Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за рахунок спадкового майна. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він та [PERSON], уклали нотаріально посвідчений договір позики, згідно якого [PERSON] передав у власність [PERSON] 29000,00 гривень строком на один рік, до 27 грудня 2012 року. Сторони підтвердили, що на момент підписання цього договору позикодавець передав позичальнику, а позичальник отримав від позикодавця суму позики в готівковій формі. 27 грудня 2012 року від сина [PERSON] стало відомо, що позичальник помер. Окрім того, [PERSON], тобто син позичальника, сказав, що наразі він проводить дії для прийняття спадщини після смерті батька. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, пред'явити позовні вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. В зв'язку з цим просить суд стягнути із спадкоємця, відповідача по справі, кошти за договором позики, за рахунок спадкового майна, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], який діє за довіреністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача визнав, при цьому вказавши, що борг згоден сплатити відповідно до вартості спадкового майна. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив: Згідно договору позики, укладеного 27.12.2011 року, позикодавець [PERSON] передав у власність позичальника - [PERSON] грошові кошти в сумі 29000,00 грн., які останній зобов'язався повернути 27.12.2012 року, відповідно до п.п. 1, 2 вказаного Договору. (а.с. 9, 25). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 19.03.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області. (а.с. 54). Відповідно заяви поданої до Тульчинської державної нотаріальної контори 13.03.2013 року, [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] (а.с. 63). Іншими спадкоємцями після смерті [PERSON] є діти померлого [PERSON] та [PERSON], які в нотаріальну контору про прийняття спадщини не звертались, що підтверджується матеріалами спадкової справи. (а.с. 62-67). Як вбачається зі змісту ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1281 ч.2 цього ж Кодексу визначено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатись про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Законодавцем не визначено, що обов'язковою умовою пред'явлення вимоги має бути отримання свідоцтва про право на спадщину, достатньою умовою являється прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, є син померлого - відповідач по справі [PERSON], тому вимога пред'явлена до нього є правомірною. За змістом ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. В судовому засіданні встановлено, що до складу спадщини входить: земельна ділянка площею 0,1561 га призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до державного акту про право власності [PERSON] на земельну ділянку серії ЯМ № 418744 та житлового будинку, за адресою [ADDRESS]. Вартість земельної ділянки, згідно витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку становить 17403 грн. (а.с. 100), а інвентаризаційна вартість житлового будинку - 3992 грн., що підтверджується довідкою КП «Тульчинське МБТІ». (а.с. 99). Таким чином, загальна вартість спадкового майна становить 21395 грн. Враховуючи наведене, грошові зобов'язання [PERSON] перед [PERSON] входять до складу спадщини, яку прийняв [PERSON], а тому останні зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Відповідно до п.32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Як вбачається із матеріалів справи, 3%річних від суми простроченого зобов'язання, при житті позичальника йому не нараховувались та вимоги про їх сплату не виставлялись. За таких обставин, в цій частині вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Представником позивача вимоги викладенні в позовній заяві, знайшли своє часткове об'єктивне підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог, а саме 221,45 грн., як оплата судового збору за подання позовної заяви та 114,70 грн. за подання заяви про забезпечення доказів, а також 3500 грн. - відшкодування витрат за надання правової допомоги.

Outcome: approved