Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до [PERSON], посилаючись на те, що він народився 24 серпня 1946 року і його матірю була [PERSON], згідно рішення Чаплинського районного суду від 21 серпня 2015 року про встановлення факту родинних відносин. Його мати [PERSON] померла 29.09.1998 року. Після її смерті до Чаплинської державної нотаріальної контори звернулася його сестра [PERSON], якій, згідно поданої зяави 10 липня 2008 року, Чаплинською державною нотаріальною конторою Херсонської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади. Позивач [PERSON] звернувся до Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області з питанням видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), у звязку з тим, що відсутній факт прийняття ним спадщини, але Чаплинська державна нотаріальна контора відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай). Позивач вважає, що у випадку встановлення факту прийняття ним спадщини, свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) буде видано в рівних частинах на його імя та на сестру [PERSON] Позивач просить суд у судовому засіданні визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вважає, що він був пропущений з поважних причин необізнаність в необхідності подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини. Оскільки діти є спадкоємцями першої черги то позивач вважав, що він і його сестра мають одинакові права на спадкове майно, не залежно від того, хто і коли звернеться із дітей спадкодавця до нотаріальної контори. Відповідачка у справі у судове засідання не зявилась повторно, не повідомивши причини не явки до суду. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутність відповідача, постановивши заочне рішення суду Дослідивши матеріали справи, суд відмовляє позивачу у задоволенні його вимог, оскільки відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у п. 23. зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. 24 тієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Як зазначив у позовній заяві [PERSON], причиною, яка вплинула на його право своєчасного, тобто протягом 6 місячного строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини сталось те, що він був необізнаним в необхідності подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини і вважав, що він і його сестра мають одинакові права на спадкове майно, не залежно від того, хто і коли звернеться із дітей спадкодавця до нотаріальної контори. На думку суду, зазначені позивачем обставини не є такими, які були непереборними чи мали труднощі для подачі відповідної заяви від його імені до належної державної установи нотаріальної контори, з метою отримання спадкового майна від померлого спадкодавця, враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги у виниклих спадкових правовідносинах. Таким чином, в задоволенні позовних вимог [PERSON] належить відмовити.

Outcome: dismissed