Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вимоги позову обґрунтовано наступним. З відповідачем, [PERSON] , мати позивача - [PERSON] , уклала шлюб. 08.12.1999 від шлюбу у них народився син [PERSON] , (Позивач).Після розірвання шлюбу батьків він залишився проживати разом зі своєю матір`ю, за місцем реєстрації, адреса: [ADDRESS] . До повноліття за рішенням суду, з батька [PERSON] на його утримання було стягнуто аліменти в розмір ј частини від усіх видів доходів які він виплачував, поки не виповнилось 18 років. На даний час він є повнолітнім, однак продовжує навчатись на контрактній основі у Київському університеті імені Бориса Грінченка. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 52710 гривень. Він навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Термін навчання у навчальному закладі з 01.09.2019 року до 30.06.2022 року Стипендія, яку він отримує є недостатньою для покриття усіх витрат на навчання харчування та проживання. Проте, в добровільному порядку батько відмовляється платити аліменти на його утримування. Зазначає, про те, що обов`язок утримання дитини є рівним для обох батьків. Обов`язок по утриманню повнолітнього сина в період його навчання не може бути покладений виключно на матір дитини. Вказує, що у матері коштів на повноцінне його утримання не вистачає.Вказує, що батько працює в «ТОРГОВИЙ ДІМ «РОДА» Основним видом діяльності Товариства є виробництво меблів. В даному Товаристві батько займає посаду виконавчого директора та отримує високий стабільний заробіток, має дві квартири в м. Києві, отже має змогу надавати йому матеріальну допомогу у зв`язку з продовженням його навчання у вищому навчальному закладі. З урахуванням вище викладеного просить суд стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів до закінчення мого навчання. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2019 року відкрито спрощено позовне провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. Відповідач скористався своїм процесуальним право та в порядку статті 178 Цивільного процесуального кодексу України подав Відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволені позову [PERSON] в частині стягнення аліментів в розмірі ј всіх видів заробітку та просив постановити рішення котрим стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., щомісячно до закінчення навчання, мотивуючи тим, що в позовній заяві Позивач вводить суд в оману, оскільки сам Позивач надає до позову копію Договору № 89/198 від 14.08.2019 року про підготовку фахівця за освітньою програмою Першого (Бакалаврського) рівня та копії квитанцій від 24.08.2019 року та 16.10.2019 року про оплату за навчання, а отже посилання на стипендію є лише введенням в оману. Щодо посилання на відмову батька у наданні добровільної допомоги, зазначає, що неодноразово Відповідачем пропонувалось Позивачеві надання фінансової допомоги у вигляді оплати навчання. На що останній не погоджувався. Вказано, що Відповідач дійсно працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ТД «РОДА» на посаді директора. Також зазначили, що в період з 01.03.2019 року до 31.10.2019 року із заробітної плати Відповідача стягувалось 50% на погашення аліментів та заборгованості по аліментам. Одночасно звертає увагу на те, що сам Позивач зазначає що у матері коштів на повноцінне утримання його не вистачає, дане твердження також є лише спробою введення в оману та підлягає спростуванню враховуючи вищевикладене та довідку, що надається до даного відзиву. Саме цей факт, є основним підтвердження того, що Відповідач приймає регулярну участю в утриманні Позивача, а отже спростовує інформацію надану в позові останнім про відсутність допомоги з боку батька. Окремо зазначає, що окрім фінансової допомоги у вигляді аліментів Відповідачем при можливості надається допомога у вигляді придбання нового одягу та взуття Позивачеві. Відповідач зазначив, що з 29.08.2006 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON] , з якою виховує спільну неповнолітню дочку [PERSON] . Окрім зазначених вище дружини та дочки на утриманні Відповідача знаходяться батьки його нинішньої дружини пенсіонери, а батько ще й є інвалідом 1 групи та потребує значних коштів на лікування, лікування [PERSON] і [PERSON] у зв`язку з відсутністю коштів у останніх оплачується за рахунок коштів Відповідача Так як Відповідач є єдиним хто має стабільний дохід в даній родині стягнення з нього ј частини доходу призведе до скрутного становища в сім`ї, оскільки Позивач як вже зазначалось не єдиний хто перебуває на утриманні Відповідача. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, однак не згоден з розміром аліментів визначеним позивачем, посилаючись на доводи викладені в Відзиві. Представник відповідача наголосила, що Відповідач, [PERSON] не заперечує проти стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання на користь Позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно до закінчення навчання. Суд, вислухавши Вступне слово сторін, повно та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження, зроблено відповідний актовий запис за №279 , батьками якого є батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадського стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 03 грудня 2002 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 10 січня 202 року зроблено запис за №14. Згідно Договору №89/198 Ві БіСУ про підготовку фахівця за освітньою програмою ПЕРШОГО (БАКАЛАВРСЬКОГО) рівня від 14 серпня 2019 року, [PERSON] навчається на денній формі навчання в Київському університеті імені Бориса Грінченка, за освітньо-професійною програмою першого (Бакалаврського) рівня, галузь: 12 Інформаційні технології, за спеціальністю: 122 Комп`ютерні науки, освітньої програми: інформатика. Початок навчання 01 вересня 2019 року, закінчення навчання 30 червня 2022 року. Згідно п. 9 Договору - загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 52710 грн., зокрема 1-й рік - 17570 грн.; 2-й рік - 17570 грн.; 3-й рік - 17570 грн. Згідно Довідки №428 від 16 вересня 2019 року, виданої деканом факультету інформаційних технологій та управління Київського університету імені Бориса Грінченка , [PERSON] є студентом ІІ курсу факультету інформаційних технологій та управління Київського університету імені Бориса Грінченка (ІV акредитації), за спеціальністю 122 Комп`ютерні науки, форма навчання денна, навчання за кошти фізичних (юридичних) осіб, термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2022 року. Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Відповідно до ч.1 ст.198 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст.183 цього Кодексу. Частиною першою та другою ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно Довідки про доходи вих. №156 від 30 жовтня 2019 року, [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «РОДА» з 01.01.2004 року на посаді директора., форма працевлаштування основна. Відповідно до даної довідки, починаючи з березня 2019 року по жовтень 2019 року з Відповідача утриманні аліменти, борг по аліментах на загальну суму - 109620,56 грн. Крім того, судом встановлено, що 29 серпня 2006 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва. Від даного шлюбу, [PERSON] має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, яка перебуває на його утримані. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст.199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо. Навчання на денній формі позбавляє Позивача можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, тому він потребує матеріальної допомоги. З урахуванням всіх обставин встановлених в судовому засіданні, щодо матеріального становища сторін, наявності інших дітей, дослідивши можливості надання утримання батьком, матір`ю, відсутність доходів в повнолітнього сина, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Позивач продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, проживає з матір`ю, знаходиться на утриманні останньої, відповідач є дієздатним, працює, має стабільний заробіток, а тому суд вважає, що відповідач, як фізично здорова людина, спроможна сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає за можливе Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на повнолітню особу, що продовжує навчатися в розмірі 4000 гривень на місяць, до досягнення [PERSON] 23 річного віку на період навчання за умови його продовження. Крім того, суд зауважує, що даний розмір аліментів визнаний Відповідачем. На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку повнолітнього сина, вартості навчання та його життєвих потреб. Суд зазначає, що ч.2 ст.199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно дост.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна правова оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення даного позову. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір 768 грн. 40 коп.. На підставі наведеного та

Outcome: partial