Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання факту прийняття спадщини та визнання права на майно в порядку спадкування за законом та просив визнати факт прийняття спадщини ним - позивачем у вигляді ? частини квартири [ADDRESS] після померлого [INFO] батька - [PERSON], визнати за ним -[PERSON], право власності на ? частини квартири [ADDRESS] після померлого [INFO] батька - [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що [INFO] помер [PERSON] - батько позивача, після смерті [PERSON] спадкоємцями залишились позивач та дружина померлого - відповідач по справі, інших спадкоємців після померлого не було. Позивач вказує, що після смерті батька він дійсно вчасно не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька, однак, спадщину фактично прийняв, оскільки з 1998 р. є власником ? частини квартири [ADDRESS] де і зареєстрований. Крім нього в даній квартирі проживають його дружина та син, враховуючи те, що весь час з смерті батька він опікується вказаним спадковим майном, оплачує комунальні послуги та утримує майно в належному стані. В судове засідання позивач, його представник не з'явились, від представника позивача надійшла заява в якій представник вказує, що позовні вимоги підтримує та просила розглянути справу в її відсутності, що суд вважає за можливе. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, суду надано заяву з визнанням заявлених позовних вимог та проханням розгляду справи в її відсутності, що суд з урахуванням обставин справи вважає за можливе. Третя особа, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Похитайло Ольга Октавіанівна в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розгляду справи в її відсутності, що суд з урахуванням обставин справи вважає за можливе. Суд, дослідивши матеріали справи, в тому числі копії спадкової справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім обставин, передбачених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], батьком якого відповідно до свідоцтва про народження вказано [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON]. Після померлого залишилось спадкове майно яке складається з ? частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності від 03 лютого 1998 р. квартира [ADDRESS] належить по ? частині кожному : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до наданих суду квитанцій вбачається, що позивачем в повному обсязі здійснюється оплата витрат щодо утримання квартири [ADDRESS]. З заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] який помер [INFO] будь-які особи не звертались, спадкової справи після померлого не заведено. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України) Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно з ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно пункту 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року №20/5 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Таким чином, суд приходить до висновку, що позов про визнання факту прийняття спадщини та визнання права на майно в порядку спадкування за законом, підлягає задоволенню, оскільки позивач, як спадкоємець першої черги має право на спадкове майно в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] та враховуючи те, що в інший спосіб, позивач не має можливості оформити право власності на спадкове майно. На підставі наведеного та

Outcome: approved