Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON], треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності земельну ділянку площею 0,06 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125280600:02:001:8060. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.07.2008 р. він на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки придбав у [PERSON] 6/16 частин (площею 0,06 га) з належної відповідачу земельної ділянки 0,16 га. В державному акті про право власності на землю [PERSON] державним нотаріусам зроблена відповідна відмітка про продаж частини земельної ділянки [PERSON] площею 0,06 га. В подальшому [PERSON] виготовив новий державний акт про право власності на земельну ділянку на належну йому земельну ділянку 0,10 га, в якому земельна ділянка позивача площею 0,06 га відображена окремо, між ділянками встановлено межу і в описі меж вказано від Б до В землі [PERSON]Д. Відмітка про наявність співвласників в державному акті відповідача на земельну ділянку площею 0,10 га відсутня. 27.01.2009 р. відповідач продав на підставі нотаріально посвідченого договору свою частину земельної ділянки, яка залишилась у його власності після укладення договору від 16.07.2008 р. з [PERSON], площею 0,10 га. [PERSON]. В договорі купівлі продажу від 27.01.2009 р. в п.1.1 вказано від Б до В. землі [PERSON]Д. В 2017 році позивач виготовив технічну документацію на належну йому земельну ділянку площею 0,06 га, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер. З метою реєстрації прав на земельну ділянку подав державному реєстратору заяву про проведення державної реєстрації прав на належну йому земельну ділянку площею 0,06 га. Однак, 29.06.2017 р. державний реєстратор виніс рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень вказавши, що між ним та відповідачем відсутній договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак про місце та час розгляду даної справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не зявився, однак подали клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.07.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 2285, вбачається, що [PERSON] придбав у [PERSON] 6/16 частин, площею 0,06 га, з належної продавцю земельної ділянки 0,16 га. Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку [PERSON] Серії ЯД № 228564, вбачається, що державним нотаріусом зроблена відповідна відмітка про продаж частини земельної ділянки [PERSON] площею 0,06 га. В подальшому [PERSON] виготовив новий державний акт про право власності на земельну ділянку на належну йому земельну ділянку 0,10 га, в якому земельна ділянка позивача площею 0,06 га відображена окремо, між ділянками встановлено межу і в описі меж вказано від Б до В землі [PERSON]Д. Відмітка про наявність співвласників в даному державному акті [PERSON] Серії ЯЗ № 061125 на земельну ділянку площею 0,10 га відсутня. 27.01.2009 р. [PERSON] продав на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу земельної ділянки свою частину земельної ділянки, яка залишилась у його власності після укладення договору від 16.07.2008 р. з [PERSON], площею 0.10 га. [PERSON], згідно якого в п.1.1 вказано від Б до В. землі [PERSON]Д. Земельна ділянка площею 0,06 га залишилась у власності [PERSON] Розподіл земельної ділянки [PERSON] площею 0,16 га на підставі вищевказаних договорів купівлі-продажу укладених з [PERSON] та [PERSON] прослідковується як на графічних додатках до вищевказаних державних актів про право власності на земельну ділянку так і зі змісту самих договорів. У 2017 році позивач з метою реєстрації прав на земельну ділянку подав державному реєстратору заяву про проведення державної реєстрації прав на належну мені земельну ділянку площею 0,06 га., однак, 29.06.2017 р. за № 35916526 державний реєстратор виніс рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, вказавши, що між [PERSON] та [PERSON] відсутній договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до\~ст. 356 ЦК України,\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частинами 1-2 статті 367 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 3\~ст. 364 ЦК України,\~у разі виділу співвласником в натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як свідчать вищенаведені обставини та вказані документи між сторонами по справі відбувся фактичний поділ земельної ділянки з виділенням кожному окремих частин, позивачу 0,06 га, а відповідачу 0,10 га, які відповідають часткам кожного з них відповідно до вищевказаних договорів купівлі-продажу. Право спільної часткової власності між позивачем та відповідачем припинено, оскільки частини земельної ділянки перетворилися в обєкти самостійної власності кожного з них. Судом встановлено, що частина земельної ділянки [PERSON] площею 0,06 га залишилась у його власності, а [PERSON] належну йому частину 0,10 га продав за нотаріально посвідченим договором [PERSON], яка зареєструвала за собою право власності на 0,10 га даної земельної ділянки. Таким чином, земельна ділянка площею 0,16 га є поділена із виділенням 0,06 га за [PERSON] та 0,10 га за [PERSON] Сторони між собою взаємно визнають право власності на вказані земельні ділянки. Відповідно до ст.\~41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 321\~ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За таких обставин, враховуючи викладені вище обставини, належні та допустимі докази, якими вони підтверджуються, положення законодавства, що регулює спірні правовідносини, які виникли між сторонами спору, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку, площею 0,06 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125280600:02:001:8060. На підставі наведеного,

Outcome: approved