Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому вказує, що 06 червня 2011 року між ним та відповідачем укладено безстроковий трудовий договір, який зареєстрований у Кобеляцькому районному центрі зайнятості під № 16081100193. З травня 2012 року [PERSON] припинила свою трудову діяльність та зупинила виплату заробітної плати позивачу. На даний час відповідач відсутня за місцем свого проживання та місце її перебування [PERSON] невідоме, а тому він не має змоги припинити з останньою трудові відносини та отримати свою трудову книжку для подальшого працевлаштування. Враховуючи вище викладене, [PERSON] прохає суд розірвати укладений між ним та відповідачем трудовий договір та зобовязати відповідача внести запис до трудової книжки позивача про його прийняття і звільнення, та повернути дану книжку. 01.07.2015 року позивач подав до суду уточнення до позовної заяви в якій часткового змінив свої позовні вимоги та вказав, що оскільки на даний час відповідач, [PERSON], оголошена в розшук, то він прохає виключити із вимоги позову зобовязання відповідача внести запис до трудової книжки та про її повернення. Крім цього, в уточненій позовній заяві прохав стягнути із відповідача понесені ним судові витрати: витрати по сплаті судового збору та кошти за оплату оголошення в ЗМІ. Позивач, [PERSON] та його захисник, адвокат [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, однак подали до суду заяви, в яких прохають суд розглянути позов без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], будучи в розумінні ст. 74 ЦПК України належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомила. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, Кобеляцький районний центр зайнятості, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання зявився. Суд, розглянувши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, 06.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено безстроковий трудовий договір, який 06.06.2011 року зареєстрований Кобеляцьким РЦЗ за № 16081100193 (а.с.6-7). За умовами цього договору (пункти 2-3) позивач зобов'язувався виконувати роботу рибалки прибережного лову, здійснювати вилов живих водних ресурсів, згідно доведених норм, а відповідач - забезпечити безпечні та нешкідливі умови праці для виконання прийнятих працівником зобов'язань, обладнати робоче місце, надати необхідний інвентар і робочий одяг, а також оплачувати працю працівника. Однак відповідач своїх зобов'язань за трудовими договорами не виконує, оскільки роботу позивачу не надає, заробітної плати не виплачує, а від реєстрації припинення трудових відносин з ініціативи працівника ухиляється, що вбачається із того, що 21 квітня 2015 року [PERSON] направив [PERSON] прохання про розірвання укладеного між ними трудового договору (а.с.8), однак відповіді до даного часу на це не отримав. Крім цього, судом встановлено, що ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11.07.2012 року [PERSON] оголошена в розшук, який до цього часу не виконано (а.с.21). За змістом ст. 2 КЗпП України громадяни України мають право на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 21 цього ж Кодексу трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За правилами ст. 24-1 КЗпП України у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за довіреністю уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У відповідності до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 № 260 (із змінами), укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи (п. 2). У разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору (п. 8). Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів (п. 9). Записи про реєстрацію та зняття з реєстрації трудового договору дають право фізичній особі внести записи до трудової книжки працівника про прийняття та звільнення його з роботи (п. 14). Посадова особа центру зайнятості підтверджує особистим підписом записи, унесені фізичною особою до трудової книжки працівника, і засвідчує їх печаткою (п. 15). Отже, за змістом наведеного Порядку реєстрація та зняття з реєстрації трудового договору, внесення відповідних записів до трудової книжки працівника, є обов'язком фізичної особи-підприємця, що використовує найману працю. Згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-34цс13 від 22.05.2013 року, для визначення правової підстави розірвання трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України значення має сам лише факт порушення законодавства про працю, що спонукав працівника припинити трудові відносини з відповідачем, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та його істотність. Крім того, необхідно зазначити, що у трудових відносинах з урахуванням вимог статей 115, 116 КЗпП України, статей 10, 60 ЦПК України, обов'язок доказування відсутності вини покладається на відповідача. З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині розірвання укладеного сторонами трудового договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, в зв'язку з невиконанням відповідачем встановленого умовами договору та ч. 1 ст. 21 КЗпП обов'язку щодо забезпечення необхідних для виконання роботи умов праці та виплати працівникові заробітної плати. Крім цього, підлягає задоволенню позов в частині стягнення із відповідача на користь позивача, понесених ним судових витрат, які складаються із: сплаченого судового збору в сумі 243,60 грн. та витрат на виклик відповідача через оголошення в пресі в сумі 630 грн., а всього 873,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved