Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання останніх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що вищевказаний житловий будинок належить йому на праві приватної власності. У даному житловому помешканні зареєстрований його зять [PERSON] та онук [PERSON] , однак останні за даною адресою не проживають понад рік, витрат на комунальні послуги не несуть, та не з`являються, щоб знятися з реєстраційного обліку, а тому просить визнати їх такими що втратили право на житло, у зв`язку з необхідністю припинення нарахувань по комунальних послугах на відсутніх членів сім`ї. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися судом належним чином, відзиву на позов не подали, про поважність причин неможливості прибуття їх в судове засідання суд не повідомив. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечуює позивач. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] , однак у вказаному житловому приміщення не проживають протягом останніх двох років, що підтверджується довідкою №1558 виданою 05.09.2019 року Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, та Актами від 05.09.2019 року, що складені комісією Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до вимог ч.1 ст.317, ч.1 ст.319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до вимог ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживають більше року та не з`являються, щоб знятися з реєстраційного обліку. Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідачів у спірному житловому будинку суду представлено не було. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце порушення прав позивача відповідачами, які підлягають захисту в порядку усунення позивачу перешкод у корисуванні житловим приміщенням шляхом визнання відповідачів [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В силу ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідачів слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. в рівних частках.

Outcome: approved