Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 квітня 1999 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Сімейне життя між ними не склалося, а очікування від спільного життя не справдилися. У зв`язку із цим сторони прийняли рішення припинити фактичні шлюбні відносини ще сімнадцять років тому. Подальше спільне життя з відповідачем є неможливим. На даний момент між ними ведення спільного господарства припинено. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Сторони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Строк на примирення є неможливим, оскільки дуже значний строк припинено фактичні шлюбні відносини, для позивача примирення є неможливим, і факт юридично зареєстрованого шлюбу з відповідачем, з яким він давно вже не підтримує стосунків є обтяжливим для нього. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання, з повідомленням учасників справи. В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснив, що окремо проживають і не ведуть спільного господарства вже тринадцять років, спору щодо майна не мають. Від шлюбу спільних дітей не мають та просив позов задовольнити. В підготовчому судовому засіданні відповідач позов визнала, підтвердила, що з позивачем живуть окремо приблизно тринадцять років, спільних дітей від цього шлюбу не має, спору щодо майна також немає. Просила позов задовольнити. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, суд вважає ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 29 квітня 1999 року, про що складено актовий запис № 85. Сторони від шлюбу дітей не мають Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом і не ведуть спільного господарства вже тринадцять років. Сім`я розпалась остаточно, шлюб існує формально, тобто вони не можуть проживати як подружжя. Неповнолітніх дітей не мають, спору щодо майна у них немає. Примирення між сторонами також неможливе. Позивач просить розірвати шлюб, оскільки він є обтяжливим для нього. Відповідач визнала позов, просила шлюб розірвати. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких сторони наполягають на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливими, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, їх шлюб носить формальний характер, а тому позов [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved