Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 02.08.2015року померла його рідна баба - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - квартира [ADDRESS]. Я єдиний спадкоємець за заповітом, оскільки його брат [PERSON] відмовився від спадщини на його користь. Інших кровних родичів, крім них у баби немає. Він вчасно, через представника, [PERSON], звернувся до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно постановою державного нотаріуса [PERSON] від 17.02.2016 року йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки «відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно». Надати оригінал договору купівлі-продажу спадкової квартири від 02.06.1992 року, посвідчений державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр №1-3262 та витяг з Реєстру прав власності згідно яких [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] не має можливості бо вони втрачені,отримати дублікат також неможливо бо архівні документи за 1992 рік знаходяться у Луганському державному нотаріальному архіві на території не підконтрольній Україні. Оскільки він не має можливості оформити спадщину на нерухоме майно нотаріально, тож вимушений звертатись до суду з цим позовом. Інвентаризаційна вартість спадкової квартири, згідно технічного паспорт становить 48 686 грн.. Тому позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, яке належало померлій 02.08.2015 року [PERSON], а саме: квартиру № 11, розташовану у будинку № 3 по вул. Силікатна у м. Сєвєродонецьку Луганської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтвердила доводи, викладені у позові, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Додаткових пояснень не мав. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, додаткових пояснень не мав.. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу від 02.06.1992 року [PERSON] придбала у ЖКК БПК «Луганськбуд» в особі [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. В копії заповіту від 18.02.2005 року зазначено, що [PERSON] усе своє майно вона заповідає онукам [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в рівних частках кожному. Відповідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД №479006 від 08.08.2015 року [PERSON] померла 02.08.2015 року. В копії заяви [PERSON], посвідченої 19.12.2015 року нотаріусом Уссурійського нотаріального округу Приморського краю [PERSON], зазначено, що він відмовляється від своєї долі на спадщину, яка залишилася після смерті бабусі [PERSON] на користь її онука [PERSON]. Постановою про відмову здійснення нотаріальних дій від 17.02.2016 року державний нотаріус Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] відмовив у здійсненні нотаріальної дії, а саме відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки відсутні правовстановлюючі документи на квартиру № 11, розташовану по вул. Силікатна, буд. 3 м. Сєвєродонецька. Згідно копії листа Першої [PERSON] державної нотаріальної контори № 83/01-16 від 09.02.2016 року повідомлено, що надати дублікат договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], неможливо, так як архівні документи 1992 року знаходиться у Луганському державному нотаріальному архіві м. Луганська у зоні АТО на території непідконтрольній Україні. Відповідно копії листа Луганського обласного державного нотаріального архіву № 117/01-21 від 15.02.2016 року повідомлено, що архівний фонд, всі справи в тому числі і договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], знаходиться у м. Луганську, на тимчасово окупованій території, яка на даний час не підконтрольна Україні, тому на сьогоднішній день надати дублікат договору купівлі-продажу квартири, на жаль, неможливо. З огляду на зазначене, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, підтверджені в судовому засіданні, а також підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved