Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності, в якій зазначає, що 30.10.2010р. між позивачем та відповідачем був укладений шлюб. З вересня 2013 року за ініціативи відповідача, сторони по справі не проживають, спільного господарства не ведуть. З даного періоду позивачем сплачувались кошти на утримання неповнолітньої доньки, оплачувались додаткові заняття, придбавались речі, приймалась безпосередня участь у вихованні та розвитку дитини. З 2014 по 2015р.р., проживаючи вже окремо, за власні кошти позивача було придбано майно, що використовується [PERSON] за місцем її проживання - [ADDRESS], а саме - морозильна камера FN131420 Beko вартістю 8000грн., холодильник Beko GNE V021W вартістю 10336,00грн., пральна машина Beko WMB 61021 PTM W вартістю 1999,00грн. В подальшому до Деснянського районного суду м. Києва було подано позовну заяву про розірвання шлюбу та 11.04.2016р. рішенням Деснянського районного суджу м. Києва - шлюб розірвано та задоволено заяву [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Після розлучення [PERSON] відмовляється повертати майно, що було придбано за власні кошти позивача під час окремого проживання, у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, що дало підстави позивачу звернутись з позовом до суду, в якому просить визнати за ним право особистої приватної власності на майно: морозильна камера FN131420 Beko вартістю 8000грн., холодильник Beko GNE V021W вартістю 10336,00 грн., пральна машина Beko WMB 61021 PTM W вартістю 1999,00 грн. та зобов'язати відповідача повернути зазначене майно в повному обсязі. 04 травня 2018р. Деснянським районним судом м. Києва винесено ухвалу про відкриття провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої власності на майно. 20.06.2018р. відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає наступне. Деснянським районним судом м. Києва розглядалась справа про розірвання шлюбу №754/2242/16-ц. Позов про розірвання шлюбу був поданий позивачем 16.02.2016р., тобто після придбання та передачі спірного майна. В позові про розірвання шлюбу позивач зазначав про відсутність будь-яких майнових претензій до відповідача. Отже, позивач фактично повторно звертається за вирішенням майнового спору, при цьому при першому судовому зверненні позивач зазначав про відсутність майнових претензій. Крім того, позивач не повідомив суд, що отримав майнову компенсацію за придбане у 2014 та 2015р.р. спірне майно передавалось позивачем відповідачу безоплатно. Дане майно дійсно було придбане позивачем у вказаний період, однак, передавалось відповідачу, за словами позивача, як виконання в той період свого обов'язку з утримання дитини. Позивач отримав взамін нової побутової техніки (спірного майна) стару техніку (пральну машину Samsung, морозильну камеру LG Electronics та холодильник), яку в подальшому реалізував, тобто отримав за неї компенсацію. 03.07.2018р. до суду [PERSON] подано відповідь на відзив, згідно якого зазначено, що в період придбання техніки з 2014 по 2015 рік, яка є предметом спору, сторони підтримували сімейні відносини та разом проводили час кожні вихідні, хоч і проживали окремо і спільного господарства не вели. Відповідач отримувала спірні речі обманним шляхом, оскільки речі призначались для сім'ї, а з 2013 р. відповідач підтримувала відносини з іншим чоловіком. Вказана техніка купувалась для спільних потреб, та в жодному випадку не дарувалась. В подальшому відповідач звернулась до позивача з проханням забрати собі або кудись діти стару техніку, оскільки вона була вже відключена та перебувала у житловій кімнаті, де заважала відпочинку, у зв'язку з чим, відповідачем було прийнято рішення про її реалізацію. Отже, стара техніка (морозильна камера та пральна машина) були продані, а виручені кошти передані відповідачу, частину з яких було повернуто позивачу, як компенсацію за витрачені кошти на перевезення, вантажні послуги, відключення та встановлення техніки. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до ч.6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 30.10.2010р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.8). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.9). В судовому засіданні сторони не заперечували факт окремого проживання та неведення спільного господарства в період з 2014 року, при цьому, не заперечували і фактичне припинення шлюбних відносин. В період окремого проживання [PERSON] було придбано наступне майно: 25.03.2015р. - холодильник Beko GNE V021W вартістю 10336,86 грн. (а.с.10), 28.12.2014р. - морозильна камера FN131420 Beko вартістю 7999,00грн. (а.с.11), 20.03.2014р. - пральна машина Beko WMB 61021 PTM W вартістю 1665,83грн. (а.с.13). В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечувала факт знаходження та використання вищевказаних речей за місцем свого проживання: [ADDRESS]. Враховуючи надані позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] пояснення щодо придбання пральної машини та отримання коштів за неї, суд вважає що дана пральна машина не може бути визнана особистою власністю [PERSON], оскільки компенсацію у розмірі 1000 грн. [PERSON] отримав від [PERSON] особисто та отримав також кошти в розмірі 1000,00 грн. від продажу старої пральної машини, яка належала [PERSON] на праві власності. Даний факт в судовому засіданні не заперечував та визнав позивач [PERSON] Зважаючи на вартість пральної машини - 1665,83 грн. та компенсацію отриману позивачем [PERSON] в розмірі 2000,00 грн. (2000,00 - 1665,83= 334,17), суд приходить до висновку, що відповідачем сплачено компенсацію за придбану пральну машину в більшому розмірі ніж її вартість. Щодо визнання права особистої приватної власності [PERSON] на холодильник та морозильну камеру, суд вважає за необхідне визнати холодильник Beko GNE V021W вартістю 10336,86 грн. особистою власність [PERSON] та, враховуючи сплату коштів в більшому розмірі ніж вартість пральної машини, суд вважає за необхідне залишити морозильну камеру у власності [PERSON] та стягнути з останньої на користь позивача компенсацію частини її вартості в розмірі 2664,83 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позову, суд вважає за необхдіне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 451,07 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial