Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом про визнання права власності в порядку спадкування, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням Новотроїцької селищної ради №738 від 30.09.2009 року «Про затвердження технічних документацій по передачі безоплатно у власність земельних ділянок», [PERSON] було передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,1020 га. в [ADDRESS]. Пунктом 2 цього Рішення було зазначено про необхідність в подальшому отримати державний акт на право власності на вищезазначену земельну ділянку в районному відділі ДЗК. На виконання цього Рішення [PERSON] районним відділом ДЗК було видано Акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] та Реєстраційну картку земельної ділянки Серія [NUMBER], якою визначено кадастровий номер вищезазначеної земельної ділянки [NUMBER]. Однак, під час отримання вищезазначених документів останні не були посвідчені належним чином, а саме відсутні підписи та печатки голови Новотроїцької селищної ради та Начальника відділу Дєржкомзему у Новотроїцькому районі. [INFO] [PERSON] померла про, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новотроїцького районного управління юстиції у Херсонській області видано Свідоцтво про смерть Серія [NUMBER]. Він являється спадкоємцем померлої [PERSON] та своєчасно звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, проте Новотроїцькою державною нотаріальною конторою йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку загальною площею 0,1020 га. для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, кадастровий № [NUMBER], оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку [ADDRESS], не відповідає вимогам діючого законодавства. Позивач вважав, що його право на отримання у власність земельних ділянок в порядку спадкування підлягає захисту, оскільки в інший спосіб, він його захистити не може. Просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав зазначених в позові. Представник Новотроїцької селищної ради в судове засідання не з'явився, та не повідомив про причини своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Представник Головного управління держгеокадастру у Херсонській області в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вирішення питання по суті позову поклався на розсуд суду. Представник Новотроїцької ДНК в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали провадження суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Новотроїцької селищної ради №688 від 16.07.2009 року «Про надання дозволу на виготовлення технічних документацій по передачі безоплатно у власність земельних ділянок» надано [PERSON] дозвіл на складання технічної документації на земельну ділянку площею 0,1020 га.. в [ADDRESS]. Рішенням Новотроїцької селищної ради №738 від 30.09.2009 року «Про затвердження технічних документацій по передачі безоплатно у власність земельних ділянок», затверджено [PERSON] технічну документацію про передачу безоплатно у власність земельної ділянки, площею 0,1020 га. в [ADDRESS]. Пунктом 2 цього Рішення було зазначено про необхідність в подальшому отримати державний акт на право власності на вищезазначену земельну ділянку в районному відділі ДЗК. На виконання цього Рішення [PERSON] районним відділом ДЗК було видано Акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] та Реєстраційну картку земельної ділянки Серія [NUMBER], якою визначено кадастровий номер вищезазначеної земельної ділянки [NUMBER]. Однак, під час отримання вищезазначених документів останні не були посвідчені належним чином, а саме відсутні підписи та печатки голови Новотроїцької селищної ради та Начальника відділу Дєржкомзему у Новотроїцькому районі. [INFO] [PERSON] померла про, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новотроїцького районного управління юстиції у Херсонській області видано Свідоцтво про смерть Серія [NUMBER]. Позивач своєчасно звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, проте 21 червня 2017 р. Новотроїцькою ДНК йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Свою відмову нотаріус мотивував тим, що державний акт, який посвідчує право власності [PERSON], не зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. На інше спадкове майно, а саме інший житловий будинок за іншою адресою, який входив до складу спадщини, позивачу було видане свідоцтва про право на спадщину. Позивач являється сином [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. В судовому засіданні встановлено, що рішеннями сесій селищної ради вирішувалося питання про затвердження та надання дозволу на виготовлення технічних документацій по передачі безоплатно у власність земельної ділянки [PERSON], а не передачу земельної ділянки у власність. Тому, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК України України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретну земельну ділянку не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х Земельного Кодексу України «Перехідні положення». Аналізуючи вищевикладене та надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до переконання, що позивач не довів своїх позовних вимог та обставин, викладених ним у позовній заяві. Зокрема, позивачем не надано, а судом не здобуто документ, якій би підтверджував право власності (Державний акт, свідоцтво про право власності, рішення рішення про передачу у власність спадкодавцю, технічної документації, визначення меж земельної ділянки, погодження із суміжними землевласниками) на земельну ділянку площею 0,1020 га. в [ADDRESS] за [PERSON]. З січня 2013 року державні акти на земельну ділянку не видаються. Замість державного акту власник землі отримує свідоцтво про право власності на нерухоме майно (ст. 18 Закону «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень»), яке видається органами державної реєстрації прав на нерухоме майно, в тому числі і на права, які виникли до 01.01.2013 року, оскільки повноваження Держземагенства в частині державної реєстрації прав на земельні ділянки припинені. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач своїх позовних вимог не довів, та не виконав вимоги ч.3 ст. 10 ЦПК України, тому не знаходить підстав для задоволення його позову.

Outcome: dismissed