Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Будьоннівського районного суду м. Донецька із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у виді - ? частки квартири [ADDRESS]. Інша ? частка квартири [ADDRESS] належить онуку померлої [PERSON] - [PERSON], відповідачу. Позивач зазначає, що за життя [PERSON] розпоряджень щодо належного їй майна не залишала, а єдиним спадкоємцем першої черги за законом на спадкову частку квартири являється він. Позивач вказує, що за життя його мати тяжко хворіла, він постійно здійснював за нею догляд піклувався про неї, забезпечував необхідним лікуванням, а після смерті матері, здійснював витрати на поховання. Також, позивач зазначає, що хоча і є зареєстрованим за іншою адресою, проте від дня відкриття спадщини, тобто смерті матері, по теперішній час він постійно проживаю у спірній квартирі. Саме він сплачує квартплату та комунальні платежі за квартиру, робить ремонт квартири та утримує таку у належному стані, що підтверджується актом обстеження житлово - побутових та матеріальних умов складеним головою комітету мікрорайону «Парковий» від 06 лютого 2014 року, відповідними квитанціями про оплату комунальних послуг, договорами про поставку та установку вікон, а також свідками. З огляду на вищенаведене, вважає, що фактично прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, а тому не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Водночас, у подальшому при зверненні ним до нотаріальної контори, було встановлено, що свідоцтво про право власності на спірну частину квартири оформлено на відповідача - [PERSON], який є онуком спадкодавця. Позивач вказує, що згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Таким чином, видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири [ADDRESS] відповідачу [PERSON] було порушено його права на спадщину, як спадкоємця першої черги за законом, а тому зазначене свідоцтво підлягає визнанню недійсним. З огляду на вищенаведене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26.12.2013 року № 1749, встановити факт прийняття ним спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] та встановити йому додатковий строк терміном у три місяці, для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] Позивач [PERSON], у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності особи, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Третя особа приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, надала суду заву про розгляд справи у її відсутності. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно із ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 2 Постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом повинні розглядатися одночасно за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 1036 від 26 серпня 2010 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по ? частці кожному. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 жовтня 1957 року, матір'ю [PERSON], [INFO], є [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 червня 1965 року, матір'ю [PERSON], [INFO], є [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26 грудня 1981 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу змінено на [PERSON] Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 21 грудня 2004 року Відділом РАЦС Будьоннівського РУЮ м. Донецька, [PERSON] померла [INFO]. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 28 березня 2011 року Відділом РАЦС Будьоннівського РУЮ м. Донецька, [PERSON] померла [INFO]. Вказані обставини свідчать про те, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ? частку квартири [ADDRESS], а також те, що спадкоємцями є [PERSON], син померлої, та [PERSON], відповідно до ст. 1266 ЦК України, за правом представлення після смерті матері [PERSON] З копії спадкової справи № 12/2013 вбачається, що за час свого життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складала. Після її смерті в управління спадковим майном фактично вступив її син (спадкоємець першої черги спадкування за законом) [PERSON], тобто, відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини за законом. Зокрема, факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері підтверджується наданими суду такими доказами: копіями квитанцій про сплату [PERSON] за надані комунальні послуги у квартиру [ADDRESS] за період 2012 по 2013 роки; копіями договору про встановлення пластикових вікон у квартирі від 22 жовтня 2013 року та 08 січня 2014 року відповідно, тобто після смерті [PERSON] Також, з акта обстеження житлових умов від 06 лютого 2014 року, затвердженого головою комітету мікрорайону «Парковий», вбачається, що [PERSON] за місцем своєї реєстрації: [ADDRESS] не проживав, оскільки здійснював догляд за своєю матір'ю [PERSON] у період з 2009 року по день її смерті, [INFO] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується також показами опитаних свідків - сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відтак, спадкоємцем першої черги спадкування за законом майна [PERSON] є син померлої - [PERSON] який, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від неї. Крім позивача, спадкоємцями першої черги спадкування майна [PERSON] є також син померлої [PERSON] - [PERSON], відповідач у справі. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. З матеріалів копії спадкової справи вбачається, що відповідач у справі [PERSON] звернувся 11 листопада 2013 року до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право спадщини за законом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO], тобто через 2 роки 8 місяців та 15 днів. Також, з матеріалів вищевказаної спадкової справи вбачається, що приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] 26 грудня 2013 року на підставі заяви [PERSON], видано останньому свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Водночас в матеріалах вищевказаної спадкової справи відсутнє рішення суду про надання [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], так як ним такий пропущено, а тому суду не зрозуміло на якій правовій підставі нотаріусом поновлено строк [PERSON] для прийняття спадщини та видано свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно із ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, суд вважає, що видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири [ADDRESS] відповідачу [PERSON], порушено право позивача на спадщину, як спадкоємця першої черги за законом, а тому зазначене свідоцтво підлягає визнанню недійсним. Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1, 3 статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 2009 року та по день смерті [PERSON] проживав разом з нею та здійснював за нею догляд, відтак відповідно до ст.. 1268 ЦК України, фактично прийняв спадщину, і про те, що його права як спадкоємця порушено [PERSON] дізнався лише 30 січня 2014 року, коли отримав постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії за № 5/01-16. Відтак, суд вважає, що причини пропуску є поважними,а тому суд вважає належним визначити [PERSON] строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлої [INFO], у три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved