Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з вимогою до [PERSON] про повернення грошової заборгованості, посилаючись на те, що 29.12.2014 року відповідач [PERSON] зайняв у нього в борг грошові кошти в сумі 713\~000,00 грн., що еквівалентно 39611,00 доларів США строком до 31.01.2015 року, про що видав позивачу письмову розписку, а також 176000,00 грн., що еквівалентно 9778,00 доларів США строком до 15.02.2015 року, про що видав відповідну письмову розписку. Тобто відповідач [PERSON] 26.12.2014 року отримав від позивача грошові кошти у загальній сумі 889000,00 грн., що еквівалентно 49389,00 доларів США, що підтверджується наявними розписками. Отримані грошові кошти [PERSON] зобовязався повернути до 31.01.2015 року та 15.02.2015 року відповідно, проте відповідач порушив взяте на себе зобов'язання, в обумовлений сторонами строк після предявлення відповідної вимоги про повернення боргу зобовязання про поверненню грошових коштів не виконав в повному обсязі, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом порушених прав та законних інтересів, просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 1132341,61 грн., інфляційні втрати в розмірі 122292,89 грн., три проценти річних в розмірі 5491,08 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 3654,00 грн., що разом складає 1263779,58 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги на підставах, викладених в позовній заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного судового рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 статті 224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, на яких ґрунтується позовна заява, проаналізувавши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 29.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики, відповідно до якого позивач [PERSON] передав [PERSON] у борг 713\~000,00 грн., що еквівалентно 39611,00 доларів США строком до 31.01.2015 року. Факт укладення зазначеного договору позики підтверджується наданою позивачем розписки із підписом [PERSON], копію якої долучено до матеріалів справи (арк. справи 4). Окрім цього, 29.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики, відповідно до якого позивач [PERSON] передав [PERSON] у борг 176000,00 грн., що еквівалентно 9778,00 доларів США строком до 15.02.2015 року. Факт укладення зазначеного договору позики підтверджується наданою позивачем розписки із підписом [PERSON], копію якої долучено до матеріалів справи (арк. справи 5). Згідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Відповідно до ч.1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 545 Цивільного кодексу України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Згідно до ч.2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи обєктивних, достовірних та достатніх доказів в підтвердження повернення відповідачем [PERSON] грошових коштів, отриманих за розписками від 29.12.2014 року від позивача [PERSON], суд вважає, що вказаними діями відповідач порушує законні права позивача - власника грошових коштів, гарантовані ч. 1, ч. 4 статтею 41 Конституції України, за захистом яких він звернувся до суду, у звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім цього, невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань безумовно підтверджується фактом наявності у позивача оригіналів розписок відповідача від 29.12.2014 року про отримання позики. Відповідно до ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з розрахунком позивача інфляційних витрат та трьох процентів річних, у звязку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати в розмірі 122292,89 грн., три проценти річних в розмірі 5491,08 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного, ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ст. 526, ч. ч. 2, 3, 4 ст. 545, ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved