Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на його користь: суму заборгованості за банківським вкладом за договором №263960 від 26 грудня 2013 року з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 32 353 грн. 97 коп.; суму процентів на банківський вклад згідно умов п.2 договору №263960 від 26 грудня 2013 року за період з 31 грудня 2014 року по 25 лютого 2015 року в розмірі 1 006 грн. 49 коп.; три проценти річних від простроченої суми банківського вкладу за договором №263960 від 26 грудня 2013 року за період з 06 січня 2015 року по 25 лютого 2015 року в розмірі 182 грн. 34 коп.; майнову шкоду внаслідок невиконання зобов'язань відповідача з видачі грошових коштів за договором №263960 від 26 грудня 2013 року за період з 12 січня 2015 року по 25 лютого 2015 року в розмірі 1 124 грн. 56 коп.; суму пені за невиконання платіжних доручень з розрахунку 0,1% згідно з п.8.4 ст.8, п.32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» в розмірі 3 707 грн. 08 коп.; суму пені згідно з ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» за договором №263960 від 26 грудня 2013 року за період з 06 січня 2015 року по 25 лютого 2015 року в розмірі 66 555 грн. 85 коп. На обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26 грудня 2013 року між ним та відповідачем ПАТ «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» було укладено договір банківського вкладу №263960 «Вклад лояльний», за умовами якого шляхом поповнення вкладу він вніс на депозит Банку грошові кошти на загальну суму 65 000 грн. 00 коп. Відповідно до п.2 Договору у разі дострокового розірвання договору з ініціативи вкладника в період з 31 грудня 2014 року по 30 березня 2015 року перерахунок процентів за період з 26 грудня 2013 року по 30 грудня 2014 року не здійснюється. Позивач також зазначив, що 25 грудня 2014 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою про видачу йому 06 січня 2015 року банківського вкладу за зазначеним договором в розмірі 65 000 грн. 06 січня 2015 року службовими особами відповідача йому було відмовлено у видачі вкладу у зв'язку з відсутністю готівки у відповідача, чим було порушено умови договору, зокрема, п.4.2 Договору, яким визначено, що у випадку дострокового розірвання цього Договору остаточний розрахунок банку з вкладником (повернення суми вкладу) здійснюється у день дострокового розірвання цього договору у готівковій формі через касу банку. Позивач також вказав, що 25 жовтня 2013 року між ним та банком було укладено договір банківського вкладу (вклад «Доступний») №238897, відкрито рахунок [NUMBER] з процентною ставкою за залишками на рахунку в розмірі 16% річних, у зв'язку з чим 12 січня 2015 року він звернувся до банку з метою виконання його платіжного доручення від 12 січня 2015 року на перерахування коштів з рахунку [NUMBER] на рахунок [NUMBER] в розмірі 45 000 грн. для поповнення банківського вкладу (вклад (Доступний), однак відповідачем було відмовлено в задоволенні його (позивача) законної вимоги, на підставі чого внаслідок неправомірного невиконання відповідачем платіжного доручення ід 12 січня 2015 року на перерахування коштів позивачу завдано майнової шкоди в розмірі 16% річних. Крім того, станом на 14 січня 2015 року в порушення норм ст.1074 ЦК України відповідачем було обмежено його законне право на розпорядження картковим рахунком, зокрема, введено «нульовий ліміт» на зняття коштів, що унеможливило зняття ним з карткового рахунку [NUMBER] будь-якої суми коштів. Окрім того, позивач вказав, що у зв'язку з потребою в грошових коштах для залучення на депозит в ПАТ «Ідея Банк» за договором від 16 січня 2015 року №90.69.000425 за ставкою 24,50% в період з 16 січня 2015 року по 25 лютого 2015 року він неодноразово звертався до банку з письмовими вимогами щодо негайного повернення коштів, разом з тим, відповідачем належні йому кошти видані не були, відповідач, починаючи з 06 січня 20156 року і по теперішній час незаконно володіє та користується належними йому грошовими коштами, що є підставою для застосування відповідальності, визначеною ст.625 ЦК України. Станом на 25 лютого 2015 року заборгованість відповідача згідно з договором №263960 за основною сумою вкладу становить 31 381 грн. 15 коп., з урахуванням індексу інфляції за січень, 2015 року (103,1%) сума заборгованості становить 32 353 грн. 97 коп., сума нарахованих на підставі п.2 Договору процентів за період з 06 січня 2015 року по 25 лютого 2015 року становить 182 грн. 34 коп. Загальний розмір майнової шкоди за період з 14 січня 2015 року по 25 лютого 2015 року, яка полягає у невиконанні відповідачем платіжного доручення позивача від 12 січня 2015 року на перерахування коштів з рахунку [NUMBER] на рахунок [NUMBER] в розмірі 45 000 грн. для поповнення банківського вкладу (вклад «Доступний» за ставкою 16% річних), а також невиконання відповідачем зобов'язань з видачі вкладу за договором №263960 від 26 грудня 2013 року, - становить 1 124 грн. 56 коп. Крім того, позивач зазначив, що Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачена відповідальність банків при здійсненні переказу, зокрема, відповідно до п.32.2 ст.32 зазначеного Закону у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними, внутрішньобанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів, при цьому, враховуючи, що відповідачем прострочено виконання платіжних доручень про переказ належних йому (позивачу) грошових коштів, з відповідача підлягає стягненню сума пені з розрахунку 0,1% за невиконання платіжних доручень в розмірі 3 707 грн. 08 коп. Окремо позивач зазначив, що відносини, які виникають між вкладником (споживачем послуг) та банком (надавачем послуг), крім положень ЦК України, регулюються також положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до ч.5 ст.10 якого (Закону) у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% відсотків вартості роботи, послуги, якщо інше не передбачено законодавством, на підставі чого загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача станом на 25 лютого 2015 року становить 66 555 грн. 85 коп. Позивачем [PERSON] надано також відповідні розрахунки в частині процентів, 3% відсотків річних, майнової шкоди та пені. Позивач [PERSON] під час судового розгляду справи в порядку ч.2 ст.31 ЦК України позовні вимоги неодноразово змінював та уточнював (заява від 15 квітня 2015 року, заява від 27 квітня 2015 року та заява від 28 квітня 2015 року), та з урахуванням уточнених позовних вимог, посилаючись на ст.ст.8, 22, 41, 64 Конституції України, ст.ст.16, 22, 386, 509, 525, 526, 533, 611, 615, 629, 1058, 1060, 1166, 1212 ЦК України, п.8.4 ст.8, п.32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.5 ст.10, ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач [PERSON], надавши відповідні розрахунки заборгованості, та посилаючись на обставини, викладені в позові, судову практику, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», на свою користь: інфляційні витрати внаслідок несвоєчасного виконання умов договору від 26 грудня 2013 року №263960 в розмірі 6 742 грн. 50 коп., суму процентів на банківський вклад згідно з п.2 договору банківського вкладу №263960 від 26 грудня 2013 року за період з 31 грудня 2014 року по 24 квітня 2015 року в розмірі 287 грн. 26 коп.; 3% проценти річних від простроченої суми банківського вкладу за період з з 06.01.2015 року по 24.04.2015 року в розмірі 255 грн. 21 коп., майнову шкоду внаслідок невиконання зобов'язань з видачі грошових коштів за договором банківського вкладу №263960 від 26 грудня 2013 року за період з 06 січня 2015 року по 24 квітня 2015 року в розмірі 2 149 грн. 96 коп.; суму пені за невиконання платіжних доручень з розрахунку 0,1% згідно з п.8.4 ст.8, п.32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» за період з 12 січня 2015 року по 24 квітня 2015 року в розмірі 21 178 грн. 26 коп., суму пені в розмірі 3% згідно з п.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» за договором банківського вкладу №263960 від 26 грудня 2013 року за період з 06 січня 2015 року по 24 квітня 2015 року в розмірі 104 850 грн. 07 коп. Представник відповідача ПАТ «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, надав письмові заперечення на позов від 02 квітня 2015 року та додаткові заперечення на позов від 05 травня 2015 року, в яких зазначив, що Банк заперечує проти позовних вимог позивача [PERSON] з тих підстав, що деякі суттєві обставини справи, зазначені позивачем, не відповідають фактичним обставинам справи, а заявлені позивачем вимоги не можуть бути задоволені у зв'язку з їх безпідставністю та незаконністю. Не заперечуючи факту укладення з позивачем, як Клієнтом Банку, 26 грудня 2013 року договору банківського вкладу №263960 та розміру внесених позивачем на депозитний рахунок грошових коштів в розмірі 65 000 грн., на обґрунтування заперечень зазначено, що умовами укладеного Договору у випадку дострокового розірвання Договору остаточний розрахунок банку з вкладником «повернення суми вкладу» здійснюється у день дострокового розірвання цього Договору у готівковій формі через касу банку. При достроковому поверненні вкладу банк здійснює перерахунок суми нарахованих процентів відповідно до п.2 цього Договору та утримує з вкладу суму надмірно сплачених процентів. Випискою по поточному рахунку позивача [NUMBER] підтверджуються наступні суттєві обставини справи, а саме: 06 січня 2015 року Банк достроково припинив дію Договору по заяві Позивача і повернув позивачу суму вкладу в розмірі 65 000 грн. на його поточний рахунок [NUMBER] та провів перерахунок процентів; позивач систематично здійснює зняття готівкових коштів з вказаного поточного рахунку, використовуючи спеціальний платіжний засіб, про що свідчить залишок коштів на даному поточному рахунку позивача станом на 26 березня 2015 року в сумі 17 746 грн. 05 коп. (станом на 24 квітня 2015 року в сумі 617 грн. 82 коп.); банк нараховує та сплачує проценти на залишок коштів на поточному рахунку позивача [NUMBER]. Крім того, підписуючи договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку [NUMBER], позивач ознайомився та погодився з викладеною пропозицією Банку щодо обслуговування Вкладу на умовах, встановлених цим Договором та Правилами користування електронними платіжними засобами ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» та своїм підписом в Договорі позивач підтвердив, що сторони досягли згоди з усіма істотними умовами, які викладені в цьому Договорі та Правилах. Крім того, зазначив, що приписи ст.625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, разом з тим, банк нараховує та сплачує проценти на залишок коштів на поточний рахунок [NUMBER], що підтверджується випискою по рахунку, на підставі чого стягнення 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань та стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції не обґрунтовані будь-якими доказами. Окрім того, відзначено, що оскільки, при достроковому розірванні Договору депозит та нараховані проценти повертаються вкладнику у готівковій формі через касу банку (п.4.2 Договору), то виконання банком платіжних доручень про перерахування коштів на інші рахунки, а так само нарахування пені відповідно до ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», - є безпідставними. Стосовно нарахованої позивачем в порядку ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» пені в розмірі 66 555 грн. 85 коп., представником відповідача зазначено, що Закон України «Про захист прав споживачів» не регулює виниклі правовідносини між сторонами, з тих підстав, що Банк обслуговував Вкладника відповідно до вимог Закону України «Про банки та банківську діяльність», який є спеціальним законом, що регулює подібні правовідносини, і нормами зазначеного закону не передбачено нарахування та сплату Банком пені Вкладнику. При визначенні розміру втраченої вигоди повинні враховуватися тільки точні дані, які безспірно та достовірно підтверджують існування реальної можливості отримання грошових сум або іншого майна, в тому випадку, якщо зобов'язання було виконане боржником належним чином. Розмір втраченої вигоди повинен бути підтверджений обґрунтованим розрахунком, а також відповідними доказами. Заслухавши пояснення позивача, враховуючи подані заперечення на позовну заяву відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, який регулює спірні правовідносини сторін, разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, не заперечувалося сторонами по справі, що 26 грудня 2013 року між ПАТ «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу №263960 (Вклад «Лояльний»), за умовами якого Банк приймає від Вкладника грошові кошти в розмірі 5 000 грн. в порядку та на умовах, визначених цим Договором з процентною ставкою за вкладом з дати 26 грудня 2013 року в розмірі 25% процентів річних; з дати 31 грудня 2014 року в розмірі 3% проценти річних; з датою повернення вкладу 31 березня 2015 року, строком зберігання вкладу 460 днів. Умовами зазначеного Договору передбачено можливість здійснення додаткових внесків, які допускаються протягом строку, що становить 60 календарних днів з Дати укладання цього Договору. Після спливу строку, що становить 60 календарних днів з Дати укладання цього Договору, додаткові внески (поповнення не допускаються). Судом також встановлено та підтверджується відповідними квитанціями №№3917, 9109, 16420, що Позивачем було здійснено додаткові внески до депозитного вкладу в розмірі 20 000 грн. від 14.01.2014 року, в розмірі 10 000 грн. від 24.01.2014 року та в розмірі 30 000 грн. від 03.02.2014 року. Загальна сума вкладу за договором банківського вкладу №263960 (Вклад «Лояльний») від 26 грудня 2013 року склала 65 000 грн. 00 коп. Положеннями зазначеного Договору, серед іншого, передбачено право Вкладника достроково припинити дію цього Договору і отримати суму вкладу та проценти (п.п.3.4.4 п.3.4 Розділу 3 Договору), при цьому, Договором визначено також порядок його дострокового розірвання, за яким дострокове розірвання Договору здійснюється за письмовою заявою Вкладника про дострокове розірвання цього Договору поданою до Банку: в період з 1-го по 370-й день не менше як за 7 банківських днів, не враховуючи день подання заяви, в період з 371-го дня - не менш як за один банківський день, не враховуючи день подання заяви, або може здійснюватися раніше, - за умови сплати вкладником комісійної винагороди за видачу коштів з вкладного (депозитного) рахунку вкладника при достроковому розірванні договору банківського вкладу, на умовах, в розмірі та в порядку, визначеними діючими тарифами ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на банківські послуги в національній та іноземних валютах для фізичних осіб. Днем дострокового розірвання цього Договору є дата, зазначена в заяві вкладника. У разі дострокового розірвання Договору з ініціативи Вкладника в період з 26 грудня 2013 року по 30 грудня 2014 року Банк здійснює перерахунок процентів з дати 26 грудня 2013 року до дня, що передує Даті повернення вкладу, за ставкою 0,05% річних та з урахуванням положень ст.4 Договору. У разі дострокового розірвання Договору з ініціативи Вкладника в період з 31 грудня 2014 року по 30 березня 2015 року перерахунок процентів за період з 26 грудня 2013 року по 30 грудня 2014 року не здійснюється. Банк здійснює перерахунок процентів з дати 31 грудня 2014 року до дня, що передує Даті повернення вкладу, за ставкою 3% проценти річних та з урахуванням положень п.4 цього Договору. Положеннями п.4 Договору визначено, що остаточний розрахунок Банку з Вкладником у Дату повернення здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування на власний поточний ( з використанням СПЗ) рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника. У випадку дострокового розірвання цього Договору остаточний розрахунок Банку з Вкладником (повернення суми вкладу) здійснюється у день дострокового розірвання цього договору у готівковій формі через касу Банку. При достроково поверненні вкладу Банк здійснює перерахунок суми нарахованих процентів відповідно до п.2 цього Договору та утримує з Вкладу суму надмірно сплачених процентів. (п.п.4.2 Договору). Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] скористався своїм правом, визначеним у п.3.4.4 Договору на дострокове припинення договору банківського вкладу, звернувшись до відповідача ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» 25 грудня 2014 року з заявою про дострокове припинення дії Вкладу, в якій просив видати йому 06 січня 2015 року суму вкладу в розмірі 65 000 грн. згідно з Договором №263960 від 26 грудня 2013 року. 06 січня 2015 року відповідачем було відмовлено позивачу у видачі банківського вкладу в розмірі 65 000 грн. у готівковій формі через касу банку, мотивуючи відмову відсутністю готівкових коштів. Крім того, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12 січня 2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про виконання платіжного