Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем по справі [PERSON] знаходиться у шлюбі з 12.10.2011 року. Оскільки сімейне життя не склалося із-за несумісності характерів з відповідачкою, різних світоглядів та різних поглядів на сімейне життя, просить розірвати шлюб, зареєстрований 12.10.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Мар»їнського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 157. В судове засідання позивач не з»явився, просив справу слухати у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, про день і час слухання справи повідомлялась належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви від відповідачки на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді на адресу суду не надходило. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлений відповідач не з»яився в судове засідання, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, 12.10.2011 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Мар»їнського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 157. Від сумісного проживання подружжя дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з липня 2013 року, та з того часу сторони проживають окремо один від одного. Причиною розпаду сім»ї є несумісність характерів, втрата почуття поваги один до одного. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, суд вважає примирення між сторонами неможливим. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved