Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 920,50 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для доходів громадян. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач є його мамою, яка на протязі багатьох років проживає за кордоном. На даний час він досягнув повноліття та продовжує навчатись на економічному факультеті у ЛНУ ім. І. Франка на 1 курсі денної форми навчання. У звязку з цим, власного доходу немає та знаходиться на утриманні батька та бабусі та потребує матеріальної допомоги, проте відповідач такої допомоги не надає, хоча має змогу надавати таку допомогу. Тому, просить стягувати аліменти з відповідача в примусовому порядку. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 24.10.2018р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. В судове засідання позивач не зявився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Заявою до суду просить розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась повторно, хоча належним чином повідомлялась про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомила, відзиву на позов не подала. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.9), відповідач [PERSON] є матірю позивача [PERSON], 29.01.2000р.н., який 29.01.2018р. досягнув повноліття. Статтею 180 СК України\~визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець повязує обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Згідно довідки ЛНУ ім. І. Франка (а.с.5), позивач є студентом І курсу денної форми навчання економічного факультету. Навчання проводиться на умовах повної компенсації затрат, термін закінчення навчання 30.06.2022р. Оскільки у звязку з навчанням позивач не працевлаштований, на думку суду потреба останнього в матеріальній допомозі існує. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За відсутності доказів про протилежне, суд приходить до висновку про наявність у відповідача можливості матеріально утримувати сина. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, стан здоровя позивача та його потребу в матеріальній допомозі, стан здоровя і матеріальне становище відповідача, відсутність на його утриманні інших осіб, а також інші обставини, які мають значення для справи. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача в розмірі 920,50 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 24.09.2018р. і до закінчення ним навчання або досягнення 23 років в залежності від того, яка з цих обставин настане першою. При цьому, суд вважає за необхідне розяснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved