Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Беримівської сільської ради, Зборівського району, Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом після померлої [PERSON], а саме на земельну ділянку. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач надав заяву, про розгляд справи за відсутності його представника, позов визнає. Суд, в силу п.2 ст.158 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі представника відповідача. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивача, що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 26 грудня 2001 року Беримівською сільською радою, Зборівського району, Тернопільської області, актовий запис № 18. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,95 га, в тому числі 2,27 га. ріллі та пасовища 0,68га., цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Беримівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 15 листопада 2000року, та на майновий пай в КСС «Стрипа», що в с.Беримівці, Зборівського району, Тернопільської області, згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії [NUMBER] від 05 грудня 2002 р. 03 листопада 1987 року [PERSON] склала на користь позивача заповіт на все належне їй майно, посвідчений - секретарем Беримівської сільської ради, Зборівського району, Тернопільської області, за реєстровим № 11. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. В силу вимог ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р. кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Чоловік спадкодавця - батько позивача [PERSON] помер в [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про смерті серії [NUMBER] від 19 листопада 1996 виданим Беримівською сільською радою Зборівського району. [PERSON] є спадкоємцем майна за заповітом після померлої [PERSON]. Позивач фактично прийняв спадщину, вступивши в управління спадковим майном, у відповідності до ст. 549 ЦК України, так як доглядає за земельною ділянкою та використовує її за призначенням, довідка Беримівської сільської ради №337 від 17 вересня 2015 року. Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно заповіту і прийняв спадщину, інші особи не претендують на спадок, до нього правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина), отже за ним слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved