Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Хмельницької районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. В обґрунтування вимог вказує, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] . У цьому будинку він зареєстрований та проживає, однак, також за цією адресою зареєстровані його колишня дружина [PERSON] та її діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що 17.12.2018 року розірвано шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , та з того часу колишня дружина та її діти не проживають у вказаному будинку. Вони виселилися з будинку добровільно, забравши всі належні їм речі, не сплачують комунальні платежі, в утримані житла участі не беруть, особистих речей відповідачів в будинку немає, вони втратили інтерес до даного житла. На підставі наведеного, позивач просить в судовому порядку усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідачів на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді Старосинявського районного суду від 15 березня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання, Ухвалою Старосинявського районного суду від 05 квітня 2021 року залучено до участі у справі Службу у справах дітей Хмельницької районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а також доручено органу опіки та піклування надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Ухвалою Старосинявського районного суду від 17 травня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Куцоконь В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з мотивів, викладених у позові, просили задовольнити вимоги повністю. Відповідач, законний представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання повторно не з?явилася, проте направила до суду заяву, відповідно до змісту якої, як відповідач та законний представник сина позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення, розгляд справи просить проводити без її участі. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подавав. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Позивач [PERSON] на підставі рішення Старосинявського районного суду від 30.01.2015 року №684/12/15-ц є власником будинку, який розташований по [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 37378883 від 12.05.2015 року, право приватної власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до домової книги для прописки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS] у вказаному житлі зареєстровані з 29.05.2015 року відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 17.12.2018 року Старосинявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, 17 грудня 2018 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Як встановлено з довідки №26 виданої Старосинявською селищною радою 01.02.2021 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з ним зареєстровані, але не проживають його колишня дружина [PERSON] , [INFO] , та її діти, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження місця проживання, складеного 01.02.2021 року комісією за участі депутата сіл Пасічна, Гречана, Рідкодуб [PERSON] , діловода [PERSON] та сусідів, встановлено, що дійсно за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] та її діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проте за даною адресою вони фактично не проживають. Згідно висновку органу опіки та піклування Хмельницької районної державної адміністрації №40/25-756/21 від 17.05.2021 року, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою в [ADDRESS] , органом опіки та піклування визначено за недоцільне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки це тягне за собою позбавлення можливості та права на реалізацію законних прав дитини та суперечить його інтересам. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00030227124 від 06.04.2021 року [PERSON] , народився [INFO] в с. Пасічна, Старосинявського району Хмельницької область, його матір`ю є [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , [INFO] , 27.08.2011 року внесено відомості про усиновлення, зокрема в відомостях про дитину внесено зміни, а саме, [PERSON] змінено на [PERSON] , [PERSON] змінено на [PERSON] , та внесено зміни про батька [PERSON] змінено на [PERSON] . Факт непроживання та відсутності відповідачів в будинку [ADDRESS] більше трьох років підтверджено поясненнями свідків, допитаних в судовому засіданні. Зокрема, свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача підтвердила факт непроживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у вищевказаному житлі більше трьох років та вказала, що колишня дружина з своїми дітьми після розлучення з позивачем переїхала проживати до своєї матері, де вона проживає зараз їй не відомо. Свідок [PERSON] , який є сусідом позивача, підтвердив факт непроживання відповідачів близько трьох років за адресою їх місця реєстрації, а також те, що вони виїхали з будинку добровільно і перешкод їм ніхто не чинив. Отже, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи зареєстрованими в спірному будинку, не проживають у ньому без поважних на те причин більше одного року, як і встановлено, що відповідачі залишили спірне помешкання добровільно та перешкод у користуванні житлом за місцем реєстрації їм ніхто не чинив. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти,користуватися і розпоряджатися належним йому майном,на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею,незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, може бути рішення суду про втрату нею права користування житловим приміщенням. Згідно ч.1 ст.156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України право користування житловим приміщенням мають члени сім`ї власника приміщення в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до частин другої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Таким чином, судом встановлено що, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , досяг 14 річного віку, не є членом сім`ї власника будинку [PERSON] , проживав лише тимчасово в будинку позивача [PERSON] за його згодою як власника, що було зумовлено зареєстрованим шлюбом [PERSON] та [PERSON] , який в 2018 році розірвано, після досягнення чотирнадцятирічного віку з 2019 року не виявляв бажання проживати за місцем реєстрації та користуватись даним житлом. Згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог та доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідачів за місцем реєстрації не надано, відтак судом не здобуто, так як відповідачі в судове засідання не з`явились та жодних доказів не надали. Натомість, відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про визнання позовних вимог про визнання її та неповнолітнього сина такими, що втратили право користування належним позивачу житлом. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання відповідачем [PERSON] позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved