Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачко по справі [PERSON], він перебував у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду було розірвано 07 лютого 2006 року. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі у сторін народився син: [PERSON], [INFO]. Після припинення їх стосунків мати дитини разом із сином поїхали від позивача та почали жити окремо. Починаючи з часу розірвання відносин, а саме: з лютого 2006 року по початок 2015 року позивач навідувався до дитини, хоча це і не так просто, оскільки відповідач перебуває у іншому шлюбі та народила від цього шлюбу ще двох дітей. Кожна сімя має право на розвиток та вільне пересування за для задоволення своїх потреб, тому враховуючи їх плани бачитись із сином позивачу доводилось в середньому раз на місяць. Крім того, з початку 2008 року позивач проживати з іншою жінкою, з якою на при кінці 2008 року вони одружились та в них народилась дочка. Фактично перебування у іншому шлюбі, наявність другої дитини, наявність двох малолітніх дітей у відповідача та часті не спів падання планів були перешкодою для частішого спілкування з сином. Починаючи із 2014 року позивач припинив своє проживання з другою жінкою. Вона разом із дитиною проживає у місті Львові. Тому у позивача виявилось більше часу на побачення з сином, але мати дитини сприйняла це не дуже адекватно і починаючи з 2015 року мобільні телефони сина та відповідачки [PERSON] заблоковані від його номеру телефону. Тобто позивач не може додзвонитись а ні сину поспілкуватись з ним перед сном та домовитися із матірю дитини про можливість та час зустрічі. Поведінка відповідача за останній час показала зловживання матірю своїм правом, що до позивача та інтересів дитини, якому необхідна батьківська увага та якою він обділений. Крім того, позивач позбавлений права брати участь у вихованні дитини, як це передбачено законом. З цього приводу, 02.02.2015 року позивач направив до відповідачки по справі заяву про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, запропонувавши узгодити конкретний графік, але [PERSON] жодним чином не відреагувала на цю заяву. Враховуючи вищевикладене та неможливість вирішення проблеми мирним шляхом позивач вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Тому позивач просив постановити рішення, яким зобовязати [PERSON] не чинити перешкоду [PERSON] у спілкуванні з сином, [PERSON], [INFO]. Встановити дні та години [PERSON] для побачення та спілкуванні з сином, [PERSON], [INFO], а саме: кожної першої та третьої неділі з 10.00 до 14.00 без присутності матері; 31 березня кожного року (в день народження сина) з 10.00 до 13.00 години без присутності матері; у визначені і встановлені державною святкові дні крім 1 січня кожного року з 10.00 до 14.00 години. Встановити щорічний відпочинок батька з сином по території України та за межами України на термін від 05 до 21 дня в будь-який місяць, за домовленістю з матірю дитини. Визначити місце передачі і повернення сина, [PERSON], [INFO] фактичну його адресу його проживання з матірю. Розблокування мобільних телефонів для можливого безперешкодного спілкування з дитиною та із матірю. Кожні другі та четверті вихідні місяця забирати сина [PERSON] за місцем проживання та реєстрації батька з 10.00 суботи по 20.00 неділі, або літній період на дачну ділянку батька (з ночівлею). Змінювати день та час побачення з сином [PERSON] зо домовленістю між батьками дитини. Дозволити відео та фото фіксацію фактів не виконання рішення суду з боку матері [PERSON] В подальшому позивачем були уточнені позовні вимоги згідно яких він просив, постановити рішення, яким зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON], [INFO] у спілкуванні з малолітнім сином, [PERSON], [INFO]. Встановити [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO] дні та години для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO] перша, третя субота місяця з 10.00 години суботи до 19.00 години неділі та 50 % канікулярного періоду. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити. Відповідач та її представник проти задоволення позовних вимог заперечували та просили у позові відмовити. Служба у справах дітей Києво-Святошинської РДА Київської області, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської РДА направили до суду листи в яких просили розгляд справи проводити у відсутності представника адміністрації та вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства України. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 31 березня 2003 року народився [PERSON], батьками якого є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія І-БК № 430479. 07 лютого 2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 103. Після розірвання шлюбу, малолітній син [PERSON] залишився проживати із відповідачем [PERSON]. На запит суду, Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області направлено Висновок щодо встановлення участі батька гр. [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO]. В даному Висновку зазначено, що на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації від 22 липня 2015 року № 4 (протокол № 13) орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити дні та години участі батька гр. [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], у вихідні дні: перша, третя субота місяця з 10 години суботи до 19 години неділі, 50 % канікулярного періоду. Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини від 28.04.2015 року наданого службовою у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації встановлено, що гр. [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. В квартирі за вищевказаною адресою створені належні умови для проживання та перебування малолітньої дитини. Позивач [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, згідно характеристики від 10.03.2015 року № 10/1 Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Згідно п. 2,3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися є дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з того, що ст.ст. 153, 157 СК України передбачають безумовне право батька на безперешкодне спілкування з дитиною, однак сторони не можуть дійти згоди щодо участі позивача у вихованні дитини, суд вважає, що позов [PERSON] в частині вимог щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином [PERSON] підлягає задоволенню. Факт чинення відповідачем перешкод у спілкуванні з дитиною підтверджується, як самою суттю та наявністю виниклого спору, так і поясненнями самої відповідачки наданими нею в судовому засіданні про те, що вона не заперечує у спілкуванні позивача з дитиною але лише тільки на території її будинку, за місцем проживання дитини. Крім того, суд враховує що, позивач проживає окремо від дитини і тому об'єктивно знаходиться в нерівному становищі з матір'ю дитини щодо можливості приймати участь у вихованні сина та спілкуванні із ним. Тому, оцінивши обставини справи суд приходить до висновку про те, що позивачу слід надати можливість спілкування з дитиною без присутності відповідачки, адже конфліктна ситуація та емоційна напруженість, яка на даний час панує між сторонами, буде не на користь нормальному розвитку дитини і задля забезпечення їй належного психоемоційного стану дитина не повинна бачити негативність відносин між батьками, оскільки метою правильного розвитку дитини є виховання у неї поваги та любові до обох батьків в однаковій мірі. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи вік дитини, його стан здоровям, а також активне зайняття спортом, з метою дотримання графіку життя хлопчика повязаного із навчанням, та аби не зашкодити нормальному фізичному і психологічному здоров'ю дитини і не змінювати звичний для нього спосіб життя на користь прав батька, але на шкоду інтересам дитини, суд вважає за необхідне зазначити інші години та дні спілкування батька з дитиною, ніж ті що зазначені у Висновку органу опіки та піклування, та визначити позивачу спосіб його участі у вихованні дитини шляхом спілкування з малолітнім сином [PERSON], [INFO] перша, третя субота кожного місяця з 10 години до 19 години, що сприятиме нормальному фізичному та психологічному здоров'ю дитини, таким чином частково задовольняючи позов в даній частині вимог. Приймаючи до уваги все вище викладене, встановлені судом обставини та викладені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог, що не лише відновить порушені права одного з батьків на спілкування з дитиною, а й передусім спрямоване на захист інтересів дитини та забезпечення її повноцінного розвитку для формування в подальшому здорової як у фізичному так і в психологічному плані особистості. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed