Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив здійснити поділ спільного майна - квартири [ADDRESS] вартістю 2 144 800,00 гривень, а саме: виділити у його власність та власність відповідача по 1/2 частин зазначеної квартири вартістю 1 072 400,00 гривень, кожна частина. В обґрунтування позову зазначив, що він перебував у шлюбі з відповідачкою в період з 26.12.1986 року по 26.11.2003 року, шлюб було розірвано рішенням суду, питання про поділ майна, під час розірвання шлюбу, не вирішувалось. Як вказує позивач, під час шлюбу ним та відповідачкою було придбано квартиру №45 по провулку Аптекарському в будинку №9 в місті Харкові, яка складається з трьох кімнат, житловою площею 49, 3 кв.м., загальною площею 126, 3 кв.м., корисною площею 121, 8 кв.м., вказана квартира була придбана на підставі договору купівлі-продажу від 01 липня 1999 року, який посвідчено ПН ХМНО [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №1209, покупцем у вказаному договорі є відповідач [PERSON]. Зазначена квартира складається з двох поверхів та згідно висновку про вартість майна ринкова вартість квартири на 21.08.2015 року становить 2\~144\~800, 00 гривень, з якої вартість приміщення 9 поверху становить 942\~790, 00 гривень, а 10 поверху 1\~202\~010, 00 гривень. Як зазначає позивач, після розірвання шлюбу вони з відповідачем мешкають у спірній квартирі, та з 06.12.2000 року він визнаний інвалідом 2 групи, що фактично означає ампутацію ноги, а з 05.05.2015 року визнаний інвалідом 1 групи безстроково, у звязку з ампутацією другою ноги. Позивач вказує, що втративши другу ногу, з початку 2015 року, неодноразово пропонував відповідачці продати спірну квартиру та купити дві квартири для окремого проживання, або поділити спірну квартиру з метою реалізації свого права колишнім подружжям свого права власності незалежно від волі один одного, або реконструювати спільну двоповерхову квартиру в дві окремі, тим більше, що на кожному поверсі є окремий вхід в квартиру, жодну з пропозицій відповідач не прийняла, внаслідок чого між ними постійно виникають конфлікти. У звязку з тим, що право власності оформлено за відповідачем, позивач ніяк не може реалізувати свої права на квартиру, внаслідок чого вимушений звернутися до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та пояснили про обставини викладені вище, також позивач на питання суду зазначив, що і на теперішній час мешкає у спірній квартирі і тільки після втрати другої ноги в 2015 році почав відчувати деякий дискомфорт у користування належної йому власності з боку колишньої дружини, дочки та зятя, які також мешкають у вказаній квартирі, які виражалися у тому, що зазначеними особами скручувалися колеса в його інвалідному кріслі за для створення перешкод у його пересуванні; відключалася техніка, яка знаходиться на другому поверсі квартири і він не може достатися необхідних йому речей. До 2105 року ніяких перешкод з боку співмешканців та колишньої дружини йому не чинилося, утисків щодо здійснення ним права власності спірною квартирою не було, а тому він вважає, що ним не пропущене строку звернення до суду за захистом його права власності. В судове засідання відповідач не зявилася, її представник щодо задоволення позову заперечувала зазначивши, що позивачем пропущене строк звернення до суду із зазначеним позовом, письмової заяви про це до суду не надав. В послідуючому в судове засідання сторона відповідача не зявились, причини своєї неявки суду не повідомили. Свідок сторони відповідача дочка сторін по справі також в судове засідання не зявилась, викликалась належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем мешкання. У відповідності до приписів ч. 5\~ст.\~\~ 74 ЦПК України\~судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин, враховуючи положення статті 169 ЦПК України, суд вважає за можливе, з метою дотримання розумних строків розгляду\~ справи (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року), враховуючи, що справа знаходиться в провадженні суду з 02.09.2015 року, розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини\~\~вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення \~( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до договору купівлі-продажу від 01 липня 1999 року, який посвідчено ПН ХМНО [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №1209, 1 липня 1999 року [PERSON] було придбано у власність квартиру [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат, житловою площею 49, 3 кв.м., загальною площею 126, 3 кв.м., корисною площею 121, 8 кв.м..(а.с.4) Згідно висновку про вартість майна, який складено суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (сертифікат № 567/15 від 13.07.2015 року), ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 21.08.2015 року становить 2 144 800,00 гривень.(а.с.7-23). Як вбачається з копії актового запису №3724 від 26.12.1986 року [PERSON] та [PERSON] 26.12.1986 року зареєстрували шлюб (а.с.54), відповідно до копії рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 14.02.2003 року та копії свідоцтва про розірвання шлюбу 26.11.2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що зроблено актовий запис №351.(а.с.24, 86). Відповідно до листа Директора департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської місткої [PERSON] Садовського від 01.12.2015 року №3689/0/22-15 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]. Таким чином судом встановлено, що спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності подружжя, оскільки була придбана на час шлюбу (стаття 22 Кодекс про шлюб та сім'ю України). Допитані у судовому засіданні свідки, яких було приведено до присяги, та попереджено про відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та відмову від дачі показань: [PERSON], яка повідомила, що знає позивача з 2000 року, працювала у нього на фірмі, пояснила, що після втрати позивачем другої ноги у 2015 році допомагала останньому по господарству до призначення йому соціального працівника, раніше також була у спірній квартирі, колишнє подружжя мешкали у спірній квартирі і після розірвання шлюбу, ніяких утисків щодо користування власністю позивачу з боку відповідача та інших мешканців квартири не чинилося і тільки після втрати позивачем другої ноги, позивачу стали чинитися перешкоди у здійсненні права власності належної йому на праві спільної власності квартири. Свідок [PERSON] повідомили суду, вона є соціальним працівником, знає позивача з 2015 року, була свідком того, як дочка відповідача та позивача образливо спілкувалася з батьком, на її погляд взагалі була знервована та збуджена відл само існування позивача та знаходження його у квартирі. Згідно статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння,користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Статтею 28 зазначеного Кодексу встановлено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Судом при вирішення справи застосовуються положення Кодексу про шлюб та сім'ю України, оскільки спірні правовідносини виникли під час дії положень зазначеного Кодексу. (стаття 29 Кодексу). Щодо заявлення стороною відповідача під час надання пояснень по справі про сплив строку позовної давності для звернення позивача із зазначеним позовом (судове засідання 18.12.2015 року), то суд приходить до наступного. Відповідно до п. 15\~Постанови пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті\~106,\~107 СК) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті\~109,\~110 СК), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2\~ст. 72 СК). З огляду на викладене, приймаючи до уваги покази свідків, які пояснили, що про порушення свого права позивач дізнався лише після втрати другої ноги у 2015 році, до цього ніяких утисків з боку відповідача та інших співмешканців щодо користування власністю по відношенню до позивача не було, а також приймаючи до уваги стан здоровя позивача, останній з 2000 року є інвалідом в звязку із втратою кінцівки, суд приходить до висновку, що строк позовної давності для звернення позивача до суду із зазначеним позовом не сплив.\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного, суд,

Outcome: approved