Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] у зв'язку із тим, що вона не мешкає у будинку більше 6 місяців без поважної причини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] на підставі договорів дарування від 30.01.2003 року та від 18.08.2009 року належить житловий будинок [ADDRESS]. З 20.06.1997 року у вказаному будинку зареєстрована його матір [PERSON], але з липня 2009 року не проживає у вказаному будинку. Оскільки вона з 2009 року не мешкає у будинку без поважних причин, просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що з 1996 року його мати [PERSON] була власником домоволодіння [ADDRESS]. 30.01.2003 року мати подарувала йому 2/5 частини вказаного домоволодіння, а 18.08.2009 року подарувала 3/5 частини домоволодіння, тобто з вказаного часу він є його власником. Зазначене домоволодіння не має газифікації та каналізації, а водопровід знаходиться на вулиці. Жилий будинок складається з чотирьох кімнат, дві з яких не придатні для проживання, оскільки він розпочав ремонтні роботи, але не має можливості їх завершити через відсутність грошей. В травні 2009 року його мати [PERSON] перенесла інсульт і з липня 2009 року стала проживати у власній квартирі за адресою: [ADDRESS] В квітні 2013 року стан здоров'я матері погіршився і вона не може самостійно рухатися, а пересувається в інвалідному візочку. В зв'язку з тим, що мати потребує постійної сторонньої допомоги та догляду його брат [PERSON] переселив її за місцем свого проживання у домоволодіння [ADDRESS] де обладнав їй кімнату. В період з 31.07.2013 року по 11.10.2013 року мати тимчасово проживала у спірному домоволодінні, але через відсутність належних умов знову переїхала до [PERSON] Просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування належним йому жилим приміщенням, оскільки він має намір продати домоволодіння та придбати благоустроєне житло для проживання своєї сім'ї - дружини та двох неповнолітніх дітей. Представники відповідачки [PERSON] заперечували проти позовних вимог зазначивши, що [PERSON] має бажання у літній період проживати у спірному домоволодінні для проходження реабілітації. Не заперечували щодо обставин, які виклав позивач, а саме щодо незадовільного технічного стану спірного домоволодіння. [PERSON] не вживала заходи щодо вселення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини. Відповідно до договору дарування від 30.01.2003 року посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] належить 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до договору дарування від 30.01.2003 року посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] належить земельна ділянка, площею 400кв.м., [ADDRESS]. Відповідно до договору дарування від 18.08.2009 року посвідченого державним нотаріусом Першої Маріупольської держаної нотаріальної контори, [PERSON] належить 3/5 частини житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до договору дарування від 28.09.2009 року посвідченого державним нотаріусом Першої Маріупольської держаної нотаріальної контори, [PERSON] належить земельна ділянка, площею 600кв.м., [ADDRESS]. Відповідно до копії домової книги будинку [ADDRESS], [PERSON], [INFO], зареєстрована за вказаною адресою з 20.06.1997 року. Згідно з Актом №50 від 07.05.2013 року складеним КСН «Новоселівка» у присутності сусідів, [PERSON] з 01 липня 2009 року не проживає у будинку [ADDRESS]. Згідно з Актом №05.02.29 від 29.11.2013 року складеним КСН «Новоселівка» у присутності сусідів, [PERSON] з 01 липня 2009 року не проживає у будинку [ADDRESS]. Тимчасово проживала в період з 31.07.2013 року по 11.10.2013 року. Статтями 317, 319, 321 і 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Статтею 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування жилим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік. Відповідачка [PERSON] з 01 липня 2009 року не проживає у будинку [ADDRESS], тобто понад чотири роки, до квітня 2013 року проживала у власній квартирі за адресою: [ADDRESS], та не вживала заходів щодо вселення у спірне житло, а відповідно втратила право користування ним, в зв'язку з чим, суд вважає обґрунтованими твердження позивача про порушення його прав, як власника спірного житла, з боку відповідачки, за захистом яких він звернувся до суду. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, а саме, необхідно визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. На підставі Цивільного кодексу України, ст.71, ст.72 Житлового кодексу України,

Outcome: approved