Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Енергодарського міського суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що є громадянином Республіки Туреччина, але з 2016 року постійно проживає в Україні. 27.09.2016 року від зареєстрував шлюб з громадянкою України - відповідачем [PERSON] .. Після реєстрації шлюбу сімейні стосунки сторін не склались через постійні непорозуміння. Наразі між ними припинені сімейні відносини, вони втратили інтерес один до одного та не спілкуються, проживають окремо. Позивач наголошує на тому, що збереження сім`ї не можливе та суперечитиме їхнім інтересам, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 26.11.2020 року, відкрите загальне позовне провадження, розпочате підготовче провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.03.2021 року підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, у позові зазначив про розгляд справи без його участі (а.с. 2 зворот.бік). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася за адресою реєстрації. Заяв або клопотань про відкладання слухання справи та відзиву на позов, до суду не надала. На підставі викладеного, в суду наявні підстави для ухвалення заочного рішення по справі, на підставі ст..280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засідання встановлено, що позивач [PERSON] є громадянином Республіки Туреччина (а.с.3-6). Згідно з Довідкою [PERSON] постійно проживає в Україні та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). 27 вересня 2016 року між сторонами зареєстрований шлюб Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №1339 (а.с.9). Спільних дітей сторони не мають. Між сторонами шлюбні відносини припинені, позивач не бажає збереження сім`ї з відповідачем, наполягаючи на розірванні шлюбу. Відповідач в свою чергу до суду не з`явилася та зазначене позивачем не спростувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право». Так, оскільки позивач по справі є громадянином Республіки Туреччина, розірвання шлюбу здійснюється з урахуванням норм Закону України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про міжнародне приватне право», форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до п. 11 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом», передбачено, що правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право». Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Наприклад, якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. У випадку відсутності такої ситуації - правові наслідки шлюбу визначаються правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Отже, оскільки сторони, в тому числі і позивач який є громадянином Республіки Туреччина, постійно проживають на території України, розірвання шлюбу в даному випадку здійснюється за законодавством України. Як вказує ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України та ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, позивач поновлювати сімейні стосунки з відповідачем не бажає, наголошуючи на розірванні шлюбу, сторони проживають окремо один від одного та спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому шлюб між ними підлягає розірванню. Крім того, в порядку ст..141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840,80 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved