overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в\~суд із\~позовом до\~відповідача \~ [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування\~позовних вимог\~ [PERSON] зазначив, що він є власником житлової квартири в [ADDRESS] , на підставі реєстраційного посвідчення № [NUMBER] від 25 вересня 1992 року. Понад 5 років відповідачка не проживає і не повідомляє про себе, зв`язок з відповідачкою втрачений, тому просить визнати [PERSON] , такою, що втратила право на користування квартирою, в [ADDRESS] , та зняти її з реєстраційного обліку.. Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, що згідно ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір. \~ Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. [PERSON] є власником житлової квартири в [ADDRESS] , на підставі реєстраційного посвідчення № [NUMBER] від 25 вересня 1992 року. У даній квартирі прописана [PERSON] , яка за місцем реєстрації не проживає понад 5 років, що стверджується актом від 18.05.2021 року Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом, при незаконному позбавленні права користування жилим приміщенням порушене право підлягає відновленню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] , такою, що втратила право на користування житловою квартирою в [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він успадкував житловий будинок в [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №1-1675 від 02 жовтня 2002 року, серії ВАВ№449816. Відповідач [PERSON] не проживає\~за місцем\~реєстрації останніх\~чотири роки,\~добровільно зобов`язався\~знятися із\~реєстраційного обліку,\~однак не\~виконав взятих\~на себе\~ зобов`язань, даний факт створює перешкоди позивачу у здійсненні ним права у користуванні та розпорядженні своїм майно, зокрема, оформити субсидії, тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком, що в [ADDRESS] . Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що згідно ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір. \~ Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. Позивач [PERSON] успадкував житловий будинок в [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №1-1675 від 02 жовтня 2002 року, серії [NUMBER] . У даному житловому будинку зареєстрований [PERSON] , який за місцем реєстрації не проживає понад рік. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом, при незаконному позбавленні права користування жилим приміщенням порушене право підлягає відновленню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що являється власником житлового будинку в [ADDRESS] , який належить йому на праві приватної власності. Із його дозволу, як власника, у даному будинку прописався [PERSON] , який не проживає за місцем реєстрації без поважних причин понад рік та враховуючи, що даний факт створює перешкоди позивачу в отриманні державної субсидії, тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком, що в [ADDRESS] . Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що згідно ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір. \~ Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок в [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва на право власності на житловий будинок від 26.01.2016 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 39. У даному житловому будинку зареєстрований [PERSON] , який за місцем реєстрації не проживає понад рік, що підтверджується поясненнями [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом, при незаконному позбавленні права користування жилим приміщенням порушене право підлягає відновленню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями в [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що являється власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 21 березня 1996 року. Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просять їх задоволити. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, що згідно ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. Позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 21 березня 1996 рокуналежить житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS]. У даному житловому будинку зареєстрована [PERSON], яка за місцем реєстрації не проживає понад двадцять років, особистих речей відповідача у житловому будинку немає, будь - яких перешкод у користуванні житлом відповідачу позивач не чинить. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом, при незаконному позбавленні права користування жилим приміщенням порушене право підлягає відновленню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON], такою, що втратила право на користування житловим будинком в [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є власником житлової квартири в [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Зборівською державною нотаріальною конторою від 05.07.1996 року за реєстровим номером 2-44. Більше року відповідач не проживає і не повідомляє про себе, зв`язок з відповідачем втрачений, тому просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування квартирою, в [ADDRESS] , та зняти її з реєстраційного обліку.. Позивач подав клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що згідно ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір. \~ Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. С [PERSON] є власником житлової квартири в [ADDRESS] , підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Зборівською державною нотаріальною конторою від 05.07.1996 року за реєстровим номером 2-44. У даній квартирі прописаний [PERSON] , який за місцем реєстрації не проживає понад 1 рік. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом, при незаконному позбавленні права користування жилим приміщенням порушене право підлягає відновленню. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловою квартирою в [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням- квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником даної квартири. Відповідач по справі, брат позивача, протягом останніх трьох не проживає в квартирі, його речі та майно відсутні, він не бере участі в утриманні квартири та не вносить плату за комунальні послуги. Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій просить розглядати дану справу без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно договору купівлі-продажу від 30.12.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А., встановлено, що [PERSON] купив належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] Актом від 08.11.2016 р., складеного ДП «Добродій-Сервіс-1» вбачається, що при обстеженні квартири [ADDRESS] встановлено, що мешканець [PERSON] зареєстрований, але не проживає за даною адресою, про що підтверджують свідки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 466 від 21.11.2016 р., виданої ДП «Добродій-Сервіс-1» за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник) та [PERSON] (брат). У відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 17.06.2008 року. З 17.06.2008р. відповідач [PERSON] не проживає і не повідомляє про себе, зв`язок з відповідачем втрачений, тому просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] . Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідач на розгляд справи, в судове засідання не з`явився, належно повідомлений про час, дату та місце проведення судового розгляду. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставин справи. Позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за адресою [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 17.06.2008року, виданим Зборівським районним бюро технічної інвентаризації. У даному будинку зареєстрований [PERSON] , який за місцем реєстрації не проживає понад десять років, що підтверджується актом опитування свідків [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності з положеннями ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом, при незаконному позбавленні права користування жилим приміщенням порушене право підлягає відновленню. Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] , таким, що втратив право на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за адресою [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] помер його син - [PERSON], після смерті якого, відкрилася спадщина, проте він не звернувся своєчасно у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з мотивів викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. [INFO] помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 03.02.2015 р. Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України, актовий запис № 02. [PERSON] на праві спільної часткової власності належала частка квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 30.05.1996 р., видане Міським бюро технічної інвентаризації м. Тернопіль. 24.06.2016 р. державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON], померлого [INFO], у зв'язку із пропуском строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем спадкового майна, проте у встановлений законом шестимісячний строк не подав у державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, оскільки будучи в стані переживання по втраті сина [PERSON], в період з 28.05.2015 р. по 10.07.2015 р. перебував на стаціонарному лікуванні, що стверджується листом № 674 від 29.07.2016 р. швидкої допомоги Тернопільської міської комунальної лікарні. Разом з тим, позивач є інвалідом другої групи, щорічно проходить стаціонарний курс лікування у судинній хірургії Тернопільської університетської лікарні. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За вказаних обставин, враховуючи, що позивачем не подано заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк з поважних причин і не визначення судом додаткового строку для її прийняття порушуватиме його права, позов слід задовольнити і визначити додатковий двохмісячний строк, достатній для прийняття спадщини.

Outcome: approved