Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки, що залишилися після смерті його батька [PERSON], який помер 24 жовтня 2015 року, мотивуючи тим, що не може оформити земельні ділянки, через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити та підтвердила обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання не з»явилась, але надала заяву в якій позов визнала, не заперечує щоб за позивачем визнали право власності на земельні ділянки і просила слухати справу у її відсутності. В судовому засіданні встановлено, що 24 жовтня 2015 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БП №247800. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою вул.Калуженка, буд.13, с.Чернеча Слобода Буринського району Сумської області, земельної ділянки площею 0,0988 га кадастровий номер 5920989100:01:000:0706 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою вул.Калуженка буд.13, с.Чернеча Слобода Буринського району Сумської області та земельної ділянки площею 0,0988 га кадастровий номер 5920989100:01:000:0052 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою вул.Калуженка буд.13, с.Чернеча Слобода Буринського району Сумської області, що підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки № НВ-5902262502015 від 02.09.2015 року та НВ-5902263012015 від 03.02.2015 року , кадастровими планами земельних ділянок, Звітом ФОП [PERSON] про експертну грошову оцінку земельної ділянки за №ОЗ-160519-249 від 19.05.2016 року. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців не має , а тому має право на зазначене майно, що підтверджується копією заповіту за р.№115 від 21.01.1997 року та довідкою [PERSON] сільської ради. Спадщину позивач прийняв шляхом постійного проживання зі спадкодавцем. На частину спадкового майна - житловий будинок з господарськими спорудами позивач у встановленому законом порядку отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується поясненнями представника позивача та копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом за р.№703 від 17.05.2016 року. На іншу частину спадкового майна відповідні земельні ділянки, що розташовані під будинком та поряд з будинком позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв'язку з тим, що хоча і спадкодавець за життя розробив технічну документацію із землеустрою та її в установленому законом порядку було затверджено рішенням [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області від 26.08.2015 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства [PERSON] по вулиці Калуженка, 13, села Чернеча Слобода», вказані земельні ділянки в установленому законом порядку були зареєстровані та на них отримано відповідні витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, проте останній етап - отримання свідоцтва про право власності на землю спадкодавець за життя не встиг зробити. З посиланням на дані обставини позивачу було відмовлено приватним нотаріусом в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується роз»ясненням за №226/01-16 від 18.05.2016 року. Згідно ч.І ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Пунктом 7 ППВС України № 7 від 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що судам слід мати на увазі, що спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Згідно ч.І, ч.2, п.а ч.З ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Зазначене майно було виділено в натурі на місцевості про що свідчать плани меж земельних ділянок, які зображені в витягах з державного земельного кадастру про земельні ділянки, спадкодавець за життя розробив технічну документацію із землеустрою та її в установленому законом порядку було затверджено рішенням [PERSON] сільської ради Буринського району Сумської області від 26.08.2015 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства [PERSON] по вулиці Калуженка, 13, села Чернеча Слобода», а позивач вступив в спадкові права в установленому законом порядку і лише відсутність свідоцтва про право власності перешкоджає оформленню спадкових прав. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного та дослідивши пояснення позивача і всі наявні докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов доведений і підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved