Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить 1/2 частина квартири № 41 в будинку № 147-А по бул. Гвардійському в м. Запоріжжі. Під час відчуження квартири він дізнався про те, що на його майно 17 липня 2006 року накладено арешт на підставі постанови Ленінського районного відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Наявність арешту та заборони відчуження майна позивача порушує його права вільно розпоряджатися своєю власністю, а відтак для захисту свого права власності [PERSON] звернувся з даним позовом до суду, в якому просить суд зняти арешт з нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження 6326847, зареєстровано 27 грудня 2007 року за № 6326847 реєстратором - Третя Запорізька державна нотаріальна контора, підстава обтяження - постанова державної виконавчої служби Ленінського району м. Запоріжжя АА № 999897 від 17 липня 2006 року, обєкт обтяження 1/4 частини квартири, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський[ADDRESS], власник [PERSON] В судове засідання позивач не зявився, представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області старший державний виконавець Сівакова О.О. в судове засідання не зявилася, подала суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника відділу, просить ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради та [PERSON]у судове засідання не зявилися, про місце та час розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, причини їх неявки суду невідомі. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою у судове засідання учасників процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, зясувавши всі обставини, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить ? частини квартири № 41 в будинку № 147-А по бул. Гвардійському в м. Запоріжжі, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєктів № 87575769, договором купівлі-продажу квартири від 15 червня 2005 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витягом з реєстру правочинів, копією технічного паспорту на квартиру. Як вбачається з листа старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області [PERSON] від 26 червня 2017 року № 1/10, на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження ВП № 2686604 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3245 від 03 листопада 1998 року виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини. Відповідно до копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 999897 від 17 липня 2006 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ленінського району м. Запоріжжя, з метою виконання виконавчого листа № 2-3245 від 03 листопада 1998 року виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини був накладений арешт на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та на 1/4 частину квартири № 41 по бул. Гвардійському, буд. 147-А у м. Запоріжжі, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно витягу здійсненого пошуку в автоматизованої системи виконавчих проваджень було встановлено, що виконавче провадження ВП № 2686604 було завершено 07 листопада 2007 року. Станом на теперішній час виконавчий лист № 2-3245 від 03 листопада 1998 року який виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини на виконанні у [PERSON] ВДВС м. Запоріжжя не перебуває. Надати будь-яку іншу інформацію стосовно відповідного виконавчого документа відповідач не має можливості у звязку з тим, що на підставі п. 3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки від дати завершення виконавчого провадження, отже виконавче провадження ВП № 2686604 було знищено за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовомпро визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Оскільки на даний час виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт на майно позивача, знищено, через що позивач не має можливості отримати будь які відомості та як наслідок, позивач не може реалізувати свої права щодо розпорядження своєю власністю, суд дійшов до висновку, що порушене право власника підлягає захисту шляхом звільнення з під арешту спірного майна, що належить позивачу та скасування заборони його відчуження. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved