Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 26.06.2000 року, виданого ВАТ «Шамраївське», він, його мати [PERSON] та його батько [PERSON] , який помер [INFO] мають на праві приватної спільної сумісної власності житлову квартиру [ADDRESS] , загальною площею 33,9 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м. [INFO] батько позивача - [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] видане 06.10.2008 року Виконкомом Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті батька та прийняв спадщину після його смерті шляхом спільного проживання разом із спадкоємцем на день смерті спадкодавця за однією адресою, що підтверджується довідкою №15 видана Рудянською сільською радою Сквирського району Київської області 08.01.2019 року. Крім позивача є ще спадкоємець першої черги після смерті [PERSON] його дружина - [PERSON] , яка не бажає примати спадкове майно після смерті чоловіка та відмовляється від спадщини на користь позивача [PERSON] .. Позивач оформити спадщину на спадкове майно у нотаріуса не може, оскільки у свідоцтві про право власності на житло від 26.06.2000 року, яке видане ВАТ «Шамраївське» немає чітко визначених часток у кожного із співвласників, що не дає можливості позивачу оформити спадщину у нотаріуса. Посилаючись на вищезазначене позивач [PERSON] просить суд: Встановити факт, що він [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Визначити частки в спільній сумісній власності на житлову квартиру [ADDRESS] , загальною площею 33.9 кв. м., житловою площею 18,9 кв. м., яка посвідчена Свідоцтвом про право власності на житло від 26.06.2000 року по 1/3 частині кожному із її співвласників, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за ним [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частину житлової квартири [ADDRESS] загальною площею 33,9 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м. посвідчену свідоцтвом про право власності на житло від 26.06.2000 року, яка належала [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій він просить суд ухвалити рішення в його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить не проводити фіксування судового процесу технічними засобами(а.с.20). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, та вказала, що позовні вимоги позивача визнає, просить провести розгляд справи без фіксації судового засідання технічними засобами, та без її участі (а.с.19). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житло від 26.06.2000 року, виданого ВАТ «Шамраївське», [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] мають на праві приватної спільної сумісної власності житлову квартиру [ADDRESS] , загальною площею 33,9 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м. (а.с.8). [INFO] батько позивача - [PERSON] помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] видане 06.10.2008 року Виконкомом Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис № 26 (а.с.7). Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті батька та прийняв спадщину після його смерті шляхом спільного проживання разом із спадкоємцем на день смерті спадкодавця за однією адресою, що підтверджується копією довідки №15,яка видана Рудянською сільською радою Сквирського району Київської області 08.01.2019 року (а.с. 7 зворотня сторона). Крім позивача є ще спадкоємець першої черги після смерті [PERSON] його дружина - [PERSON] , яка не бажає примати спадкове майно після смерті чоловіка та відмовляється від спадщини на користь позивача [PERSON] , що підтверджується її заявою про визнання позову (а.с.19). Позивач оформити спадщину на спадкове майно у нотаріуса не може, оскільки у свідоцтві про право власності на житло від 26.06.2000 року, яке видане ВАТ «Шамраївське» немає чітко визначених часток у кожного із співвласників, що не дає можливості позивачу оформити спадщину у нотаріуса, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивач після смерті батька [PERSON] прийняв спадщину, шляхом спільного проживання, проте оформити спадщину належним чином не має можливості, оскільки у Свідоцтві про право власності на житло від 26.06.2000 року, яке видане ВАТ «Шамраївське» немає чітко визначених часток у кожного із співвласників, що не дає можливості позивачу оформити спадщину у нотаріуса, що унеможливлює прийняття спадщини у нотаріуса, отже, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як зверненням до суду з даним позовом позивач не має можливості та який підлягає задоволенню в повному обсязі. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved