Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 979470 гривень 96 коп. та судові витрати по справі. В обгрутунвання своїх вимог позивач зазначив, що 02.10.2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав у борг грошові кошти у розмірі 76560,00 долларів США, що за курсом НБУ на момент укладання договору становило 611944 гривні 08 коп., які відповідач зобов»язався повертати згідно до графіку погашення, який також було зазначено у даному договорі позики. Проте, на даний час відповідач свої зобов»язання за даним договором не виконує, що змушує позивача звернутись до суду. Також під час судового розгляду справи [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву до [PERSON], [PERSON], яку надалі уточнила, в якій позивач просила визнати недійсним договір позики, укладений між відповідачами, посилаючись на те, що їй не було відомо про укладання даного договору, згоду на його укладання вона не давала і крім того, вони з чоловіком в дено укладання договору перебували за межами м.Харкова. У судовому засіданні представник позивача первісні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував, посилаючись на недоведеність даних позовних вимог. Відповідач [PERSON] первісний позов не визнав, пояснивши, що він не підписував даного договору позики, зустрічний позов визнав та просив задовольнити. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] підтримав та просив задовольнити. Суд, вислухавши пояснення учасників процессу, дослідивши та перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 02 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, згідно якого [PERSON] позичів у [PERSON] суму еквівалентну 76560,00 долларів США, що за курсом НБУ на момент оформлення даного договору становить 611944,08 грн., яку зобов»язався повертати відповідно до графіку повернення до 25 січня 2014 року. З пояснень представника позивача вбачається, що на даний час [PERSON] свої зобов»язання за даним договором не виконує, ці обставини були визнані і відповідачем [PERSON] Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інши речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей тоьго ж роду та такої ж якості. Згідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч.1 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов»язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Частина 2 ст.625 ЦК України визначає, що боржник, який просрочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з договору позики, укладеному між позивачем та відповідачем, п.6 даного договору передбачено, що у випадку, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позикаи, він зобов»язаний на вимогу позикодавця сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також за прострочення строку повернення позики ставку у ромізір 60% відсотків річних. Що стосується доводів відповідача [PERSON] стосовно того, що даний договір позики він не підписував і грошових коштів не отримував, то на підтвердження даних пояснень відповідачем не надано до суду жодних доказів. Отже, за таких обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки на підтвердження факту відсутності її та її чоловіка [PERSON] у м.Харкові станом на 02 жовтня 2012 року, тобто на день укладання договору позики, доказів позивачем не надано. Щодо укладання спірного договору позики без згоду дружини [PERSON] - [PERSON], то суд не приймає дані доводи до уваги, оскільки законодаством України не предбачено обов»язкову згоду іншого подружжя на укладання такого договору. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 229 грн. 41 коп., отже зазначену суму суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved