Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначив, що 09 вересня 2009 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1280. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю. Шлюбні відносини припинені у зв`язку з втратою почуття взаємної любові, різних поглядів на спільне життя та сімейні відносини, відсутності спільних інтересів. Неодноразові спроби зберегти сім`ю результату не дали. Сторони проживають в різних містах України, спільне господарство не ведуть. Шлюб сторін носить формальний характер. Спору про майно не має. До початку судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності на своїх позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати. Відповідачка до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 вересня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1280 (а.с.15). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.13,15). Спільне життя між подружжям не склалося через втрату почуття взаємної любові та різним поглядом на спільне життя та сімейні відносини. Шлюбні відносини між сторонами припинені, позивач проживає в м. Києві, а відповідачка разом з дітьми живе в місті Запоріжжя. Шлюб носить формальний характер, примирення не прагнуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про його стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідачка позов визнає, також просить шлюб розірвати. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що їх сім`ю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв`язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved