Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив наступне. 19.07.1997 року був зареєстрований шлюб між ним та відповідачем, згідно свідоцтва про одруження серії І-ФМ № 051537, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради 19.07.1997 року, актовий запис № 304. Неповнолітніх дітей від даного шлюбу у них немає. Позивач також зазначає що подружнє життя не склалося, у них виникають сварки з різних питань тому, що вони люди різних характерів та поглядів на життя ,втратили почуття любові, поваги та розуміння оди до одного. Їх намагання зберегти сімю не принесли результатів і вже близько пяти років вони проживають окремо. Вони не підтримують жодних сімейних стосунків та спільне господарство не ведуть, а тому позивач вважає, що шлю існує формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Клопотань про відкладення від неї не надходило. Як зазначено у ч. 2\~ст. 197 ЦК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, 19 липня 1997 року, позивач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради 19.07.1997 року, про що зроблено відповідний запис за № 304 та видане свідоцтво про шлюб серії І ФМ № 051537. На даний момент неповнолітніх дітей від даного шлюбу у них немає. Подружнє життя між ними не склалося у них виникають сварки з різних питань тому, що вони люди різних характерів та поглядів на життя, втратили почуття любові, поваги та розуміння один до одного. Їх намагання зберегти сімю не принесли результатів і вже близько пяти років вони проживають окремо. Вони не підтримують жодних сімейних стосунків та спільне господарство не ведуть, а тому позивач вважає, що шлю існує формально. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Враховуючи наведене, та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. Витрати із сплати судового збору у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved