Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму заборгованості за договором позики в розмірі 42 147 гривень, 11 800 гривень неустойки та 840 гривень 80 копійок судового збору. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 26 грудня 2019 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, предметом якого було передання у власність відповідача грошових коштів в розмірі 42 147грн. Строк повернення відповідно до договору позики (розписки) становив до кінця січня 2020 року - 20000 грн, та до кінця лютого 2020 року - 22 147 грн., однак станом на день пред`явлення позову відповідач не виконав свого грошового зобов`язання за договором позики, та не повернув грошові кошти в розмірі 42 147 грн. Крім того, відповідно до договору позики (розписки) за несвоєчасне повернення позики, позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 11800 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відзиву на позов не подав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до договору позики (розписки - зобов`язання) від 26 грудня 2019 року складеної [PERSON] , останній отримав від [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 42 147грн. Строк повернення відповідно до договору позики (розписки) становив до кінця січня 2020 року - 20000 грн, та до кінця лютого 2020 року 22 147 грн. Відповідно до договору позики (розписки) за несвоєчасне повернення позики, позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 11800 гривень. Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку про повернення боргу. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На час розгляду справи договір позики від 26 грудня 2019 року відповідачем не виконаний, сума позики у встановлений строк позивачу не повернута. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем його зобов`язань з повернення позивачу позики від 26 грудня 2019 року. У постанові Верховного суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63 цс письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики від 26 грудня 2019 року у розмірі 42 147 грн. Крім того, за змістом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). Як вбачається договору позики (розписки) від 26 грудня 2019 року за несвоєчасне повернення позики, позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 11800 грн, тому позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) у вказаному розмірі. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, існують правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій, а саме пені у розмірі 11800 грн. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved