Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], треті особи які не заявляють самостійних вимог: відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Дніпровського району м. Камянське, ТОВ «Абонент ХХІ» про визнання право на користування житловим приміщенням. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що у 1998 році познайомився з відповідачем [PERSON], яка була вдовою та мала дочку [PERSON]. Згодом у позивача склалися з [PERSON] близькі стосунки. В січні 2000 року позивач переїхав до [PERSON] в її квартиру розташовану за адресою: м. Дніпродзержинськ пр. Металургів 38-107. перевіз особисті речі та став проживати з відповідачами однією родиною. В 2004 році відповідачі виїхали з місця проживання до свої родичів в Росію на заробітки. Згодом в 2008 році остання повідомила, що немає наміру повертатися додому та залишиться в Росії. Після виїзду відповідачів позивач залишився проживати в спірній квартирі та продовжує нею користуватися по теперішній час. Позивач просить визнати за ним право користування на житлове приміщення за вищезазначеною адресою. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просить задовольнити позов повністю. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце проведення судового розгляд повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Заперечень проти позову відповідачі не надали. Єдостатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачами відсутні, суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України - суд зважаючи на наявність законних підстав приходить до висновку про можливість у відповідності до вимог ст.169 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наданих сторонами доказів, без вислуховування особистих пояснень відповідачів по справі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Представник відповідача - відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Дніпровського району м. Камянське в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала повністю, проти його задоволення заперечує, надала письмові заперечення проти позову. На обґрунтування заперечень вказує, що позивачем не дотримана процедура вселення передбачена законодавством, тому третя особа вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ТОВ «Абонент ХХІ» в судове засідання не зявився, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представників третьої особи згідно вимог ст. 158 ч.2 ЦПК України. Судом досліджені докази по справі: Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: - копія особового рахунку /а.с. 4/, згідно якого підтверджується реєстрація відповідачів в квартирі; - копією паспорту позивача /а.с. 5-6/, згідно якого підтверджується місце реєстрації позивача; - квитанції /а.с. 7-15/, згідно яких підтверджується сплата комунальних послуг позивачем за квартиру; - актом про проживання /а.с. 16/, згідно якого підтверджується проживання позивача з січня 2000 року по теперішній час; - актом про проживання /а.с. 42/, згідно якого підтверджується проживання невстановлених осіб в спірній квартирі; - довідка ТОВ «ІНФО-КОМ» /а.с. 43/, згідно якого підтверджується наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги по спірній квартирі; Вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 3 ЦК України одним з принципів цивільного права є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі ст. 1 ЖК України відповідно до Конституції громадяни мають право на житло. Згідно ст. 47 Конституції України кожен громадянин має право на житло. Згідно ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави. Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами…. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти…. Згідно зі ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей.… Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням. Згідно зі ст. 106 ЖК України Повнолітній член сімї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сімї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь якому членові сімї наймача. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» Віршуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сімї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року N 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» …наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Згідно вимог статті 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до вимог ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ст.. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін... допитаних як свідків... У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини. Позивач [PERSON] у 1998 році познайомився з відповідачем [PERSON], яка була вдовою та мала дочку [PERSON]. Згодом у позивача склалися з [PERSON] близькі стосунки. В січні 2000 року позивач переїхав до [PERSON] в її квартиру розташовану за адресою: м. Дніпродзержинськ пр. Металургів 38-107. перевіз особисті речі та став проживати з відповідачами однією родиною. В 2004 році відповідачі виїхали з місця проживання до свої родичів в Росію на заробітки. Згодом в 2008 році остання повідомила, що немає наміру повертатися додому та залишиться в Росії. Після виїзду відповідачів позивач залишився проживати в спірній квартирі та продовжує нею користуватися по теперішній час. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача та необґрунтовані заперечення представника відповідача, з таких мотивів. Позивач [PERSON] вселився в квартиру в 2000 році де проживає протягом 16 років по теперішній час. Згідно рекомендацій Пленуму Верховного суду України судом встановлено, що порядок вселення позивача дотриманий, про згоду на їх вселення позивача свідчить проживання цієї особи в спірній квартирі протягом 16 років, за цей час наймач з вимогами про його виселення не звертався, це питання жильцями квартири не підіймалося, що свідчить про їх згоду на вселення позивача, письмова згода на це законом не вимагається, оскільки вимоги ст. 65 ЖК України вимагають письмову згоду лише членів сімї наймача, а не самого наймача. Тому суд вважає, доведеним факт згоди наймача на вселення позивача в спірну квартиру. Крім того спірна квартира була постійним місцем проживання [PERSON] протягом більш 15 років, в якій вони вели разом з квартиронаймачем спільне господарство, про що свідчать надані письмові докази по справі. Відсутність прописки зазначеної особи в вищезазначеній квартирі не є підставою для відмови увизнанні права користування жилим приміщенням позивачу, оскільки це є порушенням його конституційного права. Наявність в позивача іншої реєстрації не є перешкодою в задоволенні позову, оскільки це не суперечить вимогам закону. Суд не приймає заперечення в третьої особи яка не заявляє самостійних вимог, оскільки останні не підтверджені належними доказами, та ґрунтуються на припущеннях викладених на підставі пояснень позивача та акта про проживання невстановлених осіб, який підписаний до того ж сусідом з іншого поверху, в той час як наданий позивачем акт про проживання підписаний сусідами по сходовій клітинці та не спростований жодними іншими доказами по справі. Суд

Outcome: approved