Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить: \~визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 28.12.1994 р., укладений між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований на Запорізькій товарній біржі «Гілея» за №\~397/396; \~визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку № 25 (кадастровий номер 2322181600:07:001:0238) площею 0,08 га, що знаходиться на території с. Володимирівське Запорізького району Запорізької області. В обґрунтування позову зазначив, що 28.12.1994 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрований Запорізькою товарною біржою «Гілея» за №\~397/396. Згідно з п. 1 цього Договору [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0,08 га. що знаходиться на території с.\~Володимирівське. Дана земельна ділянка належала продавцю на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданому на підставі рішення виконавчого комітету Володимирівської сільської ради від 15.03.1994 року №\~20.2-25 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю за № 584 10.11.1994 року. Продаж земельної ділянки дозволений довідкою народних депутатів Володимирської сільської ради № 1125 від 28.12.1994 року. Згідно п. 3 Договору інвентаризаційна оцінка земельної ділянки становить 324000,00 карбованців. Відповідно до п. 4 Договору за дану земельну ділянку продавець [PERSON] отримав 130000000,00 карбованців. Під час укладання Біржового договору купівлі-продажу від 28.12.1994 р. співробітниками Запорізької товарної біржі сторонам були розяснені наслідки укладання біржового договору купівлі-продажу, про що міститься посилання у ньому, а саме: угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, під час укладання зазначеного біржового договору купівлі-продажу та у подальшому, сторони були впевнені в правильності та законності укладання договору купівлі-продажу. Після укладання цього правочину позивач почав вільно та відкрито користуватися цією земельною ділянкою № 25 (кадастровий № 2322181600:07:001:0238), став членом садівничого товариства «Мрія» ВО «Водоканал» в обєднанні якого знаходилася ця земельна ділянка, що в подальшому було реорганізовано у садівниче товариство «Криниця-2». 07.08.2017 р. позивач звернувся в Центр надання адміністративних послуг Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області з питання реєстрації права власності на вищевказану земельну ділянку, але 10.08.2017 року йому було відмовлено у державній реєстрації права власності через необхідність нотаріального посвідчення такого правочину (рішення від 10.08.2017 року № 36547611). 16.08.2017 р. представник позивача [PERSON] звернувся до відповідача з письмовою вимогою прибути на 21.08.2017 року о 12 годині до приватного нотаріуса [PERSON] для укладання правочину з продажу земельної ділянки відповідно до вимог законодавства, але відповідач до нотаріуса не прибув, уникаючи оформлення договору належним чином. При укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.12.1994 р. за реєстровим № 397/396 сторонами були дотримані всі умови, яких необхідно дотримуватися при укладенні договорів на товарній біржі у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу». Відповідач після відчуження земельної ділянки більше нею не користувався, а позивач навпаки став членом садівничого товариства «Мрія» ВО «Водоканал» на даний час «Криниця-2», користується земельною ділянкою, сплачує усі платежі. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача [PERSON] зявився до суду 28.09.2017 р., у подальшому участі у розгляді справи не брав, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду представником позивача подано заяву від 13.11.2017 р. про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заперечень на позов не подав. Повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи представник Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не зявився. До суду від третьої особи надійшла заява від 26.09.2017 р., де сільська рада зазначає, що проти задоволення позову не заперечує та просить розглянути справу за відсутності представника третьої особи. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 28 грудня 1994 року на Запорізькій товарній біржі «Гілея» між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем був укладений договір купівлі-продажу нерухомості, а саме земельної ділянки площею 0,08 га, розташованої на території с.\~Володимирівське Запорізького району Запорізької області, зареєстрований на біржі за №\~397/396. Земельна ділянка належала продавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 000007-1403, що виданий на підставі рішення виконавчого комітету Володимирівської сільської ради № 20.2-25 від 15.03.1994 р. і мала цільове призначення для ведення садівництва. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-2303340072017 від 26.07.2017 р. засвідчено, що земельна ділянка № 25, що розташована у с/т «Криниця-2» с. Водимирівське Запорізького району Запорізької області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту серії ЗП № 000007-1403, має кадастровий номер 2322181600:07:001:0238. За змістом довідки Садівничого товариства «Криниця-2», [PERSON] є членом даного садівничого товариства, володіє ділянкою № 25, загальною площею 0,08 га. При цьому СТ «Криниця-2» є правонаступником Садівничого товариства «Мрія» ВО «Запоріжжяводоканал». Рішенням № 36547611 від 10.08.2017 р. позивачу відмовлено у державній реєстрації земельної ділянки через те, що документи не відповідають встановленим вимогам, оскільки договір не посвідчено нотаріально. За вимогами п.п. 4, 9 Прикінцевих та перехідних положень діючого Цивільного кодексу України, який набрав чинності 1 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. До договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення. Оскільки договір купівлі-продажу було укладено сторонами 28 грудня 1994 р., тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України 1 січня 2004 р., та спір не стосується підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договору, тому до спірних відносин підлягають застосуванню правила, визначені Цивільним кодексом України від 18 липня 1963 р. Відповідно до ст. 224 Цивільного кодексу України від 18 липня 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року (що діяв на момент укладення договору купівлі-продажу) біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню та вважаються укладеними з моменту їх реєстрації на біржі. Оскільки всі зобовязання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, тому договір купівлі-продажу може бути визнаний дійсним в судовому порядку, що передбачено ст. 47 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, за якою якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрували договір на товарній біржі, будучи впевненими в його законності. Нотаріально посвідчити даний договір на теперішній час є неможливим, оскільки відповідач від такого посвідчення ухиляється, не зявився він і на виклики до суду. Таким чином, у даному випадку у позивача відсутній інший шлях, крім судового, для відновлення його порушеного права, з огляду на що суд приходить висновку про можливість визнання договору дійсним та визнання за позивачем права власності на вказану земельну ділянку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved