Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачкою по справі [PERSON] мають спільну дитину [PERSON]. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 17.03.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі ? частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. Раніше він працював на ВП «Шахтаи 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», де отримував 5000-6000 грн., а з березня 2017 року він почав працювати в ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», де став отримувати 17000-18000 грн. Розмір аліментів на дитину становить в середньому 9000 грн. в місяць. Вказаний розмір, за його думкою, значно перевищує розмір коштів, які є необхідними та достатніми для нормального існування та розвитку дитини, тому просить зменшити розмір аліментів, що з нього стягуються на користь [PERSON] на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.03.2016 року на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], з розміру ? до ? частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення повноліття, тобто до [INFO] року. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, пояснив, що у позивача змінився сімейний стан, він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, у якої є дитина від першого шлюбу, тому є всі підстави для зміни розміру аліментів. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, просила справу слухати без її участі ( а.с.53). Представник відповідача в судовому засіданні в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та пояснила, що позивач не є батьком дитини жінки, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах, матеріальний стан його покращився, тому жодної підстави для зміни розміру аліментів не має. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони від фактичних шлюбних відносин мають доньку [PERSON], [INFO] ( а. с. 7). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 17.03.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] стягнути аліменти у розмірі ? частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року.( а. с. 10). Як вбачається з матеріалів справи позивач з 24.10.2011 року по 12.02.2017 року перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» ( а.с. 5), а з 15.03.2017 року перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Покровське»( а. с. 5-6). Внаслідок зміни місця роботи судом не встановлено прогрішення матеріального стану позивача, оскільки згідно його пояснень та матеріалів справи на ш-та 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» позивач отримував в середньому 5000-6000 грн., а з моменту роботи на ПАТ ШУ «Покровське» його середньомісячний дохід становить 17000-18000 грн. ( а. с. 55). Окрім того, як пояснив позивач в судовому засіданні, працюючи на ш-та 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» у нього була заборгованість по заробітній платі, у тому числі і по аліментим зобов»язанням. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини ; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів ; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ; 4) інші обставини, що мають істотне значення . Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вказує на такі підстави як перевищення, за його думкою, розміру коштів, які є необхідними та достатніми для нормального розвитку дитини. В судовому засіданні він вказав ще на одну причину - зміна сімейного стану. Позивачем дійсно був наданий до суду акт матеріально-побутового обстеження житлових умов [PERSON] від 07.11.2017 року, згідно якого вбачається факт сумісного проживання позивача з [PERSON] за однією адресою: с. Гнатівка Покровського району по вул. Стуса,11, та свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], батьком якого значиться [PERSON]. Однак зазначені позивачем обставини не свідчать про погіршання його матеріального стану. Отже, доказів, які б були підставою для зменшення розміру аліментів, зокрема наявності інших фінансових або аліментних зобов'язань, на момент розгляду справи, неможливості сплачувати аліменти у зазначеному відповідачкою розмірі за станом здоров» я , позивачем не надано, а, навпаки, зміна місця роботи свідчить про покращення матеріального стану позивача. Окрім того, суд вважає за необхідним зазначити, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, на які посилався представник позивача, не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема ненадання позивачем доказів, які б були підставою для зменшення розміру аліментів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed