Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на будівлю нежитлового приміщення загальною площею 99,03 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці площею 248,33 кв.м. При цьому [PERSON] подав до суду заяву про уточнення позовних вимог і внесення змін до предмета позову, якою просив визнати дійсним без нотаріального посвідчення договір купівлі-продажу нежитлових будівель, розташованих в [ADDRESS], на земельній ділянці площею 248,33 кв.м. укладеного 29.02.2012 року між позивачем та відповідачем по справі. Оскільки на даний момент виникла необхідність узаконення оформлених прав власності на об'єкт нерухомого майна, тому просив суд визнати право власності за ним на нежитлові будівлі, розташовані в [ADDRESS], на земельній ділянці площею 248,33 кв.м. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив винести судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечував, у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності приходить до наступного. Так, судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 29.02.2012 року, було укладено угоду (попередній договір купівлі-продажу), відповідно до якої відповідач зобов'язався до 01 січня 2014 року, після проведення поточної технічної інвентаризації та оформлення всіх необхідних документів в «КП Кременчуцьке МБТІ» на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці площею 248,33 кв.м., укласти основний договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі. Відповідно до правил ст. 206 ЦК України, відповідач та позивач вчинили усний правочин, який був засвідчений двома свідками. Відповідно до вищевказаної угоди між ними було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов. Отримавши даний об'єкт нерухомого майна, [PERSON] не має можливості укласти з Кременчуцькою міською радою Полтавської області договір оренди земельної ділянки для експлуатації та обслуговування нежитлового приміщення, без проведення державної реєстрації даних споруд в реєстраційній службі Кременчуцького МУЮ, оскільки Договір оренди землі укладений 25.07.2006 року між Кременчуцькою міською радою та Підприємством «Художньо-виробничі майстерні» Кременчуцької міської організації Національної Спілки художників України для експлуатації та обслуговування будівель та споруд по [ADDRESS] в м. Кременчуці закінчився 01 липня 2011 року. На підтвердження намірів позивача, між ним та [PERSON] 20 лютого 2012 року було укладено Договір найму нежитлового приміщення з терміном дії до 25.02.2015 року. Після укладення вказаного договору позивачем було отримано дозвіл від [PERSON] на проведення переобладнання нежитлового приміщення у відповідності до запиту та п.п. 2.2.3 Договору найму нежитлового приміщення, після чого 29.02.2012 року між сторонами було досягнуто згоди щодо викупу вищевказаних приміщень. Після виконання зобов'язань покладених на позивача [PERSON] умовами угоди, відповідач [PERSON] умови угоди не виконав, і взагалі не бажає їх виконувати, зустрічей уникає. [PERSON] вимушений був звернутися з позовом до суду про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці площею 248,33 кв.м. та визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно. На виконання істотних умов договору купівлі-продажу вищевказаного майна, 29.02.2012 року між сторонами було укладено Акт приймання-передачі основних засобів від Продавця до Покупця. На підставі ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.04.2014 року було проведено технічну інвентаризацію та виготовлено технічний паспорт на вищезазначене нежитлове приміщення. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з клопотанням про приєднання до матеріалів справи заяву про уточнення позовних вимог і внесення змін до предмета позову, з метою відповідного оформлення об'єкту. Згідно ст. 656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Суд, перевіривши матеріали та обставини справи, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved