Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Вугледарської міської ради, про позбавлення батьківських прав щодо [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між батьками дитини розірвано, вони мають різне місце проживання, не працюють, хоча є працездатними особами та працевлаштовуватись не бажають. До 2013 року [PERSON] мешкала разом з матір'ю - [PERSON], але оскільки остання не піклувалась про доньку, в травні 2013 року дитина змушена була перейти проживати до квартири позивача, де вона і мешкає дотепер. Відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не приділяють їй увагу, не піклуються про духовний та фізичний розвиток доньки, про її навчання, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, не спілкуються з донькою та не виявляють інтересу до її життя і не створюють умов для отримання освіти. Окрім того, відповідачі надали до Органу опіки та піклування нотаріально посвідчену заяву про те, що вони не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав щодо їхньої неповнолітньої доньки - [PERSON]. Позивач починаючи з травня 2013 року, як рідний дядько [PERSON], разом з його дружиною піклуються про дитину, допомагають у навчанні, забезпечують нормальне проживання в їх родині та у вихованні. Органом опіки та піклування надано висновок про доцільність призначення позивача піклувальником дитини. Тому, позивач, маючи бажання та матеріальну можливість для створення необхідних умов проживання та повноцінного розвитку, навчання дитини, просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх доньки - [PERSON], передати останню [PERSON] на піклування та призначити останнього піклувальником дитини. Визначити місце проживання дитини за адресою: [ADDRESS]. Пізніше позивач надав до суду заяву, якою уточнив вимоги позовної заяви, та просив суд стягнути з відповідачів солідарно на його користь аліменти на утримання [PERSON] у розмірі по ? частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством, з дня подання позовної заяви і до досягнення [PERSON] повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON], підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Пояснив суду, що його брат [PERSON] та [PERSON] приблизно 4 роки, починаючи з 2013 року, не займаються вихованням [PERSON], не приймають участь у її утриманні. На даний час [PERSON] навчається у медичному коледжі у [PERSON] за платною формою навчання, яке повністю сплачує позивач. Зауважив, що дитина мешкає разом з його родиною за адресою: [ADDRESS]. Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що до суду була надана письмова заява дружини позивача - [PERSON], в якій остання підтверджує обставини справи викладені в позовній заяві та просить суд задовольнити позовні вимоги її чоловіка - [PERSON] та передати йому [PERSON] на піклування, призначивши його піклувальником дитини, на що надає свою згоду (а.с. 57). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі. Пояснення по справі надавати відмовився, підтвердив обставини викладені у позовній заяві. Окрім того, відповідач надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення та позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON]. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні визнала вимоги позову в повному обсязі. Пояснила, що має трьох дітей, двоє з яких є її спільними дітьми з відповідачем [PERSON] Зауважила, що у 2013 році почала співмешкати з іншим чоловіком і в неї не було можливості утримувати [PERSON], оскільки вона не мала роботи. Відповідачка надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав та задоволення інших вимог позову. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Пояснила суду, що до Служби у справах дітей із заявою звернувся [PERSON] про неналежне виконання батьківських обов'язків відповідачами відносно їх неповнолітньої доньки - [PERSON] та встановлення піклування над дитиною. Зазначена заява була розглянута як Службою у справах дітей, так і Органом опіки та піклування, і за результатами такого розгляду було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно [PERSON] та встановлено, що [PERSON] може виконувати обов'язки піклувальника, а тому є доцільним призначити його піклувальником дитини. Опитана в судовому засіданні [PERSON] (дитина відносно якої вирішується питання про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування) пояснила суду, що з батьками не проживає, оскільки останні не виховують та не утримують її. Зазначила, що починаючи з 2013 року про неї піклуються позивач з дружиною, з якими у дитини склались гарні відносини. Показала суду, що мешкає разом з позивачем, його дружиною та синами, і відчуває себе частиною їх сім'ї, у їх оселі для неї створені всі необхідні умови для проживання та розвитку. Зауважила, що позбавлення батьківських прав та призначення піклувальника є необхідним. Після оголошеної судом технічної перерви сторони в судове засідання не повернулись, надали суду заяви, якими просили розгляд справи закінчити без їх участі. Позивач та представник третьої особи підтримали вимоги позову та просили суд їх задовольнити, а відповідачі в свою чергу позовні вимоги визнали в повному обсязі. Враховуючи пояснення сторін, представника третьої особи, приймаючи до уваги думку дитини відносно якої вирішується питання про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування, дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 серпня 1999 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Вугледар Донецької області, відповідачі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 51). Як вбачається з довідки №5 від 05.09.2016 року, виданої Лиманським медичним коледжем Донецького НМУ ім. М. Горького, [PERSON] дійсно навчається та є студенткою медичного коледжу ІІ курсу, денної форми навчання, за контрактом (а.с. 50). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживає разом з позивачем та його дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. За зазначеною адресою умови проживання є задовільними, санітарно-гігієнічні умови проживання відповідають нормам, в квартирі наявні 3 телевізори, пральна машина, 2 холодильники, кухонна техніка, достатньо меблів, комп'ютер. Для виховання та розвитку дитини створені таки умови: диван, шафа, стіл для занять, планшет, одяг. [PERSON] навчається в медичному коледжі, позивач працює, а його дружина [PERSON] є домогосподаркою, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 07.10.2016 року та актом про фактичне проживання №286 від 05.09.2016 року (а.с.12, 13). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22 вересня 2000 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Вугледар Донецької області, позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до Довідки №4831 від 26 серпня 2016 року, виданої УПФУ в м. Вугледарі Донецької області, [PERSON] перебуває на обліку в УПФУ в м. Вугледарі Донецької області та отримує пенсію за віком, у період з березня 2016 року по серпень 2016 року отримав пенсію загальною сумою 35294,22 грн. (а.с. 10). Згідно Довідки про заробітну плату № 733 від 31.08.2016 року, виданої ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», позивач у період з лютого 2016 року по липень 2016 року отримав заробітну плату загальною сумою 50214, 59 грн. (а.с. 11). Як вбачається з характеристик №99 від 20.01.2017 року та №71 від 25.01.2017 року позивач за місцем роботи характеризується позитивно, за час роботи на підприємстві зарекомендував себе як спеціаліст, який добре орієнтується в своїй спеціальності, застосовує свої знання на практиці, до своєї роботи ставиться з ініціативою, виконує її якісно і в строк. Приймає участь у громадському житті колективу, в колективі користується повагою. За місцем проживання характеризується як добропорядна, чуйна людина. Підтримує у родині теплі та дружні стосунки. За характером спокійна, розсудлива, врівноважена, працьовита людина (а.с. 15,16). Згідно заяви серії НАІ 514186 від 05.08.2016 року, засвідченої державним нотаріусом Вугледарської державної нотаріальної контори, відповідачі не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав щодо їхньої неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Згідно висновків Служби у справах дітей Вугледарської міської ради про можливість виконувати обов'язки піклувальника [PERSON] № 15-24-271 від 23.11.2016 року та Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітньої доньки: [PERSON] № 1/37-1311 від 14.12.2016 року, Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх неповнолітньої доньки - [PERSON], призначення позивача піклувальником дитини. Встановлено, що останній може виконувати обов'язки піклувальника (а. с. 17, 18-19). Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Відповідно до ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено та ні ким не спростовано, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання свої неповнолітньої доньки, не цікавляться станом її здоров'я, не забезпечують необхідного утримання, не виявляють інтересу до інтелектуального розвитку та навчання дитини. Більше того, вони надали як нотаріально посвідчену заяву, так і заяви до суду, в яких не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносно їх доньки [PERSON]. Тому, суд, приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об'єктивного їх з'ясування, характер ставлення відповідачів до дитини, а також їх згоду на позбавлення батьківських прав, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, діючи в інтересах неповнолітньої дитини, вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Вирішуючи питання про встановлення піклування над [PERSON], у зв'язку з позбавленням останньої батьківського піклування, та призначення піклувальником позивача [PERSON], визначення місця проживання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» дітьми, позбавленими батьківського піклування визнаються діти, зокрема, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 243 СК України та ч. 1 ст. 59 ЦК України піклування встановлюється над дітьми, позбавленими батьківського піклування. Піклування встановлюється над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 224 СК України піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 63 ЦК України фізична особа може бути призначена піклувальником лише за її письмовою заявою. Піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. При призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 СК України дитина, над якою встановлено піклування, має право на: проживання в сім'ї піклувальника, на піклування з його боку; на забезпечення їй умов для всебічного розвитку, освіти, виховання і на повагу до її людської гідності. Судом встановлено, що [PERSON] одружений, на його утриманні перебувають двоє дітей, він має власне житло, в якому вже приблизно чотири роки мешкає дитина - [PERSON]. Позивач виключно з позитивної сторони характеризується за місцем проживання та роботи, має постійний, стабільний заробіток та останні роки матеріально утримує дитину, відносно якої вирішується питання про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування. [PERSON] підтримує стосунки з неповнолітньою [PERSON], піклується про неї, про її розвиток, стан здоров'я, виховання, сприяє її інтелектуальному розвитку та навчанню. Більше того, [PERSON] прихильно ставиться до позивача і в наданих суду поясненнях стверджує, що відчуває себе частиною родини останнього, та висловила згоду на призначення [PERSON] її піклувальником. Окрім того, за висновком органу опіки та піклування [PERSON] може бути призначений піклувальником та визнано доцільним призначити останнього піклувальником [PERSON]. Обставин, які б могли бути перешкодою в призначені позивача піклувальником дослідженими судом доказами встановлено не було. Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що судом вирішено питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітньої доньки [PERSON], суд приходить до висновку, що встановлення піклування над останньою, буде відповідати її внутрішній волі та буде захистом її законних прав та інтересів передбачених законодавством, а тому вважає необхідним та доцільним встановити піклування над неповнолітньою дитиною [PERSON], [INFO], та призначити [PERSON] піклувальником останньої. Окрім того, враховуючи, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 СК України дитина, над якою встановлено піклування, має право на проживання в сім'ї піклувальника, суд визнає доцільним визначити місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги майновий стан відповідачів, які є працездатними особами, не мають перешкод для працевлаштування та отримання грошових коштів для утримання своїй неповнолітньої доньки. Крім цього, слід відзначити, що відповідачі визнають позовні вимоги в повному обсязі, та не заперечують проти їх задоволення. Тому, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідачів аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] у розмірі по ? частини усіх видів доходів відповідачів, щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову і до повноліття дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає необхідним роз'яснити відповідачам, що у відповідності до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, вони мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved