Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 20 серпня 2014 року між ним та [PERSON] в с. Тарасівка Гребінківського району Полтавської області було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями по вул. Шевченка, 38, в с. Тарасівка, Гребінківського району. [PERSON] зобовязалась провести подальше нотаріальне посвідчення угоди, але ухиляється від її проведення. Просить суд визнати договір купівлі продажу житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями по вул. Шевченка 38-а в с. Тарасівка, Гребінківського району Полтавської області від 20 серпня 2014 року таким, що відбувся та дійсним; визнати за ним право власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями, що розташований за адресою: с. Тарасівка, Гребінківського району, Полтавської області, вул. Шевченка, 38-а. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Третя особа у судове засіданні також не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] в с. Тарасівка Гребінківського району Полтавської області було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями по вул. Шевченка, 38-а, в с. Тарасівка, Гребінківського району, про що свідчить розписка написана [PERSON] (а.с.10), відповідно до якої вона отримала від позивача двадцять сім тисяч гривень за продаж вищевказаного житлового будинку та передала йому свідоцтво про право на спадщину за законом та технічний паспорт спірного житлового будинку. Даний житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті своєї матері [PERSON] померлої 03.02.1995 (а.с.11). Згідно ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі-продажу спірного житлового будинку і виконання договору повністю відбулося, що є підставою для задоволення заявлених позовних вимог. Згідно з ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Outcome: approved