Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Філія ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Волинська регіональна дирекція», про поновлення на роботі. Свій позов обґрунтовує тим, що Наказом Волинської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» № 49 від 28 березня 2018 року його було звільнено з посади начальника зміни Цеху телебачення філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Волинська регіональна дирекція». Стаж роботи позивача на даному підприємстві становить більше 24 років. Зазначає, що 11.01.2018 року йому було повідомлено про скорочення вказаної посади і запропоновано вакантні посади: головного інженера, інженера з мобілізаційної роботи та дві посади системного адміністратора. Вказані посади не відповідали його освіті та досвіду роботи, відповідно [PERSON] не погодився на переведення. Посади в інших філіях ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (далі - ПАТ «НСТУ»), зокрема також в м. Київ, йому не підходили, оскільки донька позивача [PERSON], [INFO], яка навчається у Луцькому педагогічному коледжі, є інвалідом ІІ групи та потребує постійної підтримки та допомоги, про що ним також було повідомлено членів комісії Волинської регіональної дирекції ПАТ «НСТУ» ([PERSON] та [PERSON]). 19.03.2018 року у ПАТ «НСТУ» зявились нові вакантні посади: головний режисер, головний бухгалтер та дві посади провідних інженерів, однак посадові інструкції за проханням позивача йому надані не були. Окрім того, як йому відомо, 19.03.2018 року зявилась вакантна посада провідного інженера (оператора ефіру) після звільнення [PERSON] та цю посаду [PERSON]А запропоновано не було. Також не проводились засідання кваліфікаційних комісій про відповідність займаним посадам та не було згоди профспілкового комітету на проведення скорочень. Зважаючи та наведене, [PERSON] просить визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення (№ 49 від 28 березня 2018 року) та скасувати його, поновити його на посаді провідного інженера (оператора ефіру) філії ПАТ «НСТУ» «Волинська регіональна дирекція» та стягнути з ПАТ «НСТУ» середній заробіток за час вимушеного прогулу. 22.06.2018 року відповідачем на адресу суду було надіслано відзив на позов, в якому зазначено, що відповідно до Основних напрямів діяльності ПАТ «НСТУ» на 2017 рік (Додаток 2 до протоколу №2 засідання Наглядової ради ПАТ «НСТУ» від 23 січня 2017 року), з урахуванням пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, якою встановлено форми, в яких можуть відбуватися зміни в організації виробництва і праці, а саме: ліквідація, реорганізація, банкрутство або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, 21.12.2017, правлінням ПАТ «НСТУ» (протокол від 21.12.2017р. № 32) було прийнято рішення про затвердження та введення в дію з 02.04.2018 року нової структури та штатного розпису ПАТ «НСТУ» та, на його виконання, видано наказ ПАТ «НСТУ» від 21.12.2017 № 469 «Про організацію заходів, пов'язаних зі змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників) у ПАТ «НСТУ». З урахуванням положень статті 49-4 КЗпП України, адміністрацією ПАТ «НСТУ» було подано усім профспілковим організаціям, членами яких є працівники ПАТ «НСТУ» та посади яких підпадають під скорочення, відповідні листи (з додатками - списком посад по категоріям, які підпадають під скорочення, копією техніко-економічного обґрунтування рішення правління ПАТ «НСТУ» щодо змін в організації виробництва і праці у [PERSON] дирекції та відокремлених структурних підрозділах (філіях) ПАТ «НСТУ». Вищезазначену інформацію, було доведено Первинній профспілковій організації Волинської обласної державної телекомпанії листом ПАТ «НСТУ» від 26.12.2017 № 02-18/4555. Відповідачем, відповідно, здійснено усі необхідні заходи для дотримання процедури проведення змін в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників) у ПАТ «НСТУ», зокрема: проведено спільні консультації з профспілковими організаціями, що діють в ПАТ «НСТУ», за результатом яких було розроблено та схвалено відповідний комплекс заходів щодо пом'якшення умов скорочення штату та чисельності працівників при реформуванні ПАТ «НСТУ»; на виконання положень ст. 48 Закону України «Про зайнятість населення», 05.01.2018 року до Державної служби зайнятості було направлено лист № 02-18/15 щодо проведення змін в організації виробництва і праці (скорочення чисельності та штату) у ПАТ «НСТУ» ; створено в [PERSON] дирекції та відокремлених структурних підрозділах ПАТ «НСТУ» (в тому числі і в філії ПАТ «НСТУ» «Волинська регіональна дирекція») відповідні Комісії з визначення переважного права на залишенні на роботі працівників, що підлягають переведенню, звільненню та попередженню про майбутнє звільнення з роботи (далі - Комісія), якими було опрацьовано особові справи працівників, на наявність переваг в залишенні на роботі (до складу Комісії був залучений [PERSON] профспілкового комітету, що підтверджується наказом філії ПАТ «НСТУ» «Волинська регіональна дирекція» від 05.01.2018 № 2 в/д ); [PERSON] дирекції ПАТ «НСТУ» від 05.01.2018 № 02-18/15-1 надано усім філіям перелік вакантних посад в ПАТ «НСТУ»; Комісією персонально повідомлено працівників про майбутнє скорочення з одночасним ознайомленням з переліком усіх наявних в ПАТ «НСТУ» вакантних посад та пропонуванням переведення на відповідні (за кваліфікацією, досвідом роботи та станом здоровя працівника) посади. Так, 11.01.2018 року, [PERSON] був ознайомлений з персональним письмовим попередженням про наступне вивільнення та листом від 05.01.2018 № 02-18/15-1 (з переліком вакантних посад в ПАТ «НСТУ»), однак проставити особистий підпис про ознайомлення відмовився, про що Комісією було складено відповідний акт. 12.01.2018 року позивач звернувся до Комісії з вимогою повторно ознайомитися з вищевказаними наказами ПАТ «НСТУ» та з переліком усіх наявних в ПАТ «НСТУ» вакантних посад. За результатом ознайомлення, ним, у відповідній графі персонального письмового попередження про наступне вивільнення було вчинено наступний напис: «Ознайомлений з повідомленням, але не згідний з переведенням на запропоновані вакантні посади». На зворотній стороні персонального попередження, [PERSON] вказав «причину» відмови від переведення на запропоновані посади, при цьому, позивачем не було зазначено про його доньку, яка є особою з інвалідністю II групи та потребує підтримки і допомоги. З урахуванням пропозицій, висловлених профспілками під час проведену спільних консультацій, Правлінням ПАТ «НСТУ» 05.03.2018 було прийнято рішення про збільшення штатної чисельності ПАТ «НСТУ» з 02.04.2018. При цьому, усі посади, які були додатково введені до структури та штатного розпису ГІАТ «НСТУ», в обовязковому порядку були запропоновані усім працівникам. Так, 19.03.2018 року Комісією, відповідно до листа ПАТ «НСТУ» від 15.03.2018 № 02-18/713, було повторно запрошено позивача для ознайомлення з переліком усіх наявних в ПАТ «НСТУ» вакантних посад станом на 15.03.2018 року та запропоновано обрати відповідну (за кваліфікацією, досвідом роботи та станом здоровя працівника) вакантну посаду для переведення. З пропозицією до персонального письмового попередження від 19.03. 2018 року [PERSON] ознайомився, про що проставив особистий підпис, однак обрати відповідну вакантну посаду відмовився, про що зробив відповідний напис. До того ж відповідач зазначає, що посада провідного інженера (оператора ефіру) відділу технічного забезпечення мовлення філії, про яку зазначає [PERSON] у позовній заяві, і станом на дату ознайомлення Комісією Позивача із переліком вакантних посад не могла бути йому запропонована, оскільки вона не була вакантною, адже 19.03.2018 року працівником, який обіймав зазначену посаду було лише подано заяву на звільнення. Окрім вищезазначеного, вказується, що відповідно до [PERSON] інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № ВЛ 228/401/АВ, при проведенні процедури вивільнення працівників філії ПАТ «НСТУ» «Волинською регіональною дирекцією» порушень не виявлено. Щодо тверджень позивача про відсутність згоди органів профспілки на його звільнення, відповідач зауважує, що до первинної профспілкової організації Волинської обласної державної телерадіокомпанії обґрунтоване письмове подання для одержання згоди на звільнення позивача, у відповідь на яке, до адміністрації філії надійшов протокол засідання профкому первинної профспілкової організації Волинської обласної державної телерадіокомпанії від 22.03.2018 року, в якому зазначено, що профспілка надала згоду на звільнення [PERSON] З огляду на вищенаведене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представники позивача в судове засідання не зявились, однак подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов поросили задовольнити. Позивач в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та поросив задовольнити. Додатково суду пояснив, що відмовився від запропонованих посад, оскільки вони не відповідають його кваліфікації, до того ж посадова інструкція стосовно посади інженера відділу технічного забезпечення мовлення на його усну вимогу йому надана не була, через що він , відповідно, у повному обсязі не володів всією необхідною йому інформацією для прийняття рішення. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав наведених у письмовому відзиві. Зауважив, що відповідно до вимог ст. 29 КЗпП України, обов'язок роботодавця роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці виникає лише з дати укладення трудового договору, відтак чинним законодавством не передбачено обов'язку для роботодавця надавати посадові інструкцій для ознайомлення працівникам під час проведення заходів, повязаних зі змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників), до того ж будь-яких письмових доказів звернення [PERSON] за отриманням посадових інструкцій суду не надано. У свою чергу, посада провідного інженера (оператора ефіру) відділу технічного забезпечення мовлення, не пропонувалась позивачу, так як останній письмово відмовився від переведення на посаду провідного інженера відділу технічного забезпечення мовлення, а відповідно до посадових інструкцій та рівня оплати праці ці посади є аналогічними. Зазначив, що на засіданні комісії в усній формі позивач заявив, що відмовляється від запропонованої вакантної посади, оскільки робота передбачає використання технічного оснащення, обслуговування якого ним бути здійснено не може, відтак це стало ще однією підставою, з огляду на яку, посада провідного інженера (оператора ефіру) відділу технічного забезпечення мовлення не була запропонована [PERSON] Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до наказу Волинської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» № 49 від 28 березня 2018 року «Про звільнення [PERSON]А.» позивача було звільнено з посади начальника зміни Цеху телебачення філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Волинська регіональна дирекція» з 30.03.2018 року за п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України (далі- КЗпП України) (а.с. 7). Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до положень п.1 ст. 40 КЗпП України зазначеними обставинами не вичерпується поняття змін в організації виробництва і праці. Право власника або уповноваженого ним органу визначати чисельність працівників і штатний розпис нормативно закріплено щодо підприємств та їх обєднань. Однак, незалежно від того, закріплено таке право законодавчо чи ні, право визначити чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів»№9 від 06.11.1992 року, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Судом достовірно встановлено, що відповідно до Основних напрямів діяльності ПАТ «НСТУ» на 2017 рік (прийнято Наглядовою радою ПАТ «НСТУ» від 23 січня 2017 року, а.с. 61-64), 21.12.2017 року правлінням ПАТ «НСТУ» (протокол від 21.12.2017р. № 32, а.с. 52-55) було прийнято рішення про затвердження та введення в дію з 02.04.2018 року нової структури та штатного розпису ПАТ «НСТУ» та, на його виконання, видано наказ ПАТ «НСТУ» від 21.12.2017 № 469 «Про організацію заходів, пов'язаних зі змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників) у ПАТ «НСТУ» (а.с. 56). Відповідно до цього, суд приходить до висновку, що в даному випадку дійсно відбулася реорганізація товариства та мало місце скорочення чисельності працівників. Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за п.1. ч. 1. ст. 40 КЗпП України здійснюється за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Відповідно до ст. 43 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніше як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Згідно персонального повідомлення від 11.01.2018 року [PERSON] було повідомлено про те, що у звязку зі змінами в організації виробництва і праці(скорочення штату та чисельності працівників) у ПАТ «НСТУ» його посада підлягає скороченню, а він звільненню (а.с. 71). Водночас, позивачу було запропоновано ряд вакантних посад (згідно з переліком) та вказано, що після закінчення двомісячного терміну особа підлягає звільненню за ч.1 ст.40 КЗпП України, заява про прийняття пропозиції, в свою чергу, має бути подана протягом трьох днів від дати одержання вказаного повідомлення. Відповідно до\~акту від\~11.01.2018\~року (а.с.72)\~[PERSON]\~був ознайомлений\~з персональним\~письмовим попередженням\~про наступне\~вивільнення та\~листом від\~05.01.2018\~№ 02-18/15-1\~(з\~переліком вакантних\~посад в\~ПАТ «НСТУ»)\~проте ставити\~підпис відмовився.\~12.01.2018\~року позивач звернувся до Комісії з вимогою повторного ознайомлення з наказом ПАТ «НСТУ» та з переліком усіх наявних в ПАТ «НСТУ» вакантних посад. За результатом ознайомлення було вчинено наступний напис «Ознайомлений з повідомленням, але не згідний з переведенням на запропоновані посади (вакантні)». Згідно супровідного листа № 99/18 від 06.03.2018 року, Філією ПАТ «НСТУ» «Волинська регіональна дирекція» було направлено подання до Первинної профспілкової організації Волинської обласної державної телерадіокомпанії про звільнення членів профспілкової організації (а.с.79-80). Так, відповідно до протоколу засідання профкому Первинної профспілкової організації Волинської обласної державної телерадіокомпанії від 22.03.2018 року було погоджено звільнення ряду працівників Філії ПАТ «НСТУ» «Волинська регіональна дирекція», в тому числі й [PERSON]А.(а.с.81). Відтак суд приходить до висновку, що відповідачем дотримані вимоги ст. 43, 49-2 КЗпП України. Статтею 42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишенні на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним при наявності двох і більш утриманців; особам, в сімї яких не має інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи наданому підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України, протягом пяти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Переваги в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Позивач в позовній заяві зазначає, що при його звільненні не було враховано його переважне право на залишення на роботі, оскільки на його утриманні знаходиться донька [PERSON], [INFO], яка навчається у Луцькому педагогічному коледжі, є інвалідом ІІ групи та потребує постійної підтримки та допомоги, а також те, що у нього наявний безперервний стаж роботи в цій організації більше 24 років. Проте, відомостей про наявність більше двох претендентів на будь-яку з посад, яка йому пропонувалась суду не надано. Крім того, слід зазначити, що переважне право на залишення на роботі не є тотожним переважному праву на працевлаштування на нову посаду. Відповідно правило переважного права залишення на роботі за відсутності конкуренції не береться до уваги в даному випадку, так як надання згоди позивачем на переведення на будь-яку з вакантних посад передбачало автоматичне отримання ним цієї посади. Положеннями ч. 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Порядок вивільнення працівників визначено ст. 49-2 КЗпП України. Так, ч.3 цієї статті передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що при вирішенні питання про дотримання вимог законодавства власником або уповноваженим органом підприємства, установи, організації в цій частині підлягають з'ясуванню обставини, пов'язані з тим, чи була у відповідача інша робота (вакантні посади), яку міг виконувати (займати) працівник відносно якого вирішувалось питання про звільнення, чи пропонувалась йому така робота (посади) та чи надавав він згоду на переведення на іншу роботу. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Судом встановлено, що 11.01.2018 року позивачу було запропоновано ряд вакантних посад: головного інженера, інженера з мобілізаційної роботи та дві посади системного адміністратора, від переведення на які від відмовився, про що є письмове зазначення на вищезгадуваному персональному повідомлені (а.с. 71). Також, 15.03.2018 року працівників було ознайомлено з вакантними посадами наявними у [PERSON] департаменті ПАТ «НСТУ», у відокремлених структурних підрозділах ПАТ «НСТУ» та вакантними посадами, які вводяться в структуру та штатний розпис у [PERSON] департаменті ПАТ «НСТУ» та відокремлених структурних підрозділах ПАТ «НСТУ» з 02.04.2018 року (лист [PERSON] дирекції ПАТ «НСТУ» про наявність вакантних посад від 15.03.2018 року № 02-18/713) (а.с.167-175). Відповідно до цього, 19.03.2018 року [PERSON] було запропоновано вакантні посади головного режисера, головного бухгалтера та дві посади провідних інженерів відділу технічного забезпечення мовлення, від переведення на які він також відмовився (а.с. 74). Вказане підтверджується копією акту інспекційного відвідування (невїздного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 18.05.2018 року № ВЛ 228/401/АВ працю, що міститься в матеріалах справи, яким також встановлено відсутність порушень при здійсненні вивільнення працівників ПАТ «НСТУ» «Волинська регіональна дирекція» (а.с.75-78). Проте, зважаючи на твердження, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог, про наявність вакантної посади провідного інженера (оператора ефіру) відділу технічного забезпечення мовлення на момент звільнення [PERSON], судом було витребувано відомості про звільнення [PERSON]. Так, відповідно до наказу № 23 о/с від 19.03.2018 року [PERSON] було звільнено 20.03.2018 року з посади провідного інженера (оператора ефіру) відділу технічного забезпечення мовлення творчо-виробничого обєднання «Бюро телерадіоновин» за угодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України) на підставі її заяви (а.с.208). Посада провідного інженера (оператора ефіру) відділу технічного забезпечення мовлення «Бюро телерадіоновин» є ідентичною посаді провідного інженера відділу технічного забезпечення мовлення (була запропонована позивачу 19.03.2018 року), що встановлено вищевказаним актом інспекційного відвідування від 18.05.2018 року № ВЛ 228/401/АВ (а.с.76). В свою чергу, порівняльний аналіз посадових інструкцій, здійснений судом, дає можливість стверджувати, що посада, яку займав позивач (начальник зміни Цеху телебачення), посада провідного інженера (оператора ефіру) відділу технічного забезпечення мовлення та провідного інженера відділу технічного забезпечення мовлення можуть вважатись аналогічними з огляду на вимоги щодо необхідної кваліфікації, стажу роботи, освіти, переліку завдань та обовязків, які необхідно виконувати, тощо (а.с. 112, 232-233, 234-235). Зважаючи на те, що датою звільнення позивача є 30.03.2018 року, а посада провідного інженера (оператора ефіру) відділу технічного забезпечення мовлення стала вакантною з 20.03.018 року та відповідно не була запропонована позивачу, суд вбачає порушення в здійсненні процедури вивільнення працівників з боку роботодавця. Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом (Постанова Верховного суду України 61-31736св18 від 10.09.2018 року). Відповідно до цього, позивач має бути поновлений на посаді начальника зміни Цеху телебачення філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Волинська регіональна дирекція», що в свою чергу не може вважатись виходом за межі позовних вимог, оскільки згідно положень ст. 235 КЗпП України поновлення на посаді, яку займала особа є обовязком органу, що розглядає трудовий спір. Також, у відповідності до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік. Відповідно до п.8 постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08 лютого 1995 року з наступними змінами та доповненнями, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Згідно розяснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимогу про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння та сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Так, час вимушеного прогулу позивача становить з 30.03.2017 року по 28.09.2018 року, а саме 124 робочих дні (квітень 19, травень 21, червень 20, липень 22, серпень 22, вересень 20 днів). Середньоденна заробітна плата, згідно довідки № 46 від 20.09.2018 року (а.с.207) становить 258,05 грн.(10580,16 грн. / 41 робочий день). Відповідно до цього, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу складає 31998,20 грн.(254,05 грн Х 124 робочі дні). Зважаючи на вищевикладене, на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозвязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: partial