Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він на підставі свідоцтва про право власності на житло є співвласником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані він, та [PERSON], [PERSON] Відповідачі з 25 грудня 2015 року прописані на постійне місце проживання та фактично проживають за адресою: Російська Федерація, [ADDRESS]. Починаючи з 2015 року відповідачі залишили квартиру, забравши всі свої речі. За власним бажанням вирішивши змінити своє місце проживання, біля трьох років вони не проживають в квартирі за місцем реєстрації, не беруть участь у витратах на її утримання, оплату комунальних послуг. Посилаючись на\~зазначені обставини,\~просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: пр.-т [PERSON], 15, кв. 131, м. Суми. Ухвалою Зарічного\~районного суду\~м.\~Суми від 11 жовтня 2018 року позовна заява була залишена без руху, позивачу запропоновано\~ в строк не\~ більше десяти днів з дня вручення копії вказаної ухвали усунути недоліки. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 листопада 2018 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 13 лютого 2019 року о 09 год. 00 хв. Доручено компетентному суду Російської Федерації вручити відповідачам [PERSON] та [PERSON] копію позову з додатками з витребуванням у них відзиву на позов чи визнання позову, вручити їм повідомлення про час та місце проведення судового засідання. 13 лютого 2019 року розгляд судового засідання відкладено до 11 березня 2019 року у звязку із неявкою в судове засідання позивача та його представника. 11 березня 2019 року розгляд судового засідання відкладено до 02 квітня 2019 року у звязку із неявкою в судове засідання позивача та його представника. В зазначене судове засідання учасники справи не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися про місце, час розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Від них надійшли заяви, в яких позовні вимоги визнають у повному обсязі (а.с.73, 75). В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.\~ В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 14). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу 20 серпня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб та після укладення шлюбу дружина має прізвище [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] 17 грудня 2016 року померла (а.с.15). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] 09 вересня 2003 року померла (а.с.18). За відомостями Відділу реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради від 10 жовтня 2019 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] зареєстровані за адресою: м. суми, [ADDRESS]. (а.с.29, 31). Під час судового розгляду не було встановлено обставин того, що позивач чинить відповідачам перешкоди в користуванні зазначеним житлом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За чинним житловим законодавством обовязковою умовою виникнення права користування житлом членами сімї його власника є спільне проживання членів сімї з власником. З наданих доказів встановлено, що відповідачі дійсно більше одного року не проживають у спірній квартирі, від них надійшли письмові заяви про визнання заявленого позову. В той же час судом також встановлено, що спірна квартира є приватною власністю відповідачів, тому право відповідачів на користування цією квартирою набуте на підставі наявного у них права власності, є непорушним і невід'ємним правом власника, якого власник не може бути позбавлений в порядку\~статті 405 ЦК України та ст. 156\~ЖК України. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. За змістом статті 13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За таких обставин, положення частини другої статті 405\~ЦК України не розповсюджуються на спірні правовідносини, оскільки відповідачі є співвласниками квартири, тому суд позбавлений можливості визнати порушення прав позивача з боку відповідачів, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Відповідачі не втратили права власності на частку у квартирі і тому не втратили право користування квартирою. Сам той факт, що на даний час відповідачі, які є співвласниками житлового приміщення, не проживають у зазначеній квартирі, не є підставою для визнання їх такими, що втратили право проживання чи іншого користування своєю власністю. Той факт, що відповідачі не несуть витрат на утримання квартири і не оплачують комунальні послуги, не є підставою для припинення їх права користування квартирою. Вказані питання мають вирішуватись між співвласниками у інший встановлений законом спосіб, зокрема позивач не позбавлений можливості порушувати питання щодо стягнення з відповідачів як власників квартири понесених витрат на утримання своєї власності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS].

Outcome: dismissed