Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на навчання, третя особа - [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання - 30.06.2015 року, посилаючись на наступне. З 2012 року позивач навчається на третьому курсі у Державному навчальному закладі «Сєвєродонецьке вище професійне училище». Отримує стипендію. Мати позивача щомісячно надає йому матеріальну допомогу, але вона не взмозі надавати допомогу в повному обсязі, бо вона отримує мінімальну заробітну плату. До повноліття відповідач сплачував аліменти позивачу. Відповідач працює та в змозі надавати матеріальну допомогу позивачу. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, уточнену позовну заяву підтримав, просив стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмову заяву, в якій уточнену позовну заяву визнав, просив справу розглядати за його відсутності. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, вказаних в ст.182 СК України. Відповідно до п.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження /а.с.4/. Згідно довідки, [PERSON] навчається в ГУЗ «Сєвєродонецьке ВПУ» з 01.09.2012 року по 30.06.2015 року і знаходиться на неповному державному забезпеченні, денна форма навчання /а.с.6/. Позивач за період з 01.05.2014 року по 21.10.2014 року отримав стипендію у розмірі 1814 гривень 75 копійок, що підтверджується довідкою про доходи /а.с.7/. Відповідач працює в ТОВ «ЛЕО», та отримує заробітну плату, тобто має можливість надавити матеріальну допомогу позивачу /а.с.8/. Згідно доводів позивача, викладених в позовній заяві, відповідач матеріальну допомогу добровільно не надає, тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача аліменти, оскільки відповідач відповідно до ст. 199 СК України зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина на навчання. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved