Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що вони з відповідачем одружилися 05.06.2004 року, зареєструвавши шлюб у Жовківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 35. Від подружнього життя в них народилося двоє дітей: дочка, [PERSON] , [INFO] , син, [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що сімейне життя у них не склалося у зв`язку з тим, що вони не розуміють один одного. На цьому грунті у них виникали постійні непорозуміння, які привели до розпаду сім`ї. Вказує, що оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, то шлюб існує формально, сім`ї як такої вже нема, вони стали чужими людьми, кожен з них проживає своїм життям, а тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить такі задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явилася повторно, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином. Від неї на адресу суду не надходило жодних клопотань, заяв, в тому числі і про відкладення розгляду справи. В той же час суд враховує, що у поданій на адресу суду 15.02.2019 року заяві про надання строку для примирення та зупинення провадження у справі відповідач [PERSON] просила справу розглядати у її відсутності. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справу без учасників, які не з`явилися в судове засідання, зважаючи на те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання повторно, не повідомивши про причини неявки. Крім того суд бере до уваги, що позивач подав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. В даній заяві він висловив свою позицію щодо заявлених позовних вимог. Відповідач також клопотала про розгляд справи у її відсутності. Підстав для ухвалення заочного рішення у справі немає, оскільки відповідач була присутньою в судових засіданнях, зверталася на адресу суду із заявами. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видано повторно Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 15.08.2018 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстували шлюб 05.06.2004 року у Жовківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що цього ж дня складено відповідний актовий запис № 35. Прізвище дружини та чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] . Позивач у позовній заяві зазначає, що від подружнього життя в них з відповідачем народилося двоє дітей: дочка, [PERSON] , [INFO] , син, [PERSON] , [INFO] . Дані твердження відповідачем не заперечуються. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання є відсутність взаєморозуміння між сторонами, втрата почуття любові та поваги зі сторони позивача до відповідача. Суд враховує, що відповідач клопотала про надання строку для примирення для збереження сім`ї. Судом було визначено строк для примирення, крім того справа неодноразово відкладася у зв`язку із клопотаннями відповідача, що, на переконання суду, давало сторонам додаткову можливість налагодити особисті стосунки та сімейне життя. Однак як вбачається із матеріалів справи, позиція позивача не змінилася, він не відмовився від своїх позовних вимог, не клопотав перед судом про залишення таких без розгляду. А тому суд приходить до висновку, що ні тривалий розгляд справи, ні наданий судом сторонам строк для примирення, не змогли зберегти сім`ю та змінити позицію позивача. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові та поваги, сім`я фактично не існує. А тому суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved