Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що є власником особового рахунку трьохкімнатної квартири [ADDRESS] . Зазначена квартира належить йому на праві особистої власності відповідно до довідки ЖСК «Червоноткацький». В спірній квартирі зареєстрований його син, відповідач у справі - [PERSON] , 1975 р.н., який виїхав зі спірної квартири в 2001 році, на проживання за кордон і наразі ніби-то мешкає в Америці . Відповідач не сплачує комунальні послуги та цікавиться спірною квартирою, а тому позивач змушений звернутись до суду із зазначеною заявою. Ухвалою суду від 21.01.2019 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. Позивачем на виконання вищевказаних ухвал суду, у встановлені суддею строки, було усунуто зазначені судом недоліки. Ухвалою судді від 08.02.2019 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 12.03.2019 по вищевказаній справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні. Позивач [PERSON] , в в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовні заяві. також пояснив, що відповідач проживає за кордоном, його місце проживання наразі позивачу невідоме. У зв`язку із реєстрацією місця проживання відповідача у належній йому квартирі, він щомісяця сплачує досить високу суму за комунальні послуги. Позивач не заперечував, щодо розгляду справи у відсутності відповідача з постановленням заочного рішення. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся в установленому законом порядку, поштова кореспонденція повернулась на адресу суду, як неотримана. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Згідно з вимогами ч.ч.6, 7 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Згідно довідки виданої ЖБК «Червоноткацький» від 15.01.2019, [PERSON] , є власником особового рахунку трьохкімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 5) Разом з тим, відповідно до реєстраційного посвідчення міститься запис, що кооперативна квартира № 144 житловою площею 41.1 кв.м., житлового будинку [ADDRESS] , кооператив «Червоноткацький», зареєстрована за гр. [PERSON] , на праві особистої власності на підставі довідки ЖСК «Червоноткацький» № 207 від 09.11.92, запис в реєстровій книзі № 49 за реєстровим номером № 491/31225 від 06.12.1993 р. (а.с. 9) З матеріалів справи убачається, що окрім позивача та третьої особи у спірній квартирі зареєстрований відповідач, чим створюються перешкоди для позивача у здійсненні ним права користування та розпорядження квартирою. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, згідно зі ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України особу може бути визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням лише внаслідок відсутності цієї особи без поважних причин понад один рік. Згідно з вимогами до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом договори. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що в зв`язку з тривалою відсутністю відповідача за місцем своєї реєстрації, останній втратив право на користування житлом. При цьому, право власності позивача на спірну квартиру, що включає право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, виникло після реєстрації цього права у встановленому законом порядку та порушується на даний час. Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання, за відомостями наданими Відділом з питань реєстрації місця проживання/ перебування фізичних осіб Деснянської РДА, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в спірній квартирі з 28.11.1995 по теперішній час (а.с.19) При цьому, згідно актів про не проживання від 10.01.2018, 10.07.2018,10.01.2019, складених та підписаних сусідами в присутності голови правління [PERSON] , [PERSON] , 1975 р.н., дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2001 року, його речі в квартирі відсутні, участь в оплаті комунальних послуг не приймає (а.с. 6-8) В судовому засіданні були допитані в якості свідків, особи які підписали вищевказані акти [PERSON] та [PERSON] .. При цьому, свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що відповідач зареєстрований в спірній квартирі з 1995 року. Однак більше двадцяти років назад він виїхав за межі України, з тих пір свідок його не бачив, місце перебування відповідача йому невідоме. За час перебування за кордоном відповідач матеріальної допомоги батьку не надавав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що живе з позивачем в будинку по [ADDRESS] , з 1972 року, знає синів позивача ще змалку, нічого поганого сказати не може, однак знає, що відповідач по справі перебуває за межами України, свідок вказувала, що не бачила його в спірній квартирі більше сімнадцяти років. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення у повному обсязі позовних вимог [PERSON] , щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки дані вимоги є підставними та обґрунтованими. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved