Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що він є спадкоємцем після смерті 13 березня 2016 року дочки [PERSON]. 05 березня 2016 року у встановлений законом шестимісячний строк з моменту смерті [PERSON] ним була подана заява про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON]. 02 листопада 2016 року він, як єдиний спадкоємець, звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. При цьому, для вчинення зазначеної нотаріальної дії він надав виявлений серед особистих речей померлої Договір купівлі-продажу зазначеної квартири, який був укладений між [PERSON], від імені якого діяв представник [PERSON], та [PERSON] 28 липня 2012 року, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області. Після укладення договору купівлі-продажу [PERSON] отримала [PERSON] з Державного реєстру правочинів, виданого приватним нотаріусом [PERSON], де вона значиться, як набувач майна, і оскільки у цей період органи державної реєстрації прав перебували на етапі реформування, то вона, будучи необізнаною у юридичних питаннях, вочевидь вважала, що тим самим вчинила усі дії для оформлення на її ім»я права власності. Позивач є єдиним спадкоємцем своєї померлої дочки. Його дружина [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась, про що зазначено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса [PERSON]. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на двокімнатну квартиру № 167, що знаходиться в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. Лесі Українки, у будинку № 6 загальною площею 75,6 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м.. У судове засідання позивач [PERSON] і представник позивача не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивача [PERSON] надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у відсутності позивача і представника позивача, позов підтримав і просив його задовольнити. У судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть 13 березня 2016 року померла [PERSON], яка доводилася дочкою позивачу у справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON]. 02 листопада 2016 року [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті своєї дочки [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON]. 05 вересня 2016 року [PERSON] звернулась із заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], в якій від спадщини, яка залишилась після смерті її дочки, вона відмовилась. Постановою по відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії-видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті його рідної дочки [PERSON], оскільки право власності на вказану квартиру не було за життя зареєстровано за [PERSON]. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 01-2016 до майна померлої 13 березня 2016 року [PERSON], наданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. Як встановлено судом, на день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на двокімнатну квартиру № 167, що знаходиться в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. Лесі Українки, у будинку № 6 загальною площею 75,6 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м.. Згідно Договору купівлі-продажу від 28 липня 2012 року [PERSON], що діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] 12 жовтня 2011 року за р. № 5204 від імені [PERSON], як продавець, з однієї сторони, та [PERSON], як покупець, з другої сторони, уклали цей договір про таке, а саме згідно умов п. 1 вказаного договору продавець зобов»язався передати квартиру № 167, що знаходиться в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. Лесі Українки, у будинку № 6, у власність покупця, а покупець зобов»язався прийняти відчужувану квартиру у власність і сплатити за неї грошову суму, визначену цим договором. Вказана квартира складається з двох житлових кімнат загальною площею 75,6 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м.. Відповідно до умов п. 3 вказаного Договору купівлі-продажу від 28 липня 2012 року за домовленістю сторін цей продаж вчинено за 339 000 грн.. Вказану суму грошей продавець отримав від покупця повністю до посвідчення даного договору. Згідно довідки Приватного підприємства «Житлосервіс «Софіївка» від 06 грудня 2016 року № 308 за даними ПП «Житлосервіс «Софіївка» власником квартири № 167 за адресою: с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, по вул. Лесі Українки у будинку № 6 є [PERSON]. Відповідно до відповіді Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 16 вересня 2016 року № 1220 згідно матеріалів інвентаризаційної справи право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] на підставі заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2010 року (зареєстровано в БТІ 21 січня 2011 року під реєстровим № 1985/167 в книзі № 6). В поданому до суду листі представник [PERSON] від 09 березня 2017 року вхід. № 7080 підтвердив факт передачі квартири [ADDRESS] громадянці [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 28 липня 2012 року. Проти позову він не заперечував. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно вимог ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п.п. 1.2. Інструкції про ведення Державного реєстру правочинів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 серпня 2004 року № 86/5, державна реєстрація правочину проводиться реєстратором шляхом внесення відповідної інформації до Державного реєстру правочинів одночасно з його нотаріальним посвідченням. Про внесення запису до Державного реєстру правочинів реєстратор видає кожній особі, яка отримала примірник правочину, або уповноваженим нею особам, витяг з Державного реєстру. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає доведеними позовні вимоги позивача [PERSON], а саме щодо визнання за ним, [PERSON] права власності на квартиру № 167, що знаходиться в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. Лесі Українки, у будинку № 6 загальною площею 75,6 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті 13 березня 2016 року [PERSON], і тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved