Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуваючи в шлюбі з [PERSON] з 20.04.2001 року, придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS] та два автомобілі марки ВАЗ 21121-110-01, 2005 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] і автомобіль марки VOLKSWAGEN модель PASSAT, 2008 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER], шасі [NUMBER], меблі вартістю 59581 грн., всього в шлюбі було придбано майна на 1 029 289 грн. [PERSON] зазначає, що подружнє життя з [PERSON] не склалося, склалися напружені стосунки, а тому позивач просив суд розірвати його шлюб з [PERSON] та поділити спільно нажите майно, передавши у власність [PERSON] два вказані автомобілі і залишити у власності [PERSON] квартиру та меблі. Відповідач [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, зазначивши, що в період шлюбу з [PERSON] окрім зазначеного ним майна (квартира, меблі та два автомобілі) було спільно нажито подружжям і інше майно, а саме : картини художника Т.Фокіної «Ромашкове поле», «Перший мороз», «Зимовий ліс», фарфорові статуетки «Балерина», «Дівчинка з конем», «Дівчинка на коні», «Орел» (великий), «Хлопчик з конем», підсвічник «Янголятко», статуетка «Викрадення Європи», «Венера», «Борці», «Олень», «Амур та Психея», «Качка», «Орел» (маленький), «Кінь», «Пара коней», телевізор «SONI», з DVD marantz та 3 колонки MORDANNT, Ipod «Apрle» телевізор маленький «Pilips», приставка «Panasonik», комп'ютер «Tochiba», Ipod mini «Apрle», кришталевий посуд та сервіз «Мадонна», виробництва Німеччини, - всього майна на 1 248 727 грн. Позивач за зустрічним позовом запропонувала свій варіант поділу спільного майна, при цьому наполягала, що їй має бути виділено 3\\4 частини квартири [ADDRESS] та автомобіль, який за нею зареєстровано - ВАЗ 21121-110-01, 2005 р.в. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом уточнила позовні вимоги та просила виключити з переліку спільного майна, що підлягає поділу, - кришталевий посуд, сервіз «Мадонна» та Ipod «Apрle», вказавши, що дане майно буде поділено сторонами добровільно. За ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду було роз'єднано позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] про розірвання шлюбу та про поділ майна подружжя в окремі самостійні провадження. Позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник, згідно довіреності, підтримали первісний позов та визнали частково зустрічний позов. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник за довіреністю, первісний позов не визнали та підтримали свій зустрічний позов. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали даної справи, суд прийшов до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають до часткового задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.04.2001 року, що стверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.9). Встановленим є те, що на даний час, паралельно, перебуває в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що письмових домовленостей з приводу майна сторін, чи шлюбного договору між сторонами не укладалося. В судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу сторін, ними було придбано спільно квартиру [ADDRESS], два автомобілі марки ВАЗ 21121-110-01, 2005 року випуску, і марки VOLKSWAGEN 2008 року випуску, меблі, що перебувають в зазначеній квартирі, вироби мистецтва та предмети домашнього вжитку. В судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу сторони придбали, окрім квартири та двох легкових автомобілів, - інші предмети домашнього вжитку: меблі, техніку, вироби мистецтва (колекція фарфорових статуеток, картини). Перелік даного майна викладено в зустрічній позовній заяві (а.с.127-132). В судовому засіданні сторони погодили перелік майна, що підлягає поділу, а, також, погодили вартість вказаного майна, спосіб поділу, погодили питання компенсації різниці вартості спільного майна позивачем за первісним позовом [PERSON] Спірним питанням є - поділ квартири [ADDRESS]. Судом встановлено, що спірна квартира була придбана сторонами в період їх шлюбу, - 07.12.2004 року, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] (а.с.10,11,12). Вартість спільного майна подружжя, що є об'єктом поділу визначена відповідно до Звіту про незалежну оцінку квартири, Звіту про незалежну оцінку вартості колісного транспортного засобу (а.с.15-28, 31-41, 42-52) та відповідно до погодження сторонами в судовому засіданні вартості іншого майна, що підлягає поділу. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що квартира [ADDRESS] є об'єктом права спільної сумісної власності, хоча на даний час він значиться єдиним власником даного житла. [PERSON] заперечив належність більшої частки (3\\4) даної квартири [PERSON]. При цьому пояснив, що спірна квартира була придбана за спільні кошти подружжя та кошти взяті сторонами в борг, який подружжя спільно повернули. Відповідач за первісним позовом [PERSON] суду пояснила, що до шлюбу з [PERSON] мала у власності однокімнатну квартиру по [ADDRESS]. А також, сторони мали спільну однокімнатну квартиру по [ADDRESS], яку продали за 4000 доларів США та, взявши у родичів кошти в борг, купили в грудні 2004 року двокімнатну квартиру по [ADDRESS] за 18 000 доларів США . В травні 2005 року [PERSON] продала власну однокімнатну квартиру по [ADDRESS] за 11500 доларів США і розрахувалася з боргами, які виникли в зв'язку з придбанням квартири по [ADDRESS], а тому [PERSON] просить при поділі спільного майна подружжя виділити їй у власність 3\\4 частин квартири [ADDRESS], оскільки її частка спірної квартири є більшою за рахунок внесення [PERSON] коштів вилучених від продажу власного житла. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дали суд покази щодо спільного проживання сторін та придбання квартири, ТЗ і майна в період шлюбу сторін. Свідки ствердили, що до шлюбу [PERSON] мала у власності однокімнатну квартиру по [ADDRESS]. Однак, всі обставини щодо купівлі, продажу квартир, отримання та повернення боргів подружжя [PERSON], свідкам відомі зі слів сторін. При вирішенні даного спору суд виходив з наступного. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВС України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути : квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, транспортні засоби ..., тощо. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. За ст. 71 СК України майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. З огляду наведеного та встановлених фактів в судовому засіданні є необґрунтованою позиція позивача за зустрічним позовом щодо збільшення її частки при поділі спільної квартири, оскільки зазначеному не надано належних і допустимих доказів. Так, [PERSON] просить суд взяти до уваги її пояснення щодо походження коштів, які пішли на придбання спірної квартири. І при цьому [PERSON] пояснює, що після продажу її власної однокімнатної квартири по [ADDRESS], їх сім'я несла різні витрати як на ремонтні роботи в спірній квартирі, так і на повернення боргів брату [PERSON], сплату кредиту за автомобіль та ін. Тобто, на даний час є безпідставним твердження, що вилучені в травні 2005 року кошти від продажу власної квартири [PERSON] були витрачені саме на придбану подружжям квартири по [ADDRESS] в грудні 2004 року. Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, суд не вбачає жодної істотної обставини та жодного доказу в підтвердження позиції щодо відступлення від засади рівності часток подружжя при поділі їхньої квартири [ADDRESS]. Щодо поділу іншого майна подружжя [PERSON], - суд в першу чергу взяв до уваги домовленість сторін до якої вони прийшли в судовому засіданні про поділ спільного майна (транспортних засобів, меблів, виробів мистецтва), а також, суд прийняв до уваги домовленість сторін щодо грошової компенсації [PERSON] своїй дружині різниці вартості речей. При поділі майна подружжя [PERSON] суд врахував те, що за [PERSON] зареєстрований та постійно перебуває в його користуванні автомобіль марки VOLKSWAGEN модель PASSAT, 2008 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER], а за [PERSON] зареєстрований та постійно перебуває в її користуванні автомобіль марки ВАЗ 21121-110-01, 2005 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] . З урахуванням наведеного, суд вирішив поділити спільне майно подружжя наступним чином : залишити у власності [PERSON] 1\\2 частину квартири [ADDRESS] (вартість 1\\2 частини - 331840 грн. 50 коп.); легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN модель PASSAT, 2008 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER], шасі [NUMBER], (вартістю 238 423 грн.); фарфорові статуетки : «Орел» \\великий\\ (вартістю 2500 грн.), «Хлопчик з конем» (2500 грн.), підсвічник «Янголятко» (2500 грн.), статуетка «Викрадення Європи» (2500 грн.), «Венера» (2500 грн.), «Борці» (2500 грн.), «Олень» (2500 грн.), «Амур та Психея» (2500 грн.), «Качка (2500 грн.), «Орел» \\маленький\\ (2500 грн.), «Кінь» (2500 грн.), «Пара коней» (2500 грн.), телевізор «SONI» з DVD marantz та 3 колонки MORDANNT (вартістю 37500 грн.), телевізор маленький « Pilips» та приставка «Panasonik» (вартістю 5000 грн.), комп'ютер «Tochiba» (25000 грн.), Ipod mini «Apрle» (7500 грн.), картини художника Т. Фокіної «Перший мороз» (вартістю 2500 грн.), «Зимовий ліс» (8750 грн.), всього майна на 684 013 грн. 50 коп. Передати у власність [PERSON] 1\\2 частину квартири [ADDRESS] (вартість 1\\2 частини - 331840 грн. 50 коп.); залишити у власності [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 21121-110-01, 2005 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] ( вартістю 67613 грн.), кухонні меблі «Діана» (вартістю 8311 грн.); спальню «Мімоза» (12079 грн.); стінку «Престиж» ( 16589 грн.); м'який куточок «Ніколь» та шкаф-купе «Стерх» (59531 грн.); фарфорові статуетки «Балерина» (2500 грн.), «Дівчинка з конем» (2500 грн.), «Дівчинка на коні» (2500 грн.); картину художника Т.Фокіної «Ромашкове поле» (6250 грн.) - всього майна на 509 713 грн. 50 коп. При поділі майна, різниця вартості майна становить - 174 300 грн. та підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Як було зазначено вище, між сторонами відсутній спір щодо вартості майна, а також погоджено питання компенсування різниці вартості частини майна однією стороною іншій. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги як за первісним так і за зустрічним позовом підлягають до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та з урахуванням особливостей даної справи, судовий збір, сплачений сторонами, не підлягає стягненню з іншої сторони, оскільки сума судового збору є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог за позовами. Враховуючи наведене та

Outcome: partial