Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності на 1/2 частину квартири, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка була матірю відповідача [PERSON] [PERSON] з дружиною проживали та були зареєстровані в [INFO]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів 29.03.1993 року згідно з рішенням від 29.03.1993 року за № 183, дана квартира була передана [PERSON] та [PERSON] в спільну часткову власність, в рівних долях по ? частині кожному з них. Право спільної часткової власності було зареєстроване в КП ВО ОБТІ 25.05.1993 року за реєстровим № 894/3476 в реєстровій книзі № 121. 21.02.2015 року дружина [PERSON] померла, і належну їй частину квартири успадкував її син відповідач по справі [PERSON] відповідно до заповіту, залишеного померлою. Після смерті дружини [PERSON] залишився абсолютно самотнім. Син покійної дружини [PERSON] відповідач [PERSON] запропонував [PERSON] догляд, взамін частки квартири останнього і [PERSON] погодився. 03.09.2015 року між сторонами був укладений договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2735. Згідно умов договору [PERSON] як відчужувач передав у власність [PERSON], як набувачу, належну на праві власності [PERSON] ? частину квартири за адресою: [ADDRESS], оціночною вартістю 253407, грн. Набувач, в свою чергу, зобовязувався довічно утримувати [PERSON], забезпечувати харчуванням, доглядом, необхідною допомогою, в тому числі і медичною, поточним ремонтом та зберігати в безкоштовному довічному користуванні вказану в договорі частку квартири. Вартість матеріального забезпечення була визначена в розмірі 1300,00 грн., щомісяця з урахуванням коефіцієнту інфляції, а також сплачувати комунальні послуги за отриману у власність частку квартири. Оскільки постійне місце проживання набувача в м. Хмельницькому, то сторони домовилися, що набувач буде щомісяця надавати допомогу грішми. Однак з моменту укладення договору до даного часу жодної допомоги, передбаченої договором, набувач не надавав і взагалі не цікавиться життям [PERSON], не спілкується. В судовому засіданні позивач\~[PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. В судовому засіданні представник відповідача позов визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON] народився 21.04.1945 року, згідно копії паспорта громадянина України серії АВ № 313326, виданого Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області 26.12.2001 року (а.с.5). Згідно умов договору, [PERSON] як відчужувач, передав у власність [PERSON], як набувачу, належну на праві власності [PERSON] ? частину квартири за адресою: [ADDRESS], оціночною вартістю 253407, грн. Окрім того, згідно п.п.2.1, 2.2, 2.3, 2.4 договору довічного утримання (догляду) набувач зобовязується довічно утримувати (доглядати) відчужувача, забезпечуючи його харчуванням, доглядом, необхідною допомогою (в тому числі і медичною), поточним ремонтом та зберігати в її безкоштовному довічному користуванні вказану в договорі квартиру. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, лікування) сторонами визначено в розмірі 1300 грн., щомісячно, з урахуванням коефіцієнту інфляції. Набувач зобовязується забезпечити відчужувача харчуванням, доглядом, необхідною допомогою, поточним ремонтом, лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів, тощо. Набувач зобовязується забезпечити відчужувача житлом у визначеній квартирі. Набувач зобовязується сплачувати комунальні послуги за отриману у власність квартиру. Проте, як вбачається з пояснень представника позивача в судовому засіданні відповідач не виконує взяті на себе зобовязання, передбачені укладеним договором, що не заперечувалось останнім в судовому засіданні.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі\~ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ч. 1\~ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Частиною першою\~статті 756 ЦК України\~встановлено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Відповідно до ч. 1\~ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З урахуванням вищевказаного та визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку, що договір довічного утримання, укладений 03.09.2015 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2735. Окрім того, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів 29.03.1993 року згідно з рішенням від 29.03.1993 року за № 183, дана квартира була передана [PERSON] та [PERSON] в спільну часткову власність, в рівних долях по ? частині кожному з них. Право спільної часткової власності було зареєстроване в КП ВО ОБТІ 25.05.1993 року за реєстровим № 894/3476 в реєстровій книзі № 121. А тому, враховуючи вищевикладене, у звязку з розірванням спірного договору довічного утримання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання за ним права власності на спірну квартиру є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказане положення суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь [PERSON] сплаченої суми судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved