Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про втрату права на користування квартирою № 85 в будинку № 2 по вулиці Д.Вишневенького в місті Тернопіль. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що дане помешкання належить йому на праві приватної власності. У ньому зареєстрований його колишній тесть [PERSON], а також діти від першого шлюбу [PERSON] і [PERSON], які за вказаною адресою не проживають останні 10 років. Діти постійно мешкають у США. За даних обставин відповідачів слід визнати такими, що втратили право на користування вказаним помешканням, вважає позивач. Судом, в порядку ч. 2 ст. 35 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) до участі у справі було залучено служби у справах дітей Тернопільської міської ради. Представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та просив його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] щодо задоволення позову заперечили. Вказали, що [PERSON] проживає у [INFO] і підстав для визнання його таким, що втратив право на користування даним помешканням немає. [PERSON] у судове засідання не зявилась, забезпечивши явку свого представника адвоката [PERSON] котрий заперечив проти задоволення позову. [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча судом вживались усі необхідні заходи задля його належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. За даних обставин, суд вважає, що розгляд справи слід провести без участі [PERSON] на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Представник служби у справах дітей Тернопільської міської ради у судове засідання, призначене на 23 липня 2015 року не зявився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності у якій також зазначає, що при вирішеннісправи покладається на думку суду та просить врахувати житлові та майнові права неповнолітнього [PERSON] Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке. Як вбачається з реєстраційного посвідчення, виданого ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 29 липня 2003 року за № 833, [PERSON] на праві приватної власності, належить квартира [ADDRESS]. Учасниками судового процесу визнано, а тому, в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають ті факти, що [PERSON] є батьком колишньої дружини позивача, а [PERSON] та [PERSON] його дітьми. Відповідно до довідки, виданої ДП «Совр» (а.с.8), у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Однак, як встановлено судом, за вказаною адресою вони не проживають понад однин рік. Факт відсутності [PERSON] і [PERSON] у квартирі [ADDRESS] понад один рік підтверджується наступними доказами. [PERSON] народилась 26 липня 1994 року в м. Тернополі, Україна. Ці обставини підтверджуються фотокопією свідоцтва про народження серії І-ИД № 069126; актовий запис № 1937, здійснений у відділі реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Тернопільської міської ради. (а.с.5) Згідно з повідомлення від 10 вересня 2012 року, [PERSON] є студенткою денної форми навчання в навчальному 2012-2013 роках та членом першого класу Вищої Школи Елмвуд Парк. Очікувана дата закінчення навчання вересень 2013 року. (а.с.28) [PERSON] народився 11 травня 2012 року у Сполучених Штатах Америки (місто Чикаго, округ Кук, штат Іллінойс), що стверджується фотокопією його свідоцтва про народження («номер народження» 12002 616779). (а.с.91) В процесі забезпечення доказів, судом було отримано відомості з головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (а.с.65) відповідно до яких, вказаною організацією не виявлено відомостей щодо перетинання державного кордону [PERSON], або [PERSON] протягом 2013-2014 років. Звідси суд прийшов до переконання, що ні [PERSON] ні [PERSON] з 2013 по 2014 року на території України не перебували, а отже і не могли проживати у [INFO]. Вказані обставини частково підтверджені і [PERSON] котрий у судовому засіданні пояснив, що у 2009 році онуки [PERSON] та [PERSON] виїхали в США. Зазначеними доказами спростовуються покази надані у судовому засіданні свідками [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] котрі пояснили, що у квартирі [ADDRESS] кожного року приїздять [PERSON] і [PERSON] Суд бере до уваги періоди часу з 2013 по 2014 року, оскільки з позовом про порушення свого права [PERSON] звернувся 23 червня 2014 року і саме з цієї дати слід розпочати обчислення річного терміну в межах якого член сімї власника помешкання може бути відсутній у житлі. Щодо непроживання [PERSON] у належній позивачу квартирі більше одного року, то це доводиться таким. З довідки № 110 від 18 липня 2014 року, виданої приватним малим підприємством «Совр», (а.с.48) вбачається, що підтвердити факту проживання у [INFO] зареєстрованих у ній осіб не вдалось у звязку з їх відсутністю. Вказані обставини підтверджуються і наданими у судовому засіданні показами свідків: [PERSON] яка суду показала, що вона працює майстром ПМП «Совр», котре обслуговує будинок по вул. Д.Вишневецького, 2 в місті Тернополі. На виконання адвокатського запиту та по вказівці керівника ПМП «Совр» вона, разом з юристом підприємства та головним інженером 14, 16 і 17 липня 2014 року приходила доквартири [ADDRESS]. При цьому, шляхом опитування мешканців будинку було встановлено, що у даному помешканні ніхто не проживає; [PERSON] котра показала, що у липні 2014 року вона, разом з майстром дільниці проводила перевірку квартири [ADDRESS] на предмет проживання людей. Шляхом опитування сусідів було встановлено, що ніхто у цьому помешканні не проживає; [PERSON] котрий у судовому засіданні показав, що працює дільничним інспектором міліції. За вказівкою слідчого у січні 2015 року він двічі, або тричі здійснював перевірку квартири [ADDRESS] не предмет проживання у ній мешканців. Фактично проводив розшук [PERSON] однак йому було відомо, що за даними адресно-довідкового бюро там був зареєстрований [PERSON] Останній у даному помешканні не проживає, що було встановлено шляхом опитування сусідів. Дверей квартири ніхто не відчиняв. Учасниками судового розгляду також визнано і той факт, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Як вбачається з фотокопії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС № 281928 від 24 березня 2009 року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Свідок [PERSON] суду показав, що він перебував у дружніх відносинах з позивачем і неодноразово цікавився як можна виїхати в США. З цією метою він відвідував квартиру [ADDRESS] і бачив, що [PERSON] проживає саме там. [PERSON], будучи допитаним як свідок суду показав, що мешкає у будинку № 25 по вул. Київській у м. Тернополі. У цьому ж будинку проживає і сімя [PERSON]. Усі вони виїхали в США. З 2000 року у їх квартирі проживає [PERSON] Свідок зазначив, що бачить там його постійно. Також [PERSON] користується гаражем і утримує там свій автомобілю марки «ВАЗ 2105». Також свідок вказує, що за вказаною адресою щорічно, з 2012 по 2014 року, до батьків з США приїжджала дочка. Свідок [PERSON] пояснив суду, що приїздив за адресою м. Тернопіль, вул. Київська 25/4 де бачив [PERSON], який ствердив, що проживає за цією адресою. У відповідності до вимог ст. 391 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власник майна має право вимагати усунення перешкод з здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають у належній позивачу квартирі № 85, що знаходиться по вул. Д. Вишневецького 2 в м. Тернопіль понад один рік. Водночас ними не доведено факту поважність причин такого непроживання у спірній квартирі. За вказаних обставин в суді встановлено порушення житлових прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позову і визнання відповідачів такими, що втратили право на користування спірним житловим приміщенням. У матеріалах справи міститься акт від 14 липня 2015 року, яким комісія в складі майстрів дільниць [PERSON] і [PERSON] в присутності мешканця [INFO] [PERSON] засвідчили, що він зареєстрований і проживає за даною адресою. Це також засвідчили сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON] Даний акт сприйнятий судом критично, оскільки описані у ньому обставини мали місце в процесі розгляду справи у суді. За результатами його аналізу неможливо встановити чи [PERSON] проживає за вказаною адресою постійно, чи був присутній там лише у момент складення цього документа. Також визнані неспроможними покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у яких вони зазначають, що [PERSON] постійно проживає у [INFO], позаяк вони спростовують дослідженими у судовому засіданні доказами. З аналогічних підстав суд відкинув і інформацію, викладену у довідці № 2715 від 27 грудня 2010 року (а.с.96), видану дочірнім підприємством «Совр-2».

Outcome: approved