Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, в якому просить визнати за ним, як спадкоємцем за законом другої черги спадкування після померлої [INFO] року [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 0,820 га, що була розташована на території Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 16.11.2004 року головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на підставі розпорядження голови Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №470-р від 28.10.2003 року, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. На обґрунтування своїх вимог у позовній заяві [PERSON] вказав, що [INFO] року померла його рідна сестра - [PERSON], яка згідно довідки виконавчого комітету Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 08.02.2016 року №188 проживала за адресою: [ADDRESS], одна. Посилається на те, що його родинний зв'язок із спадкодавцем встановлено рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 року справа №183/232/17. Також рішенням суду встановлено, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, спадкова справа №21/2016, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся лише він, [PERSON]. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 0,820 га, що була розташована на території Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 16.11.2004 року, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. 19 квітня 2018 року він звернувся до державного нотаріуса Царичанського району Дніпропетровської області із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON], проте отримав відмову внаслідок невідповідності правовстановлюючих документів. У зв'язку з відмовою нотаріуса в оформленні йому права на спадщину він вимушений звернутися до суду з даним позовом. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у підготовче засідання не з'явився. Від в.о.секретаря виконавчого комітету Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області Шарівської Т.В. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради, позов визнають у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 206 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ст. 206 ч.4 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно приписів ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Суд, перевіривши справу, з`ясувавши правові позиції сторін, перевіривши відповідність визнання позову відповідачем вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, вважає можливим та необхідним прийняти визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, так як позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом другої черги спадкування після померлої [INFO] року сестри - [PERSON]; спадщину прийняв, звернувшись до нотаріуса у встановлені законом строки із заявою про прийняття спадщини; інший спадкоємець - сестра [PERSON] нотаріально відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON]; інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні, не має; інші особи на це майно з дня смерті спадкодавця своїх претензій не заявляли. Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності на майно в порядку спадкування за законом, до яких повинні бути застосовані ст. ст. 328, 1216, 1218, 1262 Цивільного кодексу України. За викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що існують законні підстави для ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved