Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, будинком № 5 по вулиці Миру в селі Новоселидівка Марїнського району Донецької області. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] з серпня 2016 року не проживає у спірному будинку, фактично проживає за іншою адресою, участі у витратах на утримання будинку не приймає, з урахуванням обставин зазначених в позові просить суд захистити його право шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом (а.с. 2-4). Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надав до суду письмову заяву в який просить розглядати справу за його відсутності (а.с. 13). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлялась в установленому законом порядку, а саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надіслала, заперечень до суду на позов не надала (а.с. 21, 29, 32). За таких підстав судом відповідно до положень ст. 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Суд, дослідивши письмові докази додані до позову, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з договору купівлі-продажу будинку від 24.12.2001 року , технічного паспорту на будинок від 24.12.2001 року, [PERSON] є власником житлового будинку по вулиці [PERSON] (Леніна), 5, в селі Новоселидівка Марїнського району Донецької області (а.с. 9-12). З акту депутата округу № 2 Новоселидівської сільської ради Марїнського району Донецької області від 18.05.2016 року за № 230/02-19 вбачається, що відповідач [PERSON] з серпня 2016 року в будинку № 5 по вулиці Миру (Леніна), в селі Новоселидівка Марїнського району Донецької області з серпня 2016 року не проживає, свідками в акті зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). З посвідчення серії Б № 546988 вбачається, що [PERSON] є інвалідом війни третьої групи (а.с. 7) учасника бойових дій. Виходячи із змісту ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житла мають право на користування житловим приміщенням на умовах що визначається за угодою з його власником. Статтею 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Права власника визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З огляду на докази, які містяться в матеріалах цивільної справи суд вважає, доведеним факт відсутності відповідача в житловому будинку позивача, без наявності поважних причин, понад один рік, відтак позовні вимоги щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком узгоджуються із положеннями ст. 6, 13 Конвенції\~ про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 року, є ґрунтовними та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved