Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за заповітом права приватної власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його діда [PERSON]. В позовній заяві позивач вказав, що 03 серпня 2015 року помер його дід [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області, та майнова частка (пай) в пайовому фонді КСП «Маяк» с.Шершенці Кодимського району Одеської області. Він є спадкоємцем спадщини померлого за заповітом, у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини діда, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. В судове засідання позивач не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. Заявлений позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. Позов визнав (заява №02-16/327 від 09 грудня 2016 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши позовну заяву позивача та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 03 серпня 2015 року помер дід позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №418351, виданого 06 серпня 2015 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис про смерть №343 від 06 серпня 2015 року. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлого [PERSON] ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2.37 га. (№18/179(2) площею 0.33 га. та №12/179(1) площею 2.04 га.), яка розташована в межах Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області та належала йому відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №069227, виданого 22 березня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Окрім цього, до спадщини померлого [PERSON] ввійшла майнова частка (пай) пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк» с.Шершенці Кодимського району Одеської області у розмірі 0.002% пайового фонду підприємства, вартістю 7925 грн., яка посвідчена майновим сертифікатом серії ОД-ХІІ-ХІХ №000673, виданим 23 жовтня 2003 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що 18 лютого 2011 року [PERSON] склав заповіт, яким належну йому земельну ділянку та майнову частку (пай) заповів позивачу [PERSON] Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини померлого [PERSON], а тому за змістом ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України є таким, що цю спадщину прийняв. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлого діда за заповітом, але у видачі цього свідоцтва нотаріус відмовила через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (відмова нотаріуса №222/01-16 від 04 жовтня 2016 року). Так, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку втрачено. Відсутній у позивача і оригінал майнового сертифікату, оскільки в наявності є лише його дублікат. Відсутність оригіналів зазначених правовстановлюючих документів відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим його позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України він є таким, що у передбаченому законом порядку прийняв спадщину померлого [PERSON], що є підставою набуття нею права власності на належну померлому спадщину (п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України). На підставі викладеного,

Outcome: approved