Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить: стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 188728,00 грн., з яких: 172428,00 грн. матеріальна шкода внаслідок ДТП, 1000,00 грн. франшиза, 13500,00 грн. витрати на правову допомогу, 1800,00 грн. витрати на експерта; та з відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - матеріальну шкоду у розмірі 99000,00 грн., відповідно до поліса страхування. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 18.01.2019 о 15 год. 20 хв. на пр. Московському, 31 в м. Харкові з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем Volkswagen номерний знак [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль HYUNDAI-GRANDER д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . На час ДТП транспортний засіб, яким керував [PERSON] , застрахований у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». З метою підтвердження матеріального збитку та відновлювального ремонту, спричиненого транспортному засобу внаслідок ДТП, позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] (сертифікат оціночної діяльності № 57/18 від 23.01.2018) та уклав договір про проведення експертної оцінки № 27/02-19 від 28.01.2019. Відповідно до Звіту № 27/02-19 від 28.01.2019 складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 273895,46 грн. Відповідно до Рахунку на оплату № 6 від 21.03.2019 за послуги, надані ФОП [PERSON] з відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI-GRANDER д.н.з. [NUMBER] , вартість замінених частин транспортного засобу склала 221487,00 грн. Відповідно до Рахунку на оплату № БП 000000074 від 21.03.2019 за послуги, надані ФОП [PERSON] з відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI-GRANDER д.н.з. [NUMBER] , їх вартість склала 49950,00 грн. Позивач зазнав реальних збитків у сумі 271428,00 грн., які просить стягнути з відповідачів наступним чином: 99000,00 грн. з ПрАТ «УПСК», оскільки ліміт страхової виплати за полісом становить 100000,00 грн. за вирахуванням франшизи 1000,00 грн. А решту повинна відшкодувати особа, яка безпосередньо заподіяла збити [PERSON] . Ухвалою суду від 16.04.2019 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с.77 т.1). Ухвалою суду від 16.04.2019 за заявою позивача про забезпечення позову накладено заборону відчуження 1/3 частини квартири [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] , згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.79-80 т. 1). 28.05.2019 відповідач [PERSON] в особі свого представника адвоката Мозгової О.А. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, та просить стягнути на користь позивача: з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 18453,45 грн., а з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - 98000,00 грн. Посилається на те, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Volkswagen номерний знак [NUMBER] застрахована у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9009961 від 31.05.2018, та підстав у страховій компанії для відмови у відшкодуванні позивачу шкоди не вбачається. Відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9009961 від 31.05.2018, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, становить 100000,00 грн., при цьому розмір франшизи 2000,00 грн. З звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 27/02-19 від 28.01.2019 вбачається, що вартість матеріального збитку становить 116453,45 грн. Отже, позов [PERSON] в частині стягнення з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» підлягає частковому задоволенню у розмірі 98000,00 грн. Відповідач зазначає, що вартість проведення експертного дослідження та витрати на правову допомогу є судовими витратами, та не входять до складу матеріальної шкоди. Виходячи з цього, вважає, що вимоги позивача до [PERSON] підлягають частковому задоволенню у розмірі 18453,45 грн. (116453,45 грн. (сума матеріального збитку згідно висновку) 98000,00 грн. (страхове відшкодування). Витрати по сплаті судового збору просить розподілити пропорційно до задоволених позовних вимог, а у стягнення витрат на правову допомогу відмовити, оскільки позивачем не надані докази цих понесених витрат (а.с.106-109 т. 1). Позивач на цей відзив надав відповідь, в якій зазначає, що згідно висновків Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 27/02-19 від 28.02.2019, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 273895,46 грн. Відповідно до наданих позивачем документів, загальна сума витрат для здійснення відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI-GRANDER д.н.з. [NUMBER] складає 271428,00 грн., та саме ця сума розподіляється між відповідачами у відповідних розмірах, а не сума у розмірі 116453,45 грн., яка є вартістю матеріального збитку, завданого власнику автомобіля. Також, [PERSON] здійснено оплату за проведення ремонтних робіт у розмірі 49950,00 грн., за придбання деталей у розмірі 110000,00 грн. та у розмірі 111478,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, а також оплату за послуги з визначення вартості збитків у розмірі 1800,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 13500,00 грн. підтверджуються випискою з особистого кабінету АБ «МОСЕЙЧУК ТА ПАРТНЕРИ» від 25.06.2019 щодо сплати позивачем за договором про надання правової допомоги від 27.11.2018 (а.с.143-145 т. 1). Відповідач ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що в період дії договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9009961, укладеного між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] , сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу Volkswagen номерний знак [NUMBER] . 21.01.2019 з повідомленням про ДТП звернувся [PERSON] 28.01.2019 представником ПрАТ «УПСК» та у присутності власника транспортного засобу HYUNDAI-GRANDER д.н.з. [NUMBER] [PERSON] проведено огляд вказаного транспортного засобу, про що складено акт. 22.03.2019 [PERSON] надав у ПрАТ «УПСК» заяву про виплату страхового відшкодування. 18.04.2019 ПрАТ «УПСК» отримало від Полтавської митниці ДФС інформацію, відповідно до якої автомобіль Volkswagen номерний знак [NUMBER] був ввезений на митну територію України 31.05.2018 в режимі «транзит» громадянином [PERSON] в зоні діяльності Волинської митниці ДФС. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту становить 10 діб. Транспортні засоби з іноземною реєстрацією, що переміщуються у митному режимі транзиту, не можуть використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту. Володіння транспортним засобом Volkswagen номерний знак [NUMBER] після закінчення встановленого ст. 95 Митного кодексу України строку транзитного перевезення є грубим порушенням законодавства та свідчить про неправомірність володіння автомобілем під час ДТП. У зв`язку з чим 19.04.2019 листом № 1561/18 ПрАТ «УПСК» повідомило [PERSON] про відсутність підстав для визнання події страховим випадком та виплати страхового відшкодування (а.с.128-131 т. 1). Позивач на цей відзив надав відповідь, в якій зазначає, що володіння [PERSON] транспортним засобом Volkswagen номерний знак [NUMBER] на момент ДТП було правомірним, та ця пригода є страховим випадком у розумінні ст. 6 Закону України від 01.07.2004 № 1961-ІV, також відповідач у відзиві не заперечує факт страхування зазначеного транспортного засобу, не заперечує внесення страхового платежу та не ставить під сумнів факт перебування даного транспортного засобу в застрахованому стані. Факт, що [PERSON] протиправно заволодів транспортним засобом не встановлений, отже припустиме порушення митних правил конкретною фізичною особою не породжує для іншої особи наслідок у вигляді незаконності володіння відповідним майном. Обставина, яку відповідач використав як підставу для відмови у здійсненні страхового відшкодування, не передбачена Законом України від 01.07.2004 № 1961-ІV. Відповідач [PERSON] правомірно володів та користувався транспортним засобом Volkswagen номерний знак [NUMBER] , та страхова компанія безпідставно відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування (а.с.151-153 т. 1). Ухвалою від 11.03.2020 підготовче провадження по справі закрито, та справу призначено до судового розгляду (а.с.17-18 т.2). В судовому засіданні представник позивача адвокат Мосейчук А.М. позовні вимоги, викладені у позовній заяві підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] адвокат Мозгова О.А. позовні вимоги визнала частково, в частині стягнення з відповідача ПрАТ «УПСК» страхового відшкодування у розмірі 98000,00 грн., а з відповідача [PERSON] - 18453,45 грн., посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Зазначила, що при проведенні дослідження для визначення вартості матеріального збитку невірно застосований коефіцієнт, що є підставою того, що вартість відновлювального ремонту, зазначена у висновку, розрахована невірно. При цьому вважала недоцільним заявити клопотання про призначення судової експертизи для визначення вартості спричиненого матеріального збитку. Також зазначила, що ремонті роботи по відновленню пошкодженого автомобіля позивача проведені 19.04.2019, про що свідчать відповідні акти, та вони могли бути проведені лише за фактом надходження грошових коштів, а фактично за них сплачено позивачем 10.06.2019 та 11.06.2019, отже ці документи не можуть бути доказом понесених позивачем витрат. Проти задоволення вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу заперечувала у повному обсязі, посилаючись на те, що стороною позивача не наданого розрахунку та акту виконаних робіт. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.01.2019 о 15 год. 20 хв. на пр. Московському, 31 в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] , який керував автомобілем Volkswagen номерний знак [NUMBER] , та водія [PERSON] , який керував автомобілем HYUNDAI-GRANDER д.н.з. [NUMBER] . Постановою Московського районного суду м. Харкова від 25.02.2019 у справі № 643/1141/19, яка набрала законної сили 11.03.2019, [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.14 т. 1). Відповідно до ч. ч.6, 7 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Власником транспортного засобу HYUNDAI-GRANDER д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.15,16 т. 1). Згідно до полісу № АК/9009961 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність страхувальника [PERSON] застрахована у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», строк дії полісу з 01.06.2018 до 31.05.2019, забезпечений транспортний засіб - Volkswagen номерний знак [NUMBER] , ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, завдану майну становить 100000,00 грн., розмір франшизи 2000,00 грн. (а.с.110, 132 т. 1). Листом від 19.04.2019 ПрАТ «УПСК» повідомило [PERSON] про відсутність підстав для визнання події страховим випадком та виплати страхового відшкодування (а.с.134-135 т. 1). Згідно наданого стороною позивача повідомлення, МТСБУ не погоджується з позицією ПрАТ «УПСК» щодо відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що визнання правомірності або неправомірності володіння [PERSON] транспортним засобом Volkswagen номерний знак [NUMBER] може бути встановлено лише рішенням суду (а.с.2-3 т.2). Відповідно до\~статті 979 Цивільного кодексу України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з\~ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до\~ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпечуваного транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 22.1\~ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі\~настання страхового\~випадку страховик\~у межах\~страхових сум,\~зазначених у\~страховому полісі,\~відшкодовує у\~встановленому цим\~Законом порядку\~оцінену шкоду,\~заподіяну внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди життю,\~здоров`ю,\~майну третьої\~особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п. 1.4\~ст.\~1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно з п. 1.7\~ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до ч. 1\~ст. 381 Митного кодексу України\~громадянам дозволяється\~поміщувати у\~митний режим\~транзиту транспортні\~засоби особистого\~користування з\~метою прохідного\~транзиту через\~митну територію\~України за\~умови їх\~письмового декларування\~в порядку,\~передбаченому для\~громадян,\~та внесення\~на рахунок\~митного органу,\~що здійснив\~пропуск таких\~транспортних засобів\~на митну\~територію України,\~грошової застави\~в розмірі\~митних платежів,\~що підлягають\~сплаті при\~ввезенні таких\~транспортних засобів\~на митну\~територію України\~з метою\~вільного обігу.\~Зазначені вимоги\~не поширюються\~на транспортні\~засоби,\~постійно зареєстровані\~у відповідних\~реєстраційних органах\~іноземної держави,\~що підтверджується\~відповідним документом,\~та переміщуються\~громадянами-нерезидентами. Переміщення транспортних засобів особистого користування з метою прохідного транзиту через митну територію України здійснюється у строки, встановлені\~статтею 95\~цього Кодексу. Пунктом 1 ч. 1 статті 95 Митного кодексу України\~ передбачено, що строк транзитних перевезень автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення в зоні одної митниці - 5 діб). Згідно повідомлення Полтавської митниці ДФС від 18.04.2019, автомобіль Volkswagen номерний знак [NUMBER] був ввезений на митну територію України 31.05.2018 в режимі «транзит» громадянином [PERSON] в зоні діяльності Волинської митниці ДФС. 24.09.2018 Волинською митницею ДФС у відношенні громадянина [PERSON] заведена адміністративна справа № 5511/20500/18 за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та Полтавською митницею ДФС проводиться перевірка законності використання на митній території України зазначеного автомобіля (а.с.133 т. 1). Отже, на час настання дорожньо-транспортної пригоди - 18.01.2019 позивач не мав законних підстав для експлуатації на території України автомобіля марки Volkswagen номерний знак [NUMBER] , оскільки зазначений автомобіль був ввезений на територію України у митному режимі «Транзит», а тому не можна вважати володіння [PERSON] вказаним автомобілем правомірним. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази згідно вимог ст.ст. 77 - 80 ЦПК України\~мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Доводи про правомірне володіння [PERSON] забезпеченим транспортним засобом не заслуговують на уваги, оскільки не доведено законність експлуатації на території України автомобіля марки Volkswagen номерний знак [NUMBER] . Враховуючи, викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача ПрАТ «УПСК» страхового відшкодування є такими, що не підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з [PERSON] матеріального збитку, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до висновків щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 27/02-19, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] 18.02.2019, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу HYUNDAI-GRANDER д.н.з. [NUMBER] складає 273895,46 грн. (а.с.19-46 т. 1). Відповідно до Рахунку на оплату № 6 від 21.03.2019 за послуги, надані ФОП [PERSON] з відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI-GRANDER д.н.з. [NUMBER] , вартість замінених частин транспортного засобу склала 221487,00 грн., які сплачені позивачем за квитанціями № 120471183D від 10.06.2019, за квитанцією № 1207801852 від 11.06.2019 (а.с.17, 148 т. 1, а.с.4-6 т.2). Відповідно до Рахунку на оплату № БП 000000074 від 21.03.2019 за послуги, надані ФОП [PERSON] з відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI-GRANDER д.н.з. [NUMBER] , їх вартість склала 49950,00 грн., які сплачені позивачем за квитанцією № 36 від 19.04.2019 (а.с.18, 147 т. 1, а.с.7-9 т.2). Відповідно до Акту № 27/02-19 від 18.02.2019, договору на проведення експертної оцінки № 27/02-19 від 28.01.2019, [PERSON] за проведення дослідження по визначенню матеріального збитку, завданого власнику автомобіля HYUNDAI-GRANDER д.н.з. [NUMBER] , поніс витрати у розмірі 1800,00 грн., які сплачені позивачем за квитанцією від 18.02.2019 (а.с.53,54, 149 т. 1). Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача [PERSON] адвоката Мозгової О.А. про те, що зазначені документи не можуть бути належними доказами на підтвердження спричиненого матеріального збитку, та вважає зазначені вище докази належними та допустимими. Суд також не приймає до уваги доводи представника відповідача [PERSON] адвоката Мозгової О.А. щодо невірного визначення у висновку суми матеріального збитку, з огляду на наступне. Для з`ясування обставин у справі, в саме, визначення вартості матеріального збитку (відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля), необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Позивачем відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 103 ЦПК України наданий відповідний висновок щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 27/02-19, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] 18.02.2019, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу HYUNDAI-GRANDER д.н.з. [NUMBER] складає 273895,46 грн, та вказаний висновок є чинним та не скасований, клопотань щодо призначення у справі судової експертизи від сторін не находило. Більш того, в судовому засіданні суд роз`яснював представнику відповідача право подати до суду клопотання про призначення відповідної експертизи, з метою визначення вартості матеріального збитку\~(відновлювального\~ремонту пошкодженого\~автомобіля),\~на що\~представник відповідача\~відмовилась,\~посилаючись на\~недоцільність. Згідно частини 2\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках За змістом позовних вимог, сукупна вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 271428,00 грн., та позивач просить стягнути з відповідачів на відшкодування матеріальних збитків 287728,00 грн., з яких з ПрАТ «УПСК» 99000,00 грн., та 188728,00 грн. з [PERSON] , з яких: 172428,00 грн. в рахунок відшкодування матеріального збитку, 1000,00 грн. сума франшизи, 13500,00 грн. витрати на правову допомогу, 1800,00 грн. витрати на експерта. Разом з тим, витрати на правову допомогу не є матеріальним збитком, а є судовими витратами, та підлягають стягненню відповідно до ст. 137 ЦПК України. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову про стягнення з ПрАТ «УПСК» у повному обсязі, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог до [PERSON] , в межах заявлених позовних вимог, а саме про стягнення на користь позивача з відповідача [PERSON] 175228 грн., з яких: 173428,00 грн. в рахунок відшкодування матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП; 1800,00 грн. витрати на проведення експертного дослідження. Вимога про стягнення витрат у розмірі 13500,00 грн. на правову допомогу не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.ст.\~15,\~133\~ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з ч.ч.1-2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3, ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~ \~Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу стороною позивача надані: копія договору про надання правової допомоги (правових послуг) від 27.01.2019, укладеного між [PERSON] та АБ «Мосейчук та Партнери»; копія додаткової угоди до договору про надання правової допомоги (правових послуг) від 27.01.2019, укладена 28.01.2019 між АБ «Мосейчук та Партнери» і [PERSON] , відповідно до п. 1.5, п. 1.6 якої «клієнт сплачує виконані Адвокатським бюро правові послуги на розрахунковий рахунок Адвокатського бюро, вказаного в договорі, після підписання Акту виконаних робіт між АБ та Клієнтом. Загальна ціна роботи відповідно до додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 28.01.2019, виконаної Адвокатським бюро, складає 13500,00 грн.; копія акту приймання-передачі виконаних робіт за договором про надання правової допомоги (правових послуг) від 27.01.2019 між АБ та [PERSON] , відповідно до п. 1.3 якого загальна ціна роботи відповідно до Акту виконаних робіт та додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 21.12.2019, виконаної Адвокатським бюро, складає 13500,00 грн.; вхідний платіж від 25.06.2019 на суму 13500,00 грн. да договором про надання правової допомоги від 27.11.2018 між АБ «Мосейчук та Партнери» та [PERSON] , платник [PERSON] , отримувач [PERSON] та Партнери АБ. (а.с.48-52,150 т. 1). Отже, позивачем не наданий детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, розрахунок таких витрат; в матеріалах справи також відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~46,\~56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до частини 1\~статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2\~ст. 263 ЦПК України). Частиною 5\~статті 263 ЦПК України\~визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При зверненні до суду з позовом позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2877 грн. 78 коп., та за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 384 грн. 20 коп. (а.с.1,2, 60, 73). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2136 грн. 48 коп. (1752,28+384,20).

Outcome: partial