Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS], з господарськими будівлями та спорудами, та земельну ділянку, площею 0.2632 га (0.1633 га передані для ведення особистого підсобного господарства, 0.0999 га передано для будівництва та обслуговування житлового будинку), яка розташована в [ADDRESS], посвідченого Державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданого Сквирською міською радою 19.04.2001 року, укладеного 23 жовтня 2017 року, між позивачем та відповідачем, та визнати за позивачем право власності на відповідне нерухоме майно, мотивувавши це тим, що належним чином оформити у нотаріуса вищевказаний правочин сторони не може через ту обставину, що відповідач має лише копії правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок і земельну ділянку, та не може надати оригінали, а тому в законному порядку нотаріально посвідчити даний правочин та оформити право власності на відповідне нерухоме майно позивачем, неможливо. В підготовче судове засідання позивач не з» явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. В підготовне судове засідання відповідачка не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю Судом встановлено, що 23 жовтня 2017 року відповідач - [PERSON] подарувала позивачу житловий будинок [ADDRESS], з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, площею 0.2632 га (0.1633 га передані для ведення особистого підсобного господарства, 0.0999 га передано для будівництва та обслуговування житлового будинку), яка розташована в [ADDRESS], посвідченого Державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданого Сквирською міською радою 19.04.2001 року, які належать їй згідно договору дарування від 07.03.1990 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.1987 року. 23.10.2017 року відповідачка передала майно позивачу - [PERSON], про що було складено акт. При укладанні договору між сторонами нами погоджено всі істотні умови передачі нерухомості у власність позивача, оформлення договору у нотаріальній конторі. Під час укладання договору житловий будинок та земельна ділянка у спору, під заставою, арештом та будь-якою іншою забороною не перебував. Вказані обставини встановлені матеріалами справи. Відповідачка - [PERSON] визнає позивачку власником житлового будинку та земельної ділянки, про що свідчать її заява про визнання позову. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір укладений, якщо сторони в належній формі досягли домовленості з усіх істотних умов. Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ст.334 ЦК України перехід права власності на майно до набувача за договором відбувається у момент передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони договору домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що виходячи із вищевказаного, маються, достатні підстави для визнання за [PERSON] право власності на вищевказане нерухоме майно.

Outcome: approved