Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суд з позовом, яким просив визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги право власності на земельну ділянку площею 4,90 га, розташовану на території Суворовської селищної ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній витяг з державного земельного кадастру на спадкову земельну ділянку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили позов задовольнити. Представник відповідача Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що на підставі держаного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 465610 від 24.01.2003 року, виданого на підставі рішення 4 сесії ХХІV скликання Суворовської селищної ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 12 липня 2002 року № 44, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-01-145, [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,90 га, розташована на території Суворівської селищної ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.04.2004 року, виданого Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 4,90 га, розташована на території Суворовської селищної ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38090263 від 09.08.2014 року, згідно якого інформація про заповіт складний від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємицями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 29.09.1951 року виданого Кадєвською сільською радою Ворошиловградської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 2508.1953 року, виданого Кадєвським районним відділом РАЦСу. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Як було з'ясовано судом, [PERSON], як спадкоємиця за законом першої черги після смерті [PERSON] відмовилась від належної їй за законом частки у спадщині на користь позивача [PERSON]. Відповідно до ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Разом з тим, судом встановлено, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області від 16.01.2012 року за № 89, тобто вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Листом, наданим відділом Держземагенства в Ізмаїльському районі Одеської області від 21.08.2014 року за № 10-10-18/1313, повідомлено, що відомості про земельну ділянку площею 4,90 га, розташовану на території Суворовської селищної ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва до Державного земельного кадастру не вносились. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved