Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що 25 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір уступки (цесії) про стягнення боргу з [PERSON] в розмірі 50000 тис. доларів США з відсотковою ставкою 3.5% річних на місяць та 42% річних. Відповідно до розписки, яку написав 11.01.2011 року [PERSON] він зобов'язується повернути до 11.01.2012 року 71 тисячу доларів США, що на час подачі в суд позовної заяви згідно офіційного курсу Національного банку України (15.56 грн. до 1 долара США) складає 1104760 грн. 00 коп. 29.10.2014 року на адресу [PERSON] було відправлено вимогу, відповідно до якої він повинен був погасити борг до 05.11.2014 року. Станом на 13.11.2014 року борг [PERSON] не повернув. Правочини вчинялись у письмовій формі. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості по розписці в розмірі 1104760 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні позивач [PERSON] збільшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг в сумі 1780334 грн. 00 коп. з яких основний борг становить в розмірі 778000 грн. 00 коп., що є еквівалентом 50000 доларів США на день складання позовної заяви, відсотки за три роки в розмірі 988680 грн. 00 коп., що є еквівалентом 63000 тисяч доларів США та витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн. 00 коп. Окрім того пояснив, що в 2009 році до нього звернувся [PERSON] та пояснив, що у нього є 500 гектарів землі, але не має грошей обробити цю землю і попросив 400000 тис. грн. В січні 2011 року в м. Києві біля торгового центру «Аладін» в автомобілі [PERSON] [PERSON] передав [PERSON] розписку на 50000 тис. доларів США, а [PERSON] [PERSON] гроші. В грудні 2012 року [PERSON] віддав [PERSON] гроші за [PERSON] в сумі 50000 тис. доларів США і [PERSON] передав [PERSON] всі документи за договором цесії. [PERSON] тоді в 2012 році писав [PERSON] розписку на один мільйон грн., але поклав до своєї кишені і не повернув. [PERSON] ще брав у [PERSON] без розписки 7000 тис. грн. на лікування своєї дружини. Хоч цей борг він визнає, але віддавати гроші також не збирається. Він має таку забаганку, як «кидати» людей на гроші. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги про стягнення боргу з [PERSON] на загальну суму 1780334 грн. 00 коп. [PERSON] також пояснив суду, що [PERSON] являється фінансовим партнером [PERSON] та [PERSON] і погодився профінансувати [PERSON] з тією надією, що після збору врожаю отримає девіденти. В січні 2011 року в м. Києві біля торгового центру «Аладін» в автомобілі [PERSON] передав [PERSON] розписку, а [PERSON] [PERSON] 50000 тис. доларів США, які належать [PERSON] Восени 2012 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням повернути гроші, але останній відповів, що він їх у нього не брав. Після цього [PERSON] зателефонував до [PERSON] і сказав, що гроші він давав йому і як він збирається розбиратись з [PERSON], - це його питання. В свою чергу [PERSON] звернувся до [PERSON] з претензією, так як останній був ініціатором профінансувати [PERSON]. Щоб не втрачати свого фінансового партнера [PERSON] запропонував [PERSON] знайти гроші та розрахуватись з [PERSON] Так як в грудні 2011 року, так і в січні 2012 року [PERSON] не розрахувався по розписці то [PERSON] позичив у людей гроші та розрахувався з [PERSON] [PERSON] пообіцяв [PERSON] віддати 250000 тис. грн., а решту з врожаю за 2012-й рік. Восени 2012 року, коли [PERSON] знову не розрахувався, [PERSON] з [PERSON] звернулися до [PERSON], пояснили йому ситуацію, в результаті чого був складений договір уступки вимоги від 25.12.2012 року. Після цього [PERSON] звернувся до [PERSON] та сказав, що піде до суду. [PERSON] пообіцяв, що розрахується, а так як цього не сталося то [PERSON], маючи на руках оригінал розписки та договір уступки вимоги (цесія) звернувся до юридичної компанії про стягнення з [PERSON] боргу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні на розгляді справи заперечував проти заявленого до нього позову, але в той же час пояснив суду, що в 2009 році він зустрічався з [PERSON], [PERSON] В 2010 році ніякого прибутку по сільськогосподарській продукції не було. В 2011 році в телефонній розмові [PERSON] запропонував йому людину, яка може допомогли з коштами. В м. Києві біля торгового комплексу «Аладін» в автомобілі [PERSON] познайомив його з [PERSON] та сказав, що [PERSON] дасть 50000 тисяч доларів США. [PERSON] гроші в автомобілі йому не передавав і на придбання комбайну [PERSON] гроші не просив. Розписку від 11.01.2011 року він не підписував і не передавав [PERSON], однак підпис в розписці схожий на його підпис. Грошові кошти в сумі 400000 тис. грн., які він брав в борг в СПД «Баклан», він повернув. В доповненнях [PERSON] також зазначив: « вони дали мені 580000 тис. грн., які я віддав до копійки», але що це за кошти, коли і на які цілі він їх брав не пояснив суду. В судовому засіданні погодився на підписання мирової угоди, просив перерву по справі і не явився в наступне судове засідання, але потім, коли явився до суду, передумав та відмовився від укладення мирової угоди, та зазначив, що долари США йому не давали. Представники [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти заявленого позову і просили суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що [PERSON] грошові кошти у [PERSON] не брав і, що по справі маємо неналежного позивача та відповідача. Вважають, що в даному випадку повинен бути договір факторингу, а не договір цесії. Як зазначив далі [PERSON]: «доведено одне - [PERSON] передав гроші [PERSON]». Потім зазначив, що сторони не дотримались письмової форми складання договору, і що договір «цесії» і факторингу не підходять до даних правовідносин. Окрім того в судових дебатах пояснив, що спір не підсудний місцевому суду. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він знає [PERSON] та [PERSON] В січні 2011 року до нього звернувся [PERSON] та сказав, що йому потрібні кошти для інвестування [PERSON] [PERSON] погодився надати 50000 тис. доларів США. В м. Києві біля торгового центру «Аладін» в автомобілі [PERSON] познайомився з [PERSON], який на аркуші паперу Ф-4 під надрукованим змістом розписки поставив власноручно свій підпис та печатку, а [PERSON] передав йому гроші в сумі 50000 тис. доларів США номіналом по 100 доларів. Цю розписку друкував [PERSON], де зазначався термін повернення коштів та процентна ставка. [PERSON] гроші в автомобілі не рахував. Ці гроші напередодні [PERSON] дав [PERSON]. В травні 2012 року [PERSON] зателефонував [PERSON] та запитав, як там справи. Коли [PERSON] зателефонував йому вдруге то [PERSON] сказав: -«чому я йому телефоную, так як гроші він брав не у нього». Про це [PERSON] повідомив [PERSON], який сказав, що гроші йому повернуть. Вдома у [PERSON] з [PERSON] повернули йому борг і тоді він написав договір переуступки боргу. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він знає [PERSON] та [PERSON] З [PERSON] його познайомив [PERSON], з яким вони працювали по питанню закупки зерна. [PERSON] потрібні були кошти і [PERSON] сказав йому, що є кошти які належать [PERSON]. 11.01.2012 року [PERSON] із своїм сином приїхали в м. Київ до торгового центру «Аладін». [PERSON] віддрукував на той час текст розписки по домовленістю з [PERSON] на 50000 тис. доларів США. [PERSON] розписався у розписці і поставив свою печатку. Починаючи з 2009 року [PERSON] були надані кошти в сумі 600000 тис. грн., не враховуючи ці 50000 тис. доларів. В 2010 році він повернув лише 10000 тис. грн., а решту сказав буде повертати щороку по 250000 тис. грн. Коли [PERSON] зателефонував [PERSON] то той сказав, що, він у нього гроші не брав. [PERSON] сам назбирав гроші в доларах щоб віддати [PERSON]. [PERSON] ніколи не брав у [PERSON] чисті аркуші паперу Ф-4 з підписами і печатками [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працює бухгалтером у СФГ «Мрія» у [PERSON] і не контролює кошти [PERSON], які він бере у когось, як фізична особа. [PERSON] пам,ятає, як [PERSON] весною 2009 року потрібний був інвестор на придбання насіння, добрив, солярки. По документах у неї появилась [PERSON], яка на протязі 2009 року траншами дала [PERSON] 374097 грн. 48 коп. В січні 2011 року [PERSON] повернув їй гроші. Суд, з,ясувавши обставини справи, допитавши сторони по справі, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 25 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір уступки (цесії) про стягнення боргу з [PERSON] в розмірі 50000 тис. доларів США з відсотковою ставкою 3.5% річних на місяць та 42% річних. Так у відповідності до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов,язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1).передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення вимоги). Згідно ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов,язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. В договорі уступки від 25.12.2012 року в п.5 (договору) зазначено, що [PERSON] передає [PERSON] первісний екземпляр розписки від 11.01.2011 року. Така розписка позивачем [PERSON] надана суду, і як зазначив [PERSON] - підпис у розписці схожий на його підпис. Встановлено, що 11.01.2011 року [PERSON] написав розписку [PERSON], де зобов'язувався повернути йому борг в сумі 50000 тис. доларів США до 11.01.2012 року з відсотковою ставкою 3.5% річних на місяць та 42% річних, однак борг не повернув. Дану обставину стверджують в судовому засіданні позивач [PERSON], його представник [PERSON] та свідки [PERSON], [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статті 1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 20.10.2014 року на адресу [PERSON] була відправлена вимога щодо повернення боргу до 05.11.2014 року. Станом на 13.11.2014 року борг [PERSON] не повернув. Стаття 207 ЦК України надає тлумачення, що правочин, вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Обидва правочини, про які йде мова, вчинялись у письмовій формі, де 1-й у формі розписки, а другий у формі договору уступки (цесії). В ч.1 статті 1047 ЦК України визначені вимоги до форми договору позики, а саме договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. Частина 2 ст.1047 ЦК України вказує на те, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно повернення боргу, позивач вправі вимагати від відповідача за договором уступки (цесії) стягнення боргу та нараховані інші суми в зв,язку з неповерненням боргу. Суд також звертає увагу на те, що 19.12.2014 року [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні погодились на мирову угоду з [PERSON] та просили суд оголосити перерву у справі для написання мирової угоди (а.с.45-46). Однак 22.12.2014 року [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з,явилися та не повідомили суд про поважність причини не явки на розгляд справи (50-51). 05.01.2015 року [PERSON] з,явився до суду з іншим представником [PERSON] та заявили клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.66-67). Угоду з іншим представником [PERSON], який не з,явився до суду, [PERSON] не розірвав. Встановлене судом підтверджується письмовими матеріалами справи: - ксерокопією розписки від 11.01.2011 року підписаної [PERSON] про отримання в борг від [PERSON] грошових коштів в сумі 50000 (п,ятдесят тисяч) доларів США терміном на один рік з процентною ставкою три з половиною проценти на місяць і сорок два проценти річних. Зобов,язується повернути сімдесят одну тисячу доларів США до 11.01.2012 року та залишає за собою право дострокового часткового або повного повернення боргу (а.с.7); -ксерокопією договору уступки вимоги (цесії) від 25.12.2012 року (а.с.11-12), із якого вбачається, що фізична особа [PERSON] та фізична особа [PERSON] в порядку та на умовах, визначених цим договором, [PERSON] передає право [PERSON], а [PERSON] набуває право вимоги, належне [PERSON] і стає кредитором за розпискою від 11.01.2011 року між Цедентом та [PERSON] 2.За цим договором [PERSON] набуває право вимагати від боржника належного виконання наступних зобов,язань: а) сплати боргу в розмірі 50000 доларів США строком на один рік з відсотковою ставкою 3.5% у місяць, 42% річних. 3. Право вимоги засновано на розписці від 11.01.2011 року; 5. [PERSON] передає [PERSON] первісний екземпляр Розписки від 11.01.2011 року. 6. До [PERSON] переходять права, які забезпечують зобов,язання боржника. 8. [PERSON] зобов,язаний повідомити боржника про уступку вимоги відповідно до умов цього договору. -вимогою від 29.10.2014 року до [PERSON] щодо уступки вимоги (цесії) та повернення [PERSON] боргу (а.с.8); - ксерокопією паспорта [PERSON]; - іншими матеріалами справи. Суд також вважає, що не визнання [PERSON] боргу, є не що інше, як спосіб уникнути від повернення існуючого боргу, який стверджується розпискою від 11.01.2011 року, частково його поясненнями щодо існуючими з 2009 року правовідносинами його з позивачем та свідками по справі, підписом у розписці, поясненнями свідків в судовому засіданні. Свідок [PERSON], яка працює бухгалтером у [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що вона не контролює кошти, які [PERSON] бере у людей, як фізична особа, а тому її пояснення не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов,язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Вирішуючи питання про часткове задоволення позовним вимог позивача, судом враховані арифметичні помилки, які мали місце при підрахунках сум боргу при складанні позовної заяви. У відповідності із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, хоча б ця сторона і була звільнена від оплати судових витрат на користь держави. Суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині стягнення витрат по сплаті судового збору у сумі 3654 грн. 00 коп.з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON]

Outcome: partial