доручення та перерахування коштів в розмірі 45 000 грн. з рахунку [NUMBER] на рахунок [NUMBER] для поповнення банківського вкладу за іншим договором, укладеним з відповідачем, а саме: договір банківського вкладу №238897 (вклад «Доступний», яка також була залишена відповідачем без задоволення. Судом також встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, при цьому взаємні зобов'язання сторін були прямо визначені положеннями укладеного між сторонами договору банківського вкладу №263960 (Вклад «Лояльний») від 26 грудня 2013 року. За загальними умовами виконання зобов'язань, які передбачені ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовується положення про договір банківського рахунка (Глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено зазначеною главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. За змістом зазначеної норми закону (ст.526 ЦК України) та ст.1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися вкладом на свій розсуд. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Судом встановлено, що на час звернення позивача з позовом до суду станом на 25 лютого 2015 року сума заборгованості за вкладом становила 31 381 грн. 15 коп., з урахуванням індексу інфляції за січень, 2015 року (103,1%) становила 32 353 грн. 97 коп. на час судового розгляду справи остаточний розрахунок з позивачем за вкладом було проведено лише 24 квітня 2015 року. За приписами ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав. Позивач зазначив, що у зв'язку із тим, що відповідачем не було виконано умови договору про дострокове повернення суми вкладу та відсотків, банківський вклад не було повернено у готівковій формі через касу банку, фактично банк продовжував користуватися належними йому грошовими коштами, у зв'язку з чим на його користь підлягають стягненню проценти за користування грошовими коштами відповідно до п.2 Договору в розмірі 3% відсотки річних за період з 31 грудня 2014 року по 24 квітня 2015 року в розмірі 287 грн. 26 коп. Суд вважає, що заявлені позивачем в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими, такими, що відповідають положенням укладеного між сторонами договору банківського вкладу, ч.5 ст.1061 ЦК України, при цьому судом приймається до уваги розрахунок процентів (3% відсотки річних) наданий позивачем, відповідачем зазначений розрахунок не оспорений, а відтак такими, що підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача процентів в розмірі 3% відсотки річних за договором банківського вкладу №263960 від 26 грудня 2013 року за період з 31 грудня 2014 року по 24 квітня 2015 року в розмірі 287 грн. 26 коп. Позивачем пред'явлено також вимоги про стягнення з відповідача на його користь на підставі ст.625 ЦК України суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, та з урахуванням уточнених позовних вимог, та поверненням позивачу основної суми вкладу 24 квітня 2015 року, позивач просив стягнути з відповідача на підставі ст.625 ЦК України інфляційні витрати внаслідок несвоєчасного виконання умов Договору №263960 від 26 грудня 2013 року в розмірі 6 742 грн. 50 коп. та 3% річних від простроченої суми банківського вкладу за період з 06 січня 2015 року по 24 квітня 2015 року в розмірі 255 грн. 21 коп., які підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року по справі №6-140цс13, який згідно з ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, відповідно до ст.ст.526, 1058 ЦК України зобов'язання Банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу Вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника у цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України. З наданих позивачем розрахунків заборгованості, які не оспорені відповідачем, приймаються судом як достовірні, 3% проценти річних від простроченої суми за договором №263960 від 26 грудня 2013 року за період з 06 січня 2015 року по 24 квітня 2015 року становить 255 грн. 21 коп. Розмір інфляційних витрат внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем умов договору №263960 від 26 грудня 2013 року становить 6 742 грн. 50 коп. При цьому, відповідно до інформації Державної служби статистики України станом на 15 квітня 2015 року індекс споживчих цін (індекс інфляції) в Україні протягом січня-березня 2015 року склав: січень, 2015 року 103,1% (опубліковано в газеті «Урядовий кур'єр» 06 лютого 2015 року), лютий, 2015 року 108,6% (опубліковано в газеті «Урядовий кур'єр» 06 березня 2015 року), березень, 2015 року 120,3% (опубліковано в газеті «Урядовий кур'єр» 06 квітня 2015 року). Станом на 01 лютого 2015 року заборгованість за Договором за основною сумою вкладу становила 49 005 грн. 08 коп. З урахуванням індексу інфляції за січень 2015 року (103,1%) сума заборгованості становила 50 524 грн. 24 коп. Сума інфляційних витрат за січень, 2015 року становить 1 519 грн. 16 коп. Станом на 01 березня 2015 року заборгованість за Договором за основною сумою вкладу становила 28 403 грн. 23 коп. З урахуванням індексу інфляції за лютий 2015 року (108,1%) сума заборгованості становила 30 845 грн. 91 коп. Сума інфляційних витрат за лютий, 2015 року становить 2 442 грн. 68 коп. Станом на 01 квітня 2015 року заборгованість за Договором за основною сумою вкладу становила 13 697 грн. 82 коп. З урахуванням індексу інфляції за березень 2015 року (120,3%) сума заборгованості становила 16 478 грн. 48 коп. Сума інфляційних витрат за березень, 2015 року становить 2 780 грн. 66 коп. З огляду на викладене вище, та в межах заявлених позивачем позовних вимог в цій частині інфляційні витрати становлять 6 742 грн. 50 коп. (1 519 грн. 16 коп. + 2 442 грн. 68 коп. + 2 780 грн. 66 коп.), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, позивачем пред'явлено також позовні вимоги про стягнення з відповідача на його користь майнову шкоду внаслідок не виконання зобов'язань відповідача з видачі грошових коштів за договором №263960 за період з 12 січня 2015 року по 24 квітня 2015 року на загальну суму 2 149 грн. 96 коп., які підлягають задоволенню частково на суму 410 грн. 64 коп., як розмір майнової шкоди, яка завдана відповідачем позивачу внаслідок списання відповідачем коштів з рахунку позивача за видачу готівки з банкомату. Зазначений розмір майнової шкоди в сумі 410 грн. 64 коп. вказано в розрахунку заборгованості, який надано позивачем, який приймається судом до уваги як достовірний, при цьому зазначена сума підтверджується також і випискою по особовим рахункам (рахунок [NUMBER] [PERSON]І.), наданого відповідачем, за період з 27 серпня 2013 року по 24 квітня 2015 року, при цьому судом приймаються до уваги доводи позивача на обгрунтування зазначеного розміру майнової шкоди (410 грн. 64 коп.) про те, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами 26 грудня 2013 року договору банківського вкладу №263960, а саме, не повернення 06 січня 2015 року суми вкладу в повному обсязі шляхом виплати позивачу суми вкладу в розмірі 65 000 грн. у готівковій формі через касу Банку, позивач змушений був періодично знімати частинами суму вкладу в банкоматах інших банків, за що відповідач стягував з позивача комісію. В іншій частині позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди задоволенню не підлягають за їх безпіставністю та недоведеністю. При цьому, судом не приймаються до уваги доводи представника відповідача, зазначені в письмових запереченнях про те, що позивачем не доведено невиконання чи неналежне виконання своїх вимог згідно з договором банківського вкладу №263960 від 26 грудня 2013 проку, з тих підстав, що встановленими обставинами у справі було встановлено, що позивач скористався правом на дострокове розірвання договору депозитного вкладу та 25 грудня 2014 року звернувся до відповідача з письмовою заявою. Відповідно до змісту ст.ст.526, 1058 ЦК України та умов договору (п.4.2) зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою через касу банку. Депозитні кошти з нарахованими на вклад відсотками не були повернуті позивачу 06 січня 2015 року одноразовою готівковою сумою через касу банку, а були перераховані на поточний рахунок вкладника, відкритий в ПАТ «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» з одночасним обмеженням щоденної виплати. Окрім того, позивачем пред'явлено також позовні вимоги до відповідача про стягнення з Банку на його користь пені за невиконання платіжних доручень з розрахунку 0,1% згідно з п.8.4 ст.8, п.32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» за період з 12 січня 2015 року по 24 квітня 2015 року в розмірі 21 178 грн. 26 коп. та пені в розмірі 3% згідно з п.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» за договором банківського вкладу №263960 від 26 грудня 2013 року за період з 06 січня 2015 року по 24 квітня 2015 року в розмірі 104 850 грн. 07 коп., які задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Так, відносини між Банком та Клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного Банку України та договорами між Клієнтом та Банком. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. 26 грудня 2013 року між Банком та Позивачем було укладено договір банківського вкладу №263960. На депозитний рахунок [NUMBER] Позивач вніс вклав в розмірі 65 000 грн. 00 коп. на умовах повернення вкладу 31 березня 2015 року. За умовами п.3.1.4 Договору Банк зобов'язався повернути повністю вклад та нараховані проценти у «Дату повернення», зазначену в п.2 цього Договору, шляхом перерахування на власний поточний рахунок позивача [NUMBER] з використанням спеціального платіжного засобу, відкритого у Банку на підставі письмової заяви вкладника, підтвердивши повернення вкладу. Умови повернення вкладу сторони Договору визначили в Розділі 4 Договору. Зокрема, у п.4.2 Договору Банк і Вкладник дійшли згоди про те, що остаточний розрахунок Банку з Вкладником «повернення суми вкладу» у «Дату повернення» здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування на власний поточний рахунок вкладника [NUMBER] з використанням спеціального платіжного засобу. У випадку дострокового розірвання договору остаточний розрахунок Банку з Вкладником «повернення суми вкладу» здійснюється у день дострокового розірвання цього договору у готівковій формі через касу Банку. При достроковому поверненні Вкладу Банк здійснює перерахунок суми нарахованих процентів відповідно до п.2 цього Договору та утримує з Вкладу суму надмірно сплачених процентів. З урахуванням зазначеного вище, а також приймаючи до уваги, що при достроковому розірванні договору депозит і нараховані проценти повертаються вкладнику у готівковій формі через касу банку (п.4.2 договору), то виконання платіжних доручень позивача про перерахування зазначених коштів на інші рахунки, а так само і нарахування пені за прострочення виконання платіжних доручень про переказ належних позивачу грошових коштів в розмірі 0,1% на підставі п.32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» за період з 12 січня 2015 року по 24 квітня 2015 року є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Окремо судом відзначається, що Закон України «Про захист прав споживачів» не регулює виниклі між сторонами правовідносини з тих підстав, що Банк обслуговував Вкладника відповідно до вимог Закону України «Про банки та банківську діяльність», який є спеціальним законом, який регулює подібні правовідносини і нормами зазначеного закону не передбачено нарахування та сплати Вкладнику Банком пені. Крім того, частиною 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», на яку як на правову підставу позову посилається позивач, передбачено відповідальність виконавця роботи (послуги) за її не виконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені. В свою чергу Банк надав позивачу послугу, яка заключалася у прийнятті Банком від позивача грошових коштів з обов'язком виплати процентів на них, при цьому надання такої послуги було оформлено укладеним Банком з позивачем договором банківського вкладу №263960 від 26 грудня 2013 року. Після укладення зазначеного договору між Банком та Вкладником виникли зобов'язальні відносини, які регулюються нормами зобов'язального права та положеннями укладеного між сторонами договору банківського вкладу. Положення ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка встановлює відповідальність виконавця робіт (послуг) за її не виконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені в розмірі 3%, виниклих між сторонами відносин не регулюють, не можуть бути застосовані до даних правовідносин сторін та є підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені з відповідача за період з 06 січня 2015 року по 24 квітня 2015 року в розмірі 104 850 грн. 07 коп. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial