Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що по виконавчому листу № 2-1187 від 21.04.2009 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позов про стягнення аліментів з нього був поданий відповідачем після сімейної сварки. У 2009 році вони з відповідачем помирилися і стали жити разом. З 2008 року по березень 2016 року він, відповідач та їхній син [PERSON] проживали разом однією сімєю за адресою: [ADDRESS]. В цей період часу дружина не вимагала від нього ніяких аліментів, бо в тому не було необхідності, оскільки він утримував і дружину і сина. В березні 2016 р. вони з дружиною посварилися і вона пішла від нього. Згідно розрахунку державного виконавця заборгованість по аліментам складає 64821 грн. 85 коп. Згідно листа Куп'янського ВДВС аліменти з нього стягувалися в період з 2009 року по 2010 рік, а після 2010 р. він начебто ухилявся від сплати аліментів та на вимогу державних виконавців не реагував. Це твердження позивач вважає таким, що не відповідає дійсності, оскільки всі ці роки він проживав з відповідачкою та сином спільно, вони знаходилися на його утриманні і з вересня 2010 року по вересень 2016 року він не отримував взагалі ніякої кореспонденції від державного виконавця. З 2011 р. він працює в РФ «Південна залізниця». До 2016 р. виконавчий лист по місцю роботи не направлявся. Протягом шести років відповідач з приводу несплати ним аліментів на утримання сина жодних претензій не заявляла, оскільки вони проживали разом та мали спільний бюджет. Виконавчою службою не вносилися подання про порушення відносно нього кримінальної справи, не оголошувався відносно нього розшук. Ці обставини узгоджуються з твердженням про те. що після вересня 2010 року і до березня 2016 року він проживав з відповідачем та сином однією сімєю, матеріально утримуючи її та дитину. Вважає, що його вини у виникненні заборгованості по аліментам в період з вересня 2010 року по березень 2016 року та є всі підстави для скасування цієї заборгованості. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили суд скасувати заборгованість по аліментам за період з вересня 2010 року по березень 2016 року. Позивач зазначив, що він знав, що з нього по виконавчому листу стягуються аліменти з 2009 року на користь відповідача по справі на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. Коли він у період 2009-2010 років працював у ФОП «ОШАЛІК» з нього стягувалися аліменти. Після звільнення у серпні 2010 року з роботи, він не цікавився щодо зобовязань по виконавчому листу, не повідомляв місце роботи державному виконавцю коли працевлаштувався на роботу у РФ «Південна залізниця» у грудні 2012 року, ніякої кореспонденції по стягненню аліментів не отримував, вважав, що оскільки вони з відповідачкою проживали разом, він не повинен був платити аліменти. Відповідач заперечувала проти задоволення уточнених позовних вимог, посилаючись на те, що вони з позивачем то сварилися, то мирилися, то жили разом, то ні у зазначений позивачем період часу. Вона з неповнолітнім сином винаймала житло, працювала неофіційно, бо позивач не надавав матеріальної допомоги на утримання сина, спільного бюджету у них не було. Також зазначила, що дитина часто хворіє, під час розгляду справи у суді син перебував у лікарні на стаціонарному лікуванні і позивач навіть не цікавився станом здоровя [PERSON], не надавав коштів на його лікування. Представник третьої особи старший державний виконавець Пахоменко А.В. у судовому засіданні пояснив, що з 01.08.2016 року йому було передано на виконання виконавче провадження по виконавчому листу № 2-1187 від 21.04.2009 року, виданому Купянським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.03.2009 року і до повноліття дитини. Згідно ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» ним, для зясування матеріального стану боржника, були направлені запити до відповідних органів. 09.08.2016 р. було отримано відповідь з Пенсійного фонду, що боржник працює у РФ «Південна залізниця». 13.09.2016 р. було отримано довідку про доходи боржника у період з 01.12.2012 року по 31.08.2016 року. 19.09.2016 р. був складений розрахунок заборгованості боржника і постанову державного виконавця направлено на виконання за місцем роботи боржника. Матеріали виконавчого провадження містять неодноразові виклики боржника [PERSON], направлення вимоги з попередженням про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України. Боржник не зявлявся. У процесі розгляду справи 09.02.2017 р. старший державний виконавець Пахоменко А.В. надав суду розрахунок заборгованості по аліментам за період з 25.08.2010 року по 01.09.2016 року, згідно якого заборгованість позивача по аліментам станом на 01.09.2016 р. становить 65376,83 грн. [PERSON] інформація надана на підставі матеріалів, які перебувають на виконанні. У вирішенні спору покладався на розсуд суду. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, перевіривши докази по справі, прийшов до наступного. Згідно листа в.о. начальника Куп'янського МР ВДВС ГТУЮ у Харківській області від 03.11.2016 р. № 1051/11, у Купянському міскрайонному відділі державної виконавчої служби на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-1187 від 21.04.2009 року виданий Купянським міськрайонним судом Харківської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 27.05.2009 р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та належним чином повідомлено сторони виконавчого провадження. 07.06.2009 року під час перевірки майнового стану боржника було виявлено, що боржник офіційно працює у ФОП «ОШАЛІК» та надіслано постанову державного виконавця згідно ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV зі змінами та доповненнями, про стягнення аліментів із заробітку боржника. 31.08.2010 р. згідно довідки ФОП «ОШАЛІК», 25.08.2010 року боржник звільнився, заборгованості по аліментах немає. 05.08.2013 р. у відповідності до ст.ст. 2,5,11,25,55,90 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, боржнику надіслано вимогу державного виконавця за № 13655/0231, боржник не зявився. 05.08.2013 р. згідно розрахунку державного виконавця борг станом на 01.08.2013 року становить 22056,09 грн. та цей розрахунок було направлено боржнику за № 13656/0231. 26.05.2016 р. державним виконавцем Закопайло О.Ю. було надіслано вимогу державного виконавця з попередженням про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України (№ 5076/0231), боржник не зявився. 09.08.2016 року було отримано відповідь № [NUMBER] на запит до Пенсійного фонду України № 20614579 боржник працює РФ «Південна залізниця». 25.08.2016 р. було надіслано запит головному бухгалтеру РФ «Південна залізниця» з вимогою повідомити виконавця про період роботи боржника та розрахувати отриману зарплату за весь період роботи. 13.09.2016 р. було отримано довідку про доходи боржника та 19.09.2016 р. на підставі цієї довідки складено розрахунок боргу по аліментам, що становить 64821,85 грн., та постанову державного виконавця направлено за місцем роботи боржника на виконання (№ 10307/041239). Розрахунок не оспорювався. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 09.02.2017 п. № 1096/14-12-37, заборгованість проводиться згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», та, враховуючи те, що з 25.08.2010 року по 01.01.2012 року боржник не надавав довідки про доходи та не повідомив про місце одержання доходу, розрахунок проведений за цей період згідно статистичних даних Головного управління статистики у Харківській області по м. Купянську. За період з 01.01.2012 по 01.09.2016 борг нарахований згідно звіту бухгалтера про доходи боржника з місця роботи боржника. Так, розмір заборгованості боржника [PERSON] по аліментах за період 25.08.2010 року по 01.09.2016 року становить 65376,83 грн. Розрахунок не оспорювався. Згідно акту від 31.10.2016 року ТОВ КК «Коменерго-Купянськ», [PERSON] дійсно проживала без реєстрації з 2008 року по березень 2016 р. за адресою: [ADDRESS] (а.с.1). Цей акт складений за участю сусідів [PERSON], [PERSON] та ними підписаний. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], які підписали вищезазначений акт, не змогли конкретно пояснити суду, коли саме позивач та відповідач по справі проживали разом у спірний період часу, а коли окремо. Свідки не знають про існування чи відсутність у сторін по справі спільного бюджету, їх сімейні стосунки. Отже, показаннями свідків не підтверджується факт утримання неповнолітнього сина у спірний період часу позивачем. Відповідач у своїх поясненнях додатково зазначила, що вона не перешкоджала позивачу зустрічатися із сином, вони дійсно гуляли разом. За місцем проживання позивача вона ніколи не була зареєстрована, на підтвердження чого надала копію паспорту. Позивач у своїх поясненнях зазначив, що він вже не памятає коли саме у спірний період часу вони з відповідачем та сином проживали разом, а коли окремо. Крім цього зазначив, що у цей період вони придбавали побутову техніку, але кожний собі окремо. Також, позивач зазначав, що йому не було відомо про те, що нараховується заборгованість, жодних повідомлень від державного виконавця він не отримував, йому стало відомо про обставини справи лише з розрахунку державного виконавця від 19.09.2016 р., коли по місцю роботи з його заробітної плати було утримано періодичні платежі (аліментів) разом із заборгованістю. Проте, у судовому засіданні встановлено, що позивачу достеменно було відомо про існування виконавчого листа, відповідно до якого з його заробітної плати за попереднім місцем роботи у ФОП «ОШАЛІК» до дня звільнення 25.08.2010 року стягувались аліменти на утримання сина. Відповідно до ч. 4 ст. 195\~СК України\~розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Із матеріалів справи вбачається, що спір з приводу розміру заборгованості по сплаті аліментів між сторонами відсутній. Згідно положень ч. 2\~ст. 197 СК України\~за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв'язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Крім того постановою Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також передбачено, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених\~ст. 197 СК\~умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості (п. 22). Для звільнення від заборгованості за аліментами Законом передбачено такі підстави як: виникнення заборгованості внаслідок тяжкої хвороби платника аліментів або іншою обставиною, що має істотне значення (ч. 2\~ст. 197 СК), а також непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти (ч. 3\~ст. 197 СК). Таких обставин для звільнення від сплати заборгованості за аліментами позивач не зазначав. Як обставину, що має істотне значення для звільнення платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам, позивач зазначив ту обставину, що з вересня 2010 року по березень 2016 року він утримував дружину і сина, які проживали разом з ним. Однак, знаходження дитини на утриманні платника аліментів не може бути розцінено як істотна обставина для скасування заборгованості по аліментам. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, з моменту, коли дитина, на утримання якої позивач повинен був сплачувати аліменти, стала проживати разом із ним, він мав право на звернення до суду з позовом про звільнення його від сплати аліментних платежів, однак цим правом не скористався, а відповідно у державного виконавця не було підстав для припинення стягнення аліментів, тому заборгованість за цими платежами визначена правильно. Позивачем на підтвердження доводів про те, що з вересня 2010 року по березень 2016 року дитина повністю знаходилася на його утриманні, не надано суду належних доказів, з яких би суд міг прийти до висновку про наявність у нього істотних обставин, внаслідок яких виникла вищевказана заборгованість по аліментах, від сплати якої він просить суд його звільнити. Таким чином суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки зазначені позивачем обставини не мають істотного значення і їх не можна вважати такими, що можуть бути підставою для звільнення позивача виконувати свої батьківські обовязки щодо сплати заборгованості по аліментам.

Outcome: dismissed