Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом мотивуючи його тим, що відповідач є його батьком. Зазначає, що на даний час навчається у ДНЗ «Гущенське вище професійне училище» з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2023 року по професії «Тракторист-машиніст». Позов мотивує тим, що в нього скрутне матеріальне становище, однак він має велике бажання здобути професію, яка надасть йому можливість працевлаштуватися та отримувати кошти. Тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно до закінчення ним навчання, термін якого спливає 30 червня 2023 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явися, надав суду заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити у його відсутність. Позовні вимоги просить задовільнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв чи клопотань не надходило. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. З урахуванням письмової позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з наступних підстав. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Так, відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 5) судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки Державного навчального закладу «Гущинецьке вище професійне училище» за №283 від 18.09.2020 р. (а.с.6) [PERSON] дійсно навчається в училищі з 01 вересня 2020 р. по 30 червня 2023 червня по професії «Тракторист-машиніст с/г виробництва». Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 року №3 «про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу. Згідно ст. 200 ч.1 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ст.200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію позивача, суд з урахуванням інтересів сторін, їх матеріального та сімейного стану, вважає необхідним позов задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн, щомісячно до закінчення ним навчання, оскільки він потребує матеріальної допомоги від батька, яким є відповідач у справі. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved