Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача - [PERSON] на свою користь грошові кошти у розмірі 84 817,84 грн. збитків, 15 000 грн. моральної шкоди та судові витрати у розмірі 1948,18 грн. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] зазначає, що він є власником автомобілю BMW X4, номерний знак [NUMBER] . 05 червня 2018 року його автомобіль було пошкоджено уламками скла з вікна квартири [ADDRESS] , яка належить відповідачу. Заявлені до стягнення збитки складаються з вартості відновлювального ремонту, в розмірі 47138,49 грн., і величини втрати товарної вартості в розмірі 37679,35 грн., встановлені у висновку спеціаліста-автотоварознавця. Завдану моральну шкоду обґрунтовує тим, що вимушений відриватися від звичайних робочих і повсякденних справ, і витрачати свій час і зусилля на відновлення прав, порушених відповідачем. Також зазначає, що пошкодження нового нещодавно придбаного автомобілю завдало йому душевних страждань. Позивач посилається на норми ст. 319, 322, 1166, 1167 ЦК України і стверджує, що шкоду завдано у зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] обов`язку власника утримувати належне йому майно в належному стані. Відповідач проти задоволення позову заперечував повністю. У відзиві на позовну заяву зазначає, що позивачем не надано доказів того, що вікно квартири розбилось з його вини, як і не надано доказів того, що майно утримується в неналежному стані. Вікно розбилося внаслідок сильного пориву вітра, швидкість якого в цей день складала 13 м/с. Також зазначає, що транспортний засіб позивача був припаркований з порушенням правил дорожнього руху. У судовому засіданні позовні вимоги позивачем підтримано на визначених у позовній заяві підставах. Представник відповідача проти позову заперечувала з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення сторін, а також допитавши свідка [PERSON] , суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог у зв`язку із наступним. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що з 02 червня 2018 року позивач володіє транспортним засобом BMW X4, номерний знак [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 05 червня 2018 автомобіль позивача було пошкоджено уламками скла біля будинку за адресою м. Харків, вул. Університетська, буд. 9. Факт пошкодження автомобілю підтверджується доданими до позовної заяви і дослідженими судом відеозаписами, протоколом огляду місця події від 05.06.2018, висновком за результатами перевірки по зверненню в поліцію від 24.06.2018, поясненнями сторін. У висновку оперуповноваженого Шевченківського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області ст. лейтенанта поліції Кускова М.О. за результатами перевірки по зверненню в поліцію від 24.06.2018 встановлено, що пошкодження автомобіля спричинило відкрите вікно, розташоване на 4 поверсі кв. [ADDRESS] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] . Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно частини другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Приписами статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Складовими елементами акту завдання шкоди є: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду; настання шкоди; причинний зв`язок між вказаними двома елементами; вина завдавача шкоди. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Протиправність і винність поведінки відповідача суд вбачає в наступному. Згідно з ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 322 ЦК України встановлює презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Житловим законодавством встановлюється обов`язок власників житлових будинків, квартир забезпечувати утримання, ремонт, експлуатацію тощо цих об`єктів за власні кошти. Ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників. Згідно з ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України. Невиконання відповідачем обов`язку по утриманню вікна належної йому квартири в стані, який не створює небезпеки для третіх осіб, суперечить ст. 319, 322 ЦК України. Настання шкоди підтверджується наявними в матеріалах справи доказами - протоколом огляду місця події від 05.06.2018, висновком оперуповноваженого Шевченківського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області ст. лейтенанта поліції Кускова М. О. за результатами перевірки по зверненню в поліцію від 24.06.2018, звітом дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 30 червня 2018 року №17/06/2018. Суд вбачає наявність третього елементу акту завдання шкоди - причинно-наслідкового зв`язку між порушенням відповідачем обов`язку утримувати майно, що йому належить, і пошкодженням належного позивачу автомобіля. В деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23.01.2018 по справі №753/7281/15. Стверджуючи про відсутність вини, відповідач посилається на сильний вітер 05 червня 2018 року; на те, що вікно знаходилось в гарному робочому стані; на порушення позивачем заборони стоянки на тротуарах. З наданої відповідачем відповіді Харківського регіонального центру з гідрометеорології на адвокатський запит за даними метеостанції Харків близько 14 год. 05 червня 2018 року вітер був південно-західний, 8 м/с, пориви 13 м/с . Швидкість вітру 15 - 24 м/с відноситься до небезпечного метеорологічного явища. З цього доказу суд не вбачає, що вітер 05 червня 2018 року, навіть в моменти найшвидших поривів, був небезпечним метеорологічним явищем, яке виключає вину відповідача у завданні шкоди. Суд критично оцінює пояснення відповідача і свідка [PERSON] щодо знаходження вікна в гарному робочому стані, оскільки сам факт руйнування вікна від вітру, який не відноситься до небезпечного і надзвичайного метеорологічного явища, спростовує такі твердження. В судовому засіданні свідок [PERSON] надав свідчення тільки про стан рами вікна, проте повідомив, що йому не відомо про стан скла у розбитому вікні, наявність в ньому дефектів, пошкоджень тощо. Обставину порушення позивачем правил дорожнього руху не доведено належними і допустимими доказами. Крім того, суд не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між дотриманням або недотриманням позивачем правил дорожнього руху і спричиненням шкоди за обставин даної справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не спростовано презумпцію вини, а отже наявний четвертий елемент акту завдання шкоди. Згідно висновків звіту дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 30 червня 2018 року №17/06/2018 матеріальний збиток, завданий власникові BMW X4, номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження внаслідок падіння скла з вікна 05.06.2018 року складає 84817,84 грн., в тому числі 47138,49 грн. вартість відновлювального ремонту і 37679,35 грн. величина втрати товарної вартості, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині збитків суд вважає доведеними у розмірі, визначеному названим звітом. Стосовно вимоги про відшкодування відповідачем [PERSON] моральної шкоди суд керувався наступним. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Названою статтею у частині другій визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивач зазначив, що внаслідок пошкодження майна він вимушений відриватися від звичайних робочих і повсякденних справ, і витрачати свій час і зусилля на відновлення прав, порушених відповідачем. Також зазначив, що пошкодження нового нещодавно придбаного автомобілю завдало йому душевних страждань. За ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року зі змінами моральна шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Суд враховує, що позивач за професією є адвокатом, і його робота пов`язана з частим пересуванням по місту та в інші населенні пункти, у зв`язку із необхідністю приймати участь в судових засіданнях, процесуальних діях, зустрічах з клієнтами, виїздами на місце подій. На час, необхідний для проведення відновлювального ремонту, позивач буде позбавлений можливості користуватись автомобілем, що вимусить його шукати і витрачати додаткові гроші на інші варіанти пересування по місту та за його межі. Суд також враховує витрачені позивачем зусилля на відновлення порушених відповідачем прав, які полягали в складанні позивачем процесуальних документів по справі і особистій участі в судових засіданнях підчас розгляду справи. Крім того, судом встановлено, що автомобіль позивача пошкоджено через 3 дні після його першої реєстрації, тому суд вважає слушними доводи позивача про завдані душевні страждання через пошкодження нового автомобілю і втрати його зовнішньої новизни. Тому, суд вважає, враховуючи принцип розумності та справедливості, що в частині відшкодування моральної шкоди позовні вимоги знайшли своє обґрунтування і тому підлягають відшкодуванню в заявленому розмірі 15000 грн. Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. До позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 998,18 грн. і квитанцію про оплату послуг з визначення вартості матеріального збитку авто і складання звіту спеціаліста-автотоварознавця в розмірі 950 грн., всього: 1948,18 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору і витрат на проведення дослідження спеціаліста-автотоварознавця, всього: 1948,18 грн., тобто 1948,18 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved