Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ТОВ «РЕМЕКС» на користь позивача заборгованість у сумі 2 399 090,45 грн, 3% річних у сумі 134 218,00 грн, інфляційні втрати у сумі 489 340,21 грн, пеня у сумі 30 239,64 грн, загалом 3 052 888,30 грн; покласти на відповідача всі судові витрати в тому числі по сплаті судового збору у розмірі 9 605,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 2008 по 2018 року між [PERSON] та ТОВ «РЕМЕКС» було укладено ряд договорів про надання поворотної фінансової допомоги (безпроцентної позики), відповідно до яких позивач передав, а відповідач взяв та зобов`язався повернути кошти у загальному розмірі 2 399 090,45 грн. По закінченню строків, встановлених договорами, та до теперішнього часу відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання і не повернув позивачу суму боргу у загальному розмірі 2 399 090,45 грн. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань перед позивачем, відповідач повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, які розраховуються за кожен прострочений період, та пеню, згідно наданих розрахунків. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 червня 2019 року відкрито провадження у цій цивільній справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні, сторонам встановлено процесуальні строки подачі заяв по суті справи. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви позивача [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у цій справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні, із встановленням загального порядку дослідження доказів у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 листопада 2019 року постановлено визнати заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМЕКС» - Ремзі Солак про відвід судді Катющенко В.П., в межах розгляду цивільної справи [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМЕКС» про стягнення заборгованості, необґрунтованою та передати заяву про відвід для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва Марфіної Н.В. від 27 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремекс» - Ремзі Солак про відвід судді Катющенко В.П., у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМЕКС» про стягнення заборгованості та постановлено розгляд справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМЕКС» про стягнення заборгованості проводити в тому ж складі суду. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року відмовлено у задоволені клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про визнання причин пропуску строку на подання доказів в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМЕКС» про стягнення заборгованості, поважними - відмовити. Залишено без розгляду докази долучені позивачем [PERSON] до письмових пояснень від 24 січня 2020 року (вх№6298 від 28.02.2020). Цього ж дня ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відмолено у задоволені клопотання відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМЕКС» - Дудник Світлани Миколаївни про визнання причин пропуску строку на подання доказів в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМЕКС» про стягнення заборгованості, поважними. Докази долучені відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕМЕКС» до заяви від 03 грудня 2019 року (вх№79729 від 10.12.2019), заперечення на письмові пояснення від 05 лютого 2020 року (вх№9183 від 07.02.2020), клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи від 30 січня 2020 року (вх№9184 від 07.02.2020) залишено без розгляду. 12 лютого 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про виправлення описки в ухвалі суду від 07.02.2020 в частині зазначення прізвища, ім`я та по батькові представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМЕКС» - Ямаєвої Ю.С. 19 лютого 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва за клопотанням представника відповідача ТОВ «РЕМЕКС» - Ямаєвої Ю.С. доручено Орджонікідзевському районному суду міста Запоріжжя забезпечити проведення відеоконференції в приміщенні цього ж суду та участь у ній представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМЕКС» - Ямаєвої Юлії Сергіївни у судовому засіданні, яке відбудеться в режимі відеоконференції. 04 березня 2020 року до суду від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про прийняття доказів розміру понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, до якої долучено заяву про стягнення судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу, копію договору про надання правничої допомоги від 09.04.2019 та додатку № 1 до вказаного договору; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1919 від 26.04.2004; роздруківки супровідних листів на сплату судового збору; копію акту № 1 приймання-передачі документів від 24.06.2019; копію акту № 2 приймання-передачі документів від 05.07.20198; копію рахунку АО «Фортіс» від 02.10.2019; копію квитанції № 365 від 03.10.2019; роздруківку меморіального ордеру № 1144 від 03.10.2019. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримав заявлений позов та просив його задовольнити повністю, з підстав викладених у ньому. Додатково зазначив, що в період з 2008р. по 2018р. були укладені договори про надання зворотної фінансової допомоги. По закінченні строків вказані договори не виконувались. Позивач [PERSON] був директором ТОВ «РЕМЕКС» до січня 2019 року. У 2012 році був укладений договір ТОВ «РЕМЕКС» у тендері на будівництво мосту, але коштів було недостатньо. Відповідач завіз металеві конструкції і вони зберігалися у порту. Частина із них була розмитнена та передана Автодору. Інша частина зберігалася у порту, нараховувались пеня та штрафи за нерозмитнення. У зв`язку з цим позивач вніс свої кошти, доки держава не розрахується по тендеру. Були договори і в 2006, 2007, 2008 р.р., з рахунків відповідача повертались кошти. У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «РЕМЕКС» - Ямаєва Ю.С. заперечила проти позову та просила відмовити у його задоволенні. Зазначила про те, що долучені до позовної заяви квитанції не збігаються із призначеннями платежів, а виписки по рахункам це є власністю відповідача та не зрозуміло яким чином позивач має їх оригінали. Вважає, що усі долучені позивачем докази на підтвердження факту внесення позивачем коштів до товариства є неналежними та недопустими доказами у справі. Вислухавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить наступного. У період з 2008 по 2018 роки між [PERSON] та ТОВ «Ремекс» були укладені договори про падання поворотної фінансової допомоги (безпроцентної позики): №18/9 від 29.09.2008, №18/10 від 29.10.2008, №18/11 від 26.11.2008, №18/12 від 08.12.2008, №19/1 від 29.01.2009, №19/2 від 27.02.2009. №19/3 від 30.03.2009, №19/4 від 30.04.2009, №19/5 від 29.05.2009, №19/6 від 30.06.2009, №19/7 від 31.07.2009, №19/8 від 17.08.2009, №19/9 від 30.09.2009, №19/10 від 30.10.2009, №19/11 від 30.11.2009, №19/12 від 28.12.2009, №20/01 від 19.01.2010, №20/02 від 26.02.2010, №20/03 від 31.03.2010, №20/04 від 30.04.2010, №20/05 від 31.05.2010, №20/07 від 31.07.2010, №20/08 від 31.08.2010, №20/09 від 30.09.2010, №21/01 від 01.01.2011, №21/02 від 01.02.2011, №21/03 від 01.03.2011, №21/04 від 01.04.2011, №21/05 від 01.05.2011, №21/09 від 01.09.2011, №21/10 від 31.10.2011, №21/11 від 30.11.2011, №21/12 від 30.12.2011, №22/01 від 30.01.2012, №22/02 від 30.07.2012, №22/11 від 01.11.2012, №23/05 від 31.05.2013, №23/08 від 22.08.2013, №23/10 від 15.10.2013, №23/11 від 01.11.2013, №23/12 від 02.12.2013, №24/01 від 20.01.2014, №24/08 від 01.08.2014, №24/09 від 01.09.2014, №24/10 від 01.10.2014, №24/11 від 01.11.2014, №24/12 від 01.12.2014, №25/01 від 02.01.2015, №25/02 від 02.02.2015, №25/03 від 02.03.2015, №25/04 від 01.04.2015, №25/05 від 05.05.2015, №25/06 від 01.06.2015, №25/07 від 01.07.2015, №25/08 від 03.08.2015, №25/09 від 01.09.2015, №25/10 від 01.10.2015, №25/11 від 01.11.2015, №25/12 від 01.12.2015, №26/01 від 01.01.2016, №26/02 від 01.02.2016, №26/03 від 01.03.2016, №26/04 від 01.04.2016, №26/05 від 01.05.2016, №26/06 від 01.06.2016, №26/07 від 01.07.2016, №26/08 від 01.08.2016, №26/09 від 01.09.2016, №26/10 від 01.10.2016, №26/11 від 01.11.2016, №26/12 від 01.12.2016 №27/01 від 03.01.2017, №27/02 від 01.02.2017, №27/03 від 01.03.2017, №27/04 від 01.04.2017, №27/05 від 01.05.2017, №27/06 від 01.06.2017, №27/07 від 01.07.2017, №27/08 від 01.08.2017, №27/09 від 01.09.2017, №27/10 від 02.10.2017, №27/11 від 01.11.2017, №27/12 від 01.12.20№28/01 від 01.01.2018, №28/02 від 01.02.2018, №28/03 від 01.03.18, №28/04 від 01.04.2018, №28/05 від 03.05.2018, №28/06 від 01.06.2018, №28/07 від 01.07.2018, №28/08 від 01.08.2018, №28/09 від 01.09.2018, №28/10 від 01.10.2018, №28/11 від 01.11.2018. №28/12 від 03.12.2018; №П-16/01 від 20.01.2016, №П-16/02 від 02.02.2016, №П-16/03 від 02.03.2016, №П-16/04від 18.04.2016, №П-16/05 від 17.05.2016, №П-16/06 від 15.06.2016, №П-16/09 від 01.09.2016, №П-16/12 від 14.12.2016,)№П-17/01 від 19.01.2017, №П-17/02 від 15.02.2017, №П-17/03 від 02.03.2017, №П-17/04 від 03.04.2017, №П-17/05 від 03.05.2017, №П-17/06 від 08.06.2017, №П-17/07 від 07.07.2017, №П-17/08 від 03.08.2017, №П-17/09 від 01.09.2017, №П-17/10 від 18.10.2017, №П-17/11 від 08.11.2017, №П-17/12 від 13.12.2017, №П-18/01 від 15.01.2018, №П-18/02 від 15.02.2018, №П-18/03 від 05.03.2018, №П-18/04 від 17.04.2018, №П-18/05 від 02.05.2018, №П-18/06 від 06.06.2018, №П-18/07 від 02.07.2018, №П-18/08 від 06.08.2018, №П-18/09 від 14.09.2018, №П-18/10 від 08.10.2018, №П-18/11 від 05.11.2018, №П-18/12 від 04.12.2018, відповідно до яких позивач передав, а відповідач взяв та зобов`язувався повернути кошти у загальному розмірі 2 399 090 (два мільйони триста дев`яносто дев`ять тисяч дев`яносто) гривень 45 коп. Відповідно до Договорів: - №18/9 від 29.09.2008, №18/10 від 29.10.2008, №18/11 від 26.11.2008, №18/12 від 08.12.2008 та додаткових угод №1 від 30.12.2011 і №2 від 30.12.2013 до вказаних договорів відповідно; - №19/1 від 29.01.2009, №19/2 від 27.02.2009, №19/3 від 30.03.2009, №19/4 від 30.04.2009, №19/5 від 29.05.2009, №19/6 від 30.06.2009, №19/7 від 31.07.2009, №19/8 від 17.08.2009, №19/9 від 30.09.2009, №19/10 від 30.10.2009, №19/11 від 30.11.2009, №19/12 від 28.12.2009, №20/01 від 19.01.2010, №20/02 від 26.02.2010, №20/03 від 31.03.2010, №20/04 від 30.04.2010, №20/05 від 31.05.2010, №20/07 від 31.07.2010, №20/08 від 31.08.2010, №20/09 від 30.09.2010 та додаткових угод №1 від 30.12.2013 до вказаних договорів відповідно; - №21/01 від 01.01.2011, №21/02 від 01.02.2011, №21/03 від 01.03.2011, №21/04 від 01.04.2011, №21/05 від 01.05.2011, №21/09 від 01.09.2011, №21/10 від 31.10.2011, №21/11 від 30.11.2011, №21/12 від 30.12.2011, №22/01 від 30.01.2012, №22/02 від 30.07.2012, №22/11 від 01.11.2012 та додаткових угод №1 від 30.12.2014 до вказаних договорів відповідно; - №23/05 від 31.05.2013, №23/08 від 22.08.2013, №23/10 від 15.10.2013, №23/11 від 01.11.2013, №23/12 від 02.12.2013, №24/01 від 20.01.2014, №24/08 від 01.08.2014, №24/09 від 01.09.2014, №24/10 від 01.10.2014, №24/11 від 01.11.2014, №24/12 від 01.12.2014, №25/01 від 02.01.2015, №25/02 від 02.02.2015, №25/03 від 02.03.2015, №25/04 від 01.04.2015, №25/05 від 05.05.2015, №25/06 від 01.06.2015, №25/07 від 01.07.2015, №25/08 від 03.08.2015, №25/09 від 01.09.2015, №25/10 від 01.10.2015, №25/11 від 01.11.2015, №25/12 від 01.12.2015, №26/01 від 01.01.2016, №26/02 від 01.02.2016, №26/03 від 01.03.2016, №26/04 від 01.04.2016, №26/05 від 01.05.2016, №26/06 від 01.06.2016, №26/07 від 01.07.2016, №26/08 від 01.08.2016, №26/09 від 01.09.2016, №26/10 від 01.10.2016, №26/11 від 01.11.2016, №26/12 від 01.12.2016, №П-16/01 від 20.01.2016, №П-16/02 від 02.02.2016, №П-16/03 від 02.03.2016, №П-16/04 від 18.04.2016, №П-16/05 від 17.05.2016, №П-16/06 від 15.06.2016, №П-16/09 від 01.09.2016, №П-16/12 від 14.12.2016, відповідач взяв та зобов`язувався повернути кошти у розмірі 1 553 301 (один мільйон п`ятсот п`ятдесят три тисячі триста одна) гривня 49 коп. (9350,00 + 2870,00 + 14190,00 + 56060,00 + 28030,00 +42490,00 + 42800,00 + 33300,00 + 27000.00 + 15490,00 + 16100,00 + 21730,00 + 10860,00 + 22720,00 + 12840,00 + 19660,00 + 21950.00 + 19720,00 + 20610,00 + 14000,00 + 18500,00 + 8890,00 + 48070,00 + 28000,00 + 32400.00 + 37770,00 + 28500,00 + 31800,00 + 11000,00 + 23850,00 + 7950,00 + 29800,00 + 12000.00 + 30700,00 + 36000,00 + 56000,00 + 50000,00 + 30000,00 + 9000,00 + 143000,00 + 30000.00 + 18000,00 + 83088,74 + 12106,22 + 8495,01 + 8495,01 + 8495,01 + 8495,01 + 8495,01 + 6735,69 + 6735,69 + 6735,69 + 6735,69 + 6735,69 + 6735,69 + 6735,69 + 5384,30 + 7556,18 + 7556.18 + 5473,94 + 5438,90 + 12669,87 + 5171,98 + 5202,36 + 5380,30 + 9457,14 +3349,72) у строк до 30.12.2016. Відповідно до Договорів: №27/01 від 03.01.2017, №27/02 від 01.02.2017, №27/03 від 01.03.2017, №27/04 від 01.04.2017, №27/05 від 01.05.2017, №27/06 від 01.06.2017, №27/07 від 01.07.2017, №27/08 від 01.08.2017, №27/09 від 01.09.2017, №27/10 від 02.10.2017, №27/11 від 01.11.2017, №27/12 від 01.12.2017, №П-17/01 від 19.01.2017, №П-17/02 від 15.02.2017, №П-17/03 від 02.03.2017, №П-17/04 від 03.04.2017, №П-17/05 від 03.05.2017, №П-17/06 від 08.06.2017, №П-17/07 від 07.07.2017, №П-17/08 від 03.08.2017, №П-17/09 від 01.09.2017, №П-17/10 від 18.10.2017, №П-17/11 від 08.11.2017, №П-17/12 від 13.12.2017, відповідач взяв та зобов`язувався повернути кошти у розмірі 240 332 (двісті сорок тисяч триста тридцять дві) гривні 28 коп. (10787,00 + 10626,00 + 10626,00 + 10626,00 + 10626,00 + 10626,00 + 11933,32 + 11930,10 + 11914,00 + 11914,00 + 11914,00 + 11914,00 + 7886,34 + 5959,74 + 7945,99 + 9745,30 + 6035,89 + 5855,69 + 17491,05 + 6218,29 + 6992,62 + 10838,12 + 11004,07 + 8922,76) у строк до 29.12.2017. Відповідно до Договорів: №28/01 від 01.01.2018, №28/02 від 01.02.2018, №28/03 від 01.03.18, №28/04 від 01.04.2018, №28/05 від 03.05.2018, №28/06 від 01.06.2018, №28/07 від 01.07.2018, №28/08 від 01.08.2018, №28/09 від 01.09.2018, №28/10 від 01.10.2018, №28/11 від 01.11.2018, №28/12 від 03.12.2018, №П-18/01 від 15.01.2018, №П-18/02 від 15.02.2018, №П-18/03 від 05.03.2018, №П-18/04 від 17.04.2018, №П-18/05 від 02.05.2018, №П-18/06 від 06.06.2018, №П-18/07 від 02.07.2018, №П-18/08 від 06.08.2018, №П-18/09 від 14.09.2018, №П-18/10 від 08.10.2018, №П-18/11 від 05.11.2018, №П-18/12 від 04.12.2018, відповідач взяв та зобов`язувався повернути кошти у розмірі 605 456 (двісті сорок тисяч триста тридцять дві) гривні 68 коп. (11914,00 + 12719,00 + 12719,00 + 12719,00 + 12719,00 + 12719,00 + 13886,25 + 13886,25 + 13886,25 + 14409,50 + 14409,50 + 14409,50 + 9120,92 + 7021,58 + 14349,05 + 17107,12 + 143067,16 + 9703,64 + 163857,70 + 9886,58 + 25098,24 + 18239,94 + 15229.18 + 12379,32) у строк до 27.12.2018. Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 3 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За нормою ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповіді до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Приписами ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Як убачається з матеріалів справи, відповідач не повернув отримані від позивача за договорами поворотної фінансової допомоги кошти у розмірі 2 399 090,45 грн в обумовлені у договорах позики строки, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про правомірність заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договорами про надання поворотної фінансової допомоги у сумі 2 399 090,45 грн. Правові наслідки порушення зобов`язання визначені у ст. 611 Цивільного кодексу України. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. В ч. 1 ст. 536 ЦК України зазначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З огляду на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем, відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, які розраховуються за кожен прострочений період наступним чином. Так, розрахунок трьох процентів річних, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, обраховується за такою формулою: сума боргу * річну відсоткову ставку / на кількість днів у році * кількість днів користування коштами = сума відсотків, а саме: за період прострочення з 31.12.2016 по 29.12.2017, що становить 363 дні, на суму заборгованості 1 553 301,49 грн, сума 3% річних складає 46 343,71 грн (1 553 301,49 грн * 3% / 365 днів * 363 дні). за період прострочення з 30.12.2017 по 27.12.2018, що становить 362 дні, на суму заборгованості 1 793 633,77 грн (1 553 301,49 грн + 240 332,28 грн), сума 3% річних складає 53 366,04 грн (1 793 633,77 грн * 3% / 365 днів * 362 дні). за період прострочення з 28.12.2018 по 21.06.2019, що становить 175 днів, на суму заборгованості 2 399 090,45 грн (1 793 633,77 грн + 605 456,68 грн), сума 3% річних складає 34 508,25 грн (2 399 090,45 грн* 3% / 365 днів * 175 днів). Таким чином, загальна сума 3% річних, що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача за прострочення виконання зобов`язань за договорами поворотної фінансової допомоги, складає 134 218,00 грн (46 343,71 грн + 53 366,04 грн + 34 508,25 грн). Крім того, розрахунок суми боргу із урахуванням інфляційних витрат проведений виходячи із такого: інфляційне збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції розраховується за наступною формулою: С. інфл. = С х Пер., де С - сума боргу; Пер. - сукупний індекс інфляції; сума інфляційного збільшення (втрат) розраховується за формулою: С інфл. - С заг. - С. де С інфл. - інфляційне збільшення суми боргу, С заг. - сума боргу із урахуванням інфляційних втрат, С - сума боргу. За період прострочення з 31.12.2016 по 29.12.2017 сума інфляційних втрат, виходячи із того, що сукупний індекс інфляції становить 113,7% (101,1*101,0*101,8*100,9*101,3*101,6* 100,2*99,9*102,0*101,2*100,9*101,0), на суму заборгованості - 1 553 301,49 грн, складає 212 802,30 грн із розрахунку: 1 553 301,49 грн * 113,7% = 1 766 103,79 грн - сума боргу із урахуванням інфляційних втрат; то 1 766 103,79 грн. - 1 553 301,49 грн = 212 802,30 грн сума інфляційних втрат. За період прострочення з 30.12.2017 по 27.12.2018 сума інфляційних втрат, виходячи із того, що сукупний індекс інфляції становить 109,8% (101,5*100,9*101,1*100,8*100,0*100,0*99,3*100,0*101,9*101,7*101,4*100,8), на суму заборгованості 1 793 633,77 грн (1 553 301,49 грн + 240 332,28 грн), складає 175 776,11 грн із розрахунку: 1 793 633,77 грн * 109,8%= 1 969 409,88 грн - сума боргу із урахуванням інфляційних втрат; то 1 969 409,88 грн - 1 793 633,77 грн = 175 776,11 грн сума інфляційних втрат. За період прострочення з 28.12.2018 по 31.05.2019, сума інфляційних втрат, виходячи із того, що сукупний індекс інфляції становить 104,2% (101,0*100,5*100,9*101,0*100,7), на суму заборгованості 2 399 090,45 грн (1 793 633,77 грн + 605 456,68 грн), складає 100 761,80 грн із розрахунку: 2 399 090,45грн* 104,2% = 2 499 852,25 грн - сума боргу із урахуванням інфляційних втрат, то 2 499 852,25 грн. - 2 399 090,45 грн - = 100 761,80 грн сума інфляційних втрат. Таким чином, загальна сума інфляційного збільшення (втрат) складає 489 340,21 грн (212 802,30 грн + 175 776,11 грн + 100 761,80 грн). Крім того, відповідно до п. 3.1. Договорів: №27/01 від 03.01.2017, №27/02 від 01.02.2017, №27/03 від 01.03.2017, №27/04 від 01.04.2017, №27/05 від 01.05.2017, №27/06 від 01.06.2017, №27/07 від 01.07.2017, №27/08 від 01.08.2017, №27/09 від 01.09.2017, №27/10 від 02.10.2017, №27/11 від 01.11.2017, №27/12 від 01.12.2017, №28/01 від 01.01.2018, №28/02 від 01.02.2018, №28/03 від 01.03.18, №28/04 від 01.04.2018, №28/05 від 03.05.2018, №28/06 від 01.06.2018, №28/07 від 01.07.2018, №28/08 від 01.08.2018, №28/09 від 01.09.2018, №28/10 від 01.10.2018, №28/11 від 01.11.2018, №28/12 від 03.12.2018 за несвоєчасне виконання позичальником п. 2.3. Договору, позичальник виплачує позикодавцеві пеню в розмірі 0,03% від суми заборгованості, що залишилася за кожен день прострочки. За договорами: №27/01 від 03.01.2017, №27/02 від 01.02.2017, №27/03 від 01.03.2017, №27/04 від 01.04.2017, №27/05 від 01.05.2017, №27/06 від 01.06.2017, №27/07 від 01.07.2017, №27/08 від 01.08.2017, №27/09 від 01.09.2017, №27/10 від 02.10.2017, №27/11 від 01.11.2017, №27/12 від 01.12.2017 сума заборгованості складає 135 436,42 грн. За договорами: №28/01 від 01.01.2018, №28/02 від 01.02.2018, №28/03 від 01.03.18, №28/04 від 01.04.2018, №28/05 від 03.05.2018, №28/06 від 01.06.2018, №28/07 від 01.07.2018, №28/08 від 01.08.2018. №28/09 від 01.09.2018, №28/10 від 01.10.2018, №28/11 від 01.11.2018. №28/12 від 03.12.2018 сума заборгованості складає 160 396,25 грн. Так, за період прострочення з 30.12.2017 по 27.12.2018 (362 дні) на суму заборгованості 135 436,42 грн сума пені складає 14 708,40 грн (135 436,42 грн * 0,03% * 362 дні). Крім того, за період прострочення з 28.12.2018 по 21.06.2019 (175 днів) на суму заборгованості 295 832,67 грн (135 436,42 грн + 160 396,25 грн) сума пені складає 15 531,25 грн (295 832,67 грн * 0,03% * 175 днів). Таким чином, загальна сума пені складає 30 239,64 грн (14 708,40 грн + 15 531,25 грн). Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В даному випадку суд не приймає твердження відповідача про подання позивачем доказів неналежної якості, оскільки відповідач своїм правом на подання відзиву та спростування вимог позивача, не скористався. Посилання представника позивача про те, що підготовче провадження у справі було закрито за відсутністю уповноваженого представника відповідача та відповідач не отримував копію позовної заяви з додатками, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення, не позбавляло права відповідача подати до суду відзив на позовну заяву з письмовими доказами на його обґрунтування до початку розгляду справи по суті та відповідно заявити клопотання про поновлення строку на їх подачу. Позивачем долучено письмові докази в підтвердження внесення грошових котів до каси підприємства та на розрахункові рахунки підприємства, а також докази про проведення оплати на виконання договорів про падання поворотної фінансової допомоги. Наявність в останніх несуттєвих розбіжностей, не свідчить про невиконання зі сторони позивача умов укладених договорів з урахуванням відсутності доказів зі сторони відповідача в спростування таких платежів. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМЕКС» про стягнення заборгованості. Відповідно до ч.8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України витрати, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За вимог п.5 ч. 7 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про: призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. За вказаних обставин, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати понесені позивачем та встановити позивачу строк на подання доказів щодо їх розміру. На підставі викладеного,

Outcome: approved