Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В позові зазначив, що він,з 2004 року по 2011 рік перебував у шлюбних відносинах з [PERSON]. Від фактичних шлюбних відносин [INFO] у них народилась донька [PERSON], про що Ленінським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції Запорізької області в Книзі реєстрації народжень 21 січня 2009 року зроблений актовий запис №58. Ще до народження доньки позивач визнав батьківство ненародженої дитини, про що від 12.12.2008 року склав заяву у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Соха О.Б. З зими 2011 року [PERSON] покинула позивача із донькою та стала проживати окремо, на протязі кількох років вона кілька разів навідувалась до доньки, але з весни 2013 року [PERSON] жодного разу не навідувала дитину, не інтересувалась її розвитком та здоров'ям, не піклувалась про неї. Тому, 31.07.2017 року позивач звернувся із заявою до Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про її розшук, що підтверджується Довідкою від 05.08.2017 року та від 30.07.2018 року. На теперішній час місце її перебування невідоме. Весь цей час, позивач неодноразово звертався до медичних закладів з приводу здоров'я та фізичного розвитку дитину, оскільки вона потребувала як медичної допомоги з приводу її фізичного стану, так і психологічної допомоги, через те, що дитина була замкнута при спілкуванні. Після відвідування шкільного психолога, донька стала проявляти інтерес до навчання. Дитина проживає разом з позивачем та бабусею, матір'ю позивача, знаходиться на його повному утриманні. Для її розвитку, виховання, навчання та відпочинку створені усі необхідні умови. Позивач опікується донькою, приймаю активну участь у її навчанні та намагаюсь створити максимально зручні умови її зростання та розвитку. Позивач, вважає, що така поведінка відповідачки є підставою для позбавлення її батьківських прав, тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідачки аліменти на свою користь на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач та його представник, адвокат Нікончик Н.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дитини. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, письмових заперечень суду щодо позову не надала. Про час та місце слухання справи була повідомлена рекомендованою кореспонденцією, а також через офіційний сайт судової влади. Представник третьої особи:районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування Маньковська Л.Г. в судовому засіданні позов підтримала та надала Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Суд вважає можливим, за згодою позивача та її представника, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що в період часу з 2004 року по 2011 рік [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. Від фактичних шлюбних відносин [INFO] у них народилась донька [PERSON], про що Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції Запорізької області в Книзі реєстрації народжень 21 січня 2009 року зроблений актовий запис №58, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 21.01.2009р. (а.с.7). [PERSON], визнав своє батьківство ненародженої дитини, про що від 12.12.2008 року склав заяву, посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сохою О.Б., реєстровий № 2655(а.с.8). З 2011 року [PERSON] покинула позивача із донькою та стала проживати окремо. З весни 2013 року [PERSON] перестала спілкуватися з ними, жодного разу не навідувала дитину, не інтересувалась її розвитком та здоров'ям, не піклувалась про неї. 31.07.2017 року позивач звернувся із заявою до Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про її розшук, що підтверджується Довідкою від 05.08.2017 року та від 30.07.2018 року, згідно яких, вжитими заходами розшуку встановити місцезнаходження гр. [PERSON] не представляється можливим(а.с.9,10). Відповідачка [PERSON] життям дочки, її навчанням та вихованням не цікавиться, зі слів дитини, вона не знає маму, та все своє життя проживає з татом та бабусею, що підтверджується Характеристикою з місця навчання дитини (а.с.15). Згідно письмових пояснення малолітньої [PERSON], вона з мамою давно не спілкується, вона не дзвонить, не вітає її з днем народження, життям дівчинки не цікавиться, тому вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав (а.с.57). Згідно Довідки голови правління ОСМД «Весніна», за адресою [ADDRESS] проживає позивач [PERSON], [PERSON] та [PERSON](а.с.16). Згідно Довідки № 2777 від 15.08.2018 р. [PERSON], [INFO] на обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР не перебуває (а.с.11). Відповідно Довідки від 15.08.2018 р. [PERSON],[INFO] на диспансерному обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР (м. Запоріжжя) не перебуває (а.с.11). Згідно Довідки № 02-09/1771 від 15.08.2018р. [PERSON], 1972 р.н. з 02.08.2018 року перебуває на обліку в Правобережному районному центрі зайнятості м. Запоріжжя, статус безробітного не наданий (а.с.12). 29.08.2018 року комісією районної адміністрації ЗМР, як органу опіки та піклування було складено Акт обстеження умов проживання з метою перевірки умов проживання малолітньої [PERSON], в якому встановлено задовільні мови проживання, наявність необхідних меблів та побутової техніки, наявність окремого спального місця та місця навчання дитини в окремій кімнаті разом з бабусею, достатню кількість речей повсякденного життя, одягу, книг та іграшок (а.с.14). На підставі ст.ст. 164, 165 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району №05/01-27/0371 від 26.03.2019 про позбавлення батьківських прав [PERSON], який був наданий на запит суду, зазначено, що орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району прийшов до висновку, беручи до уваги, що гр. [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до малолітньої доньки, права і інтереси якої повинні бути захищені у встановленому законом порядку, з метою захисту прав та інтересів дитини, вважати за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO](а.с.55-57). Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з якою слід рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідност.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року складає - 2027 гривень, та буде складати з 1 липня 2019 року - 2118 гривень, а з 1 грудня 2019 року - 2218 гривень. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За таких обставин суд вважає встановленим, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дочки [PERSON], [INFO], що згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав. З огляду на те, що дитина знаходиться на повному утриманні батька, позивача по справі, а її мати, відповідачка не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, беручи до уваги, що місце перебування та роботи невідомі, враховуючи інтереси дитини та матеріальний стан сторін, забезпечуючи надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання, суд приходить до висновку що позовні вимоги про стягнення з відповідачки аліментів підлягають задоволенню, шляхом стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягають задоволенню.

Outcome: approved