Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати договір «Договор присоединения к условиям и правилам предоставления банковских услуг № [NUMBER] » від 19 лютого 2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з другої сторони, та стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 1,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з другої сторони було укладено договір «Договор присоединения к условиям и правилам предоставления банковских услуг № [NUMBER] » (далі Договір). За цим Договором відповідач надав позивачу та [PERSON] в оренду індивідуальний сейф № 032 ключ № 032. Відповідно до умов вказаного договору позивачу спільно із [PERSON] було надано в користування сейф, тобто за умовою доступ до сейфу можливий лише за одночасно присутністю двох осіб: позивача та [PERSON] . Згідно із Договором позивач та [PERSON] доручили відповідачу списувати грошові кошти за користування сейфом з картонного рахунку № [NUMBER] у сумі 310,00 грн. з 19 лютого 2015 року по строк написання заяви щодо його припинення. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором. В 2018 році позивачу стало відомо, що відповідач порушив зобов`язання за Договором, надавши доступ до індивідуального сейфу № 032 персонально [PERSON] без присутності позивача. Зазначена обставина стала відома позивачу з матеріалів кримінального провадження №1201522050001782, що розслідується в Київському відділі поліції ГУНП в Харківській області, а саме з відеозапису з камери спостереження в кімнаті, де знаходяться індивідуальні сейфи. На цьому відео можна побачити, що 27.04.2015 о 9:32 год. 01.07.2015 об 11:32 год. сейфом користувався [PERSON] одноособово, що суперечить умовам Договору щодо допущення лише тих осіб, які вказані у заяві на оренду сейфу. Позивач вважає, що були порушені Умови та правила користування індивідуальним сейфом в Банку, які розміщені на офіційній веб-сторінці відповідача і посилання на які містяться у самому Договорі. Таким чином, з огляду на те, що відповідач не забезпечив доступ до користування сейфом відповідно до умов Договору, то послуга 27.04.2015 року та 01.07.2015 року щодо користування сейфом відповідачем надана не була, тому позивач просить цей Договір розірвати. Крім того, порушення відповідачем Договору завдало позивачу моральні страждання, оскільки він не отримав те на що розраховував, просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повторно в судове засідання не з`явився, неодноразово подавав заяви про відкладення розгляду справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно вимог ст.43 ЦПК України позивач та відповідач зобов`язані добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності є складовою частиною конституційного принципу верховенства права. Враховуючи, що справа перебуває в провадженні суду більше року, в справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, маються відзив на позов, заперечення та відсутні не розглянуті судом клопотання, враховуючи висловлену позицію сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі у справі наявних доказів, оскільки подальший не розгляд справи порушує права учасників щодо розумності строків розгляду справи. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків. Відповідно до п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами. Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу. Критеріями добросовісної поведінки учасників процесуальних правовідносин є здійснення прав і обов`язків у відповідності до норм процесуального законодавства; усвідомлення сутності процесуальних правовідносин як відносин, що виникли з метою здійснення правосуддя у цивільній справі; відмова від реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків з метою зловживання ними. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. Завдання правильного і своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи ставиться перед органом судової влади, а не перед сторонами процесу проте жодною мірою не виправдовує поведінку осіб, що беруть участь у справі, направлене на те, що умисне зловживанням правами перешкоджає досягненню органом судової влади вказаних завдань. Тому враховуючи строки розгляду даної категорії справ, а також ті обставини, що по справі подано відповідачем пояснення, долучено докази, тобто сторони висловили свою позицію, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який в судове засідання не з`явився. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Статтею 47 Закону України «Про банки і банкувську діяльність» визначено, що до банківських послуг відносяться зокрема: залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах, та рахунків умовного зберігання (ескроу); розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Окрім вказаних послуг, які належать до фінансових, банки також можуть надавати послуги щодо діяльності: з інвестицій; випуску власних цінних паперів; випуску, розповсюдження та проведення лотерей; зберігання цінностей (у тому числі щодо обліку і зберігання цінних паперів та інших коштовностей, конфіскованих (заарештованих) на користь держави та/або визнаних безхазяйними) або надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа; інкасації коштів та перевезення валютних цінностей; ведення реєстрів власників іменних цінних паперів (крім власних акцій); надання консультаційних та інформаційних послуг щодо банківських та інших фінансових послуг. Даний перелік банківських послуг не є вичерпним. 19 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з другої сторони підписано договір «Договор присоединения к условиям и правилам предоставления банковских услуг № [NUMBER] »(далі Договір). Відповідно до умов Договору від 19.02.2015 відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав [PERSON] та [PERSON] в оренду індивідуальний сейф № 032 ключ № 032. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового оборот) або інших вимог, що звичайно ставляться. Умови та правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розміщені на офіційній веб-сторінці банку. Згідно п. 2.8.1.3.2 Умов та правил надання банківських послуг в разі, якщо Договір укладено із двома Клієнтами, Банк зобов`язується допускати до роботи з Сейфовою скринькою тільки двох Клієнтів одночасно. Допуск Клієнта в Депозитарій здійснюється тільки в присутності відповідального співробітника Банка або Персонального банкіра. При цьому співробітник Банку або Персональний банкір залишається в Депозитарії з моменту відкриття до моменту закриття [PERSON] скриньки і очікує повернення Клієнта з Зони перерахунку цінностей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З відеозапису, зробленого з камери спостереження в кімнаті з індивідуальними сейфами АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається , що 27.04.2015 о 09:32 год., 01.07.2015 о 11:32 год. сейфом № [NUMBER] користується [PERSON] одноособово. Згідно протоколу допиту від 27.05.2016р., складеного ст. слідчим СВ Комінтернівського відділу поліції ГУ НП в Харківській області Дуднік Л.С., в якості свідка була допитана [PERSON] , яка пояснила, що вона з 2010р. по грудень 2015р. працювала у VIP відділенні №28 банку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та знала [PERSON] та [PERSON] , як клієнтів банку. 27.04.2015р. о 9:30 год. вона надала [PERSON] доступ до двох банківських скриньок, у [PERSON] були ключі від двох сейфових скриньок. Про те, що одна сейфова скринька була відкрита на двох клієнтів на той момент вона не знала, а стало їй відомо коли приїхав [PERSON] та повідомив про це. Таким чином, відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» були порушені умови та правила надання банківських послуг за договором «Договор присоединения к условиям и правилам предоставления банковских услуг № [NUMBER] » від 19 лютого 2015 року. Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Положеннями ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає, що слід розірвати договір «Договор присоединения к условиям и правилам предоставления банковских услуг № [NUMBER] » від 19 лютого 2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та ПАТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з другої сторони. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом/ Приймаючи до уваги викладене, відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди, враховуючи правовідносини що виникли між сторонами, тому в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Outcome: partial