Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач мотивував тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 18.08.1988 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] , належав колгоспному двору, головою якого була його матір - [PERSON] . Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га, що доводиться довідкою Олієво-Королівської сільської ради № 47 від 17.01.2020. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ», житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 77,5 кв.м, житловою площею 49,3 кв.м., двох літніх кухонь, комори, стодоли, чотирьох сараїв, двох гаражів, вбиральні, криниці та огорожі. Будівництво житлового будинку здійснено у 1968 році. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 100 750 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. 07.02.2000 [PERSON] вчинила на користь позивача заповіт, згідно з яким розпорядила йому все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, що буде належати їй на день смерті. Заповіт посвідчений секретарем Олієво-Королівської сільської ради 07.02.2000, ніким не скасовувався та не оскаржувався. [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 21.01.2006, актовий запис № 2. Довідкою Олієво-Королівської сільської ради № 46 від 17.01.2020 доводиться, що на день смерті спадкодавця позивач був зареєстрований та проживав разом з нею. З метою реалізації своїх спадкових прав [PERSON] звернувся у Городенківську державну нотаріальну контору, де була заведена спадкова справа №319 від 30.03.2007. Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину на належний [PERSON] земельний пай. Однак, державний нотаріус відмовила позивачу у видачі документів на спадщину на житлове господарство через реєстрацію житлового господарства як колгоспного вдору без виділу часток його членів, що стверджується постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 17.01.2020. З довідки Олієво-Корлівської сільської ради № 906 від 17.12.2019 року вбачається, що станом на [INFO] у житловому господарстві проживали: голова двору [PERSON] (померла [INFO] ), позивач, [PERSON] та [PERSON] . Ніхто з вище перелічених осіб не звертався з приводу виділу частки у колгоспному дворі. Після смерті [PERSON] позивач фактично вступив в управління спадщиною - звернувся в нотаріальну контору, де була заведена спадкова справа, користується спадковим майном на власний розсуд, оплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку, виготовив технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняв спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспного двору. Сторони в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримує та просить задовільнити. Відповідачі позовні вимоги визнають в повному обсязі, на частку у спадковому майні не претендують; на частку в колгоспному дворі також не претендують та не зверталися за її виділом; не заперечують щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , в цілому за [PERSON] . Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачі визнають позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. З копії свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 18 серпня 1988 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13.07.1988, слідує, що в цілому домоволодіння, яке складається з житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташоване в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9225 від 18.12.2019 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] -ну станом на 31.12.2012 зареєстровано за головою колгоспного двору - [PERSON] згідно свідоцтва на право власності, виданого Городенківським РВК 18.08.1988 на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13.07.1988. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 20.12.2019 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1968 році, господарські будівлі та споруди в 1970, 1980, 1985, 1988 роках.Копія висновку про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я» стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 20.01.2020 становить 100750 грн. Довідкою № 47, виданою 17.01.2020 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради стверджено, що згідно по господарської книги № 3 Олієво-Королівської сільської ради (номер об`єкта погосподарського обліку 01-0162-1) за житловим будинком, що в [ADDRESS] числиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15.04.1991 у житловому будинку, що в [ADDRESS] за місцем проживання були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , голова сім`ї; [PERSON] , [INFO] , син; [PERSON] , [INFO] , невістка; [PERSON] , [INFO] , внук, що стверджено довідкою № 906, виданою 17.12.2019 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради. За заповітом, посвідченим 07.02.2000 секретарем виконкому Олієво-Королівської сільської ради, [PERSON] , [INFO] , жителька с.Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все належне їй майно: житловий будинок, надвірні споруди, земельну ділянку, земельний та майновий пай в господарстві, якому вона працювала і все інше майно, яке за законом належить їй заповіла - своєму синові [PERSON] , 1946 р.н.; заповіт зареєстровано в реєстрі за № 8. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 41983256 (номер в реєстрі нотаріальних дій 8), що доводиться копією Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 9112092, виданого 30.03.2007 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, у зв`язку з відкриттям спадкової справи. [PERSON] померла [INFO] в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області у віці 84 років, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21.01.2006 виконкомом Олієво-Королівської сільської ради. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Те, що позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , стверджено копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 жовтня 2017 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області у віці 61 років, про що свідчить копія повторного Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.03.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітомпісля смерті [PERSON] є її син - [PERSON] (позивач). Довідкою № 46, виданою 17.01.2020 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради стверджено, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] була зареєстрована за місцем проживання в [ADDRESS] ; на день її смерті разом із нею були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , син; [PERSON] , [INFO] , невістка. Із копії спадкової справи № 319/2007, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець за заповітом позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , так як він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 30.03.2007 [PERSON] державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 319 на право на земельну частку (пай), розміром 73,55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, виданого [PERSON] згідно рішення Городенківської райдержадміністрації від 09.02.2000 року за № 51-р. Дане свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в Спадковому реєстрі за № 42182707, що доводиться копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 9228965, наданого 11.04.2007. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] , - судом не встановлено. До складу спадщини [PERSON] , яку вона заповіла спадкоємцю [PERSON] входить також частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 36/02-31 від 17.01.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок по [ADDRESS] , з посиланням на те, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Довідкою № 45, виданою 17.01.2020 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради доводиться, що на даний час у житловому будинку, що в [ADDRESS] за місцем проживання зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - голова сім`ї; [PERSON] , [INFO] , дружина. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, позов визнається відповідачами - колишніми членами колгоспного двору, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220-1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved