Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позов до відповідачів Споживчого кооперативу «Краяна» та Тернопільської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. 18 листопада 2005 року між [PERSON] та Споживчим кооперативом «Краяна» було укладено договір про участь в споживчому кооперативі (договір про дольову участь у будівництві житла) на будівництво об`єкта нерухомості - трикімнатної квартири [ADDRESS] . Проте, фактично, зазначений договір був укладений між позивачем та Споживчим кооперативом «Краяна», про що свідчить наступне: на момент укладення договору сину позивача було лише 10 років, тобто він був малолітньою особою; у договорі від 18.11.2005 року зазначено паспортні дані громадянина України [PERSON] , як сторони правочину, проте, зазначений документ його син отримав лише 19 березня 2011 року; [PERSON] , на виконання зазначеного Договору від 18.11.2005 року, згідно актів прийому-передачі будівельних матеріалів від 25.11.2005 року, 25.03.2006 року, 06.06.2006 року, 12.09.2007 року на будівництво 36-ти квартирного житлового будинку по [ADDRESS] , в рахунок оплати за квартиру [ADDRESS] передано СК «Краяна» будівельних матеріалів на загальну суму 266659 грн., чим повністю виконано умови договору. 03 листопада 2015 року Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції на підставі Договору від 18.11.2005 року про участь в споживчому кооперативі у будівницві житла та акту прийому-передачі квартири [ADDRESS] від 10 січня 2014 року [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 96,5 м.кв., житловою площею 58,3 м.кв. [INFO] син позивача [PERSON] помер. З врахуванням наведеного, просить суд визнати недійсним Договір про участь в споживчому кооперативі по будівництву житла, укладеного 18 листопада 2005 року між [PERSON] та Споживчим кооперативом «Краяна», визнати незаконним та скасувати Свідоцтво про право власності, видане Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції (державний реєстратор Підгородецька Н.В.) 03 листопада 2015 року на квартиру [ADDRESS] на прізвище [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 96,5 м.кв., житловою площею 58,3 м.кв. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження. На підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2019 року залучено до участі у справі співвідповідача Тернопільську міську раду. Крім того, 19 лютого 2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області постановлено залучити до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову [PERSON] та [PERSON] . Представник позивача [PERSON] - адвокат Семененко С.М. у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, збільшені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Споживчого кооперативу «Краяна» в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Представник відповідача Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо вирішення позову поклався на думку суду. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечила щодо задоволення позовних вимог. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з`явилась із невідомих суду на те причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [PERSON] народився [INFO] у місці [PERSON] , батьки - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано 21.02.1995 року 18 листопада 2005 року між [PERSON] та Споживчим кооперативом «Краяна» було укладено договір про участь в споживчому кооперативі на будівництво об`єкта нерухомості - трикімнатної квартири [ADDRESS] . Актом передачі-приймання виконаних робіт від 10 січня 2014 року, який підписано [PERSON] та [PERSON] , підтверджено факт виконання всього комплексу будівельно-монтажних робіт та супутніх послуг згідно договору від 18 листопада 2005 року. 25 листопада 2005 року, 25 березня 2006 року, 06 червня 2006 року та 12 вересня 2007 року [PERSON] передав [PERSON] цеглу на загальну суму 266659,00 грн., що підтверджується Актами прийому-передачі будівельних матеріалів на будівництво 36-ти квартирного житлового будинку по [ADDRESS] в рахунок оплати за квартиру [ADDRESS] , загальною площею 89,65 м. кв . 03 листопада 2015 року Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 46819599, а саме на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 96,5 м.кв., житловою площею 58,3 м.кв. Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] 15 травня 2014 року на замовлення [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , [INFO] в Іспанії, що підтверджується довідкою № 1 від 03.01.2019 року та свідоцтвом про смерть, яке видано Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Олот. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 34/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємцями за законом після смерті останнього є [PERSON] - батько, [PERSON] - мати та [PERSON] - дружина. Відповідно до положень статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з положеннями пункту 1 частини 2 вище зазначеної статті Цивільного кодексу України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень частини 1 статті 14 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно до положень частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. Положеннями частини 3 та 4 вищезазначеної статті Цивільного кодексу зазначено, що правочин має вчинятись у встановленій законом формі відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 2 статті 208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦК України, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Частиною 1 ст. 32 Цивільного кодексу України визначений перелік правочинів, які може вчиняти неповнолітня особа. Частиною 2 статті 32 цієї статті визначено, що неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. На вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування. Згідно положень ч. 2 ст. 222 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи. Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК України). Також, відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Судом встановлено, що на момент укладення договору між Споживчим кооперативом «Краяна» та [PERSON] 18 листопада 2005 року та виконання правовідносини між сторонами щодо забезпечення [PERSON] квартирою в термін до 30.12.2008 року, останній був неповнолітнім. Судом встановлено, що спірний договір був укладений за межами цивільної дієздатності [PERSON] без письмової згоди батьків, що не відповідає вимогам закону, тому суд вважає, що вимоги щодо визнання договору недійсним підставні та підлягають до задоволення. В силу ч. 1 ст. 21Цивільного кодексу України , суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, що на прізвище [PERSON] на підставі спірного договору між Споживчим кооперативом «Краяна» та [PERSON] 18 листопада 2005 року було видане спірне свідоцтво про право власності, яке, на думку суду, підлягає до скасування. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову шляхом визнання недійсним Договору про участь в споживчому кооперативі по будівництву житла, укладеного 18 листопада 2005 року між [PERSON] та Споживчим кооперативом «Краяна» та скасування Свідоцтва про право власності, яке видане Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції 03 листопада 2015 року на квартиру [ADDRESS] на прізвище [PERSON] , відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.

Outcome: partial