Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з вказаним цивільним позовом до [PERSON] про відшкодування йому матеріальної шкоди в розмірі 30\~296,78 грн. та моральної шкоди на суму 10000 грн. завданих йому як потерпілому від кримінального правопорушення. В ході розгляду даної справи представником позивача зменшено позовні вимоги. Ухвалою Сосніського районного суду м.Черкаси від 13 вересня 2018 року замість позивача [PERSON] у зв'язку з із смертю останнього 13.09.2018 р. до участі у справі в якості позивача було залученого його дружину [PERSON], як правонаступника померлого. Остаточно визначивши обсяг позовних вимог в судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] просив суд стягнути відповідача на відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди, які складаються із витрат на тимчасове лікування зубів в розмірі 156,78 грн. та витрат на правову допомогу адвоката в кримінальній справі, в якій він був потерпілим, яка складає 12\~000 грн., просив стягнути також моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] 08.05.2012 року близько о 12 годин 00 хвилин, на території бази «ОПС» по вул.Смілянській в м.Черкаси агресивно реагуючи на звичайну незначну дорожньо-транспортну пригоду, нецензурно висловлюючись, наніс [PERSON] декілька ударів в області обличчя, чим спричинив потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку слизової оболонки верхньої губи, вивих першого зуба верхньої щелепи зліва, забій мяких тканин носа, що згідно висновку експерта №559 від 25.03.2014 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоровя. Вироком Соснівського районного суду міста Черкаси від 04.04.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Призначено покарання у вигляді штрафу. Звільнено від призначеного покарання за ч.2 ст.125 КК України у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальну справу відносно [PERSON] закрито. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] залишено без розгляду. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21.08.2017 року вирок Соснівського районного суду міста Черкаси від 04.04.2017 року змінено, скасувавши його в частині залишення без розгляду цивільного позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди та направлено в цій частині справу до суду першої інстанції на новий розгляд. Виключено з резолютивної частини вироку вказівку про закриття кримінальної справи відносно [PERSON] за ч.2 ст.125 КК України. Ухвалою Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі 1/211/12 було задоволено касаційну скаргу [PERSON], вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 04.04.2017 року та Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 21.08.2017 року щодо [PERSON] було скасовано та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України на підставі ст.49 КК України у звязку із закінченням строків давності. Оскільки в Ухвалі Верховного суду вказано, що висновки суду про доведеність винуватості [PERSON] та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржувались, вважають доведеною вину [PERSON] в умисному спричиненні позивачу тілесних ушкоджень при встановлених у справі обставин. Тому просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказував на відсутність щодо нього вироку, який набув законної сили, яким встановлена його винуватість, оскільки провадження в справі було закрито Ухвалою Верховного Суду від 22.05.2018 року у звязку із закінченням стоків давності. Заперечував проти залучення в справу в якості позивача дружину померлого [PERSON] - [PERSON], так як вона не має відношення до правовідносин, що виникли. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які приймають участь у справі. Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви суд виходить з дизпозитивності прав сторін та того, що згідно зі ст.12 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюється судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об`єктивну неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Як\~вбачається з\~матеріалів справи, [PERSON] 08.05.2012 року близько о 12 годин 00 хвилин, на території бази «ОПС» по вул.Смілянській в м.Черкаси агресивно реагуючи на звичайну незначну дорожньо-транспортну пригоду, нецензурно висловлюючись, наніс [PERSON] декілька ударів в області обличчя, чим спричинив потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку слизової оболонки верхньої губи, вивих першого зуба верхньої щелепи зліва, забій мяких тканин носа, що згідно висновку експерта №559 від 25.03.2014 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоровя. Вироком Соснівського районного суду міста Черкаси від 04.04.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Призначено покарання у вигляді штрафу. Звільнено від призначеного покарання за ч.2 ст.125 КК України у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальну справу відносно [PERSON] закрито. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] залишено без розгляду. За даними висновку експерта №559 від 25.03.2014 року у [PERSON] станом на 10.05.2012 року мали місце ушкодження : травматичний набряк слизової оболонки верхньої губи, вивих першого зуба верхньої щелепи зліва, травматичне запалення (періодонтит) фіксуючого апарату обох перших зубів верхньої щелепи, забій мяких тканин носа. Вказані ушкодження виникли від дії тупого предмету (предметів), по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи, тобто 08.05.2012 року, та по ступеню важкості кваліфікуються наступним чином: травматичний набряк слизової оболонки верхньої губи, вивих першого зуба верхньої щелепи зліва, травматичне запалення (періодонтит) фіксуючого апарату обох перших зубів верхньої щелепи до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя; забій мяких тканин носа до категорії легких тілесних ушкоджень. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21.08.2017 року вирок Соснівського районного суду міста Черкаси від 04.04.2017 року змінено, скасувавши його в частині залишення без розгляду цивільного позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди та направлено в цій частині справу до суду першої інстанції на новий розгляд. Виключено з резолютивної частини вироку вказівку про закриття кримінальної справи відносно [PERSON] за ч.2 ст.125 КК України. В Ухвалі апеляційного районного суду Черкаської області зазначено, що суд вважає обґрунтованою позицію потерпілого [PERSON] про те, що залишення судом першої інстанції його цивільного позову без розгляду за умови ухвалення відносно обвинуваченого обвинувального вироку прямо суперечить вимогам ч.1 ст.328 КПК України 1960 року. Ухвалою Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі 1/211/12 було задоволено касаційну скаргу [PERSON], вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 04.04.2017 року та Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 21.08.2017 року щодо [PERSON] було скасовано та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України на підставі ст.49 КК України у звязку із закінченням строків давності. [PERSON] суду першої інстанції та Ухвалу Апеляційного суду, Верховний Суд, зокрема зазначив, що висновки суду про доведеність винуватості [PERSON] та правильність його дій у касаційній скарзі не оскаржуються. В своїй Ухвалі від 22.05.2018 року Верховний Суд вказує на істотне порушення судами вимог КПК України (в редакції 1960 року), а саме: якщо відповідно до ч.1 ст.282 КПК України 1960 року під час судового розгляду справи будуть установлені підстави для закриття справи, передбачені пунктами 5,6,7,8,9,10,11 статті 6 і статями 7,7-2,8,9,10, 11-1 цього Кодексу, суд вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою закриває справу. Тобто, суд першої інстанції повинен був, вислухавши думку учасників судового розгляду - постановою закрити провадження в справі на підставі ст.49 КК України у звязку із закінченням строків давності. Таким чином, справа була закрита за нереабілітуючими обставинами. Вказане підтверджуються і тим, що під час подання касаційної скарги, як це зазначено в Ухвалі ВС, висновки суду про доведеність винуватості [PERSON] не оскаржувалися. Якщо підсудний заперечує проти закриття справи за нереабілітуючими підставами, справа не закривається, її розгляд продовжується в загальному порядку. За таких обставин, вина є такою, що доведена Ухвалою Верховного Суду від 22.05.2018 року щодо закриття кримінального провадження. Як вбачається з матеріалів справи, потерпілий [PERSON] після отримання тілесних ушкоджень за життя звернувся до лікаря та витратив на тимчасове лікування зубів 156,78 грн. (на пільгових умовах як ліквідатор ЧАЄС), що підтверджується документами, виданими ортопедичним відділенням Черкаської обласної стоматологічної поліклініки. Крім того, за час розгляду в суді кримінальної справи позивачем витрачено на оплату послуг адвоката в суді першої, апеляційної, касаційної інстанції грошові кошти в розмірі 12\~000,00 грн. згідно доданих квитанцій адвоката [PERSON] Вказані суми представник позивача просить стягнути в якості матеріальної шкоди. Крім того, моральні страждання [PERSON] від скоєного злочину позивач оцінює в 10\~000 грн. Згідно ч.1ст.22\~ЦК України\~особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування. Збитками\~є: \~1)\~втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв'язку\~зі знищенням\~або пошкодженням\~речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення\~свого порушеного\~права (реальні\~збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до роз'яснень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від\~27.03.1992 року (із змінами і доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У статті 1219 зазначені права та обов'язки особи, які не входять до складу спадщини. Аналізуючи практику розгляду Європейським судом з прав людини справ щодо порушення права володіння майном, можно зробити висновок, що поняття «майно», як і «власність», має досить широке тлумачення й охоплює цілу низку економічних інтересів (активів) як матеріальних, так і нематеріальних. У контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції Судом розглядалися справи щодо порушення права власності, де обєктами були: зокрема, «активи», які можуть виникнути, зокрема, на підставі позову про відшкодування шкоди, який виникає з її заподіянням («Прессос Компанія [PERSON] та інші проти Бельгії» (Pressos Compania Naviera S.A. and Others v. Belgium) (1), заява № 17849/91, рішення від 28 жовтня 1995 р. Як видно із вироку суду першої інстанції потерпілий (позивач [PERSON]П.) за життя звернувся з вимогою (цивільним позовом в кримінальному провадженні) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями [PERSON] Проте, за життя позивача [PERSON], цивільний позов, в порушення вимог кримінально - процесуального законодавства, як це вказано в Ухвалі апеляційного суду, не був розглянутий своєчасно, при цьому позивач, зі свого боку, зробив усі необхідні дії для отримання матеріального відшкодування та присудження його судом ще за його життя. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21.08.2017 року вирок Соснівського районного суду міста Черкаси від 04.04.2017 року змінено, скасувавши його в частині залишення без розгляду цивільного позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди та направлено в цій частині справу до суду першої інстанції на новий розгляд. До суду першої інстанції позов надійшов у серпні 2017 року, тобто вже після смерті [PERSON], який помер 03.05.2017 року. За даних обставин та враховуючи тлумачення поняття «майно» та «власність» Європейським судом з прав людини, практика якого застосовується як джерело права, суд робить висновок про те, що дружина померлого позивача [PERSON] - [PERSON] як спадкоємець та правонаступник [PERSON] має право вимагати відшкодування матеріальної шкоди, а саме: витрат, які поніс [PERSON] для відновлення свого порушеного права. Відповідачем не заперечено розмір матеріальної шкоди та доводи представника позивача про те, що вказане лікування та витрати на правову допомогу адвоката були пов'язані з отриманими [PERSON], тілесними ушкодження та представництвом інтересів потерпілого в кримінальній справі. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 12 156, 78 гривень. Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення цієї частини вимог позивача, як таких, що нерозривно повязані з особою померлого [PERSON] (ст.1219 ЦК України), а тому, оскільки не були присуджені за його життя, стягненню не підлягають. \~ \~ \~ \~ Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial