Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати за ним в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, право власності на: 5/36 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS]; 5/36 частину земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS]; 1/8 частину автомобіля марки DAEWOO, модель LANOS TF69Y, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER]; 1/8 частину автомобіля марки TOYOTA, модель RAV4, 2014 року випуску, номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] року помер [PERSON], який доводиться йому батьком. Після його смерті 16 січня 2017 року відкрилася спадкова справа № 1/2017, зареєстрована Приватним нотаріусом Войтовським В.С. Його батьку на праві власності належать: 5/9 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS]; 5/9 частин земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS]; автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS TF69Y, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER]; автомобіль марки TOYOTA, модель RAV4, 2014 року випуску, номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. 16 листопада 2017 року він звернувся до Приватного нотаріуса Войтовського В.С. за вчиненням ноатріальних дій, а саме: видачі свдіоцтв про право на спадщину на частки у спадковому майні. Проте, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 752/02-31 від 16 листопада 2017 року йому було відмовлено у зв'язку з тим, що ним не надано відповідних правовстановлюючих документів на майно. Із заявою про прийняття спадщини звернулася і дружина померлого - [PERSON] На численні прохання надати копії правовстановлюючих документів на майно відповідач надала відмову. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у вказаній справі було відкрито провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року підготовче засідання у справі за даним позовом було закінчено та призначено справу до судового розгляду встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що позивач в усній формі звертався до відповідача із проханням надати правовстановлюючі документи на спадкове майно, але остання відмовила. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала. Пояснила суду, що вона наразі перебуває у шоковому стані у зв'язку зі смертю її чоловіка та думає про дітей, а також про встановлення пам'ятнику чоловіку. З приводу позовних вимог нічого не могла відповісти, проте зазначила, що позивач жодного разу у неї не просив правовстановлюючі документи на спадкове майно, а тільки говорив про надання грошових коштів у доларах США, а у разі ненадання їх, повідомляв, що буде оформлювати спадщину на майно після смерті батька. Також, зазначила, що свою частку у спільному майні з чоловіком вона не визначала. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року народився [PERSON], батьками якого записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7). За час свого життя [PERSON] заповіту не склав. 16 січня 2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. із заявою про прийняття спадшини після смерті його батька [PERSON] (а.с. 40). Крім того, із заявою аналогічного змісту 23 травня 2017 року до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. звернулася дружина померлого [PERSON] - [PERSON] (а.с. 62). 23 травня 2017 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулася [PERSON] в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 63). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з свідоцтва про одруження [PERSON] 28 липня 2000 року зареєструвала шлюб із [PERSON] (а.с. 66). Від вказаного шлюбу народилося двоє дітей - [PERSON] та [PERSON], [INFO] (а.с. 67, 70). Згідно інформаційної довідки від 19 січня 2017 року, виданої Комунальним підприємством Київської міської ради Київського міського бюро технічної інвентаризації, 5/9 частини житлового будинку [ADDRESS] на праві власності зареєстровано на ім'я [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Максимовою О.О., приватним нотаріусом Київського міського нотокругу 23 грудня 2003 року, № 5446, зареєстрованого в Бюро 04 січня 2004 року, за реєстровим № 28052, в реєстровій книзі д. 100-241 (а.с. 10). Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про змелену ділянку, 5/9 частини земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення органу місцевого самоврядування Київської міської ради від 24 червня 2004 року № 326-1/1536 (а.с. 11-12). Згідно довідки від 27 жовтня 2017 року, виданої Регіональним Сервісним Центром в м. Києві, за гр. [PERSON] на реєстраційному обліку перебувають наступні транспортні засоби: автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS TF69Y, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 16 травня 2012 року, зареєстрований на підставі довідки-рахунку від 11 травня 2012; автомобіль марки TOYOTA, модель RAV4, 2014 року випуску, номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] 18 серпня 2015 року, зареєстрований на підставі довідки-рахунку від 18 серпня 2015 (а.с. 14). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України (в редакції, яка діяла станом на день придбання спадкового майна у вигляді житлового будинку та земельної ділянки), особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Статтею 60 Сімейного кодексу України (в редакції, яка діяла станом на день придбання спадкового майна у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, а також автомобілів) передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За змістом даної норми після смерті учасника спільної сумісної власності свідоцтво про право на спадщину видається лише після виділу або визначення частки померлого у спільному майні. Як роз'яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Зі змісту заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON], остання претендує на частку в спільному майні подружжя. З огляду на вищевикладені обставини, враховуючи, що спадкове майно було набуто за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] останнє являється спільною сумісною власністю вказаного подружжя, за виключенням 5/9 частини житлового будинку [ADDRESS], яка була набута спадкодавцем на підставі договору дарування, та 5/9 частин земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS], та відповідно підлягає поділу за виключенням ? частини такого майна, які належать відповідачу як спільна сумісна власність подружжя. Таким чином, 5/9 частин житлового будинку [ADDRESS], та 5/9 частин земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS], ? частина автомобілья марки DAEWOO, модель LANOS TF69Y, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER] та ? частина автомобіля марки TOYOTA, модель RAV4, 2014 року випуску, номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], підлягають поділу між усіма спадкоємця після смерті [PERSON], тобто між позивачем, як сином спадкодавця, між відповідачем [PERSON], як дружини спадкодавця, а також між малолітніми дітьми спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п.п. 4.14, 4.15, 4.18. п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. від 16 листопада 2017 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки не було надано правовстановлюючі документи, зареєстровані у встановленому порядку, які підтверджує право власності спадкодавця на зазначене нерухоме та рухоме майно (а.с. 15). З огляду на вищевикладене вбачається, що відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, слугувало підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] - [PERSON], у зв'язку з чим, враховуючи, що право власності на спадкове майно дійсно було зареєстровано за [PERSON], а також враховуючи частки кожного із спадкоємців у спадковому майні, суд приходить до висновку про визнання за позивачем права власності на 5/36 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS]; 5/36 частин земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої за адресо.: [ADDRESS]; 1/8 частину автомобіля марки DAEWOO, мобель LANOS TF69Y, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER]; 1/8 частину автомобіля марки TOYOTA, модель RAV4, 2014 року випуску, номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved