Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача - [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив наступне. 24.07.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 22 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 076866. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти (доньки) [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які фактично проживають з відповідачем [PERSON] та перебувають на її утриманні. Подружні відносини між сторонами фактично припинені з травня 2014 року, на даний момент вони не ведуть спільного господарства через різні характери, відсутність взаєморозуміння та взаємодопомоги, а також відсутність спільних інтересів та бачення спільного майбутнього. На думку позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам кожного з подружжя та інтересам їх доньок. Спір про поділ майна відсутній, шлюб розривається вперше. Позивач у судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи був судом повідомлений належним чином. Відповідач також у судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, однак 18.07.2017 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву, у якій зазначила, що позов [PERSON] визнає повністю, а також просить розглянути справу без її участі. Крім того вказує, що між нею та позивачем досягнуто спільної згоди щодо проживання спільних доньок разом з нею. Як зазначено у ч. 2\~ст. 197 ЦК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, 24.07.2004 року позивач - [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 24.07.2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за №22 та видано свідоцтво про одруження серії І-ФМ № 076866. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти (доньки) [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 022219, виданим 24.10.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 143312, виданим 22.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Подружні відносини між сторонами фактично припинені з травня 2014 року, на даний момент вони не ведуть спільного господарства через різні характери, відсутність взаєморозуміння та взаємодопомоги, а також відсутність спільних інтересів та бачення спільного майбутнього. На думку позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам кожного з подружжя та інтересам їх доньок, з чим погоджується і відповідачка [PERSON], що підтверджується поданою нею заявою про визнання позову у повному обсязі. Спір про поділ майна відсутній, шлюб між сторонами розривається вперше. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Враховуючи наведене, та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. Як зазначено у ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що позивач та відповідач досягли згоди щодо місця проживання дітей, суд вирішує визначити місце проживання [PERSON] та [PERSON], місце проживання їх матері [PERSON]. Витрати із сплати судового збору, у звязку з надходженням заяви від представника позивача, та у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~слід покласти на позивача.

Outcome: approved