Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 липня 1998 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області зроблено актовий запис №77. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що подружнє життя із відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, через що у них часто виникали непорозуміння. Це призвело до втрати почуттів один до одного. На даний час їхній шлюб існує лише юридично, вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. Спір про поділ майна між ними відсутній. Враховуючи викладене, вказаний шлюб просить розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, своєю позовною заявою підтримав позовні вимоги, посилаючись на вищевказані обставини та просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про день, час та місце слухання справи судом повідомлена належним чином. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 липня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області зроблено актовий запис №77. Від вказаного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що подружнє життя із відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, через що у них часто виникали непорозуміння. Це призвело до втрати почуттів один до одного. На даний час їхній шлюб існує лише юридично, вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. Спір про поділ майна між ними відсутній. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони шлюбних відносин не підтримують, з грудня 2000 року проживають окремо. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх спільної дитини, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved