Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Пологівського районного суду Запорізької області з зазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. Загальна площа квартири становить 31,30 кв. м, в тому числі житлова - 25,20 кв. м. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом на праві приватної власності йому належить квартира [ADDRESS] загальною площею 31,30 кв. м, в тому числі житловою - 25,20 кв. м. Право приватної власності за ним, позивачем, на зазначену квартиру зареєстроване 24 грудня 2012 року комунальним підприємством «Волноваське бюро технічної інвентаризації» в державному реєстрі прав. 07 липня 2014 року в належній йому квартирі сталася крадіжка, під час якої були викрадені документи, в тому числі правовстановлюючий документ на зазначену квартиру, тому у звязку з крадіжкою на теперішній час правовстановлюючий документ на квартиру втрачений. По цьому факту проводиться досудове розслідування. Позивач звернувся до комунального підприємства «Волноваське бюро технічної інвентаризації» з метою отримання витягу з державного реєстру про реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру, однак йому було відмовлено в цьому, оскільки комунальне підприємство з 01 січня 2013 року функції видачі витягів з державного реєстру не виконує. Також позивач звернувся до Волноваської державної нотаріальної контори з заявою про видачу дублікату правовстановлюючого документу на належну йому квартиру, однак нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії видачі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом. У зв'язку з вищевикладеним позивач вимушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою суду від 23 лютого 2018 року позовна заява [PERSON] залишалася судом без руху на підставі ст.ст.175, 177 ЦПК України (а.с.14). Після усунення недоліків позову [PERSON] ухвалою суду від 21 березня 2018 року було відкрито провадження в цивільній справі з викликом сторін і з запропонуванням відповідачу надати заперечення на позов в разі їх наявності і всіх матеріалів, що були або мали бути взяті відповідачем до уваги для прийняття рішення, з приводу якого подано позов (а.с.25). Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про місце, дату і час судового засідання (а.с.26-27, 33,35), у судове засідання не явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити; не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення (а.с.30). Докучаєвська міська рада Донецької області як відповідач у справі не направила в судове засідання свого представника. При цьому суд відповідно до вимог частини 11 статті 128 ЦПК України в судові засідання на 11 травня 2018 року і 16 травня 2018 року через оголошення на офіційному веб-сайті суду здійснював виклик представника відповідача в судові засідання (а.с.36), оскільки суд не має можливості надіслати засобами поштового зв'язку на адресу відповідача до м.Докучаєвська Донецької області судові виклики, оскільки УДППЗ «Укрпошта» не здійснює пересилання пошти, зокрема до м.Докучаєвська Донецької області (а.с.29). Представник відповідача після оприлюднення оголошень про його виклик у судові засідання в суд не явився, про причину неявки суд не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи в його відсутність до суду не звертався, відзив на позов не подав. З зазначених підстав, зі згоди позивача, суд розглядає справу у відсутність відповідача за наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ч.1 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, ненадання відповідачем заперечень проти позовних вимог і відзиву на позов, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Докучаєвською державною нотаріальною конторою Донецької області, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], [INFO], яка померла 31 травня 2012 року, є її син [PERSON] [INFO]. Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з однокімнатної, загальною площею 31,30 кв.м, в тому числі житловою 25,20 кв.м, квартири номер один (з сараєм) в багатоквартирному жилому будинку номер шість, розташованому по вулиці Октябрська в місті Докучаєвську Донецької області, яка належить спадкодавиці на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу [PERSON] 25 листопада 1997 року за реєстровим №753, і зареєстрованого у Волноваському бюро технічної інвентаризації 04 листопада 1998 року за №2931 кн.21, РПВН 38340118 (а.с.6). Згідно інформаційної довідки комунального підприємства «Волноваське бюро технічної інвентаризації» №171 від 13 лютого 2018 року, вартість житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] загальною площею 31,30 кв.м, в тому числі житловою площею 25,20 кв.м, складає 24739 грн. (а.с.7). З копії витягу про державну реєстрацію прав, сформованого посадовою особою комунального підприємства «Волноваське бюро технічної інвентаризації» 24 грудня 2012 року за №36940623, власником квартири (з підселенням), розташованої за адресою: Донецька область, м.Докучаєвськ, вул.Октябрська (Жовтнева),6,кв.1, є [PERSON], тип речового права: право власності, форма власності: приватна (а.с.8). З довідки №5742, виданої 14 липня 2014 року слідчим СВ Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУ МВС України в Донецькій області лейтенантом міліції [PERSON], судом встановлено, що заява [PERSON] про крадіжку належного йому майна, в тому числі документів на квартиру, розташовану у [ADDRESS] на його імя, внесена до ЄРДР за №120140507700002492 від 08 липня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, за даним фактом проводиться досудове розслідування (а.с.9). З копії технічного паспорту, виготовленого 13 лютого 2018 року комунальним підприємством «Волноваське бюро технічної інвентаризації», квартира [ADDRESS] має загальну площу 31,30 кв. м., житлову площу 25,20 кв. м., допоміжну площу 6,10 кв. м (а.с.10-11). З постанови державного нотаріуса Волноваської державної нотаріальної контори [PERSON] №728/02-31 від 14 березня 2018 року судом встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17 грудня 2012 року Докучаєвською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого у реєстрі №1916, у звязку з тим, що Докучаєвська державна нотаріальна контора перереєструвалася на території, підконтрольній державі Україна, проте фактично не перемістилася та не перемістила свій архів, у звязку з чим відсутній доступ до примірнику вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину, тому державний нотаріус вважає, що дане питання повинно вирішуватися у судовому порядку (а.с.23). Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання прав. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Абзацом четвертим ст.55 Конституції України передбачено, що кожному надається право будь-яким не забороненим законом способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст.20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У правовій позиції від 18 лютого 2015 року, висловленій Верховним Судом України у справі №6-244 цс14, також зазначено, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, що створює об'єктивні перешкоди для реалізації прав власника; що втрата правовстановлюючого документу на квартиру підтверджена належним письмовим доказом довідкою правоохоронного органу, який проводить досудове розслідування за фактом крадіжки майна, належного позивачу у справі; що позивачем належним письмовим доказом відмовою державного нотаріуса доведено, що позивач вживав заходів щодо позасудового врегулювання спору, але з незалежних від позивача підстав спір в позасудовому порядку не врегульований; суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved