Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення обтяження щодо обєкту нерухомого майна, зазначивши наступне. Між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений договір застави квартири АЕВ №244469 від 12 липня 2001 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON] та було накладено заборону на відчуження обєкту застави - квартири №14 розташованої у будинку № 70 по вул. Патріотична у м. Запоріжжя, яка належить [PERSON] на праві власності. Вказаний договір був укладений для забезпечення виконання зобовязань за договором позики б/н від 12.07.2001 року. Обтяження було зареєстровано в єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 2132564. Крім того, постановою № 750/4 відділу ДВС Орджонікідзевського району м. Запоріжжя від 30.01.2002 р. було накладено арешт на це майно. Арешт був зареєстрований в єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 1945933. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 20 листопада 2002 року була винесена ухвала у справі № 2-1932, якою було затверджено мирову угоду між [PERSON] та відповідачкою. Відповідно до умов цієї мирової угоди [PERSON] передав представнику відповідачки грошові кошти за договором позики від 12 липня 2001 року, а відповідачка зобовязалась звернутися до ВДВС Орджонікідзевського району м. Запоріжжя для зняття арешту з квартири. Таким чином, [PERSON] зобовязання за договором позики від 12 липня 2001 року виконані у повному обсязі. Проте, під час отримання витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачкою не було здійснено жодних дій для зняття арешту та заборони з вказаної квартири. Враховуючи наведене, позивач вважає, що на теперішній час у відповідачки відсутні будь-які законні підстави для подальшого утримання під обтяженнями та обмеженнями у використанні належного позивачу майна, яке було обєктом застави за договором АЕВ №244469 від 12 липня 2001 року. У звязку з чим, просить суд, припинити обтяження (нотаріальну заборону) щодо обєкту нерухомого майна квартири №14, розташованої за адресою: м. Запоріжжя вул. Патріотична, 70, зареєстроване за № 2132564 в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна та припинити обтяження (арешт) щодо обєкту нерухомого майна квартири №14, розташованої за адресою: м. Запоріжжя вул. Патріотична, 70, зареєстроване за № 1945933 в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не зявився, про час та день судового засідання сповіщався завчасно, причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у звязку з наступним. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі продажу від 21.07.1999 року, засвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1-457 та копією реєстраційного посвідчення від 13.08.1999 року за реєстровим № 36349, виданого ОП ЗМБТІ. Відповідно до договору застави квартири від 12.07.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2150, укладеним між [PERSON] та [PERSON], вищевказана квартира передана у заставу в забезпечення зобовязання за договором позики, укладеним між вказаними особами 12.07.2001 року в простій письмовій формі на суму 21\~060 грн. (еквівалент 3\~900 доларів США), у звязку з чим накладено заборону відчуження зазначеної квартири та зареєстровано в реєстрі за №06. Постановою № 750/4 державного виконавця відділу ДВС Орджонікідзевського управління юстиції накладено арешт на квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачу [PERSON]. Зазначені вище обтяження (арешт, заборона) також вбачаються із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 07.08.2017 року за № 93811169. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2002 року затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якої [PERSON] до укладення вказаної мирової угоди передав представнику [PERSON] [PERSON], а останній прийняв суму коштів за договором позики від 12.07.2001 року у повному обсязі та відмовляється від предявлення у подальшому будь-яких матеріальних претензій до [PERSON] по вказаному договору позики. Дана ухвала суду набрала законної сили 02.12.2002 року. Згідно розписки від 20.11.2002 року [PERSON] передано представнику [PERSON] - [PERSON] грошову суму у розмірі 3\~500 доларів США в рахунок погашення боргу за договором позики. Згідно зі ст. 43 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обовязкових платежів та інформація про припинення обтяження. Згідно ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.ст.\~317,\~319 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 15 травня 2013 р. у справі № 6-26цс13, яка є обовязковою для суду (частина друга статті\~214, стаття\~360-7 ЦПК України), вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Відтак, як вбачається з вищевикладеного, у відповідачки відсутні будь-які законні підстави для подальшого утримання під обтяженнями та обмеженнями у використанні належного на праві власності майна [PERSON], яке було обєктом застави за договором АЕВ №244469 від 12 липня 2001 року, а у позивача відсутній інший, крім судового, шлях для відновлення свого порушеного права. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved