Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачки [PERSON], в обґрунтування якого зазначив, що шлюб між ними було зареєстровано 2 березня 2013 року виконкомом Волосянківської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області за актовим записом № 04. У шлюбі в них народилася донька [PERSON], 28.12.2013 року, яка на даний час проживає разом із ним. Спільне життя з відповідачкою не склалася через різні характери та погляди на сімейне життя. Це призвело до того, що вони втратили почуття взаєморозуміння та поваги одне до одного. Вказує, що примиритися вони не бажають, шлюб існує лише формально, а збереження шлюбу суперечить його особистим інтересам. Спільне майно, що підлягає розподілу відсутнє. З відповідачкою вони дійшли спільної згоди в тому, що після розірвання шлюбу вона залишить собі шлюбне прізвище «Федич», а їхня донька й надалі залишиться проживати з ним. Відповідачка, як матір, матиме змогу в будь-який час безперешкодно зустрічатися з дитиною, добровільно брати участь у її вихованні та утриманні. За наведеного, просив шлюб розірвати, доньку залишити на подальшому утриманні та вихованні при ньому, відповідачці після розірвання шлюбу залишити прізвище «Федич». Сторони в судове засідання не зявилися, через канцелярію суду подали заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі. При цьому, позивач у своїй заяві позов підтримав повністю, а відповідачка у своїй заяві позов визнала повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, в тому числі й з передбачених ч.4 ст.174 ЦПК України підстав, виходячи з наступного. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 2 березня 2013 року у виконавчому комітеті Волосянківської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області за актовим записом № 04 зареєстровано шлюб між сторонами (свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 101321 від 02.03.2013 року). У шлюбі в них народилася донька [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ФМ № 271117 від 09.01.2014 року), яка проживає разом із позивачем. - 2 - Спільне сімейне життя подружжя не склалося через різні характери та погляди на нього. Як результат вони втратили почуття взаєморозуміння та поваги одне до одного й фактичні шлюбні відносини припинилися. Поновлювати сімейні стосунки вони не мають наміру, а тому їх шлюб існує лише формально. Ці обставини дають підстави суду зробити висновок, що подальше збереження сім'ї стало неможливим, буде суперечити нормам людської моралі та інтересам сторін, що має істотне значення, а тому їх шлюб необхідно розірвати. Щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін суд констатує, що останні самостійно дійшли згоди щодо місця проживання їх спільної доньки з позивачем. Відтак суд, враховуючи інтереси дитини, вважає, що позов в цій частині також підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved