Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначає, що 1978 року по 2002 рік працював на шахті ім. В.І.Леніна В/О «Артемвугілля» у підземних умовах в якості гірничого робітника та прохідника. Довідкою МСЕК від 26.06.1996 року позивачу було встановлено 5% стійкої трати працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом. 06 травня 1999 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання - вібраційна хвороба. 30 квітня 2002 року підприємством був складений акт розслідування хронічного професійного захворювання - хронічний бронхіт. Згідно висновків МСЕК від 31.07.2002 року № 002559 позивачу протипоказана праця у підземних умовах січня 2006 року між позивачем в особі довіреної особи [PERSON] Пил, в контакті з вібрацією та встановлено за сукупністю 40% стійкої втрати працездатності безстроково, з яких 20% за вібраційною хворобою, 5% за наслідками трудового каліцтва, 15% за наслідками хронічного бронхіту. Позивач вважає, що внаслідок професійного захворювання та трудового каліцтва йому завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу погіршення життєвих умов. Позивач внаслідок ушкодження здоров'я, заподіяних під час виконання їм трудових обов'язків та як наслідок стійкої втрати професійної працездатності позбавлений можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань, ушкодження його здоров'я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог , мотивуючи їх аналогічно викладеному в позовній заяві. Представник відповідача Єрьоменко Д.Е. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі посилаючись на те, що позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду, передбачений ст. 233 КЗпП України, а також не доведено факт спричинення моральної шкоди. Представники третьої особи Степанов О.В. проти позову заперечував, з посиланням на доводи відповідача. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи й давши їм оцінку, дійшов до наступного. [PERSON] з 30 вересня 1985 року по 09 січня 2002 року працював на шахті ім. В.І.Леніна В/О «Артемвугілля» в якості прохідника та гірничого робітника з ремонту гірничих виробок, що підтверджується витягом з трудової книжки. 02 листопада 1994 року під час виконання трудових обов'язків з [PERSON] стався нещасний на виробництві та він отримав травму лівої кисті. Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 05.04.1995 [PERSON] встановлено 5% стійкої втрати працездатності за трудовим каліцтвом 1994 року з переоглядом. Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 26.06.1996 [PERSON] встановлено 5% стійкої втрати працездатності за трудовим каліцтвом 1994 року безстроково. 06 травня 1999 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання - вібраційна хвороба. Згідно виписки з акту огляду МСЕК № 044164 від 01.06.1999 [PERSON] встановлено за сукупністю 25% стійкої втрати працездатності, з яких 15% за професійним захворюванням - вібраційна хвороба та 5% за трудовим каліцтвом безстроково. Відповідно зі ст.12 Закону України «Про охорону праці» (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин), відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з п. п. 1, 11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року N 472, (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин), власник підприємства, установи і організації (надалі - підприємство) або уповноважений ним орган (надалі - власник) несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків (надалі - ушкодження здоров'я), а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини, а умови праці не є причиною моральної шкоди. Моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах; рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат. За вказаних обставин, [PERSON] слід визначити розмір моральної шкоди за наслідками трудового каліцтва в розмірі 120 грн. із розрахунку 200 х 60 000 крб. , де 60 000 крб. - мінімальна заробітна плата станом на квітень 1995 року. Також до пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року N 472 було внесено зміни згідно з Постановою КМУ № 1100 від 03.10.97, згідно яких розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат. За вказаних обставин [PERSON] слід визначити розмір моральної шкоди за наслідками професійного захворювання - вібраційна хвороба в розмірі 2550 грн. із розрахунку 150 х 17 грн., де 17 гривень - неоподатковуваний мінімум доходів громадян станом на червень 1999 року. На підставі вищевикладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та на користь [PERSON] з ДП «Артемвугілля» підлягає стягненню моральна шкода в загальному розмірі 2670 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial