Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та в обґрунтування позовних вимог вказує, що 25.11.2015 року відповідно до договору купівлі продажу №4 придбав у [PERSON] , транспортний засіб Renault Magnum 440.19, 2002 року випуску, шасі [NUMBER] до часу перереєстрації на позивача мав реєстраційний номер [NUMBER] та транспортний засіб KRONE SPD27, 2001 року випуску, шасі № [NUMBER] до часу перереєстрації на позивача мав реєстраційний номер [NUMBER] . Після укладеного договору купівлі продажу позивач, звернувся до відділу МРЕО Черкаської області для перереєстрації транспортних засобів. 25.11.2015 р. згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] вантажний автомобіль червоного кольору Renault Magnum 440.19, 2002 року випуску, шасі [NUMBER] , державний номер [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] напівпричіп чорного кольору KRONE SPD27, 2001 року випуску, шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] належать на праві власності позивачеві. Позивач зазначає, що йому стало відомо що на належні йому на праві власності транспортні засоби накладено арешт постановою від 22.06.2020 року приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. у здійснення виконавчого провадження ВП №62280027 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» боргу у розмірі 1104149,69грн. [PERSON] вказує, що на момент накладення арештів на вказані транспортні засоби, саме за ним було зареєстровано право власності на вантажний автомобіль червоного кольору Renault Magnum 440.19, 2002 року випуску, шасі [NUMBER] , державний номер [NUMBER] та напівпричіп чорного кольору KRONE SPD27, 2001 року випуску, шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , згідно свідоцтва про право власності [NUMBER] та свідоцтва про право власності [NUMBER] відповідно, а тому у виконавця були відсутні правові підстави накладення арешту. Враховуючи вказані обставини, наявний арешт на належні йому транспортні засоби та порушує його право на вільне володіння, користуватися та розпорядження спадщиною, а тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить суд скасувати постанову приватного виконавця Волкової Євгенії Олегівни від 22.06.2020 року №62280027 про арешт майна боржника в частині накладення арешту на транспортні засоби: - вантажний автомобіль червоного кольору Renault Magnum 440.19, 2002 року випуску шасі № [NUMBER] державний номер [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] та інші обтяження що накладені виконавцем щодо даних транспортних засобів - напівпричіпа чорного кольору KRONE SPD27, 2001 року випуску, шасі № [NUMBER] державний номер [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] належать на праві власності позивачеві [PERSON] . Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 08.11.2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 22.11.2021 року на адресу суду від відповідача приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] . Позовні вимоги приватний виконавець Волкова Є.О. не визнає у повному обсязі, у задоволенні позову просить відмовити з підстав вказаних у відзиві. Від третьої особи, яка не заявляє самостійним вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] пояснення щодо позовних вимог [PERSON] до суду не надходило. Дослідивши надані позивачем письмові докази, відзив приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О., суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно дост. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 26.11.2015 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 26.11.2015 року [PERSON] є власником автомобіля Renault Magnum 440.19, 2002 року випуску, шасі [NUMBER] , червоного кольору, [NUMBER] та напівпричіпа KRONE SPD27, 2001 року випуску, шасі № [NUMBER] , червоного кольору, державний номерний знак [NUMBER] . Згідно виконавчого листа №290/1246/15-ц від 22.02.2016 року виданого Романівськитм районним судом Житомирської області з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого згідно ухвали Романівського районного суду Житомирської області №290/1246/15-ц від 04.10.2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал», стягнуто заборгованість за кредитним договором №Z012/110/3 від 10.01.2007 року у розмірі 33443,93 Євро. За вказаним виконавчим листом постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. від 05.06.2020 року відкрито виконавче провадження №62280027. Боржником у вказаному провадженні є [PERSON] , а стягувачем ТОВ «Вердикт Капітал». У порядку здійснення виконавчого провадження №62280027 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. винесено постанову від 22.06.2020 року про арешт майна боржника, а саме транспортний засіб KRONE реєстраційний номер [NUMBER] та RENAULT реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктами 6, 7 ч.3 ст 18 Закон №1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт майно, кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Відповідно до ч.1 ст.48 Закон №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Приписами частин 1, 2 ст.56 Закон №1404-VIII визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується д ля забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. З матеріалів справи вбачається, що як станом на дату винесення рішення Романівського районного суду Житомирської області №290/1246/15-ц та набрання ним законної сили 15.01.2016 року, дату відкриття виконавчого провадження №62280027 від 05.06.2020 року, так і станом на час винесення спірної постанови про арешт вказаних транспортних засобів від 22.06.2020 року, право власності на транспортні засоби Renault Magnum 440.19, 2002 року випуску, шасі [NUMBER] , державний номер [NUMBER] та напівпричіп червоного кольору KRONE SPD27, 2001 року випуску, шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] , а саме 26.11.2015 року. [PERSON] не є боржником у вказаному виконавчому провадження та накладений арешт на належне йому майно позбавляє його, як власника вільно розпоряджатися та володіти майном. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт якого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч.1 та ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи, що позивач не є стороною виконавчого провадження №62280027 у рамках здійснення якого приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. постановою від 22.06.2020 року арешт на спірні автомобілі, які належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 26.11.2015 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 26.11.2015 року, і факт права власності [PERSON] підтверджується наданими на запит суду РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області обліковими картами №77230358 від 26.11.2015 року та №77230140 від 26.11.2015 року про реєстрацію транспортних засобів автомобіля Renault Magnum 440.19, 2002 року випуску, шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] та напівпричіп червоного кольору KRONE SPD27, 2001 року випуску, шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . На підставі вказаного, позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатися належним йому майном. Твердження відповідача, що на момент накладення арешту на майно приватним виконавцем було встановлено належність спірних автомобілів боржнику [PERSON] , а тому постанова про накладення арешту від 22.06.2020 року №62280027 є правомірною та законною, не знайшло свого підтвердження при розгляді справи. Крім того, суд звертає увагу на той факт, що правильним номером свідоцтва про реєстрацію напівпричіпа KRONE SPD27, 2001 року випуску, шасі № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , є саме [NUMBER] та правильним є зазначення кольору саме «червоний». Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, доведеними, підтверджені належними доказами та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення у повному обсязі. Питання щодо судових витрат, суд вирішуює відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно до ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представником позивача адвокатом Дрига Л.В. надано до суду розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 25.10.2021 року, відповідно до якого вбачається, що сума гонорару становить 5000грн., які складаються з 3000грн. за виконану роботу та 2000грн. за участь у судових засіданнях. Враховуючи, що розгляд справи було здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та адвокат не приймала участі у судових засіданням, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 908грн. судового збору та 3000грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved