести будинок [ADDRESS] в м. Вінниці в попередній технічний стан відповідно до проекту його забудови, акту прийомки в експлуатацію від 27.06.1980 року, шляхом знесення перегородки між приміщеннями, які позначені на плані будинку «1-2», «1-6». Як вбачається з технічного паспорту на будинок [ADDRESS] у м. Вінниці від 11.02.2015 року, житлова площа будинку складає 45,9 кв.м, тобто житлова площа на кожного з його співвласників - 15,3 кв.м. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач, звертаючись до суду, як співвласник, просить встановити порядок користування між двома співвласниками, зазначаючи про неможливість його узгодження. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України). Відповідно до положень ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За відсутності згоди порядок володіння та користування майном визначається судом за позовом одного або декількох співвласників. Разом з тим, враховуючи встановлені обставини, заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволені. Суд звертає увагу, що встановленням узгодженого позивачем та відповідачем порядку користування спірним житловим будинком буде порушено права третьої особи [PERSON], зокрема, у зв'язку з тим, що кімната 1-4, житловою площею 15,3 кв.м, що знаходиться в житловому будинку [ADDRESS], м. Вінниця, є прохідною (відповідно до ст.319 ЦК України, власність зобов'язує; власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі). Крім того, житлова площа спірного житлового будинку складає 45,9 кв.м, тобто житлова площа на кожного з його співвласників - 15,3 кв.м. Отже, житлова площа кімнати 1-3 - 18,0 кв.м, яку позивач [PERSON] просить виділити йому у користування, перевищує розмір частки позивача на житлову площу (15,3 кв.м) у житловому будинку [ADDRESS] До того ж, встановлення узгодженого позивачем та відповідачем порядку користування спірним житловим будинком є неможливим і у частині залишення у спільному користуванні сторін прихожої 1-1, площею 19,6 кв.м, та кухні 1-5, площею 11,1 кв.м, оскільки третя особа [PERSON] також має право на користування даними нежитловими приміщеннями. Суд відмічає, що правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм майном, яке становить єдине ціле, а кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed