Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають двох дітей дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачкою фактично розпався по причині різних поглядів на виховання дітей, відносини у родині, питань щодо розподілу сімейних обов'язків, відносин з батьками, питань розподілу фінансів в родині. Несхожість у поглядах на перелічене вище призводило до постійних сварок, конфліктів між сторонами. Позивачем фактично втрачене почуття любові та поваги до дружини. Сторони разом не проживають з серпня 2015 року, не ведуть спільного господарства і не підтримують подружні стосунки. Збереження сім'ї з відповідачкою є неможливим та не відповідає інтересам позивача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з вищенаведених підстав. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила суд постановити рішення про розірвання шлюбу, про що подала суду письмову заяву. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного та психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 24 листопада 2007 року в Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2766, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей - дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.5,6). Як вбачається з поданої позовної заяви, яка не заперечується відповідачкою сімейне життя не склалося. Фактично припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства і поновлювати їх не мають наміру. Сім'я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є не доцільним. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки сторони не бажають перебувати у шлюбі - збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved