Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Крюківського районного суду м.Кременчука з позовною заявою, в якій прохала суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач по справі є батьком [PERSON] . На даний час [PERSON] є повнолітня, але навчається в Вищому професійному училище №7 м.Кременчука Полтавської області з 01.09.2018року по 30.06.2021року та потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно не надає йому матеріальну допомогу. В судове засідання позивач [PERSON] не з*явилась, направила клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, прохала суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частки з усіх видів заробітку на період навчання. Відповідач в судове засідання не з*явився,про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, будь яких заперечень до суду не надходило. Визнавши подані позивачем докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, суд вважає за можливим проведення розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з*ясуванню обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданим 26 вересня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського районного управління юстиції м.Кременчука Полтавської області. Довідкою №170, виданою 14.09.2020року Вищим професійним училищем №7 підтверджено, що [PERSON] , [INFO] є студентом денного відділу Вищого професійного училища №7 Форма навчання денна. Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2021 року. Як встановлено судом на підставі ст. 187 Сімейного кодексу України за заявою відповідача аліменти на утримання [PERSON] не відраховуються, в порядку ст. 188 Сімейного кодексу України відповідач [PERSON] від обов`язку утримувати дочку [PERSON] не звільнений, між сторонами не укладено угоди про сплату аліментів, згідно ст.189 Сімейного кодексу України, чи про припинення права на аліменти, згідно ст.190 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з п.20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 с.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з якими вони проживають. Оскільки [PERSON] є повнолітньою дочкою відповідача [PERSON] , та яка не досягла 23 років і продовжує навчання, між сторонами в справі виникли правовідносини, щодо реалізації обов`язку батьків по утриманню їх повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ненадання матеріальної допомоги повнолітній дитині, яка навчається і потребує в зв`язку з цим допомоги, за умови можливості надання такої допомоги є порушенням батьківського обов`язку, передбаченого ст. 199 Сімейного Кодексу України. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України, на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved