Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з вищезгаданим позовом 19 листопада 2018 року, в якому просить стягнути з відповідача на його користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 14561,96 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2009 року з [PERSON] на його користь стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/8 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01 грудня 2008 року. Станом на 01 жовтня 2018 року заборгованість по аліментах складає 47945,76грн., тому звернувся до суду з позовом про стягнення пені. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться. Відповідач [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками отримала 02 квітня 2019 року. Правом надання відзиву на позов не скористалася. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, та якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом ( ч.4 ст.82 ЦПК України). Як вбачається з рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2009 року сторони перебували у шлюбних відносинах, від яких народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із батьком [PERSON] За рішенням суду з [PERSON] на його користь стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/8 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01 грудня 2008 року (а.с.6). Відповідно актового запису про шлюб №151 від 07 травня 2011 року відповідач [PERSON] , [INFO] змінила прізвище під час укладення шлюбу з [PERSON] на « [PERSON] » (а.с.29). Станом на 01 жовтня 2018 року заборгованості по аліментах складає 47945,76грн., що підтверджується довідкою державного виконавця Довгинцівського ВДВС м. Кривий Ріг (а.с.7). Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] мешкає разом із позивачем, знаходиться на його утриманні. Відповідачем відзив на позов не надано, доказів на підтвердження відсутності її вини у несплати аліментів суду не надано. Згідно із частиною першою статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При розрахунку розміру пені слід враховувати правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, провадження №14-37цс18, яким відступлено від правового висновку Верховного Суду України, викладеного в раніше ухвалених постановах від 01 липня 2015 року у справі №6-94цс15, від 16 березня 2016 року у справі №6-300цс16, від 02 листопада 2016 року у справі №6-1554цс16, щодо застосування в подібних правовідносинах статті 196 СК України стосовно порядку обчислення пені за прострочення сплати аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Суд перевірив та погоджується з розрахунком суми пені, наданим позивачем за зазначеною вище формулою. Так, розмір пені за грудень 2011 року складає - 108,17грн., з січня по грудень 2012 року 1432,53грн., за 2013 рік - 1585,08грн., 2014 рік - 1749,63грн., 2015 рік - 1911,18грн., 2016 рік - 2361,96грн., 2017 рік - 1432,53грн., 2018 рік - 2782,98грн., а всього 14561,98грн. (а.с.8-12). З урахуванням положення ст.196 СК України, яка передбачає, що розмір пені, що підлягає стягненню за аліменти не може бути більше 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що розмір пені 14561,98 грн. відповідає вимогам ст. 196 СК України при сумі заборгованості 47945,76грн., тому задовольняє позов. Оскільки позивача при зверненні до суду з позовом звільнено від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір 704,80грн. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved