Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві зазначив, що в серпні 2012 року він позичив відповідачу [PERSON] гроші в сумі 20000 грн. строком до жовтня 2013 року, що підтверджується розпискою. У встановлений договором строк відповідач борг не повернув. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 37976 грн. 62коп., три процента річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 1650 грн. 03 коп. та судовий збір. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в тому ж обсязі і з тих же підстав і зокрема зазначив , що до нього звернувся [PERSON] з проханням позичити гроші в розмірі 20000 грн. 01 серпня 2012 року на підтвердження факту передачі грошових коштів [PERSON] була написана розписка про отримання грошей та зобов'язання повернути їх до жовтня 2013 року. Однак в порушення договірних зобов'язань в обумовлений строк відповідач гроші не повернув, тому просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просить позов позивача задовольнити, оскільки відповідач 01 серпня 2012 року позичив кошти в [PERSON], однак в обумовлений строк позику не повернув. Відповідач [PERSON] позов не визнав і показав, що [PERSON] запропонував придбати у нього автомобіль ВАЗ 21063 за 20000 гривень. На той час коштів на придбання автомобіля не було, а тому на вимогу позивача була написана вказана розписка. У жовтні 2013 року гроші за автомобіль ним були повернені, однак розписки про їх повернення [PERSON], не написав. В червні 2014 року він купив в [PERSON] ще один автомобіль ВАЗ 2111, власником якого була дружина позивача [PERSON] та 05 вересня 2015 року повністю розрахувався, про що свідчить розписка про отримання коштів за автомобіль ВАЗ 2111 написана [PERSON] Того ж дня [PERSON] від імені позивача була написана розписка про отримання коштів за автомобіль ВАЗ 21063. За таких підстав вважає, що позов є безпідставним та необґрунтованим, тому просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки між [PERSON] та [PERSON] фактично відбулася угода купівлі - продажу автомобіля ВАЗ 21063 вартістю 20000 грн, за який останній розрахувався в обумовлений строк. Допитаний в судовому засідані свідок [PERSON] суду показав, що він привіз свого батька [PERSON] до позивача [PERSON] для купівлі автомобіля ВАЗ 21063, під час домовленості була написана розписка та ним підписана. Свідок [PERSON], вказав, що його батько [PERSON] у 2012 році придбав автомобіль ВАЗ 21163 у [PERSON], за який повністю розрахувався з позивачем. В 2014 році батько купив у [PERSON] ще один автомобіль ВАЗ 2111, за який дружина позивача [PERSON] отримала кошти та нею були написані розписки про отримання грошей за автомобілі. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], відповідача [PERSON], представника відповідача, [PERSON], допитавши свідків [PERSON], та [PERSON] дослідивши матеріали справи, суд в межах заявлених вимог та доведених обставин приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що в серпні 2012 року [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] гроші в сумі 20000 грн. строком до жовтня 2013 року. На підтвердження цього відповідачем була написана розписка про отримання коштів та зобов'язання повернути їх. У встановлений договором строк відповідач борг позивачеві не повернув. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з вимогами вказаних вище статей позивачем [PERSON] надано розписку, яку відповідач підписав та підтверджено факт отримання відповідачем від позивача позики в сумі 20000 грн. (а.с.6). Однак, відповідач на порушення умов договору грошові кошти в установлений договором строк не повернув. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Безгрошовість договору може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами. Тому свідчення свідків [PERSON] та [PERSON] судом не можуть бути визнані належними та допустимими. В судовому засіданні встановлено, що розписка від 01 серпня 2012 була власноручно написана та підписана відповідачем, що не заперечується відповідачем. Дана розписка відповідає вимогам ст.ст.1046,1047 ЦК України і не містять посилань на безгрошовість даного договору. Факт написання відповідачем розписки є доказом отримання ним від позивача позики в сумі 20000,00 грн. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором Окільки в судовому засіданні доведено факт отримання відповідачем коштів в сумі 20000, 00 грн., які відповідач в обумовлений договором позики строк не повернув, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг в сумі 20000,00 грн. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з вимогами даної статті індекс інфляції за весь час просрочення станом на 01 липня 2016 року складає 37942 гривні 00 коп. ((20000 гривень х 101,10% (індекс інфляції за жовтень - грудень 2013 року) х 124,9% (індекс інфляції за 2014 рік) х 143,3% (індекс інфляції за 2015 рік) х 104,84% (індекс інфляції за січень - липень 2016 року) та 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 1650 грн. 41 коп. ( 20000 грн./100 х 3% / 365 дн х 1004 днів = 1650 грн. 41 коп.). Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 01 серпня 2012 року в сумі 39592 грн 41 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: partial