Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив скасувати свідоцтво, видане 10 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 2971, Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», на квартиру [ADDRESS]; застосувати наслідки скасування свідоцтва, шляхом скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 вересня 2014 року за № 6948721, стягнути з відповідача сплачену суму судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що 22 лютого 2008 року між ПАТ «ІНПРОМБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 40-2008, за умовами якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі потреби з наданням окремими частинами з лімітом кредитування у розмірі 700 000 доларів США строком з 22 лютого 2008 року по 22 лютого 2011 року зі сплатою 15 % річних. У забезпечення виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, між [PERSON] та ПАТ «ІНПРОМБАНК» 22 лютого 2008 року укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Внаслідок невиконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 22 лютого 2008 року, 13 липня 2012 року ПАТ «ІНПРОМБАНК» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] щодо вчинення виконавчого напису. 19 липня 2012 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження, в ході якого державним виконавцем описано та передано на реалізацію квартиру [ADDRESS]. 30.08.2013 року та 17.10.2013 року прилюдні торги з реалізації предмету іпотеки - квартири [ADDRESS], визнано такими, щ не відбулись, внаслідок чого 23.12.2013 року державним виконавцем складено постанову та акт про передачу квартири [ADDRESS] ПАТ «ІНПРОМБАНК» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 40-2008 від 22 лютого 2008 року у розмірі 4 008 000 гривень. 22 травня 2014 року між ПАТ «ІНПРОМБАНК» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 22 лютого 2008 року, укладеним з [PERSON], а також за договором іпотеки, укладеним 22 лютого 2008 року з [PERSON] На підставі акту та постанови державного виконавця про передачу квартири [ADDRESS] ПАТ «ІНПРОМБАНК» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 40-2008 від 22 лютого 2008 року, а також договору про відступлення права вимоги за кредитним договором від 22 лютого 2008 року, укладеного між ПАТ «ІНПРОМБАНК» та ПАТ «Дельта Банк», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 10 вересня 2014 року за реєстровим № 2971 видано ПАТ «Дельта Банк» свідоцтво, за яким ПАТ «Дельта Банк» набув у власність квартиру [ADDRESS]. На думку позивача, свідоцтво про право власності на зазначену вище квартиру, видане ПАТ «Дельта Банк» з порушенням вимог закону, оскільки виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], закрито 23 грудня 2013 року, а тому зміна боржника у виконавчому провадженні з ПАТ «ІНПРОМБАНК» на ПАТ «Дельта Банк» не відбулась, а враховуючи, що згідно акту державного виконавця та постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, квартира, що є предметом іпотеки, передана ПАТ «ІНПРОМБАНК», позивач вважає, що нотаріусом неправомірно видане свідоцтво про право власності на квартиру ПАТ «Дельта Банк», а тому таке свідоцтво підлягає скасуванню. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, з викладених вище підстав. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі, в обґрунтування заперечень зазначила, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] при видачі свідоцтва на квартиру діяв у відповідності до вимог закону та в межах наданих йому законом повноважень, оскільки ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року замінено сторону виконавчого провадження - стягувача - у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису № 2210 від 13 липня 2012 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], ПАТ «ІНПРОМБАНК» на ПАТ «Дельта Банк», а тому посилання позивача на незаконність дій нотаріуса при видачі оспорюваного свідоцтва є безпідставними, у зв'язку із чим ПАТ «Дельта Банк» просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день та час судового засідання у справі була повідомлена судом належним чином. Вислухавши пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 22 лютого 2008 року між ПАТ «ІНПРОМБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 40-2008, за умовами якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі потреби з наданням окремими частинами з лімітом кредитування у розмірі 700 000 доларів США строком з 22 лютого 2008 року по 22 лютого 2011 року зі сплатою 15 % річних (а.с. 39-43). У забезпечення виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, між [PERSON] та ПАТ «ІНПРОМБАНК» 22 лютого 2008 року укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS], посвідчений 22 лютого 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 2003 (а.с. 55-57). 13 липня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 40-2008 від 22 лютого 2008 року перед ПАТ «ІНПРОМБАНК» у розмірі 811 364 долари США 30 центів (а.с. 106). 19 липня 2012 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. відкрито виконавче провадження № 33440490 з примусового виконання виконавчого напису № 2210, вчиненого 13 липня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 107). Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника. Згідно ч. 1 ст. 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Частиною 1 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реалізація арештованого майна, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Листами від 30 серпня 2013 року та 17 жовтня 2013 року ПП «Нива-В.Ш.» повідомило Головне управління юстиції у м. Києві та стягувача ПАТ «ІНПРОМБАНК», про те, що призначені на вказані дати прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - квартири [ADDRESS], що належить [PERSON], вважаються такими, що не відбулись (а.с. 119, 122). Відповідно до ст. 49 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що діяла на час проведення прилюдних торгів) протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У вказаному випадку, якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. ПАТ «ІНПРОМБАНК», надавши 21 листопада 2013 року старшому державному виконавцю відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. відповідну заяву (а.с. 124), заявив про бажання залишити за собою нереалізоване на прилюдних торгах нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. 23 грудня 2013 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. складено акт № 1039/7 державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу (а.с. 125) та цього ж дня винесено постанову, якою передано в рахунок погашення боргу за оцінкою, за якою воно було передано на реалізацію, стягувачеві ПАТ «ІНПРОМБАНК» квартиру [ADDRESS], що належить боржнику [PERSON] (а.с. 126). Главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції від 22 лютого 2012 року, регулюється порядок видачі свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулись. Згідно глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо прилюдні торги (аукціон) оголошено такими, що не відбулися, нотаріус видає відповідне свідоцтво про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта із зазначенням того, що прилюдні торги (аукціон) не відбулися. 10 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2971 видано ПАТ «Дельта Банк» свідоцтво, за яким ПАТ «Дельта Банк» набув у власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 188). Як пояснив у судовому засіданні третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] вказане вище свідоцтво видано ним ПАТ «Дельта Банк» серед інших в тому числі на підставі наступних документів: постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 23 грудня 2013 року, акту № 1039/7 державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 23 грудня 2013 року, ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року про заміну сторони у виконавчому провадженні та договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором від 22 лютого 2008 року, укладеного 22 травня 2014 року між ПАТ «ІНПРОМБАНК» та ПАТ «Дельта Банк». Порядок видачі нотаріусами свідоцтв про придбання нерухомого майна, яке було предметом застави (іпотеки), визначений Главою 9 Закону України «Про нотаріат». Так, відповідно до положень ст. 72 вказаного вище закону придбання жилого будинку (квартири) з прилюдних торгів оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням будинку (квартири) шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання жилого будинку (квартири). Якщо торги не відбулися, свідоцтво про придбання жилого будинку (квартири) видається стягувачеві Свідоцтва про придбання жилого будинку (квартири) з прилюдних торгів видаються на підставі акта про продаж будинку (квартири) з прилюдних торгів чи акта про те, що будинок (квартира) залишено за стягувачем у зв'язку з тим, що торги не відбулися. Свідоцтва про придбання нерухомого майна видаються на підставі акта про придбання нерухомого майна або реалізацію предмета іпотеки. Таким чином, законом визначено, що у тому, випадку, якщо прилюдні торги не відбулись та нерухоме майно залишено за стягувачем, виключно стягувачу нотаріусом повинно бути видане свідоцтво про придбання нерухомого майна. Обґрунтовуючи правомірність видачі ПАТ «Дельта Банк» свідоцтва на квартиру [ADDRESS], відповідач та третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] зазначає про укладення між ПАТ «ІНПРОМБАНК» та ПАТ «Дельта Банк» 22 травня 2014 року договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором № 40-2008 від 22 лютого 2008 року (а.с. 59-62), та заміною стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «ІНПРОМБАНК» на ПАТ «Дельта Банк» на підставі ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року (а.с. 134). Разом з тим, суд зазначає про те, що з копій матеріалів виконавчого провадження № 33440490, витребуваного з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, вбачається, що 23 грудня 2013 року старшим державним виконавцем Григорян О.Г. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 128). Згідно вимог п. 2.13 Інструкції про порядок вчинення виконавчих дій, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, в тому числі заміни сторони виконавчого провадження, державний виконавець за заявою сторони про заміну сторони виконавчого провадження замінює її правонаступником своєю постановою. Ухвала суду про заміну сторони виконавчого провадження, а також відповідна постанова державного виконавця долучаються до виконавчого провадження. Таким чином, у випадку заміни сторони у виконавчому провадженні, сторона виконавчого провадження повинна звернутись до державного виконавця, а державний виконавець зобов'язаний винести постанову про заміну сторони у виконавчому провадженні. Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим законом порядку, а саме до, зокрема, повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 47 Закону. Суд виходить з того, що як на момент звернення ПАТ «Дельта Банк» до Солом'янського районного суду м. Києва із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, так і на момент постановлення відповідної ухвали судом, тобто, 21.08.2014 року, виконавче провадження № 33440490, було завершено ще 23 грудня 2013 року. Крім того, матеріали виконавчого провадження № 33440490 не містять доказів як звернення ПАТ «Дельта Банк» до державного виконавця із заявою про заміну сторони у даному виконавчому провадженні, відповідної постанови державного виконавця про заміну стягувача у виконавчому провадженні № 33440490 з ІНПРОМБАНК» на ПАТ «Дельта Банк», так і ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 21.08.2014 року про заміну сторони у виконавчому провадженні. Також, суд вважає, що в ході розгляду даної цивільної справи знайшли своє підтвердження доводи позивача щодо порушення його прав у зв'язку із видачею приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 10.09.2014 року свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] ПАТ «Дельта Банк», оскільки останній набув як право власності на предмет іпотеки, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.09.2014 року (а.с. 7), так і до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором, та забезпечувальними договорами, зокрема договором іпотеки від 22 лютого 2008 року, у зв'язку із чим 27.05.2014 року звернувся до [PERSON] з вимогою щодо погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 40-2008 у розмірі 811 364 доларів США (а.с. 16). Враховуючи вказані вище обставини, суд вважає, що при видачі свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], ПАТ «Дельта Банк», якого приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] вважав належною стороною виконавчого провадження, тобто стягувачем, порушено вимоги закону, оскільки нотаріусом не перевірено обставини набуття ПАТ «Дельта Банк» статусу стягувача у виконавчому провадженні № 33440490, та неправомірно видано 10 вересня 2014 року останньому як стягувачу свідоцтво про прав власності на спірне майно, у зв'язку із чим таке свідоцтво підлягає скасуванню. За таких обставин позов [PERSON] підлягає до задоволенню в частині скасування свідоцтва, виданого 10 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 2971, Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», на квартиру [ADDRESS]. В частині позовних вимог щодо застосування наслідків скасування свідоцтва, шляхом скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 вересня 2014 року за № 6948721, суд вважає, що такі позовні вимоги не ґрунтується на вимогах закону, оскільки для скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений відповідний порядок. Питання про розподіл судових витрат вирішити в порядку ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial