Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], які діють у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] (третя особа-Орган опіки та піклування Краматорської міської ради) про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.1967 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Краматорською нотаріальної контори за реєстром №2913, позивач є власником будинку [ADDRESS]. У зазначеному будинку є зареєстрованими позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є родичами позивача. Однак з 01.05.2013 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а відповідач [PERSON] з 20.08.2013 року за вказаною адресою не проживають, житлом не користуються, власних речей там не зберігають, обов'язки по утриманню житла не здійснюють, однак в добровільному порядку з реєстрації не знімаються, чим перешкоджають позивачу вільно здійснювати своє право власності щодо житла. Просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, які втратили право користування будинком [ADDRESS]. У судове засідання відповідачі не з'явилися за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлялися належним чином, заяв або заперечень не надали. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Був не проти винесення по справі заочного рішення. У судовому засідання представник третьої особи Органу опіки та піклування Краматорської міської ради Берегова І.В. не заперечувала проти задоволення позову та винесення по справі заочного рішення. Відповідно до ст.224 ЦПК України за згодою учасників процесу судом ухвалено про заочний розгляд справи. Свідок [PERSON], [INFO], в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача та проживає по [ADDRESS]. [PERSON] вона знає з 1965 року, підтримує з ним дружні стосунки Їй відомо, що з квітня 2013 року відповідачі не проживають у будинку [ADDRESS]. Зі слів позивача та сусідів знає, що відповідачі за власним бажанням виїхали на постійне місце проживання до Росії. Суд, дослідивши позов, надані докази - копію договору купівлі-продажу від 27.04.1967 року (а.с.11-12), відповідно до якого позивач [PERSON] придбав у [PERSON] будинок [ADDRESS], копію сторінок домової книги (а.с.18-20), з якої вбачається, що відбулася перенумерація будинку розташованого по [ADDRESS], копію акту від 29.12.2014 року про не проживання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 01.05.2013 року (а.с.4-5), копію акту від 29.12.2014 року про не проживання відповідача [PERSON] з 20.08.2013 року (а.с.6-7), довідку з місця проживання (а.с. 13), відповідно до якої відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані убудинку [ADDRESS] вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом На підставі викладено, враховуючи той факт, що відповідачі [PERSON], [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] з 01.05.2013 року не проживають у будинку [ADDRESS], а відповідач [PERSON] з 20.08.2013 року не проживає у даному будинку, тобто відповідачі понад один рік без поважних причин не користуються житлом - будинком [ADDRESS], який належить по праву приватної власності позивачу [PERSON], власних речей там не зберігають, обов'язки по утриманню житла не здійснюють, суд вважає, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування вказаним житлом. Згідно ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, а також особи у віці від десяти до чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до Правил реєстрації фізичних осіб малолітні та неповнолітні діти повинні бути зареєстровані разом з тим з батьків, з ким постійно проживають. Враховуючи те, що неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], постійно проживають разом з батьками [PERSON] та [PERSON] та перебувають на їх вихованні, то їх реєстрація повинна бути за місцем проживання батьків, у зв'язку з чим визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом по [ADDRESS], веде до аналогічних наслідків щодо дітей. Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття цих осіб з реєстрації.

Outcome: approved