Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він працював водієм в ТОВ «Лузіт», а через три роки роботи директор [PERSON] 21.01.2011 року запропонував йому підписати трудовий договір, договір було зареєстровано в міському центрі зайнятості, в трудовій книжці зроблено запис про прийняття на роботу водієм за трудовим договором із ФОП [PERSON] Відповідно договору (п.2) позивач виконував роботу водія легкового автомобіля, а за п.3 договору відповідач зобовязаний оплачувати працю у розмірі мінімальної заробітної плати. Починаючи з січня 2014 року відповідач припинив виплачувати позивачу заробітну плату, але в липні 2014 року виплатив заробіток за лютий 2014 року, однак за 12 місяців підряд заробітна плата не виплачується. Позивач просить стягнути заробітну плату за період з березня по серпень 2014 року із розрахунку: 1218 гривень (за березень-квітень) х 2 + 1254,54 гривень (за травень) + 1295,95 гривень (червень) + 1345,89 гривень (липень) + 1359,29 гривень (серпень) = 7691,67 гривень. Крім невиплаченої зарплати відповідач не здійснив за 2012 -2014 роки нарахування та сплату страхових внесків для зарахування страхового стажу позивача та нарахування пенсії, сплативши лише за квітень 2011 року. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заробітну плату у розмірі 7691,67 гривень, та зобовязати відповідача сплатити єдині соціальні внески за трудовий стаж позивача за період його роботи із січня 2011 року по березень 2015 року, виходячи із розрахунку мінімальної заробітної плати за вказаний період, шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування. 25.06.2015 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Третя особа не направила свого представника до суду, про розгляд справи повідомлена належним чином. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що [PERSON] з 21.01.2011 року працював у ФОП [PERSON] водієм автотранспортних засобів за трудовим договором (а.с.13-14 трудова книжка, а.с.12- трудовий договір). Не спростовано також відповідачем, що існує заборгованість по виплаті заробітної плати позивачу: за період з березня по серпень 2014 року із розрахунку: 1218 гривень (за березень-квітень) х 2 + 1254,54 гривень (за травень) + 1295,95 гривень (червень) + 1345,89 гривень (липень) + 1359,29 гривень (серпень) = 7691,67 гривень, яка станом на 01.03.2015 року відповідачем не сплачена. Відповідно до\~ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як встановлено судом, розрахунок по заборгованості з заробітної плати позивачу проведений не був та до теперішнього часу заборгованість по заробітній платі не сплачена. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 7691,67 гривень. Згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Відповідно до ч. 1-3\~ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому держаному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього\~Закону\~за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Враховуючи, що відповідач порушив зазначені норми закону, що підтверджується листом ДПІ у м.Полтаві Головного Управління ДФС у Полтавській області від 08.06.2015 року, суд вважає задовольнити вимоги позивача і щодо зобовязання [PERSON] сплатити єдині соціальні внески. Відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved