Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи [PERSON], Реєстраційна служба Лубенського міськрайонного управління юстиції, Друга Лубенська державна нотаріальна контора про скасування свідоцтва про право на спадщину. Свій позов мотивував тим, що у [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,1012 га розташоване домоволодіння, яке було побудоване його дідусем та бабусею: [PERSON] та [PERSON] 04.01.2012 року Лубенським міськрайонним судом було ухвалено рішення, згідно якого визначено, що [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині вищевказаного домоволодіння. [INFO] помер його дідусь [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частини домоволодіння, спадкоємцями на яку були його дружина [PERSON], донька померлого [PERSON] та внуки померлого - [PERSON] та [PERSON] Усі спадкоємці, крім нього - [PERSON], звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] і кожному із спадкоємців припадало по 1/6 частині спадкового майна. Згідно заочного рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.07.2013 року, яке було отримано ним 16.08.2013 року, по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Територіальної громади в особі Лубенської міської ради, треті особи [PERSON], Реєстраційна служба Лубенського МРУЮ, Друга Лубенська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування, позовні вимоги [PERSON] задоволено і визнано за нею право власності на 2/3 частини земельної ділянки, площею 0,1012 га, що розташована в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та на 1/6 частину земельної ділянки, площею 0,1012 га, що розташована в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Тільки з вказаного заочного рішення він дізнався, що його бабуся [PERSON] 13.03.2009 року склала заповіт на ім.»я своєї доньки, а його тітки - [PERSON], а [INFO] [PERSON] померла. Після смерті його бабусі [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з 2/3 частини домоволодіння та 2/3 частини земельної ділянки, площею 0,1012 га, що розташовані в [ADDRESS]. На час смерті [PERSON] у першу чергу право на спадкування мали: донька померлої [PERSON] та онуки померлої [PERSON] та [PERSON] Його брат [PERSON] заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавав, тому, відповідно, він - [PERSON] мав право на отримання 1/3 частини домоволодіння та приватизованої земельної ділянки. Оскільки на момент складання заповіту його бабуся [PERSON] не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними бо була тяжко хворою людиною, він звернувся до суду з позовом про визнання недійсним заповіту і рішенням суду від 04.06.2014 року заповіт було визнано недійсним, рішення суду набрало чинності 01.07.2014 року. На відповідачку [PERSON] було оформлено свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS]. Визнання недійсним заповіту суттєво впливає на юридичну оцінку обставин, здійсненних нотаріусом Другої Лубенської державної нотаріальної контори при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Він, як спадкоємець покійної [PERSON] був позбавлений за заповітом на право на спадщину і у зв»язку з визнанням заповіту недійсним має право на майно покійної бабусі. Позивач [PERSON] прохає суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] за заповітом від 13.03.2009 року, видане [PERSON] Другою Лубенською державною нотаріальною конторою за адресою: м.Лубни вул..Г.Тютюнника,19 в м.Лубни Полтавської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, прохали задовольнити, обґрунтували позовні вимоги обставинами, викладеними в позові. Відповідачка [PERSON], будучи повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи, в судове засідання не з»явилась, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов підтримує. Представник третьої особи Реєстраційної служби Лубенського міськрайонного управління юстиції, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи, в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Другої Лубенської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, щодо задоволення позову не заперечує. 12.08.2014 року головуючий ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши позивача та його представника, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 179 ЦПК України визначено, що входить до предмета доказування - це факти, які обґрунтовують заявлені позовні вимоги. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 058729 від 05.11.1997 року, договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на праві особистої власності №2202 та рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області №2-1679/11 від 04.01.2012 року належало по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,1012 га., що розташована за адресою [ADDRESS] кожному. [INFO] помер батько позивача [PERSON]. [INFO] помер [PERSON] - батько [PERSON]. На майно померлого [PERSON] у 2-й Лубенській ДНК заведена спадкова справа №53/2009 на підставі заяви про прийняття спадщини за законом [PERSON], заяви про прийняття спадщини за законом від дружини померлого [PERSON] та онука померлого [PERSON] на долю свого батька [PERSON], який помер [INFO]. [PERSON] - бабуся позивача померла [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із відповідної частини жилого будинку з господарськими спорудами та відповідної частини земельної ділянки за адресою [ADDRESS]. Так, відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті [PERSON]. [PERSON] за життя 13.03.2009 року на користь [PERSON], склала заповіт, який 13.03.2009 року було посвідчено приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] і який за рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.06.2014 року (а.с.8-10) визнано недійсним. Вказане рішення набрало законної сили 01.07.2014 року. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з копії спадкової справи на майно покійної [PERSON] на підставі вищевказаного заповіту від 13.03.2009 року, нотаріусом Другої Лубенської державної нотаріальної контори 09.07.2013 року (номер у спадковому реєстрі 54705498) було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] на ім.»я спадкоємиці [PERSON]. Спадкоємець, на основі ст. 66 Закону України «Про нотаріат», має право отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Шляхом аналізу й тлумачення норм спадкового права, суд вважає, що вданому випадку, слід визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на ім»я [PERSON] як наслідок визнання недійсним заповіту, на підставі якого було видано свідоцтво про право на спадщину.

Outcome: approved