Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням поданих уточнень від 26.04.2016р., просить визнати за ним право власності на транспортний засіб - автомобіль марки «Renault Kangoo», 2008 року випуску, колір - червоний, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; звільнити з-під арешту автомобіль марки «Renault Kangoo», 2008 року випуску, колір - червоний, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], накладений Сихівським ВДВС ЛМУЮ в порядку виконавчих проваджень №№ 49800310, 49800432, 50024567, 50024644, 50278554, 50278620, 50457030, 23060771, 23062034, 23062810, 26273692, 31767907, 32992632, 33426157, 34196884, 34373275, 34373869, 34374314, 34644686, 35909185, 35912599, 37104615, 37626880, 38565704, 38758533, 39164435, 39832439, 40835647, 41414156, 41416434, 41416587, 42018499, 42287032, 42305914, 42305964, 43454509, 43794113, 44567113, 45945502, 46843186, 46843253, 46852116, 48345341, 48345400, 48345457, 48462998, 38617755. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 13 червня 2009р. в м.Львові ним було придбано у [PERSON] автомобіль [NUMBER], за суму 45 000 грн. На виконання домовленостей з приводу продажу автомобіля між ними було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу (у простій письмовій формі) та [PERSON] було написано розписку про отримання грошових коштів у сумі 45 000 грн. за вказаний автомобіль. На підтвердження передачі транспортного засобу покупцю було оформлено акт прийому передачі автомобіля, ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 09.02.2008р. Оскільки можливості провести перереєстрацію автомобіля відразу не було, тому сторони домовилися і прописали це в договорі купівлі-продажу, що відповідні дії повинні бути проведені до 13.06.2010р. У зв'язку з цим, [PERSON] 13.06.2009р. було видано довіреність [PERSON] та [PERSON] на право розпорядження даним автомобілем. Довіреність була посвідчена приватним нотаріусом ЛМНО Єгоровою Н.Ю. терміном на три роки з правом передовір'я повноважень третім особам та надання права знімати транспортний засіб з обліку в органах державної автомобільної інспекції, продавати, міняти, здавати в оренду з правом отримання грошей, проводити заміну вузлів, агрегатів, кольору в автомобілі та ряд інших повноважень, які властиві та притаманні власнику транспортного засобу, що зазначені в довіреності. Так як автомобіль [NUMBER], мав пошкодження, після його придбання, тривалий час проводився його ремонт, вкладались значні кошти, і лише після закінчення ремонту виникла можливість його вільної експлуатації. Згідно товарного чеку № 897 від 18.08.2009р. на ремонт автомобіля ним було закуплено запчастин на загальну суму 8 850,00 грн. Крім того, з моменту придбання даного автомобіля ним здійснювалося усі поточні ремонти, заміни мастил, страхування цивільно-правової відповідальності і т.д. На підставі довіреності від 13.06.2009р. в порядку передоручення ним було видано ряд довіреностей на право керування транспортним засобом іншим особам, а саме: довіреність від 12.05.2010р., посвідчена приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бенецькою Р.Б. та довіреність від 28.04.2011р., посвідчена приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Діановою О.Л. Крім того, 29.04.2011р. органами ВРЕР УДАІ УМВС в Рівненській області було видано тимчасовий талон ДАП № 862709 на право керування автомобілем на ім'я [PERSON] Даний талон був виданий також на підставі довіреності від 13.06.2009р. з терміном дії до 13.06.2012р. (до моменту скінчення дії довіреності). Оскільки, термін дії довіреності вийшов 13.06.2012р., можливості перереєструвати даний транспортний засіб на своє ім'я без продавця, [PERSON], немає, тому ним неодноразово було ініційовано звернення до відповідних органів з метою здійснення переоформлення автомобіля. Спочатку [PERSON] обіцяв провести відповідні дії, потім посилався на відсутність часу та відтягував зустрічі, а останній рік і взагалі не відповідає на дзвінки. Тому, ухилення [PERSON] від вчинення дій по перереєстрації автомобіля спричинюють для нього негативні наслідки. Більше того, в порядку виконання виконавчих проваджень державним виконавцем Сихівського ВДВС ЛМУЮ було накладено арешт на вказаний транспортний засіб, а тому з метою захисту своїх майнових прав, просить вирішити питання про встановлення права власності на автомобіль в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог, додатково пояснивши, що позивач постійно користувався по праву належним йому транспортним засобом, обслуговував такий та мав намір здійснити його реєстрацію. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву за змістом якої повністю визнає даний позов, підтверджує факт передачі у власність позивача раніше належного йому автомобіля, не заявляє будь-яких майнових прав відносно даного транспортного засобу та просить здійснювати розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи Сихівського ВДВС ЛМУЮ в судовому засіданні пояснив, що на виконання в управлінні знаходиться виконавчі провадження відносно [PERSON], як боржника, та в процесі проведення виконавчих заходів було встановлено, що останньому на праві власності належить автомобіль [NUMBER]; інформація про те, що вказаний транспортний засіб був придбаний та перереєстрований позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2009р. в реєстрі відсутня; заперечує проти задоволення вказаного позову, оскільки такий поданий з метою виведення майна на яке дається можливим звернути стягнення в порядку виконавчих проваджень. Представник третьої особи КС «Бойківщина» в судовому засіданні надав пояснення, які збігаються зі змістом поданого письмового заперечення на позов. Зокрема, вважає даний позов необгрунтованим та безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню, оскільки згідно ст.ст.238, 244 ЦК України, довіреність не є правовим оформленням переходу права власності, а оформлення купівлі-продажу автомобіля шляхом видачі довіреності не відповідає вимогам закону. Взагалі, поданий договір купівлі-продажу та акт прийому-передачі викликає суттєві сумніви щодо часу їх оформлення. Надання довіреності без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності на автомобіль, оскільки підстав набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством. Представник третьої особи УПФ України у Галицькому районі м.Львова в судове засідання не з'явився, подавши заяву про здійснення судового розгляду справи у відсутності представника установи. При цьому просить взяти до увагу позицію управління викладену в письмову запереченні, згідно якої позов заперечується з тих підстав, що у [PERSON] наявні боргові зобов'язанні перед управлінням, які за відсутності фінансової можливості божника, можуть бути погашенні шляхом реалізації належного йому майна. Щодо предмету спору, то слід врахувати те, що чинним законодавством передбачена обов'язкова процедура реєстрації транспортного засобу. Крім того, договір купівлі-продажу мав бути укладений між сторонами у письмовій формі, оскільки вказаний позивачем розмір грошових коштів (вартість) перевищує у 20 і більше разів неоподаткований мінімум доходів громадян (ч.3 ст.208 ЦК України). Не слід також лишати поза увагою, той факт, що позивач не виконав вимог постанови КМУ № 1388 від 07.09.1998р. щодо процедури державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірний автомобіль марки «Renault Kangoo», 2008 року випуску, колір - червоний, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований за відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 09.02.2008р. Також встановлено, що в порядку виконання Сихівським ВДВС ЛМУЮ виконавчих проваджень №№ 49800310, 49800432, 50024567, 50024644, 50278554, 50278620, 50457030, 23060771, 23062034, 23062810, 26273692, 31767907, 32992632, 33426157, 34196884, 34373275, 34373869, 34374314, 34644686, 35909185, 35912599, 37104615, 37626880, 38565704, 38758533, 39164435, 39832439, 40835647, 41414156, 41416434, 41416587, 42018499, 42287032, 42305914, 42305964, 43454509, 43794113, 44567113, 45945502, 46843186, 46843253, 46852116, 48345341, 48345400, 48345457, 48462998, 38617755, на автомобіль [NUMBER], накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження. Водночас, із наданого позивачем договору купівлі-продажу вбачається, що такий укладений 13.06.2009р. між позивачем та відповідачем, за умовами вказаного договору відповідач передав у власність позивачу спірний автомобіль, а позивач його прийняв та сплатив за нього 45 000 грн. Відповідачем [PERSON] було написано розписку про отримання грошових коштів у сумі 45 000 грн. за вказаний автомобіль. На підтвердження передачі транспортного засобу покупцю було оформлено акт прийому передачі автомобіля, ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 09.02.2008р. та видано довіреність від 13.06.2009р. на ім'я [PERSON] та [PERSON] на право розпорядження даним автомобілем, яка посвідчена приватним нотаріусом ЛМНО Єгоровою Н.Ю. (реєстрац.№ 1556). Право особи на судовий захист визначено ст.16 ЦК України, а також ст.3 ЦПК України, згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи із зазначених положень, позов на захист свого права заявляється до особи, яка порушує, не визнає чи оспорює права, свободи чи інтереси особи. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Проте, позивачем не обґрунтовано якими саме діями чи бездіяльністю відповідач [PERSON] порушив його право, не визнає такого чи оспорює. Більше того, відповідач своєю заявою по суті не заявляє жодних майнових прав щодо спірного транспортного засобу, заперечень щодо зняття цього автомобіля з реєстрації в органах МРЕВ ДАІ на перереєстрацію його позивачем не висловлював. Покликання представника позивача на порушення права його довірителя (позивача), внаслідок того, що автомобіль залишається зареєстрованим на відповідача є необгрунтованим, оскільки, як зазначив сам позивач, спірний автомобіль після підписання договору переданий йому відповідачем, та з цього часу він ним постійно користувався. Згідно п.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затв. Постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998р., обов'язок реєстрації транспортного засобу лежить на його власникові, тобто, саме позивач був зобов'язаний протягом 10 діб після придбання автомобіля зареєструвати його у відповідному підрозділі Державтоінспекції на своє ім'я. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Згідно зазначеного принципу диспозитивності та вимог ст.33 ЦПК України право визначати відповідача (тобто особи, яка відповідатиме за позовом) належить виключно позивачеві. З огляду на те, що судом не встановлено факту порушення, невизнання чи оспорювання відповідачем [PERSON] прав позивача щодо спірного автомобіля, суд вважає, що останній не є належним відповідачем, оскільки фактично спір між ними відсутній. Клопотання про залучення іншого відповідача позивач (якому в силу ст.33 ЦПК України виключно належить право заявляти таке клопотання) не ініціював, відтак, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.16, 328, 334, 386, 392 ЦК України, та

Outcome: dismissed