Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що він з 23.07.1991 року по 23.12.1997 року працював за спеціальностями підземний машиніст електровозу, підземний машиніст навантажувальної машини у Державному виробничому обєднанні по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» на шахті «Гігант», з 29.11.1999 року по 28.09.2005 року виконував роботу відповідно до трудового договору за спеціальностями підземний машиніст електровозу, підземний гірник, підземний прохідник у Державному підприємстві «Криворізький державний залізорудний комбінат» на шахті «Батьківщина». Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини 23.12.2014 року було встановлено позивачу професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії); вібраційна хвороба першої-другої ст., синдром периферичний, ангіодистонічний в сполучені з полірадикулопатією з помірними статико-динамічними порушеннями і больовим синдромами, лівобічним плечолопатковий періартрозом, ПФС-другого ст.; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). За довідкою МСЕК від 12.02.2015 року серія 12 ААА №003760 позивачу встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 60% та 3 група інвалідності у звязку з професійними захворюваннями. У зв'язку із ушкодженням здоровя через професійні захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнав та продовжує зазнавати, розмір моральної він оцінює в розмірі 701568 грн., які просить стягнути з відповідача. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, та пояснив суду, що позивач [PERSON] 12 років 3 місяці працював у підземних умовах праці на шахтах «Гігант» та «Батьківщина», правонаступником яких є Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». Під час роботи на зазначених підприємствах ним отримано професійні захворювання та як наслідок заподіяно моральну шкоду, яку оцінено у розмірі 701568,00 грн. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, оскільки факт спричинення моральної шкоди саме відповідачем не доведено, у звязку з тим, що позивач крім підприємства відповідача працював на інших підприємствах, крім того після роботи на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» продовжив роботу у шкідливих умовах на шахті ім. Артема ПАТ «[PERSON] Кривий Ріг», з підприємства відповідача позивач звільнився за власним бажанням, тому ПАТ «Кривбасзалізрудком» не може відповідати за шкоду заподіяну керівництвом іншого підприємства. Крім того з ПАТ «[PERSON] Кривий Ріг» рішенням суду вже стягнуто на користь позивача моральну шкоду у розмірі 35000,00 грн. тому повторне стягнення суперечить нормам чинного законодавства. Також зазначила, що шахта «Гігант» ліквідована, а відповідач не є правонаступником вказаної ліквідованої шахти. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працював у підземних умовах праці на різних підприємствах, з яких у період: з 23.07.1991 по 23.12.1997 року перебував у трудових правовідносинах з Державним виробничим обєднанням по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» на шахті «Гігант», з 29.11.1999 по 28.09.2005 року перебував у трудових правовідносинах з Державним підприємством «Криворізький державний залізорудний комбінат» шахта «Батьківщина», та з 11.10.2005 по 08.04.2014 року, часу звільнення у звязку з виходом на пенсію, працював на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки (а.с.31-36). 29.12.2014 року на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було проведено розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань [PERSON]: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії); вібраційна хвороба першої-другої ст., синдром периферичний, ангіодистонічний в сполучені з полірадикулопатією з помірними статико-динамічними порушеннями і больовим синдромами, лівобічним плечолопатковий періартрозом, ПФС-другого ст.; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху), установлених Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини, про що складено Акт № 42 розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого головним державним санітарним лікарем Жовтневого району м. Кривого Рогу 31 грудня 2014 року (а.с.22-25). Відповідно до п.16 зазначеного Акту, крім іншого підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: РУ ім. Дзержинського, шахта «Гігант»: з 23.07.1991 по 26.11.1991 підземний машиніст електровоза, з 26.11.1991 по 23.12.1997 підземний машиніст навантажувальної машини; «Кривбасзалізрудком» шахта «Батьківщина» з 29.11.1999 по 09.08.2004-підземний машиніст електровоза, з 09.08.2004 по 03.02.2005 підземний гірник, з 03.02.2005 по 28.09.2005 підземний прохідник (а.с.24). Згідно копії Довідки огляду МСЕК серії 12ААА №003760 від 12.02.2015 [PERSON] при первинному огляді встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 60% та 3 група інвалідності з 03.02.2015 у звязку з професійними захворюваннями, з яких 40% - вібраційна хвороба; 15 % - хронічне обструктивне захворювання легень, 5% нейросенсорна приглухуватість за професією машиніст навантажувальних машин з переоглядом 01.02.2016 року (а.с.26-27). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.08.2015 року на користь позивача з Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Кривий Ріг» стягнуто у відшкодування моральної шкоди, в звязку з втратою працездатності в розмірі 35000,00 грн. (а.с.151-153). Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців. За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов'язків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв'язку із професійними захворюваннями, які призвели до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. З урахуванням відомостей, що викладені у п.16 Акту № 42 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, суд приходить до висновку, що ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є винним підприємством у виникненні профзахворювання позивача та повинно нести відповідальність за спричинену моральну шкоду. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у [PERSON] 60 % втрати працездатності, встановлення третьої групи інвалідності, період його роботи на шахті «Батьківщина» з 29.11.1999 по 28.09.2005, глибину фізичних та моральних страждань позивача, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 18000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. При цьому суд не враховує період роботи [PERSON] на шахті «Гігант» оскільки зазначену структурну одиницю підприємства, згідно до наказу Генерального директора «Кривбасруда» від 20.01.1998 року, було обєднано у шахту «Гігант-Дренажна», а наказом в.о. Генерального директора «Кривбасруда» від 11.09.1998 року № 139 було виключено зі структурних одиниць ВО «Кривбасруда» шахту «Гігант-Дренажна» з часу реєстрації «Криворізького державного управління гірничорудного управління гідрозахисту». Також, п. 1 наказу Міністерства промислової політики України від 29.07.1998 року № 262 було створено підприємство «Криворізьке державне управління гірничорудного управління гідрозахисту» на базі майна шахт «Гігант-Дренажна» та «Першотравнева-Дренажна» структурних підрозділів ДВО «Кривбасруда», шляхом їх відокремлення. (а.с. 68-71). Також не заслуговують на увагу посилання представника відповідача рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.08.2015 року, оскільки вказане рішення суду не стосується відповідача, а також у судовому засіданні знайшло своє підтвердження порушення законних прав працівника на безпечні і здорові умову праці з боку ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». На підставі ст. 88 ЦПК України з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 487,20 грн. На підставі ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial