Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2013 року належить будинок за адресою: вул. Чайковського, 64/117 у м. Кіровограді. Після оформлення права власності на даний будинок, 12 липня 2013 року він зареєструвався за вказаною адресою. Перед оформленням договору купівлі-продажу даного будинку, попередній його власник (продавець) [PERSON], разом із членами своєї сімї були зняті з реєстрації за вищезазначеною адресою. При цьому, на момент укладання вказаного договору купівлі-продажу, за даною адресою залишилася бути зареєстрована відповідач [PERSON], [INFO]. Зазначив, що продавець будинку [PERSON] під час укладання угоди запевнила його в тому, що відповідач [PERSON] є її родичем, на даний час проживає в межах Кіровоградської області та протягом 1-2 місяців остання самостійно зніметься з реєстрації за вказаною вище адресою, однак до теперішнього часу відповідач цього не зробила, при цьому фактично з липня 2013 року у зазначеному вище будинку не зявляється, не проживає, в будинку відсутні її особисті речі, матеріальної допомоги на утримання будинку, в тому числі, і на оплату комунальних послуг не надавала. Зазначив, що реєстрація відповідача [PERSON] створює йому, як власнику зазначеного нерухомого майна, перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю. З огляду на зазначене та з посиланням на ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивач просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: м. Кіровоград, вул. Чайковського, 64/117. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, позов просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлена в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання відсутні. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч.1 ст.225 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в судовому засіданні позивач не заперечував. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1041, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за номером 64/117, розташований на вулиці Чайковського у місті Кіровограді. Окрім того, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4755967 від 12.06.2013 року, виданого приватним нотаріусом [PERSON], в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є наявною інформація про реєстрацію права власності: дата, час державної реєстрації 12.06.2013 13:09:50, Державний реєстратор: приватний нотаріус [PERSON], Кіровоградський міський нотаріальний округ, Кіровоградська обл., Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 1041, виданий 12.06.2013, видавник: [PERSON] приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 3085810 від 12.06.2013 13:36:38, форма власності: приватна, розмір частки: 1/1, власник: [PERSON], обєкт нерухомого майна: житловий будинок, обєкт житлової нерухомості, адреса: Кіровоградська обл., м. Кіровоград, вулиця Чайковського, будинок 64/117, земельна ділянка, місце розташування: 3510100000:24:246:0004, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Судом також встановлено, що відповідно до довідки, виданої квартальним комітетом № 18 Ленінської районної у місті Кіровограді ради від 07.11.2016 року № 592, [PERSON], [INFO], дійсно проживає та зареєстрований за адресою: [INFO], за вказаною адресою зареєстрована також [PERSON], [INFO], яка не проживає з липня 2013 року. Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Кіровоградській області від 15.11.2016 року місце проживання [PERSON], [INFO], з 29.07.2009 року зареєстровано за адресою: [INFO]. Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В свою чергу, ст.47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житловому фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство ( ч.2 ст.64 ЖК України). Таким чином, ч. 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. З огляду на зазначене, судом відзначається, що відповідач [PERSON] не належить до членів сім'ї нового власника будинку позивача [PERSON] в розумінні ст.ст. 64, 156 ЖК України, у зв'язку з чим з моменту припинення права власності на зазначену квартиру попереднього власника [PERSON], враховуючи відсутність встановленого житлового сервітуту на користування зазначеним майном з новим власником будинку, відповідач [PERSON] втратила право користування зазначеним майном. З огляду на викладене вище, судом відзначається, що позивач [PERSON], як власник будинку № 64/117, що розташований на вулиці Чайковського у м. Кропивницький, має право вимагати усунення перешкод у користуванні власністю, у тому числі, шляхом звернення до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеним будинком. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника, інших осіб, які з дозволу попереднього власника набули права користування житлом у випадку зміни власника майна. Таким чином, встановивши під час судового розгляду справи, що з припиненням права власності попереднього власника на будинок № 64/117 по вул. Чайковського у м. Кропивницькому, відповідач [PERSON] також втратила право користування зазначеним будинком, новим власником якого з 12.06.2013 року є позивач [PERSON] і відповідач не належить до членів його сім'ї, а так само, не набула самостійного права на користування будинком з інших правових підстав, суд дійшов до висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем позовних вимог про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком №64/117, що розташований на вулиці Чайковського у м. Кропивницький, - та їх задоволення. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України та з урахуванням клопотання позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору, залишити фактично понесеним позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved