Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , яку було уточнено, та в якій просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, після померлої [INFO] [PERSON] , відповідно до заповіту від 12 березня 2004 року (а.с. 2-4, 173-175). \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовує тим, що для здійснення господарської діяльності займається вирощування сільськогосподарської продукції. У 2004 році звернувся до [PERSON] з пропозицією укласти довгостроковий договір оренди земельної ділянки, яка належала їй на праві приватної власності, загальною площею 3,82 га, що розташована на землях Долинської сільської ради у Токмацькому районі Запорізької області. Після досягнення домовленості з [PERSON] про сплату наперед за 49 років орендної плати за користування земельною ділянкою, 12.03.2004 року [PERSON] був складений заповіт, яким вона заповідала позивачеві, після своєї смерті, вказану земельну ділянку. 26 жовтня 2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений довгостроковий договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, строком на 49 років. Під час підписання акту приймання передачі земельної ділянки у відповідності до п.9, 11 договору оренди, позивачем була передана [PERSON] грошова сума у розмірі 35\~530 гривень, яка складала повну суму орендної плати за весь час оренди (49 років). У подальшому договір оренди земельної ділянки був зареєстрований у відповідному державному органі. [INFO] [PERSON] померла у м. Мелітополі, оскільки на той час проживала разом зі своєю донькою відповідачем [PERSON] . Відповідачі по справі, діти померлої [PERSON] , обізнані про існування заповіту, не повідомили позивача про смерть своєї матері. На початку березня 2020 року позивача було викликано до Токмацького ВП з приводу розгляду заяви [PERSON] , відповідно до якої позивач ухиляється від сплати орендної плати за використання земельної ділянки, яка належить відповідачу [PERSON] на праві власності і яку він успадкував після смерті своєї матері [PERSON] . Саме з цього часу позивачеві стало відомо, що заповідач [PERSON] померла у 2012 році. Дізнавшись про смерть [PERSON] , позивач на початку березня 2020 року звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту до державної нотаріальної контори у м. Мелітополі. Натомість, отримав письмове пояснення про відмову у прийнятті заяви про прийняття спадщини, у зв`язку із пропуском необхідного строку, передбаченого законом для прийняття спадщини. Також позивачеві стало відомо, що 13 листопада 2019 року відповідачі по справі, освідомленні про існування заповіту на користь позивача звернулись до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. При формуванні нотаріальної справи, [PERSON] та [PERSON] нотаріусу не повідомили про існування заповіту і отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі якого стали власниками у рівних долях земельної ділянки загальною площею 3,82 га, яка заповідалась [PERSON] позивачеві. Таким чином, позивач не був повідомлений з боку дітей [PERSON] , відповідачів по справі, про її смерть, у зв`язку з чим був позбавлений у передбачений законом шестимісячний строк звернутись до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. Заяву про відмову від прийняття спадщини не подав. За таких обставин вважає, що пропустив передбачений законом строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин, у зв`язку з чим звертається до суду з відповідною заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну та уточнену позовну заяву зі змісту якого вбачається наступне. Померла [INFO] [PERSON] доводиться матір`ю [PERSON] та [PERSON] . За життя [PERSON] була власником земельної ділянки, розташованої на території Долинської сільської ради Токмацького району Запорізької області, площею 3,82 гектарів. 13.11.2019 року, відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина на яку в зазначених частках видано це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 3,8198 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки:2325280800:09:002:0035. Серед іншого, відповідач посилається на заповіт, складений 12.03.2004 року [PERSON] , яким вона заповідала належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3,82 га [PERSON] . Підкреслює, що вказаний заповіт не містить підпису заповідача - [PERSON] та у тексті заповіту відсутній підпис свідка [PERSON] . Також зазначає, що вищенаведений заповіт має чисельні помилки, а саме: в заповіті зазначена площа земельної ділянки 3,82 га, а згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.11.2019 року, площа земельної ділянки становить 3,8198 га. Також, у заповіті зазначений державний акт на право приватної власності на землю серії 111 - ЗП №049365, проте в державному акті на право приватної власності на землю зазначено серію ІІІ - ЗП№049365. Вважає, що з урахуванням чисельних помилок, встановити зміст заповіту, не вбачається за можливе. Стосовно укладеного зі спадкодавцем у 2016 році договору оренди землі строком на 49 років зазначає, що відповідачам про існування вказаного договору нічого невідомо. Більше того, вважає, що [PERSON] не могла підписати такий договір, оскільки в 2016 році остання проживала в м. Мелітополь разом із [PERSON] , і за станом здоров`я не могла самостійно зустрічатися з [PERSON] та підписувати будь-які договори. Також зазначає, що позивач стверджує, що сплатив спадкодавцю оренду на перед за усі 49 років, а саме передав [PERSON] грошову суму у розмірі 35300 гривень. Натомість, в матеріалах справи відсутні будь-які розписки, або будь-які інші документи, які б свідчили про передачу грошових коштів. Крім іншого, вказала, що позивач, як на підставу для задоволення позову вказує на ті обставини, що йому не було відомо про смерть спадкодавця. Натомість, враховуючи постанови Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі №6-1486цс15, 14.09.2016 у справі №6-1215цс16, 23.08.2017 у справі №6-1320цс17, вважає, що позивачем не наведені будь-які докази про перешкоди у поданні заяви про вступ у спадщину. На підставі вищенаведеного, вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та безпідставними, а також такими не підлягають задоволенню в повному обсязі (а.с. 122-123, 196-200). Від відповідача [PERSON] надійшла заява, зі змісту якої вбачається наступне. Після смерті його матері [PERSON] минуло 8 років. Ні йому, ні його сестрі [PERSON] по існування належного їх матері земельного паю нічого не відомо. Дізнавшись про наявність землі, зібравши всі необхідні документи, оформили земельну ділянку на двох із сестрою. Зазначив, що заповіт не містить підпису його померлої матері, договір оренди нею не підписувався, а вказаний у договорі підпис належить іншій особі. Вказав, що зі слів працівників податкової інспекції після смерті [PERSON] вони повідомили працівників Долинської сільської ради про її смерть. Зазначив, що матеріали справи не містять розписки про передачу коштів в розмірі 7000 доларів в рахунок орендної плати за 49 років користування земельною ділянкою. Після оформлення земельної ділянки звертався до [PERSON] з приводу орендної плати, але отримав відмову. Звернення до поліції з даного приводу теж не дали дієвих результатів. Крім цього, підкреслив, що його сестра [PERSON] мешкає в м. Мелітополь у власній квартирі з 1989 року, тому підстави, на які посилається позивач, що вона придбала нерухомість за кошти, отримані від сплати орендної плати позивачем, не відповідають дійсності. За викладених обставин, просив у задоволені позову відмовити в повному обсязі (а.с.205-209). \~ \~ \~ \~ Представник позивача адвокат Майсак В.О. у судовому засіданні позов підтримала та просила задовільнити. Зазначила, що встановлений строк для прийняття спадщини було пропущено з поважних причин, адже позивачеві не було відомо про смерть заповідача. Спадкоємці, обізнані про наявність заповіту, про смерть своєї матері його не повідомляли. До нотаріальної контори звернувся одразу після того, як дізнався про факт смерті [PERSON] , проте отримав відмову, у зв`язку з пропуском строку. \~ \~ \~ \~Представник відповідачів [PERSON] проти задоволення позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Посилався на нікчемність заповіту у зв`язку з відсутністю підпису заповідача та свідка. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що померла [PERSON] була її матір`ю. В 2005 році вона забрала матір з с. Любимівка для проживання до себе в квартиру в [ADDRESS] . Про існування земельної ділянки, яка належить померлій матері їй стало відомо від брата [PERSON] в 2019 році, після чого вони звернулись до нотаріальної контори та оформили права власності на спірну земельну ділянку. [PERSON] вона не знає, про існування заповіту вона не знала, про смерть матері йому не повідомляла. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених у його заяві. Повідомив, що лише в 2019 році коли перебував на кладовищі на могилі матері, від односельчан дізнався про належну матері земельну ділянку. В земельному відділі отримав всі необхідні для оформлення документи на вказану землю. Під час оформлення спадщини не пам`ятає, чи повідомляв нотаріуса про наявність заповіту. Де мешкає [PERSON] йому не відомо. Він спілкувався лише з дружиною [PERSON] [PERSON] та пропонував їй укласти договір оренди земельної ділянки, проте вона на це не погодилась. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази надані сторонами та копію спадкової справи, витребувану судом, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~ [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про її смерть (а.с.8, 48, 50-51). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все її майно. Строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] розпочався 05.02.2012 та сплив 05.08.2012. \~ \~ \~ \~ З матеріалів Спадкової справи №665/2012 вбачається, що спадкова справа була розпочата 04.08.2012 за заявою [PERSON] від 04.08.2012. Відповідно до вимог п.1.2 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Матеріали спадкової справи свідчать, що в порушення даних вимог, нотаріусом не було з`ясовано відомості щодо кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження. З матеріалів спадкової справи вбачається, що лише 28.08.2019 (тобто через 7 років після відкриття спадкової справи) нотаріусом було встановлено наявність заповіту від 12.03.2004 року, що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с. 72-73). Копія даного заповіту була отримана нотаріальною конторою лише 17.10.2019 (невірна вхідна дата 17.10.20) (а.с. 96-97). Таким чином, лише з 17.10.2019 року нотаріусу стало відомо про існування спадкового майна - земельної ділянки та його спадкоємця за заповітом [PERSON] . При цьому 05.09.2019 (тобто також більше ніж через 7 років після відкриття спадкової справи) відповідач [PERSON] подав заяву до Мелітопольської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері за законом, а відповідачкою [PERSON] надана згода на подачу [PERSON] такої заяви (а.с. 98, 99). 13.11.2019 за № 1105 відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись із спільною засвою до Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області, в якій просили видати їм свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку на території Долинської сільської ради. Також, у вказаній заяві, вони зазначили що існує спадкоємець за заповітом [PERSON] , точна адреса проживання якого невідома (а.с. 103). 13.11.2019 відповідачам видані Свідоцтва про право на спадщину за законом (кожному на 1/2 частки), яка складається з земельної ділянки площею 3,8198 гектарів, розташованої за адресою: Запорізька область, Токмацький район, Долинська сільська рада,наданої для товарного сільськогосподарського виробництва, що належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 049365, виданого Токмацькою райдержадміністрацією 20.11.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №557 (а.с.113,115). У березні 2020 позивач звернувся до Мелітопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] . Натомість, Письмовим роз`ясненням завідувача нотаріальної контори від 05.03.2020, йому було відмовлено, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Також йому було запропоновано звернутись до суду з питання продовження строку для прийняття спадщини (а.с.14). 30.04.2020 позивач звернувся до Мелітопольського районного суду Запорізької області з даним позовом. На виконання вимог ухвали Токмацького районного суду Запорізької області від 04.12.2020, позивачем надано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.12.2020, зміст якої є тотожнім вказаним роз`ясненням. Доводи представника відповідачів про те, що вказані письмові роз`яснення нотаріуса не мають юридичної сили, спростовуються вимогами ч.3 глави 13 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, відповідно до яких нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, саме на вимогу [PERSON] на виконання ухвали суду, нотаріусом було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Жодних доказів, що спростовують доводи [PERSON] про те, що про смерть [PERSON] він дізнався у березні 2020 року, після звернення до поліції спадкоємця [PERSON] , суду не надано. Факт звернення до поліції у 2020 році щодо несплати [PERSON] орендної плати, відповідач [PERSON] підтвердив в судовому засіданні. А ні відповідачами, а ні нотаріусом, не було повідомлено [PERSON] про смерть [PERSON] , [INFO] . Згідно зі\~статтею 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України\~встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними. Предметом спору є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачеві, оскільки останній після смерті [PERSON] [INFO] , будучи її спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,\~ [PERSON] вказував, що\~ не звертався до нотаріуса з відповідною заявою протягом визначеного законом строку, оскільки не був обізнаний про смерть спадкодавця. Жодних доказів, що спростовують доводи [PERSON] про те, що про смерть [PERSON] він дізнався у березні 2020 року, після звернення до поліції спадкоємця [PERSON] , суду не надано. Відповідно до\~статті 63 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2\~\~глави 10 розділу II Порядку № 296/5). Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Матеріали дослідженої спадкової справи, свідчать про те, що нотаріусом лише в жовтні 2019 року було встановлено коло спадкоємців (за законом та заповітом) та обсяг спадкового майна, також дані матеріали не містять доказів того, що позивача було повідомлено про відкриття спадщини та наявності у нього спадкових прав. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття\~\~спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Як вбачається із заповіту, 20.03.2004 [PERSON] , належну їй на праві особистої приватної власності земельну ділянку, розташовану на території Долинської сільської ради, Токмацького району, Запорізької області, площею 3,82 гектарів, надану їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії 111-ЗП №049365, виданого Долинською сільрадою, Токмацького району, Запорізької області 20 листопада 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №557, заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Токмацького районного нотаріального округу Запорізької області Султан Т.Г. 20.03.2004 в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 263 (а.с.7, 37, 97-спадкова справа). Вказаний заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 28.08.2019, сформованою в межах Спадкової справи ; 665/2012 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 72-73). Відповідно до вимог ч.1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Доводи представника відповідачів про те, що вказаний заповіт є нікчемним, оскільки не підписаний заповідачкою та одним зі свідків, а саме [PERSON] , спростовується текстом заповіту, де під графою «заповідачка» міститься підпис « [PERSON] », під графою «свідки» міститься напис « [PERSON] ». Доказів того, що вказаний заповіт складений особою, яка не мала на це права, а також складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, суду не надано, а тому твердження представника відповідачів про його нікчемність є безпідставними. Доказів того, що вказаний заповіт, на підставі ч. 2 ст. 1257 ЦК України в судовому порядку визнано недійсним суду також не надано. Також, вказуючи на обізнаність позивача про смерть їхньої матері [PERSON] , відповідачі не надали суду будь-яких доказів, які об`єктивно вказують на цей факт. \~ \~ \~ \~Необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від волі особи обставини, а тому вона не може бути підтверджена відповідними доказами. В той же час факт необізнаності особи про смерть спадкодавця може бути спростовано шляхом надання суду інших доказів, що свідчать про протилежні обставини, однак матеріали справи таких доказів не містять. Проаналізувавши надані докази, суд вважає що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не перебував зі спадкодавцем в родинних відносинах, на момент смерті спадкодавця проживали в різних районах області, будь-яких боргових зобов`язань перед спадкодавцем не мав, а тому об`єктивно не міг знати про факт смерті [PERSON] . Також в судовому засіданні було встановлено, що нотаріусом в порушення вимог п.1.2 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, до жовтня 2019 року не було встановлено кола спадкоємців, наявності заповіту та наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, а після встановлення не було повідомлено [PERSON] про його спадкові права, що також визнається поважною причиною пропуску [PERSON] шестимісячного строку (з 05.02.2012 по 05.08.2012) для подання заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Враховуючи вище вказане, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Інші обставини викладені у позові, а саме укладання договору оренди та сплата позивачем [PERSON] грошових коштів не є предметом доказування у даній справі, а тому судом до уваги не приймається. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,00 гривень. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved