Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. Вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачкою [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1990 року, під час спільного проживання за спільні кошти придбали житловий будинок у с. Кархівка Чернігівського району Чернігівської області , право власності на яке зареєстровано за [PERSON] . Позивач вказує, що на даний час відповідачка, яка проживає у спірному будинку, перешкоджає йому користуватись будинком, у зв`язку з чим він змушений проживати за іншою адресою. Попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи складає 768 грн. 40 коп. судового збору, 10 000 грн. витрати на професійну правничу допомогу. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Матрос І.М. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти визнання за позивачем права власності на 1/2 спірного домоволодіння. Заперечувала проти стягнення з неї витрат на правову допомогу, у письмовій заяві, адресованій суду зазначила, що розмір такої допомоги необгрунтований, виходячи з категорії справи, яка не є складною. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 1990 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, актовий запис № 737 (а.с.16). Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 березня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.( а.с. 50-52). Згідно довідки КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» від 21 березня 2019 року житловий будинок у [ADDRESS] , станом на 01 січня 2013 року та 21 березня 2019 року зареєстровано за [PERSON] вцілому (а.с.22). За договором купівлі продажу від 30 квітня 2009 року [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS] . ( а.с. 37). Відповідач [PERSON] заявою від 10 квітня 2009 року надав згоду на купівлю його дружиною [PERSON] зазначеного житлового будинку з надвірними спорудами за їх сумісно набуті в зареєстрованому шлюбі гроші.( а.с. 43). У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , як подружжя. Згідно даних Технічного паспорта на зазначений житловий будинок від 14 травня 2019 року, інвентаризаційна вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд становить 187 713 грн. Статтею 392 ЦПК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З наведеного вбачається та визнається відповідачем, що частки позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] у праві спільної сумісної власності спірного домоволодіння є рівними та становлять по Ѕ частині. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнаня за позивачем права власності на частину домоволодіння підлягають задоволенню в повному обсязі, так як суду надане підтвердження того, що спірний будинок придбаний хоча і на ім`я відповідача [PERSON] , однак в період перебування останньої в шлюбі з позивачем та за їх спільні кошти, а тому за позивачем необхідно визнати право власності на Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно ч. 3 ст 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з договором про надання правової допомоги від 04 березня 2016 року, укладеним між адвокатом самозайнятою особою Матросом Ігорем Михайловичем та клієнтом [PERSON] адвокат зобов`язався надати клієнту послуги з проведення правового аналізу, консультації та здійснення всього спектру позовної роботи в суді перщої інстанції, а саме підготовка, складання та подача позовної заячви до Чернігівського районного суду про визнання права власності на частку майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, представництво клієнта у суді першої інстанції при розгляді справи(а.с.89). Наявність у адвоката Матроса І.М. статусу адвоката підтверджується відповідним свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю( а.с.24.) Квитанціями №138982 від 04 березня 2019 року та № 138984 від 29 березня 2019 року підтверджується оплата представнику господарюючого суб`єкта Матрос І . М . за договором про надання правової допомоги від 04.03.2019 року з [PERSON] відповідно 5 000 грн. та 5 000 грн. (а.с.87-88). Журналами судових засідань від 19 квітня 2019 року, 08 травня 2019 року, 30 липня 2019 року та від 06 серпня 2019 року підтверджується участь адвоката Матроса І.М. в судовому засіданні в якості представника позивача. Статті 13-15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачають, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально, у складі адвокатського бюро і у складі адвокатського об`єднання. Згідно з ч. 1 ст. 13 цього Закону, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Такий же припис міститься у ч. 2 п. 65.1 ст. 65 Податкового кодексу України. З наведених норм права випливає, що вирішуючи питання про відшкодування учасникові справи вартості надання правової допомоги адвоката, суд має пересвідчитися, що оплату цієї допомоги здійснено належній стороні у договорі про її надання. Відповідно до абз. 8 п. 2, абз. 2 п. 3 розд. І, абзаців 3 - 5 п. 3 розд. ІV Положення про форму та зміст розрахункових документів, що затверджене наказом Мінфіну України № 13 від 21 січня 2016 року (зареєстрований у Мін`юсті України 11 лютого 2016 року за № 20/28350), відривна частина розрахункової квитанції має містити найменування та інші реквізити суб`єкта господарювання, печатка суб`єкта господарювання. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і пп. 1, 3 розд. І Положення про форму та зміст розрахункових документів, що затверджене наказом Мінфіну України від 21.01.2016 № 13, на підтвердження факту надання послуг та отримання готівкових коштів у сфері послуг суб`єкт господарювання має видати споживачеві розрахунковий документ, форма і зміст якого відповідають цьому Положенню та залежать від виду суб`єкта господарювання. У п. 3 Положення зазначено, що у разі відсутності у документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, документ не прийматиметься як розрахунковий. У порушення цих вимог в квитанціях № 138982 від 04 березня 2019 року та № 138984 від 29 березня 2019 року адвокатом Матросом І.М. не зазначено форму господарюючого суб`єкта, який отримав від позивача ці кошти. Крім того, оскільки адвокатом Матросом І.М. здійснюється індивідуальна адвокатська діяльність, то в силу п. 65.7 ст. 65 Податкового кодексу України і Порядку обліку платників податків і зборів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588 з наступними змінами, він як самозайнята особа має бути зареєстрований як платник податків у податковій інспекції та мати довідку про взяття на облік платника податків (форми № 4-ОПП). Зазначеного документа суду не надано. В силу ч. 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення, в тому числі і в частині розподілу судових витрат, має ґрунтуватися на належних і допустимих доказах. Тому в силу ст.ст. 77,78 ч. 2, 79, 89, 95, 137 ЦПК України суд не може вважати вищезазначені квитанції допустимим доказом оплати відповідачем послуг з надання правової допомоги адвоката. Вищенаведене приводить до висновку, що у суду відсутня можливість констатувати, що квитанції про сплату [PERSON] Матросу І.М. коштів у сумі 10 000 грн є допустимими доказами понесення ним витрат на оплату правової допомоги адвоката, а тому у задоволенні вимоги про стягнення коштів за надання правничої допомоги у розмірі 10 000 грн. слід відмовити. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, з відповідача слід стягнути на користь держави недоплачений позивачем ( 1% ціни позову )судовий збір у розмірі 1 108 грн. 73 коп. ( Ціна позову 187 713 грн. 1% складає 1877 грн. 13 коп - 768 грн.40 коп. ( сплачено позивачем). На підставі викладеного,

Outcome: approved