Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики у розмірі 280 000 доларів США. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 12.08.2016 р. між ним та [PERSON] укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого він надав відповідачу грошову позику в розмірі 280 000 доларів США із терміном повернення до 01.12.2016 р. Станом на день подачі позову до суду гроші відповідач не повернув та від повернення боргу ухиляється. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, поданий позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. На підставі ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач повідомлявся про розгляд справи та викликався в судове засідання через оголошення в пресі, шляхом опублікування оголошення в газеті «Житомирщина», а тому суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, та вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у в матеріалах справи доказів, згідно вимог ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 12 серпня 2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 280 000 доларів США, які зобовязався повернути в строк до 01 грудня 2016 року, про що [PERSON] написав відповідну розписку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Приписами статті 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, вимоги позивача про повернення боргу є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 280 000 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 20.06.2017р. - 7286475,28 грн., оскільки на час розгляду справи відповідач зобов'язання за розпискою в повному обсязі не виконав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задовольняється, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнена сума судового збору в розмірі 8000 грн.

Outcome: approved