Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №15 філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому після збільшення позовних вимог просив на підставі ст.ст. 509, 610, 611, 612, 625 ЦК України стягнути з відповідача на його користь суму Депозиту №350697/6699/3-14 від 26 лютого 2014р. разом з сумою нарахованих за користування ним процентів у розмірі - 12290,87 доларів США, 10,10% річних від простроченої суми внеску понад строк дії договору в розмірі - 683,60 доларів США, суму втрат, передбачених положеннями ст. 625 ЦК України в сумі 3% річних 203,05 доларів США; суму Депозиту №350697/28643/5-14 від 12 червня 2014р. разом з сумою нарахованих за користування ним процентів у розмірі -617,54 доларів США), 11,10% річних від простроченої суми внеску понад строк дії договору в розмірі - 33,80 доларів США, суму втрат, передбачених положенням ст.625 ЦК України в сумі 3% річних 9,13 доларів США, а загалом 13837,99 доларів США. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 26.02.2014року він уклав депозитний договір (договір банківського вкладу) №350697/6699/3-14 з Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», відповідно до якого він передав Банку, а Банк прийняв грошову суму в розмірі 12\~026,00 доларів США на строк з 26.02.2014року по 26.05.2014року, зі сплатою 10,10 % річних. Крім того, 12.06.2014року уклав другий депозитний договір (договір банківського вкладу) №350697/28643/5-14 з Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», відповідно до якого він передав Банку, а Банк прийняв грошову суму в розмірі 1195,00долларів США на строк з 12.06.2014року по 12.11.2014року, зі сплатою 11,10% річних. 13.11.2014року та 27.11.2014року він звернувся до Банку з наміром забрати вклади, проте в усній формі отримав відмову з посиланням про неможливість повернути вклад із-за відсутності достатнього обсягу грошових коштів. 13.11.2014року та 02.12.2014року він звернувся в Банк з письмовою заявою про бажання забрати депозит і вказати порядок виплати йому вкладу, на що отримав повідомлення Банку, в яких було зазначено, що згідно з постановою Правління Національного банку України №758 від 01.12.2014року уповноважені банки зобовязані обмежити видачу,(отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15\~000грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. За вкладом №350697/28643/5-14 від 12.06.2014року відповідач повернув йому лише частину вкладу та проценти у розмірі 700долларів США. Отже відповідачем не було здійснено повернення депозиту разом з сумою нарахованих за користування ним процентів. Після спливу строку договору, відповідач продовжує користуватися грошовими коштами, що порушує його права. В судовому засіданні позивач позов підтримав, та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд розглянув справу в порядку заочного провадження, на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26.02.2014року [PERSON] уклав з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Начальника відділення №15 Філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк» «Фінанси та Кредит» договір №350697/6699/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3міс. в іноземній валюті. За умовам якого [PERSON] вніс, а Банк прийняв грошові кошти у розмірі 12026,00 доларів США на строк з 26 лютого 2014р. по 26 травня 2014р. та зобов'язався виплатити [PERSON] кошти за користування вкладом за ставкою 10.10% річних (а.с.6-9). 12.06.2014року [PERSON] уклав з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Начальника відділення №15 Філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк» «Фінанси та Кредит» договір-заяву №350697/28643/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 5міс. в іноземній валюті. За умовам якого [PERSON] вніс, а Банк прийняв грошові кошти у розмірі 1195,00 доларів США на строк з 12 червня 2014р. по 12 листопада 2014р. та зобов'язався виплатити [PERSON] кошти за користування вкладом за ставкою 11.10% річних (а.с.10). Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках в банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно з ст.1074 ЦК України обмеження права клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. За правилами ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач звертався до Банку з вимогою повернути вклад за договорами про банківський строковий вклад (депозит) від 17.11.2014року та від 02.12.2014року. Заступником Директора департаменту Слобожанського регіонального департаменту АТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON] позивачу було направлено повідомлення №9-368000/1225 від 17.12.2014р. та повідомлення № 9-368000/1322 від 30.12.2014р., якими зазначено, що згідно Постанови Правління НБУ від 01 грудня 2014 року №758, банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України (а.с.21,22). Суд не приймає до уваги на Постанову Правління Національного Банку України від 01.12.2014 року № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово - кредитному та валютному ринках України», як на підставу відмови позивачу у поверненні йому грошових коштів, оскільки правовідносини між сторонами в даній справі в першу чергу регулюються законом та двостороннім договором укладеним між ними, а положення постанови НБУ, яка є нормативно - правовим актом, не можуть суперечити вимогам закону. З пояснень позивача вбачається, що відповідач повернув йому частину вкладу та проценти за договором-заявою №350697/28643/5-14 від 12.06.2014року у розмірі 700долларів США /а.с.11-15/. Таким чином на час пред'явлення позову до суду сума заборгованості за договором-заявою №350697/28643/5-14 від 12.06.2014року про банківський строковий вклад (депозит) становить -495 доларів США (1195,00 доларів США - 700 доларів США). За договором №350697/6699/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) сума заборгованості становить - 12026,00 доларів США. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно повернув [PERSON] вклад за договорами про банківський строковий вклад (депозит). Суд звертає увагу, що позивач не зміг пояснити яким чином нараховувались відсотки в тому розмірі, який зазначений в позовних вимогах по кожному договору, а тому не бере до уваги розрахунок позивача. Так як з діючих норм законодавства вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Банк не виконав вимогу позивача та не повернув суму вкладу та нараховані відсотки, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладу та відсотків за договором-заявою №350697/28643/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в іноземній валюті від 12.06.2014року з врахуванням повернутої суми в розмірі - 650 США 25 центів та суми вкладу та відсотків за Договором № 350697/6699/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 26.02.2014року в розмірі - 12329 доларів США 66 центів Водночас суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог позивача про стягнення процентів річних від простроченої суми внеску понад строк дії договору та суми втрат, передбачених положеннями статті 625 ЦК України, оскільки вказані вимоги є необґрунтованими. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, то суд вважає, що згідно вимог ст.88 ч.3 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial