Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом, в якому зазначив, що у період з 14.01.2005 року перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] . Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 27.06.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28.10.2014 року позивач сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ всіх видів доходів. Позивач зауважує, що починаючи з вересня 2015 року відповідач покинула адресу спільного із позивачем проживання, змінила квартиру, полишила дітей на проживання із ним. Будь-якої допомоги на утримання дітей не надавала. З липня 2019 року за домовленістю з [PERSON] діти проживають за місцем проживання матері відповідача в с. Коцюбинське м. Ірпінь Київської області. Внаслідок наведених обставин виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.07.2019 року складає 148\~295,64 грн. Позивач також зауважує на існуванні перешкод у спілкуванні та вихованні дітей, та, з врахуванням поданих уточнень, просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах в сумі 148\~295,64 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини доходів за період з 01.07.2016 року по 30.06.2019 року включно, визначити спосіб участі у виховання дітей шляхом: встановлення дозволу на перебування дітей з батьком, у тому числі за місцем реєстрації позивача та місцем реєстрації його матері [PERSON] з можливістю короткострокового виїзду (до 24 діб) до інших населених пунктів для здійснення оздоровлення на період осінніх, зимових, весняних, літніх канікул, терміни яких будуть визначені відповідними органами державної влади та місцевого самоврядування за місцем навчання дітей. починаючи з наступного дня, який йде за датою початку канікул до передостаннього дня, яким закінчуються такі канікули, без участі їх матері та ї рідних; дозволити необмежене спілкування із дітьми з використанням поштового , телефонного зв`язку, а також за допомогою мережі «Інтернет». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. В судове засідання від 17.12.2020 року позивачем подано заяву про можливість слухання справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час розгляду справи повідомлялась належним чином. Від представника Житомирського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді надійшла заява про можливість розгляду справи за відсутності представника. Богунський відділ державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Судом встановлено наступні обставини. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Богунського районного суду м.Житомира [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 01.07.2019 року заборгованість становить 148\~295,64 грн. Відповідно до ч.1 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.89 ЦПК України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні надано оцінку письмовим доказам: акту ПП «ВЖРЕП-4» від 02.02.2016 року про не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] у період з 09.2015 року, акту ПП «ВЖРЕП-4» від 11.03.2017 року про не проживання [PERSON] , акту ПП «ВЖРЕП-4» від 11.03.2017 року про склад проживаючих, довідці Половецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області щодо проживання дітей у період з 01.06.2016 року по 31.08.2016 року по [ADDRESS] , довідці Половецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області щодо проживання дітей у період з 01.06.2018 року по 20.08.2018 року по [ADDRESS] , висновку про оцінки потреб сім`ї, складеного Житомирським міським центром соціальних служб сім`ї, дітей та молоді за наслідком візиту в сім`ю позивача, а також поясненням свідків [PERSON] , [PERSON] , які повідомили про місце проживання та періоди такого проживання неповнолітніх дітей. Суд приходить до висновку про підтвердження викладених позивачем обставин про зміну місця проживання відповідачем з вересня 2015 року та полишення дітей у період до липня 2019 року. З аналізу норм Сімейного кодексу України, які врегульовують питання утримання батьками своїх неповнолітніх дітей, вбачається, що аліментами є грошові суми, які направлені на забезпечення потреб неповнолітніх дітей та сплачуються на користь того з батьків (осіб, що їх замінують), які фактично здійснюють утримання таких дітей. Встановлені судом обставини є істотними в розумінні ст. 197 СК України та є підставою для звільнення від заборгованості по сплаті аліментів у період з вересня 2015 року по червня 2019 року включно. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах у період з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року здійснено нарахування в сумі 137\~135,40 грн. (заборгованість на суму 11160,24 грн. нарахована у період до 01.09.2015 року). Суд звільняє позивача від сплати заборгованості по аліментах на відповідну суму. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивачем не надано одказів на підтвердження обставини щодо звернення до відповідача із вимогою про сплату аліментів у період проживання з дітьми та опікування над ними, а тому вимога про стягнення аліментів у період 2016-2019 року не підлягає до задоволення. З приводу вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей суд зауважує. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У відповідності до ст. 153 цього Кодексу мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків коли таке право обмежене законом. За змістом ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За положеннями ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. На неодноразові запити суду, скеровані до служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області як органу опіки та піклування, висновок щодо розв`язання спору суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст .2 ЦПК України). З метою забезпечення відновлення порушених прав позивача, суд вважає необхідним ухвалити рішення за відсутності висновку органу опіки та піклування, що відповідатиме завданням цивільного судочинства. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 8 Конвенції про права дитини не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Йогансен\~проти Норвегії»\~\~від 07 серпня 1996 року, § 78). У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Про можливість зустрічі дитини із батьком без присутності матері, за умови відповідності інтересам дитини, неодноразово наголошував Верховний Суд у своїх постановах (в т.ч. справа № 753/15487/18). Суд вважає за можливе задовольнити позов по відповідній вимозі частково: визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення можливості спільного відпочинку із дітьми без обов`язкової присутності матері (інших осіб) протягом 20 днів під час літніх канікул, та протягом по 5 днів під час осінніх, зимових, весняних канікул, з правом відвідування дітьми спільно із батьком місця проживання батька - [PERSON] та\~місця проживання\~бабусі \~ [PERSON] ,\~а також\~з правом\~виїзду за\~межі відповідних\~місць проживання\~таких осіб\~до інших\~місць (населених\~пунктів)\~на території\~України. Задоволення позову у вищевказаному обсязі забезпечує реалізацію позивачем прав на безперешкодне спілкування, а судове рішення вбачає ефективність, прогнозованість та підконтрольність при виконанні.

Outcome: partial