Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову зазначив, що він з 1996 року проживав однією сім'єю разом із [PERSON] [INFO], за адресою: [ADDRESS]. В вищезазначеній квартирі він проживав з [PERSON] до грудня місяця 2005 року. Із січня 2006 року, вони разом фактично стали проживати в житловому будинку, на території [ADDRESS]. Позивач також вказує на те, що за час спільного проживання він разом з [PERSON] збудували вищезазначений житловий будинок, постійно проживали разом один із одним, вели спільне господарство, мали спільний родинний бюджет. Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що будівництво житлового будинку було фактично здійснено ним особисто. Позивач купував будівельні матеріали, виконував роботи по будівництву. Саме він наймав працівників які виконували будівельні роботи, які були йому не під силу. На теперішній час у позивача постало питання про розподіл майна, яке він з відповідачкою набув під час спільного проживання разом із нею, однак остання не бажає визнавати за ним право власності на частину збудованого ним будинку, що поміж іншим змушує його звернутись із позовом до суду. В судове засідання від позивача надано заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, просить розглянути справу в його відсутність без фіксації судового процесу. Відповідачка [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи. Представник Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно акту від 14 листопада 2013 року позивач [PERSON] [INFO], дійсно проживав в квартирі співмешканки [PERSON], [INFO], з березня місяця 1996 року по грудень 2005 року. Також факт спільного проживання чоловіка та жінки [PERSON] та [PERSON] підтверджується довідкою голови ОСК «Турист», згідно якої [PERSON] з 2006 року дійсно проживав на дачній ділянці [NUMBER] з [PERSON] по 19.11.2013 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт проживання [PERSON] [INFO] однією сім'єю з [PERSON] [INFO], без реєстрації шлюбу починаючи із 1996 року. Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, зокрема, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. За час спільного проживання [PERSON] та [PERSON], вони збудували житловий будинок на дачній ділянці [NUMBER] в ОСК «Турист». На підтвердження факту будівництва житлового будинку позивачем надано квитанції на придбання будівельних матеріалів. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Отже, наведені норми цивільного та сімейного законодавства встановлюють презумпцію факту спільної сумісної власності подружжя, в силу якої зворотне доводить особа, яка вважає, що майно не є подружнім. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 356 ЦК України суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, тому вважає за можливе встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку [NUMBER], що розташований на території ОСК «Турист» Запорізького району Запорізької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved