overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути аліменти із [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, яка не може бути меншою, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання онука [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідно до розпорядження Тетіївської районної державної адміністрації № 72 від 01.02.2012 року він являється його опікуном, мати якого [PERSON] рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 15.08.2006 року позбавлена щодо нього батьківських прав і добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню . Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.-4) Відповідно до рішення Тетіївського районного суду Київської області від 15 серпня 2006 року матір дитини [PERSON] позбавлено батьківських прав . ( а.с.-5) Відповідно до розпорядження Тетіївської районної державної адміністрації № 72 від 01.02.2012 року [PERSON] призначено опікуном неповнолітнього [PERSON], [INFO] ( а.с.-6) Із довідки виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 790 від 19.02.2014 року вбачається, що [PERSON], [INFO] проживає разом із [PERSON] та перебуває на його утриманні ( а.с.-7) Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в суді знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] як мати не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, тож суд у відповідності зі ст.ст. 181-183 Сімейного Кодексу України, стягує з неї аліменти. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Згідно з ч.2 ст. 247 Сімейного Кодексу України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії , аліментів, відшкодування шкоди у зв»язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судовий збір, поскільки позивач згідно законодавства звільнений від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь 12122,58 грн. матеріальної шкоди завданої злочинними діями. Свої вимоги позивач мотивує слідуючим. 27.01.2016 р. вироком Каланчацького районного суду Херсонської області [PERSON] визнано винним у вчинені крадіжки майна з приміщення магазину по [ADDRESS] та засуджено до 3 років 6 місяців позбавлення волі та звільнено від покарання з іспитовим строком на 2 роки. Своїми діями [PERSON] завдав йому матеріальні збитки на суму 12122,58 грн., оскільки магазин є його власністю. На сьогоднішній день збитки [PERSON] йому не відшкодовані в зв'язку з чим він змушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засідання позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе поставити рішення при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 27.01.2016 [PERSON] визнано винним у вчинені крадіжки майна з приміщення магазину по [ADDRESS], який належить [PERSON] та засуджено до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнено від покарання з іспитовим строком на 2 роки. Своїми діями [PERSON] завдав [PERSON] матеріальні збитки на суму 12122,58 грн., Цивільний позов під час розгляду кримінального провадження не заявлявся. На підставі ст. 128 КПК УКраїни особа, яка не пред»явила цивільний позов у кримінальному провадженні, має право пред»явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільногоправа, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166, 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини. Матеріальний збиток позивачу завдано на суму 12122,58 грн., що не заперечував в судовому засіданні відповідач [PERSON] Отже сума матеріальних збитків, які підлягають стягненню з відповідача, складає 12155,58 грн. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 640,00 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] у розмірі 300 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи свої вимоги, позивач зазначив, що вони з відповідачем перебували в цивільному шлюбі. Від даного шлюбу є спільна дитина: [PERSON] , [INFO]. Відповідач добровільно будь якої матеріальної допомоги не надає, однак має таку можливість, оскільки є фізично здоровою особою та має мінливі заробітки по найму. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, а тому позивач просить стягувати з відповідача на його користь на утримання дитини: [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 300 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала заявлені позивачем вимоги та не заперечувала проти їх задоволення. Вислухавши доводи позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В 2001 році сторони по справі перебували у цивільному шлюбі. Від даного шлюбу є спільна дитина: [PERSON], [INFO] . Відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України регламентує порядок визначення аліментів в твердій грошовій сумі, який розповсюджується на випадки, коли платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, при цьому суд може визначити за заявою платника або одержувача розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON], [INFO] працює по найму, а тому має постійні заробітки. Тому, враховуючи всі обставини справи, майновий стан відповідача, положення ст.184 СК України, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини: [PERSON], [INFO] у розмірі 300 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22.09.2015 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну потравою посівів, витрати понесені за оплату послуг адвоката та сплату судового збору. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,84 га, розташованої на території Катерино-Платонівської с\\р, яка надана йому для ведення особистого селянського господарства. Навесні 2014 року була засіяна кукурудзою, а восени він очікував зібрати врожай. 14.08.2014 року, близько опівдні йому зателефонував його знайомив та повідомив, що сільська череда, яку випасав відповідач, зайшла на його поле та знищила та пошкодила посіви кукурудзи. По приїзду до села, він звернувся до сільської ради, про що було складено відповідний акт, з участю відповідних спеціалістів. Внаслідок знищення посівів йому спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 6400 гривень. На його звернення про добровільне відшкодування завданої шкоди, відповідач не відреагував жодним чином та відмовився її сплатити. На підставі викладеного просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Допитані в судовому засідання свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що вони були свідками вказаної події та були присутніми при складенні акту про те, що сільська череда, яку в той день випасав [PERSON] зайшла на ділянку, яка належить [PERSON], пошкодила та знищила посіви кукурудзи. Позовні вимоги підтверджуються: копією паспорту (а.с.3,4), копією Державного акту (а.с.5), копією акту про встановлення меж в натурі (а.с.6), довідкою про вартість (а.с.7), актом про знищення та пошкодження посівів (а.с.8), довідкою про склад сім'ї (а.с.9), довідками Катерино-Платонівської с\\р (а.с.10,11), поясненнями свідків (а.с.13-16). Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та на підставі ст. 22 особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення її порушеного права (реальні збитки) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до положень частини 3 ст.22 ЦПК України збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування в більшому чи меншому розмірі. Зокрема, відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти в розмірі 68 000 грн. 00 коп.; витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.01.2020 року ним надано позику - грошові кошти у розмірі 68 000 грн. відповідачу по справі. Зазначені обставини підтверджуються розпискою, яку відповідач написав власноручно. Згідно з зазначеною розпискою відповідач зобов`язався повернути йому кошти у визначений строк, а саме: 30.01.2020 року. Однак відповідач свої зобов`язання не виконав. Позивач неодноразово звертався до нього з вимогою повернути гроші, однак відповідач гроші не повернув. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 08.01.2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики грошових коштів, відповідно до якого [PERSON] надав у власність, а [PERSON] прийняв грошові кошти в сумі 68 000 грн. строком до 30 січня 2020 року включно (а.с. 5). До теперішнього час відповідач умов договору не виконав. [PERSON] неодноразово звертався на адресу [PERSON] з вимогою щодо повернення коштів, яка була проігнорована. Причини невиконання таких зобов`язань правового значення для справи не мають. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 68 000 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує на користь позивача з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою ним при пред`явленні позову 840 грн. 80 коп. судового збору (а.с. 4). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача борг за договором позики від 23 травня 2018 року в сумі 254313,92 грн., що складається з суми основного боргу в розмірі - 129752,00 грн., 5 % від суми позики за користування позикою в розмірі - 6487,60 грн. та 118074,32 грн., що становить 1 % пені за кожен день простроченої суми боргу. У судове засідання [PERSON] не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 24 січня 2019 року позивач подав до суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, засідання просив проводити без його участі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач 24 січня 2019 року подав заяву про визнання позову [PERSON] та зазначив, що наслідки ст. 206 ЦПК України йому відомі та зрозумілі. Просив розгляд справи провести без його участі. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову, яка не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Також відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України половина судових витрат зі сплати судового збору покладається на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 108846,21 гривень, суму сплаченого судового збору у розмірі 1088,47 гривень, посилаючись на те, що 22.11.2013 року [PERSON] взяв у нього в борг 8 000 доларів США у строк до 31.12.2013 року, про що написав розписку, однак умови договору не виконав, суму боргу у встановлений строк не повернув. В судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину відсутності суду не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден в повному обсязі, суму боргу не повернув у зв'язку з відсутністю коштів, проти задоволення позиву не заперечує. Виходячи з наведених обставин, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає справу у межах вимог доказів, заперечень наданих сторонами, обставини визнанні сторонами не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 22.11.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, згідно умов якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 8000 доларів США, а [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] суму позики до 31.12.2013 року, про що написав розписку (а.с.3). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі свого боку [PERSON] взяті на себе зобов'язання виконала в повному обсязі, але відповідач [PERSON] в порушення умов договору грошові кошти в зазначений строк не повернув. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] суми боргу за договором позики у розмірі 8000 доларів США, що еквівалентно 108846,21 гривень (за офіційним курсом долара США, встановленого НБУ станом на 29.08.2014 року) законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1088,47 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 2000,00 гривень, суму інфляції у розмірі 70,67 гривень, 3% річних у розмірі 85,16 гривень, а всього 2152,83 гривень посилаючись на те, що 02.05.2012 року [PERSON] взяв у нього в борг 2000,00 гривень на строк до 31.10.2012 року про що написав розписку, однак умови договору не виконав, суму боргу не повернув. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з позовом згоден. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає справу у межах вимог доказів, заперечень наданих сторонами, обставини визнанні сторонами не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 02.05.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, згідно умов якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 2 000,00 гривень, а [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] суму позики у строк до 31.12.2012 року, про що написав розписку (а.с.4). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі свого боку [PERSON] взяті на себе зобов'язання виконав в повному обсязі, але відповідач [PERSON] в порушення умов договору грошові кошти в зазначений строк не повернув. 20.03.2013 року [PERSON] направив на адресу [PERSON] лист з вимогою повернути борг, який отримано відповідачем 25.03.2013 року, однак [PERSON] суму боргу не повернув (а.с.5,6). У відповідності до ч. 1 ст. 625, ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за відповідачем [PERSON]. існує борг, а саме: розмір заборгованості за договором позики становить 2000,00 гривень; розмір інфляції за період з січня 2013 року по березень 2014 року - 100,5%, що у відповідності до розміру заборгованості становить 70,67 гривень; 3% річних за період з 01.01.2013 року по 15.05.2014 рік (501 день) складає 82,16 гривень. Загальна сума заборгованості складає 2152,83 гривень. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved