Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначив, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05.04.2014 року, від якого мають двох спільних дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що протягом останніх років сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до припинення шлюбних відносин. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сім'ї. Майнових спорів між сторонами немає. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з відповідачем. В позові позивач просив постановити рішення про розірвання їхнього з відповідачем шлюбу, а також просив неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], залишити проживати з матір'ю. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду телефонограму, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду на його користь з відповідача просив не стягувати. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій вказала, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, просила справу розглянути без її участі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні. Відповідно до ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та надані докази, беручи до уваги заяви сторін,суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому шлюб між ними має бути розірваний. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирської області 05.04.2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 05.04.2014 року, актовий запис № 424. Перебуваючи у шлюбі сторони не змогли створити міцної сім'ї. Сторони мають двох спільних дітей - синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження [NUMBER] від 25.03.2015 року та [NUMBER] від 15.06.2016 року відповідно. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved