Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 15.11.2013 року з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та звільнення від наявної заборгованості по аліментах. Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] з 2001 року по 2006 рік. Від даного шлюбу народилась донька [PERSON], [INFO]. З 2006 року фактичні шлюбні відносини з [PERSON] припинились. У червні 2012 року [PERSON] створила нову сім'ю, виїхала за кордон, припинила опікуватися донькою. З червня 2012 року він забрав доньку до себе, вихованням якої займається сам та займається її матеріальним забезпеченням. Дані обставини підтверджуються письмовими доказами по справі. У зв'язку з тим, що дитина знаходиться на його забезпеченні, просить суд звільнити, відповідно до вимог ст.188,273 СК України, від сплати аліментів та від сплати заборгованості по аліментах. 21.03.2014 року позивач збільшив позовні вимоги. Просить суд постановити рішення, яким звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] на підставі виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м.Львова від 26 квітня 2006 року; звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 28 722,54 грн. на підставі розрахунку Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 03.03.2014 року, за період з січня 2008 року по 03 березня 2014 року включно; стягнути з відповідачки на його користь судовий збір. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, надавши суду аналогічні пояснення, зазначені в позові та уточнених позовних вимогах. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча судом через засоби масової інформації була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд за згодою позивача проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши об'єктивні докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] з 2001 року по 2006 рік. Від даного шлюбу народилась донька [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження дитини. З показів позивача вбачається, що з 2006 року фактичні шлюбні відносини з [PERSON] та ним припинились. У червні 2012 року [PERSON] створила нову сім'ю, виїхала за кордон, припинила опікуватися донькою. Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 25 квітня 2006 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, було задоволено позов [PERSON] та вирішено стягувати аліменти на її користь з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO],в розмірі ? частини доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.03.2006 року , до досягнення нею повноліття-08.08.2020 року.(цивільна справа №2п-3079/2006 р.). З показів позивача вбачається, що з червня 2012 року він забрав доньку до себе, вихованням якої займається сам та займається її матеріальним забезпеченням, місце перебування матері йому невідоме. Відповідно до ст.ст.140,180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при чому мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками , проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Судом встановлено, що станом на даний час матір дитини не приймає жодної участі у вихованні дитини,не цікавиться її життям. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України,ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач звернувся до суду з позовом про припинення стягнення з нього аліментів, оскільки дитина з червня 2012 року проживає з ним та перебуває на його утриманні та забезпеченні. Зі змісту ст.181 СК України вбачається, що аліменти як спосіб виконання батьками обов'язку утримувати дитину присуджуються на користь того з батьків,з ким проживає дитина за умови, що другий з батьків уникає добровільного виконання цього обов'язку. З представлених суду актів ЛКП вбачається, що дитина проживає разом з батьком-позивачем по справі за адресою [ADDRESS] Виходячи із положень ст.188 ч.2 СК України передбачено, що один з батьків може бути звільнений від сплати аліментів тільки за рішенням суду. Згідно ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити їх від сплати. Відповідно до наданого суду розрахунку вбачається, що позивач допустив заборгованість по оплаті аліментів, від стягнення його просить суд звільнити, оскільки донька перебуває на його утриманні та вихованні. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. На підставі наведеного вище, оскільки відповідачка не займається вихованням, утримання та матеріальним забезпеченням дитини, а дитина проживає тривалий час з батьком та перебуває на його утримання, позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] судовий збір в розмірі 702,40 грн .

Outcome: approved