Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 4750доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 18 травня 2020 року становить 126492 грн (сто двадцять шість тисяч чотириста дев`яносто дві гривні). Відповідач в добровільному порядку свої боргові зобов`язання не виконує, а тому він вимушений звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. Просить стягнути з відповідача в його користь 4750 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 18 травня 2020 року становить 126492,00 (сто двадцять шість тисяч чотириста дев`яносто дві) гривні, зокрема, 2000.00 доларів США, що еквівалентно 53260.00 гривень згідно розписки від 31.05.2017р.; 1250.00 доларів США, що еквівалентно 33287.00 гривень згідно розписки від 19.09.2017р.; 1500.00 доларів США, що еквівалентно 39945.00 гривень згідно розписки від 03.11.2017р. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує за обставин зазначених у позові, просить їх задоволити. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, що згідно ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі обставини: як вбачається із письмових розписок, оглянутих у судовому засіданні, 31 травня 2017 року [PERSON] , взяла кошти у сумі 2000 доларів США та зобов`язалася повернути кошти не пізніше 30 днів від дня пред`явлення вимоги про їх повернення. 19 вересня 2017 [PERSON] , взяла кошти у сумі 1250 доларів США та зобов`язалася повернути кошти не пізніше 30 днів від дня пред`явлення вимоги про їх повернення. 03 листопада 2017 року [PERSON] , взяла кошти у сумі 1500 доларів США та зобов`язалася повернути кошти не пізніше 30 днів від дня пред`явлення вимоги про їх повернення. На виконання вимог розписок позивачем 14.04.2020 відповідачу надіслана вимога про повернення коштів згідно: розписки від 19.09.2017; розписки від 03.11.2017; розписки від 31.05.2017 до 17 травня 2020 року включно, що підтверджується накладною №4602401934213 та описом цінного листа від 14.04.2020. Однак, в порушення умов зазначених у розписках, кошти в сумі 126492,00 гривні відповідач не повернула, жодних дій на виконання своїх боргових зобов`язань не вчинила. Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦКУ якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Вимогами ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічні по суті висновки містяться і у постановах Верховного Суду України від 19 лютого 2020 року р. у справі № 61-14859св18, в постанові ВС від 26.09.2018 у справі №483/1953/16-ц. Так, відповідно до вказаних висновків Верховного Суду України, досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні також виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. В силу ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного суду від 16.01.2019 року у справі № 14-446цс18. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст..76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. У судовому засіданні, із наявних при матеріалах справи, письмових доказів встановлено, що на момент звернення позивача до суду, відповідач не виконав зобов`язання за договором позики, оскільки не повернув отримані від нього кошти в сумі 4750 доларів США. Таким чином, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача суму боргу в розмірі 4750 доларів США, що в еквівалентно (згідно курсу НБУ станом на 18.05.2020 року) 126492,00 грн., зокрема, 2000.00 доларів США, що еквівалентно 53260.00 гривень згідно розписки від 31.05.2017р.; 1250.00 доларів США, що еквівалентно 33287.00 гривень згідно розписки від 19.09.2017р.; 1500.00 доларів США, що еквівалентно 39945.00 гривень згідно розписки від 03.11.2017р. В силу вимог статті 141 ЦПК, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840, 80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved