Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому зазначив, що 23 січня 2015 року близько 19 години на дорозі с. Мідянівка Кобеляцького району Полтавської області відповідач [PERSON], керуючи автомобілем Нісан д.н.з. [NUMBER], здійснив наїзд даним автомобілем на нього, заподіявши тілесні ушкодження. Винним у даному злочині визнано відповідача. З 23 січня 2015 року він перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Кобеляцької ЦРЛ, де 28.01.2015 р. йому було проведено операцію. На лікування він витратив 14067 грн. Крім того, під час лікування на його харчування було витрачено 5310 грн. Окрім матеріальної, позивачу також було спричинено моральну шкоду, яка полягала у психологічних стражданнях, пов»язаних з фізичним болем. Він пережив страх, нервовий стрес, шок, було порушено його та його близьких звичайний ритм життя. Розмір моральної шкоди ним оцінена у 30000 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав. Надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Прохав суд стягнути з відповідача 45 000 грн. яка складається з 20 000 грн. витрачених ним на придбання ліків та медичних препаратів, 5 000 грн. витрачених на його харчування та 20 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив, що в нього відсутні кошти для виплати такої суми позивачу. Крім того, з нього вироком суду вже стягнуто 8000 грн. за лікування [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов»язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23.05.2015 року вбачається, що 23 січня 2015 року в с. Мідянівка приблизно о 19 год. по вул. Вишневій зі сторони м. Кобеляки в напрямку с. Золотарівка рухався автомобіль NISSAN ALMERA д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] Поблизу будинку №19, [PERSON], побачивши як пішохід [PERSON] почав переходити проїжджу частину вулиці з правого тротуару, в порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України, в момент виникнення небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості руху, в порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху вліво, допустив наїзд на пішохода та наїхав на бордюр з лівої сторони. Внаслідок наїзду потерпілому [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23.05.2015 р. [PERSON] визнано винуватим за ч.1 ст.286 КК України (а.с.18-20). З 23.01.2015 р. по 03.03.2015 р. та з 05.03.2015 р. по 17.03.2015 р. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Кобеляцької ЦРЛ з діагнозом: закритий скалковий перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням. Рублена рана лівого ліктьового суглобу. Травматичний шок. Після травматична згинально-розгинальна контрактура правого колінного суглобу в стадії загострення з порушенням функції ходи. Стан після МОС правої гомілки (а.с.55-57). 26.03.2015 р., 10.04.2015 р. 22.04.2015 р. [PERSON] знаходився на амбулаторному лікуванні у лікаря травматолога (58-62). На придбання ліків та медичних препаратів [PERSON] витратив 16351,71 грн. (а.с.3-7, 48). В судовому засіданні встановлено, що після скоєння ДТП та постановлення вироку, [PERSON] завдані позивачу збитки не відшкодував. Що стосується твердження відповідача про стягнення з нього 8000 грн. за лікування [PERSON], то суд роз»яснює, що згідно вироку з [PERSON] стягнуто 7983,19 грн. на користь Кобеляцької центральної районної лікарні за лікування потерпілого [PERSON], а не за придбання потерпілим [PERSON] ліків та медичних препаратів. Ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом небезпеки є транспортні засоби. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз'ясненнями п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. При цьому в Постанові зазначено, що потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що в результаті ДТП, яка сталася з вини [PERSON] позивачу [PERSON] було завдано матеріальну шкоду - на придбання ліків та медичних препаратів - на загальну суму 16351,71 грн. Тому позов в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст.22 ЦК України якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктом 1 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з рекомендаціями п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд вважає, що ДТП та його наслідки призвели до фізичного болю та душевних переживань, моральних страждань та стресу, які позивач зазнав в зв»язку з ушкодженням свого здоров»я. При вирішенні питання про розмір відшкодування за завдану моральну шкоду, суд також бере до уваги період, протягом якого позивач внаслідок отриманих травм не міг вільно пересуватися, період, протягом якого позивач змушений був змінити ритм та спосіб свого життя, що спричиняло додаткові незручності та переживання. Суд вважає, що запропонований [PERSON] розмір відшкодування в сумі 20 000 грн. є співмірним та відповідає характеру вчиненого обвинуваченим злочину, глибині фізичних та душевних страждань позивача та іншим негативним для нього наслідкам. Щодо стягнення з відповідача 5000 грн. на поліпшене харчування позивача, то необхідно зазначити, що позивачем не доведено, що саме придбані для нього продукти харчування були визначені лікарем і що саме вони та в такій кількості споживалися саме позивачем [PERSON] Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому необхідно стягнути з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 487,2 грн. за вимогу про стягнення матеріальної шкоди та 487,20 грн. - за вимогу про стягнення моральної школи, а всього 974,40 грн. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 16351,71 грн. (шістнадцять тисяч триста п»ятдесят одну грн. 71 коп.) в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, 20 000 грн. (двадцять тисяч грн.) у відшкодування завданої моральної шкоди та 974,40 грн. судового збору. В іншій частині позову необхідно відмовити.

Outcome: partial