Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Виноградівське РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття із реєстрації. Позов мотивовано тим, що позивач є власником житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS]. В будинку проживали і були зареєстровані донька позивача з її чоловіком [PERSON] - відповідачем по справі. Рішенням Виноградівського районного суду від 20.12.2013 р. шлюб між ними розірвано та з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей. Після розірвання шлюбу [PERSON] покинув сім'ю. З січня 2014 року проживає [ADDRESS], але в добровільному порядку не знімається з реєстрації. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою знятись з реєстраційного обліку в його будинку, так-як це заважає в отриманні пільг, а також ця обставина заважає йому у використанні прав, обтяжує володіння і розпорядження власним будинком. У зв'язку з цим позивач просить визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим будинком в [ADDRESS], Закарпатської області та зобов'язати РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області зняти відповідача з реєстрації у вказаному будинку. Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги позову підтримує, проти розгляду справи без участі відповідача з винесенням заочного рішення не заперечує (а.с.20). Відповідач будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи в порядку ст.74 ЦПК України належним чином своєчасно (а.с.15, 17), в судове засідання з невідомих суду причин не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа у судове засідання будучи повідомленю про розгляд справи (а.с.18) явку уповноваженого представника не забезпечела, справу розглянуто за їх відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] (а.ч.4-4зв.). В даному будинку зареєстрований [PERSON], колишній чоловік доньки позивача - відповідачем по справі (а.с.6). Рішенням Виноградівського районного суду від 20.12.2013 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей (а.с.8-8зв.). Після розірвання шлюбу [PERSON] покинув сім'ю. З січня 2014 року у вказаному будинку не проживає, в добровільному порядку не знімається з реєстрації. Відповідач не є членом сім'ї позивача, у вказаному будинку не проживає, не приймає участі в утриманні будинку, не сплачує за комунальні послуги. Так, відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Таким чином відповідач втратила в установленому порядку право користування вказаним приміщенням жилого будинку. Відповідно до ст. 391, 317, 319 ЦК України, власник майна має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Як передбачено ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою та інші. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, з врахуванням того, що відповідач у вказаному будинку не проживає, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, не є членомсім'ї позивача, вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення та зняття з реєстрації є підставними та їх слід задовольнити. На підставі наведеного, ст.ст.8, 10, 11, 60, 169, 209, 212, 213, 214, 215, 224, 225 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 29, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

Outcome: approved