Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він є власником будинковолодіння по вул.Нова, 21 що в м.Борщеві Тернопільської області, де є зареєстрованою відповідач [PERSON] Зенфіра, яка є його колишньою свахою та яка являючись громадянкою [PERSON] і отримавши посвідку на право постійного місця проживання, з його дозволу з 06 червня 2016 року була зареєстрована у спірному помешканні. Проте, там не проживала, а разом з його дочкою, своїм сином проживала у м.Полтава. Таким чином відповідач більше року з дня реєстрації не проживає в житловому будинку, де є зареєстрованою та який належить позивачу. А тому, просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим по вул.Нова, 21 в м.Борщеві Тернопільської області. В судовому засіданні позивач [PERSON]. його представник [PERSON] позов з підстав, наведених у поданій до суду позовній заяві, підтримали повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомленою у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд такої у її відсутності суду не надала. За таких обставин, враховуючи згоду позивача [PERSON], суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 71, 150, 156, 160, 163 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд; члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, в булинковолодінні №21 по вул.Нова в м.Борщеві проживають та є зареєстровані позивач [PERSON], його дружина [PERSON], дочка [PERSON], онук [PERSON]. Окрім них зареєстрованими є також дочка позивача [PERSON] та відповідач [PERSON], однак за вказаною адресою не проживають. Наведене підтверджується довідкою виконавчого комітету Борщівської міської ради №4448 від 19.06.2017 року, копією домової книжки. Зокрема з останньої вбачається, що відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою за вказаною вище адресою з 06 червня 2016 року. За даними свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ №255381 від 27 серпня 2012 року, житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в м. Борщів по вулиці Нова, 21 на праві приватної власності належить позивачу [PERSON]. З акту обстеження житлових умов заявника від 19.06.2017 року, складеного комісією виконавчого комітету Борщівської міської ради, слідує, що відповідач [PERSON] у житловому будинку позивача значиться зареєстрованою, але не проживає там понад рік. Окрім цього, той факт, що відповідач [PERSON] у спірному помешканні більше одного року не проживає і таке для власних потреб не використовує, стверджено і поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] показала, що проживає по сусідству з помешканням [PERSON], перебуває з таким в доброзичливих, сусідських відносинах та знає, що його дочка перебувала у шлюбі з сином відповідача. Відповідача у спірному помешканні бачила лише один раз на початку літа 2016р., з того часу відповідача у спірному помешканні не зустрічала. Свідок [PERSON], яка є сестрою дружини позивача, показала, що відповідач з червня 2016 р., після того як гостювала протягом тижня у позивача, до спірного помешкання не навідувалась жодного разу. Отже, в судовому засіданні встановлено, що з 06 червня 2016 року, тобто з часу реєстрації відповідача в будинку №21 по вул. Нова в м. Борщів, остання жодного дня за вищевказаною адресою не проживала, інтересу до спірного будинку як до місця свого проживання не мала і не має, понад один рік без поважних причин є відсутньою у зазначеному житловому будинку. Будь-яких доказів того, що між сторонами було досягнуто угоди щодо порядку користування відповідачем спірним жилим приміщенням, сторонами надано не було, не здобуто таких і в ході розгляду справи. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Аналізуючи усі дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визнання [PERSON] Зенфіри такою, що втратила право користування жилим приміщенням, належному на праві приватної власності [PERSON], є підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 71, 150, 156, 160, 163 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved