Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за сплату комунальних послуг за період з 01.02.2018 р. по 31.12.2018 р., а саме: за послуги електропостачання - 1454 грн. 09 коп., за квартплату - 455 грн. 00 коп., за опалення - 3978 грн. 70 коп., за послуги гарячого водопостачання - 418 грн. 65\~коп., за послуги холодного водопостачання - 426 грн. 82 коп., за каналізацію - 183 грн. 30 коп., за газопостачання - 895 грн. 50 коп., за послуги вивозу твердих побутових відходів - 225 грн. 00 коп., загалом - 8037 грн. 07 коп. Також, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 1704 грн 80 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторонам по справі на праві власності належать по 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Позивач по справі сплачує житлово-комунальні послуги за вказану квартиру за період з 01.02.2018 р. по 31.12.2018 р. загалом сплатив 16074\~грн. 14 коп. При цьому відповідач постійно проживає у вказаній квартирі, однак добровільно не приймає участь в оплаті житлово-комунальних послуг. Позивач просить суд стягнути з відповідача 1/2 частину усіх понесених ним витрат по сплаті житлово-комунальних послуг в порядку регресу на підставі ст. 322 ЦК України. Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що їй на підставі рішення суду належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Інша 1/2 частина вказаної квартири належить її сину, позивачу по справі [PERSON]. Відповідач вказує, що у неї з позивачем склалися напружені взаємовідносини, що він чинить їй перешкоди у користуванні спільною квартирою, не надає їй платіжних документів, які приходять до сплати, позивач переобладнав квартиру та збільшив свою частину за рахунок коридору. Рішенням Орджонікідзевського районного суду від 25.01.2019 р. було встановлено порядок користування частками, зокрема, в користування відповідачки було виділено житлову кімнату площею 12,4 кв.м., а в користування позивача було виділено житлову кімнату 15,5 кв.м. разом із балконом, місця загального користування (кухня, ванна кімната з вбиральнею, коридори) залишились в спільному користуванні позивача та відповідача, при цьому вона вважає, що на її 1/2 частку квартири приходиться - 19,75 кв.м., а на 1/2 частку квартири позивача приходиться - 25,55 кв.м. Витрати на комунальні послуги вони несли разом протягом усього періоду спільного проживання. Також відповідач вказує на те, що в квартирі проживають 4 особи: позивач, вона, дружина і дитина позивача. Дружина позивача цілодобово знаходиться вдома разом з дитиною, користується водою, електро-побутовою технікою, тощо, тобто є споживачем житлово-комунальних послуг, проте за такі послуги не сплачує. Витрати за комунальні послуги, що нараховуються на малолітню дитину, повинні нести солідарно батьки дитини. Відповідач вважає, що її частка витрат на утримання квартири складає 1/2 частини виділеної площі в натурі. Тому просить суд в позовній заяві [PERSON] - відмовити. Разом із відзивом на позов відповідач надала шість копій квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг за спірний період. Позивач та його представник надали суду відповідь на відзив, в якому просять суд для розрахунку заборгованості відповідача враховувати період з 01.02.2018 р. по 31.12.2018 р. та врахувати, що за вказаний період позивачем було сплачено: за комунальні послуги за електропостачання - 2 908 грн. 19 коп.; за квартплату 910 грн. 00 коп.; за комунальні послуги за опалення - 7957 грн. 40 коп.; комунальні послуги за гарячу воду 837 грн. 30 коп.; комунальні послуги за холодну воду 853 грн. 65 коп.; комунальні послуги за каналізацію 366 грн. 60 коп.; комунальні послуги газопостачання 1791 грн. 00 коп.; комунальні послуги за вивозу ТБО - 450 грн. 00 коп., а загалом - 16074 грн. 14\~коп. Позивач вважає, що відповідач завдала позивачу збитки на загальну суму 7710\~грн. 07 коп. Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати понесені позивачем в сумі 1704 грн. 80 коп, з них 704,80 грн. судовий збір та 1000 грн витрати на правничу допомогу. Судом встановлено, що позивачу та відповідачу по справі належить по 1/2\~частині квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності №7-00-175605 від 14.01.2000 року, довідкою ТОВ Міське «Бюро технічної інвентаризації» №0908-1/17 від 09.08.2017 року, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.07.2012 року та витягом з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Позивач по справі сплачував за житлово-комунальні послуги за квартиру [ADDRESS] за період з 01.02.2018 р. по 31.12.2018 р., про що суду надані копії квитанцій. Відповідач по справі також надала суду копії квитанції про сплату комунальних послуг. Відповідно до ч.1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч. 1 ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. За статтею 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов'язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України, наймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Пунктом 5 частини 3 ст. 20 Закону України від 24.06.2004 року Про житлово-комунальні послуги, також передбачений обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Відповідно до ст. 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань ЖКГ. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сторони у справі несуть спільну відповідальність по оплаті комунальних платежів на утримання квартири, співвласниками якої вони є, у зв'язку з чим,\~позовні вимоги позивача про відшкодування сплачених ним комунальних послуг ґрунтується на законі, однак підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Сторони по справі є співвласниками квартири [ADDRESS] та проживають у вказаній квартирі, користувалися комунальними послугами, що надавалися відповідними службами та мають нести солідарну відповідальність за їх сплату. Відповідно до наданих суду позивачем квитанцій про сплату комунальних послуг, позивачем за період з 01.02.2018 року до 31.12.2018 року, сплачено наступні комунальні послуги: - за комунальні послуги за електропостачання - 2 908 грн. 19 коп.; -за квартплату 910 грн. 00 коп.; -за комунальні послуги за опалення - 7957 грн. 40 коп.; -комунальні послуги за гарячу воду 837 грн. 30 коп.; -комунальні послуги за холодну воду 853 грн. 65 коп.; -комунальні послуги за каналізацію 366 грн. 60 коп.; -комунальні послуги газопостачання 1 791 грн. 00 коп.; -комунальні послуги за вивозу ТБО - 450 грн. 00 коп.; а загалом - 16 074 грн. 12 коп. Відповідачем за період з 01.02.2018 року до 31.12.2018 року, сплачено наступні комунальні послуги: -за комунальні послуги за електропостачання 265 грн. 00 коп.; -за квартплату\~ 270 грн. 00 коп.; -за комунальні послуги за опалення 160 грн. 00 коп.; -комунальні послуги за гарячу воду 60 грн. 00 коп.; -комунальні послуги за холодну воду 150 грн. 00 коп.; -комунальні послуги за каналізацію 120 грн. 00 коп.; -комунальні послуги газопостачання 265 грн. 00 коп.; -комунальні послуги за вивозу ТБО 28 грн. 00 грн.; а загалом - 1318,00 грн. Розмір сплачених відповідачем комунальних послуг не оспорюється позивачем, пропонується позивачем для врахування та частково підтверджується наданими відповідачем копіями квитанцій. Враховуючи вказані розрахунки, сторони повинні відшкодувати один одному 1/2 частину сплачених ними комунальних послуг за період з 01.02.2018 року до 31.12.2018 року. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача частини сплачених позивачем комунальних послуг в порядку регресу з урахуванням сплачених відповідачем коштів в розмірі 6719 грн. 06 коп. Доводи відповідача про те, що її частка витрат на утримання квартири складає 1/2 частину, з урахуванням її площі (19,75 кв.м.) та проживання в квартирі дружини та дитини позивача, не ґрунтуються на законі. Так, відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до матеріалів справи, власниками квартири [ADDRESS] є сторони по справі, а отже саме вони повинні утримувати їх майно. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що суду не надано доказів на яких ґрунтуються заперечення відповідача, у зв'язку з чим, суд не приймає до уваги описані заперечення. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору та витарти на правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial