Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Управління патрульної поліції у м. Львові про відшкодування завданої шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.10.2017 року старшим інспектором УПП у м. Львові складено протокол серії БР №159892 про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно даного протоколу, позивач, керуючи автомобілем марки «Hyundai Getz», д.н.з. [NUMBER] , 17.10.2017 року на перехресті вулиць Тершаківців та Павлова у м. Львів, порушив п.16.11 ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai ІХ35», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Незважаючи на те, що ПДР не порушував, зазначений протокол було скеровано до Сихівського районного суду м. Львова для розгляду по суті без встановлення істотних обставин справи. Під час розгляду справи, з метою встановлення реальних обставин справи, було подано клопотання про призначення трасологічної експертизи, яке суд задовольнив. Експертом Львівського НДІ судових експертиз складено висновок №6878 від 15.02.2018, згідно якого з технічної точки зору, причиною настання дорожньо-транспортної пригоди є обставини, пов`язані з виїздом автомобіля під керуванням [PERSON] на смугу зустрічного руху при наявності суцільної лінії горизонтальної розмітки дороги 1.1., перетинати яку забороняється. Позивач зазначає, що як наслідок, 30.03.2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрито судом у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. У зв`язку з незаконними діями співробітників УПП у м. Львові, позивачем було затрачено кошти в розмірі 3 714 грн. на проведення експертизи. Також йому завдана моральна шкода, розмір якої він оцінює в 2 500 грн. Моральна шкода полягає у хвилюванні та душевних стражданнях, оскільки він ДТП не вчиняв, щодо нього було складено неправомірний протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який не відповідав дійсності, його безпідставно звинуватили у скоєнні адміністративного правопорушення, працівники поліції не враховували його пояснення. Він був змушений витрачати свій час для участі у судових засіданнях та витрачати власні кошти на проведення трасологічної експертизи. Ухвалою судді Гулієвої М.І. від 17.12.2018 року відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче судове засідання. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова № 55/Р від 14.05.2019 року, 15.05.2019 року вказану цивільну справу передано судді Мартинишин М.О. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова № 110/Р від 25.09.2019 року, 25.09.2019 року вказану цивільну справу передано судді Мартьяновій С.М. Ухвалою судді від 10.10.2019 року дану цивільну справу прийнято до провадження. Ухвалою судді від 05.02.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, подали до суду клопотання, в якому просять розглядати справу у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Просять задоволити позовні вимоги. Представником відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції подано відзив на позов, у якому він проти позову заперечив. Для обґрунтування свого заперечення зазначив, що поліцейський діяв згідно з п.1 розділом 8 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015. Представник відповідача також зазначає, що проведення експертизи не було обов`язком позивача, а було лише реалізацію права особи для доведення своєї позиції під час судового розгляду. Прохання позивача про стягнення з УПП моральної шкоди у розмірі 2500грн. є безпідставним, оскільки не має жодного правового підґрунтя та не підтверджуються фактичними даними, а ґрунтуються на власних домислах [PERSON] . Представник відповідача подав заяву від 27.10.2020 року про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні таких. Дослідивши матеріали справи, подані письмові заяви та відзив на позовну заяву, суд приходить до наступного висновку Судом встановлено, що 17.10.2017 року старшим інспектором УПП у м. Львові складено протокол серії БР №159892 про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно даного протоколу, позивач, керуючи автомобілем марки «Hyundai Getz», д.н.з. [NUMBER] , 17.10.2017 року на перехресті вулиць Тершаківців та Павлова у м. Львів, порушив п.16.11 ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai ІХ35», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Зазначений протокол було скеровано до Сихівського районного суду м. Львова для розгляду по суті. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 24 листопада 2017 року у справі № 464/7187/17 (яка набрала законної сили) постановлено призначити у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП судову інженерно-технічну експертизу. Проведення такої експертизи доручити експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. Висновок експерта №6878 судової авто технічної експертизи по адміністративній справі 464/7187/17 від 15.02.2018 року надав такі висновки: оскільки відсутні дані про положення автомобіля «Hyundai Getz» в момент об`єктивної можливості виявлення автомобіля «Hyundai ІХ35» і віддалі його від місця зіткнення, то встановити відповідність дій водія [PERSON] вимогам вказаних у протоколі пунктів ПДР України, не є можливим. У діях водія [PERSON] вбачається невідповідність вимогам суцільної лінії горизонтальної розмітки дороги п.1.1. ПДР, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків та перетинати яку забороняється і не дозволяє виїжджати на смугу зустрічного руху для обгону транспортних засобів попутного напрямку. З технічної точки зору, причиною настання ДТП - зіткнення двох автомобілів «Hyundai Getz», д.н.з. [NUMBER] , та «Hyundai ІХ35», д.н.з. [NUMBER] , - є обставини, пов`язані з виїздом автомобіля «Hyundai ІХ35» під керуванням [PERSON] на смугу зустрічного руху при наявності суцільної лінії горизонтальної розмітки дороги 1.1., перетинати яку заборонено. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 30.03.2018 року у справі №464/7178/17 у зв`язку з відсутність у діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП закрито провадження у справі. Зазначена постанова мотивована висновком експерта №6878. Відтак суд приходить до переконання, що наведені обставини, відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Вказана стаття передбачає спеціальні підстави і умови відповідальності при завданні фізичній або юридичній особі шкоди у позадоговірних правовідносинах, які відрізняють їх від інших норм, що містять загальні правила позадоговірної (деліктної) відповідальності у цивільно-правових правовідносинах і полягають у спеціальному суб`єктному складі відповідальних осіб, спеціальній сфері діяльності цих суб`єктів та характері їх дій (владно-адміністративний, юридично-обов`язковий, односторонній). Сферою застосування зазначених норм є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв`язку з прийняттям зазначеними суб`єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України. За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). Як встановлено судом, Управління патрульної поліції у м. Львові не приймало будь-якого рішення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. У відповідності до положень ч. 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності, який в розумінні ст. 251 вказаного Кодексу є доказом в справі про адміністративне правопорушення. Статтею 221 КУпАП встановлено, що справи про адміністративні правопорушення, передбаченні ст. 124 КУпАП, розглядаються суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. Відповідні матеріали були направлені до суду, уповноваженого розглядати справу про таке адміністративне правопорушення, який провадження у справі закрив. Відтак доводи позивача про незаконне притягнення до адміністративної відповідальності, на які він посилався як на підставу позову, є неприйнятними. Протокол про адміністративне правопорушення є документом, який лише фіксує певні обставини, і не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тільки підставою для подальшого вирішення питання щодо притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності. Отож, факт складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення і направлення цього протоколу на розгляд до Сихівського районного суду м.Львова, не свідчить про вчинення відповідачем протиправних дій відносно [PERSON] . Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1-2 ст. 77 ЦПК України). Таким чином, із встановлених судом обставин справи вбачається, що не було доведено належним чином наявність збитків, протиправність поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування до відповідача такої міри відповідальності як відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а відтак і для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Витрати [PERSON] у зв`язку із проведенням в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення у судової експертизи, що стверджується висновком експерта Львівського НДІ судових експертиз складено висновок №6878 від 15.02.2018 не є шкодою в контексті ст. 1176 ЦК України, а обраним способом захисту. З урахуванням відсутності неправомірних дій органів Управління патрульної поліції у м. Львові, беручи до уваги те, що [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 124 КУпАП притягнений не був, підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд не вбачає. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed