Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 07.10.2010 року між ним та відповідачкою по справі був укладений шлюб, зареєстрований Першотравневої сільською радою Красноармійського району Донецької області. Від сумісного проживання неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпада сім»ї є постійні сварки, які виникають з боку відповідачки по справі. З початку повторної реєстрації шлюбу вони так і не проживали разом, тому вважає, що фактично сімейно-шлюбні відносини фактично припинені з жовтня 2010 року. Просить розірвати шлюб, укладений між позивачкою та відповідачем, зареєстрований 07.10.2010 року виконкомом Першотравненвої сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 3. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги , наполягав на їх задоволенні. Представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка позовні вимоги не визнала, та пояснила, що примирення вважає неможливим, проте заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки вважає, що перед вирішенням цього спору від позивача необхідно витребувати розписку про відсутність до неї будь-яких претензій, у тому числі і матеріального характеру. Вказала, що фактично сімейно-шлюбні відносини фактично припинені з червня 2016 року до цього часу вони проживали разом, проте, кожний у своєму будинку, які є суміжними, тобто розташовані по сусідству. Вказані обставини стосовно мешкання сторін по сусідству , кожний в своєму будинку, були підтверджені і позивачем по справі. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07.10.2010 року, зареєстрованому виконкомом Першотравневої сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 3. Від сумісного проживання неповнолітніх дітей не мають. З урахуванням пояснень сторін ,наданих в судовому засідання, суд приходить до висновку про те, що сімейно-шлюбні відносини фактично припинені з червня 2016 року, оскільки з моменту реєстрації шлюбу, кожен із сторін жив у своєму будинку, які розташовані по сусідству, проте факт припинення сторонами ведення спільного господарства з червня 2016 року знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Причиною розірвання шлюбних відносин є виникнення в останній час перед припиненням шлюбних відносин постійних сварок, втрата почуття поваги один до одного. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. В судовому засіданні як позивачкою так і відповідачем заявлено про неможливість їх примирення по причині склавшихся між ними стосунків. Доводи відповідачки про зобов»язання судом позивача перед вирішенням питання про розірвання шлюбу надати їй розписку про відсутність у останнього до неї претензій, у тому числі матеріального характеру, суд не приймає до уваги, оскільки вказане питання не виходить до компетенції суду. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved