Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] 77 149,35 грн. матеріальної шкоди, 25 000,00 гривень моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП та судові витрати, а всього разом 102 149,35 грн. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 12 серпня 2019 року о 14 год. 00 хв. відповідач [PERSON] на автодорозі сполученням с.Дубечне-с.Лютка Старовижівського району Волинської області, керуючи мотоциклом «Иж-10», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , чим спричинив пошкодження автомобіля, порушив вимоги п.п 12.1, 13.1 ПДР України, за що [PERSON] постановою Старовижівського районного суду від 13 січня 2020 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті вчинення відповідачем ДТП, позивачу була завдана матеріальна шкода, яку відповідач зобов`язаний відшкодувати. Крім того, внаслідок ДТП позивачу було заподіяно і моральну шкоду, яку він оцінює в 25 000 грн. Відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодувати заподіяну позивачу шкоду. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача 102 149,35 грн. У судове засідання позивач не з`явився, його представник через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає та просить задовольнити, крім цього додає письмову заяву щодо стягнення понесених судових витрат в розмірі 8 007,60 грн., з яких - 3 500грн. - витрати на правничу допомогу; 1691,60 - сплачений судовий збір; 2 826,00 грн. - витрати на дослідження автомобіля. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів суду не подавав. Із поданої 08 липня 2020 року заяви, вбачається, що позов визнає частково, вимоги щодо морального відшкодування не визнає повністю. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що 12 серпня 2019 року о 14 год. 00 хв. відповідач [PERSON] на автодорозі сполученням с.Дубечне-с.Лютка Старовижівського району Волинської області керуючи мотоциклом «Иж-10», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача- [PERSON] , чим спричинив пошкодження автомобіля, порушив вимоги п.п 12.1, 13.1 ПДР України. Постановою Старовижівського районного суду від 13 січня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП. Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Позивач [PERSON] має право керування автомобілем «Renault Kangoo», д.н.з. [NUMBER] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Лобас Е.О. від 31.12.2019 року. На час ДТП цивільно правова відповідальність була застрахована у ПрАТ «УС «Княжа вієнна іншуранс груп», що підтверджується копією страхового полісу № АМ /8737181 від 31 січня 2019 року (а.с.11). На час скоєння ДТП відповідач [PERSON] у власності мотоцикла «Иж-10», д.н.з. [NUMBER] , не мав, посвідчення водія не мав, цивільно-правова відповідальність застрахована не була. Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктами першим та другим статті 22 ЦК України визначено, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1941 від 11 жовтня 2019 року судового експерта Стасюка О.В.: - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Renault Kangoo», 2002 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , складає 53 046,97 грн., з яких 9 159,00 грн. вартість відновлювальних робіт, 2 534,27 грн. - вартість для ремонту матеріалів, 41 353, 70 грн. - вартість нових складових КТЗ, що потребують заміни під час ремонту; - вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля «Renault Kangoo», 2002 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , складає 24 099, 38 грн., що включає також 9 159,00 грн.- вартість відновлювальних робіт, 2 534,27 грн. - вартість для ремонту матеріалів, 41 353, 70 грн. - вартість нових складових КТЗ, що потребують заміни під час ремонту, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу (а.с.17-21). Тобто, у вартість відновлювального ремонту входить вартість запчастин, деталей без врахування коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу, а вартість реальних матеріальних збитків визначена з врахуванням зносу. Моніторинговим (транспорнтним) страховим бюро України листом від 03 квітня 2020 року № 3-1-02/10996 (а.с.27) позивачу [PERSON] було відмовлено у відшкодуванні заподіяної школи, оскільки актом огляду від 28.02.2020 року незалежного експерта встановлено, що транспортний засіб уже відновлений, тобто зафіксувати отримані пошкодження в результаті ДТП експерту не надалось можливим. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Зношеність пошкодженого транспортного засобу позивача має враховуватися в даному випадку при визначені реального розміру збитків, оскільки позов пред`явлено про відшкодуванні збитків, спричинених внаслідок ДТП, і факт, що для відновлення попереднього стану автомобіля позивача були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, судом не встановлено. Оскільки позивач самостійно здійснив ремонт транспортного засобу, проте підтверджуючих документів з цього приводу не надав, тому суд факт здійснення ремонту самостійно позивачем до уваги не бере. З наведених роз`яснень слідує, що у разі, якщо пошкоджений автомобіль було відремонтовано із використанням нових вузлів, деталей, комплектуючих частин іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, то відповідальна за шкоду особа, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. У такому разі з відповідальної за шкоду особи підлягатиме до стягнення саме вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складових колісного транспортного засобу. А у разі, як у розглядуваному випадку, якщо ремонт автомобіля не було проведено, з відповідальної за шкоду особи підлягає стягненню вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових колісного транспортного засобу, що є фактично матеріальним збитком, завданим внаслідок ДТП. Тому, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення матеріального збитку, який складається із суми вартості відновлювального ремонту автомобіля (53 046,97 грн.) та вартості матеріального збитку (24 99,38грн.), а всього 77 146,35 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, тобто стягнення з відповідача не вартість відновлювального ремонту, а суму матеріальних збитків, тобто за формулою з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу колісного транспортного засобу - Сврз = Ср + См + Сс х (1 - ЕЗ), де Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, Сс - вартість нових складових, що підлягають заміні під час ремонту, ЕЗ - коефіцієнт фізичного зносу. Враховуючи викладене, суд встановивши дійсні обставини справи та надавши їм належну правову оцінку, застосувавши норми матеріального права, з врахуванням висновку судової автотоварознавчої експертизи, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача вартість матеріального збитку, що становить 24 099,38 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У позові зазначено, що позивачу завдано моральної шкоди внаслідок ДТП в сумі 25 000 грн., однак достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин та саме такого розміру моральної шкоди позивачем та його представником суду не надано. Позивач обґрунтовуючи форму прояву завданої йому моральної шкоди, зазначив про те, що він отримав переживання внаслідок пошкодження його майна, був вимушений змінити спосіб життя, оскільки тривалий час не міг користуватись автомобілем та змушений був витрачати свої власні кошти та час для відновлення транспортного засобу. Разом із тим, враховуючи спосіб вчинення ДТП, її наслідки, виходячи також із засад розумності, суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування завданої моральної шкоди є частково обґрунтованими і моральна шкода може бути компенсована грошовими коштами в сумі 1000 грн. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що представником позивача на підтвердження вартості наданих послуг на правничу допомогу подано суду: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 772 від 04 жовтня 2013 року; копію ордера серії ВЛ № 059775 на надання правової допомоги; розрахунок витрат на правову допомогу (згідно договору про надання правової допомоги від 02 грудня 2019 року), в якому зазначено, що вартість консультування - 500грн. ознайомлення з документами - 1000 грн., підготовка позовної заяви - 2000грн.; квитанції до прибуткового касового ордера №14 від 16 вересня 2020 року, № 9 від 12 грудня 2019 року. При вирішенні законності вимоги та визначення суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Враховуючи наведене, оскільки позовні вимоги позивача задоволено на 24,57% (24 099,38 грн. матеріальної шкоди + 1000 грн. моральної шкоди= 25 099,38 грн.; 25099,38 грн. х 100 / 102 149,35 грн.= 25,57%), суд вважає співмірним стягнення суми витрат на правничу допомогу в процентному відношенні до задоволених вимог, що становить 859,95 грн (3 500 грн. х 2%/100). На переконання суду саме така сума відшкодування буде відповідати кількості та якості наданих послуг, є співмірною, виваженою та справедливою. Разом з тим, підставним є стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в процентному відношенні до задоволених вимог, що становить 694,35 грн. (2826 грн. х 24,57/100). Згідно квитанцій № 29017 та № 23039 від 12 травня 2020 року позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1681,60 грн., тому з відповідача підлягає стягненню в користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам , що становить - 413,17 грн. (1681,60 грн. х 24,57/100)

Outcome: partial