Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку розподілу спільного майна подружжя, посилаючись на наступні обставини. 19 березня 2011 року він з відповідачкою уклав шлюб, зареєструвавши його у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 115. На цей час шлюб між ними не розірваний. За час перебування у шлюбі ними за сумісні кошти була придбана спірна двокімнатна квартира [ADDRESS]. Вартість квартири складає 44247 грн. Вищевказана квартира була оформлена на відповідачку, але ж згідно діючого законодавства є їхньою спільною сумісною власністю. Тому просив суд провести розподіл майна подружжя [PERSON] та [PERSON] у вигляді двокімнатної квартири [ADDRESS] по 1/2 частині вищезазначеного майна за кожним; визнати за ним в порядку розподілу майна, придбаного в період шлюбу, право власності на1/2 частину двокімнатної квартири, житловою площею - 25,8 кв.м, загальною площею - 37,9 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Крім того, ухвалою суду від 27.01.2014 р. було прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги за зустрічним позовом позивач обґрунтовує наступним. 19.03.2011 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Спільних дітей від шлюбу подружжя не має. За час шлюбу нею було придбано квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира була придбана позивачкою за власні кошти, що підтверджується наступним. До укладення шлюбу їй на праві приватної спільної часткової власності належала 1/2 частка трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; інша частина квартири (1/2 частки) належала [PERSON], яка є її мамою. 13 серпня 2010 року (тобто до укладення шлюбу) вона та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири, за яким дана квартира була продана за 70 500,00 доларів США. У цей же день (13.08.2010р.) нею була придбана квартира за адресою: [ADDRESS], за ціною 35 000,00 доларів США. 11.11.2011 року вона уклала Угоду про завдаток, відповідно до якого сторони угоди зобов'язалися в строк до 20.12.2011 року укласти договір купівлі-продажу двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], за ціною 39000 доларів США, що еквівалентно 312 000 грн. 06.12.2011 року вона продала свою квартиру, розташовану у [ADDRESS], за ціною 39 000,00 доларів США, за договором купівлі-продажу № 1690 від 06.12.2011р. 10.12.2011 року вона укладає договір купівлі-продажу спірної квартири. За договором визначена ціна в сумі 44247,00 грн., але в дійсності квартира була придбана за 39 000,00 доларів США, що на той момент було еквівалентно 312000,00 грн., що підтверджується розпискою від 10.12.2011 року. Грошові кошти в сумі 312000,00 грн., які були сплачені нею за придбання спірної квартири, є її особистою власністю, які вона отримала за продаж квартири, яка придбавалася нею до укладення шлюбу. Таким чином, є підстави для визнання спірної квартири її особистою приватною власністю. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просили позовні вимоги за первинним позовом задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просили відмовити в повному обсязі. Відповідачка та її представники заперечували проти задоволення первинного позову та наполягали на задоволенні зустрічного позову в повному обсязі. Додатково [PERSON] пояснила, що в 2011 році заробітної плати від чоловіка не бачила. При підписанні договору купівлі-продажу спірної квартири була присутня мати [PERSON]. Вона знає закони, договір читала, підписувала його, однак текст договору її мало цікавив. Знає, що у чоловіка був будинок в Макіївці. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що є матір'ю [PERSON] В 2007 році вони придбали будинок в Макіївці, в якому мешкав потім син з першою дружиною та донькою. Потім син зустрів [PERSON], з якою з дитинства дружив, та його сім'я розпалась. Вони з батьком допомагали сину ремонтувати квартиру на [ADDRESS]. Коли вони одружились, син став наполягати на тому, щоб продати будинок в Макіївці та придбати спільне житло. Будинок було продано за 25 000 доларів США. 10 000 доларів США у неї було, 4 000 доларів США (завдаток за будинок) та 10 000 доларів США вона позичила у [PERSON], вказану суму вони з чоловіком 09.12.2011 р. передали [PERSON] та [PERSON]. Поки вони робили ремонт в квартирі по [ADDRESS], проживали у них. Коли придбавалась квартира [ADDRESS], нотаріус роз'яснила, що квартира придбавається у шлюбі. Бюджет в сім'ї був спільний, з ними мешкала дитина [PERSON] від першого шлюбу. Проблеми в родині почались, коли син захворів на цукровий діабет. [PERSON] сказала, що піклуватись ним не буде, знайшла іншого. З 07.01.2014 р. [PERSON] не пускає його додому. Особисто їй [PERSON] казала, продавайте будинок, ми будемо купувати квартиру пополам. Така сума - це вартість проданого будинку, який придбавався для сина. Свідок [PERSON], пояснив, що є батьком позивача [PERSON] Квартира по [ADDRESS] придбавалась за спільні кошти. Вони продали будинок сина. У них було 10 000 доларів США, 4 000 доларів США (завдаток за будинок) та 10 000 доларів США вони позичили у [PERSON], вказану суму вони 09.12.2011 р. передали [PERSON] та [PERSON] у них вдома. на даний час син проживає у них вдома, оскільки [PERSON] постійно викликала міліцію та не давала йому можливості проживати в квартирі по [ADDRESS]. Кредит за його автомобіль вони погасили, коли отримали гроші за проданий будинок. На [ADDRESS] квартира була продана дорожче, оскільки вони там зробили ремонт. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] позичала у неї 10 000 доларів США 05.12.2011 р. для покупки квартири сину до моменту продажу будинку. Розписка писалась того ж дня, потім коли гроші віддали, вона також написала розписку. Бачила [PERSON] та [PERSON], коли вони приїздили до бабусі. Суд, вислухавши пояснення сторін, представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] необхідно відмовити з огляду на наступне. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктами права спільної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Ч.1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.03.2011 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб (повторно) серії [NUMBER] (а.с.4). 10.12.2011 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №11364, відповідно до умов якого [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. [PERSON] вважає, що придбана нею квартира 10.12.2011 р. є її особистою приватною власністю з огляду на те, що саме за її особисті кошти, які залишились після продажу квартири, розташованої у [ADDRESS], була придбана квартира [ADDRESS]. Суд вважає, що [PERSON] не було доведено належними та допустимими доказами, у відповідності до ст.60 ЦПК України, факту придбання спірної квартири за кошти, які належали їй особисто, та вказане твердження спростовується матеріалами справи та показами свідків. Так, відповідно до п.9 договору купівлі-продажу квартири від 10.12.2011 р., цей правочин здійснюється за згодою чоловіка Покупця, справжність підпису якого засвідчено на відповідній заяві 10 грудня 2011 [PERSON], приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу за реєстровим №11363. Згідно нотаріально посвідченої заяви, що міститься в матеріалах справи, та на яку в договорі купівлі-продажу квартири від 10.12.2011 р. в п.9 є відповідні посилання, [PERSON] дає згоду своїй дружині на купівлю квартири, розташована за адресою: [ADDRESS], за спільні кошти, що є їхньою спільною сумісною власністю, за ціну та на інших умовах, визначених на власний розсуд (а.с.8). Крім того, згідно показань свідків, що були дані під присягою, було встановлено, що спірна квартира була придбана за спільні кошти подружжя [PERSON] та [PERSON], частина коштів в сумі 24 000 доларів США була передана батьками [PERSON] після продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 24 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Судом встановлено, що на час розгляду даної справи в наявності є майно, яке в розумінні ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: квартира [ADDRESS]. Згідно п. 25 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коди жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи, що жоден із подружжя не надав згоди на отримання грошової компенсації частки нерухомого майна, суд дійшов висновку про необхідність визнання за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині на квартиру [ADDRESS]. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved