Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Запорізької Товарної Біржи «Строй-Інвест», треті особи: Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, Головне управління Держземагенства у Запорізькій області про визнання угоди дійсною та визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, вказавши на те, що відповідно до договору купівлі-продажу № 277/323 від 14.07.1997 року, [PERSON], був куплений у [PERSON] житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: с. Григорівка, вул. Садова, буд. № 6 та земельна ділянка, загальною площею 0,204 га, розташована за вказаною адресою. За умовами даного договору у відповідності до ст. 227 Цивільного кодексу УРСР позивач провів державну реєстрацію права власності на куплене нерухоме майно в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації. З дня укладення договору купівлі-продажу позивач вселився в жилий будинок зі своєю сімєю, в якому проживає до теперішнього часу. Будинок знаходиться в його безпосередньому користуванні та володінні. Він здійснює ремонтні роботи в будинку, сплачує комунальні платежі, доглядає за земельною ділянкою та виконую всі зобовязання власника жилого будинку. На теперішній час позивач бажає зареєструвати в Реєстраційній службі Запорізького районного управління юстиції право власності на належний йому житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: с. Григорівка, вул. Садова, буд. № 6, Запорізького району Запорізької області, однак не має можливості, оскільки даний договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально, як це вимагає діюче законодавство, а був зареєстрований Запорізькою Товарною Біржею «Строй-Інвест» від 14.07.1997 р., у зв'язку з чим він змушений був звернутися до суду з позовною заявою. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, однак надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила розглядати справу за її відсутністю Представник відповідача Запорізької Товарної Біржі «Строй-Інвест» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, на адресу суду повернувся конверт з відміткою: «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Головне управління Держземагенства у Запорізькій області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Представник третьої особи - реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим на підставі ст..197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. У відповідності до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у звязку з наступним. Відповідно до договору купівлі-продажу № 277/323 від 14.07.1997 року, зареєстрованого Запорізькою Товарною Біржею «Строй-Інвест» від 14.07.1997 року, [PERSON], був куплений у [PERSON] житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: с. Григорівка, вул. Садова, буд. № 6 та земельна ділянка, загальною площею 0,204 га, розташована за вказаною адресою. За умовами даного договору у відповідності до ст. 227 Цивільного кодексу УРСР та відповідно до ТОВ «ЗМБТІ» документів позвивач провів державну реєстрацію права власності на куплене нерухоме майно. За вказаним договором купівлі-продажу житловий будинок, що відчужується належав [PERSON] на праві особистої власності на підставі свідоцтва № 112 про право власності на житловий будинок, виданого Запорізькою райрадою 19.07.1991 року, що підтверджувалося довідкою-характеристикою Запорізького Бюро технічної інвентаризації № 7-827 від 25.06.1997 року. Відчужувана земельна ділянка належала [PERSON] на праві особистої власності на землю, що видана Григорівською сільською радою народних депутатів 29.07.1996 року № 471. Житловий будинок та земельна ділянка продані за 27178 гривень, які сплачені покупцем продавцю повністю до підписання даного договору купівлі-продажу. Відповідно до довідки виконавчого комітету Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області за № 260 від 31.03.2015 р., [PERSON], [INFO], з 1997 року по теперішній час проживає в житловому будинку за адресою: село Григорівка, вул. Садова, буд. 6, Запорізького району Запорізької області, який належить йому відповідно до договору купівлі-продажу № 277/323 від 14.07.1997 року. Статтею 657 ЦК України встановлена форма договорів купівлі-продажу. Так, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо б однією з сторін є громадянин. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. В силу ст. 319 ЦК України передбачено, що власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 321 ЦК України, права власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 392 ЦК України діючої редакції власник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до положень ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст.ст. 2, 9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІУ від 01.07.2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою факту: виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до інформаційних довідок, які містяться в матеріалах справи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію зазначеного нерухомого майна відсутні. Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, ніким не заперечуються. Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих позивачем як докази. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведені ті обставини на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, тому позов підлягає задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved