Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності, і свої вимоги мотивує тим, що відповідно договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 08.12.2016 року [PERSON] набула право власності на нежитлові приміщення, а саме: 7/100 часток адмінкорпусу літ. А-ІІІ, що складається з приміщень 1-го поверху: 37 площею 18,5 кв.м., 38 площею 11,7 кв.м., 39 площею 24,6 кв.м., 40 площею 25,8 кв.м., 41 площею 42,0 кв.м., 42 площею 40,4 кв.м., 43 площею 22,8 кв.м., 44 площею 3,4 кв.м., 45 площею 8,4 кв.м., загальною площею 197, 6 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 20.02.2015 року позивач [PERSON] набув право власності на нежитлові приміщення, а саме: 95/100 часток адмінкорпусу літ. А-ІІІ, та інших будівель, за адресою: [ADDRESS] . Після набуття відповідачем права власності на вище вказане нерухоме майно, між сторонами була домовленість, що [PERSON] продасть йому належні їй приміщення, окрім приміщення №37 площею 18.5 кв. м., яким користується інший співвласник. До початку 2020 року відповідачка погоджувалася продати позивачу свою частку, але постійно переносила дати укладання договору купівлі-продажу, хоча приміщеннями адмінкорпусу літ. А-ІІІ, що складається з приміщень 1-го поверху: 38 площею 11,7 кв.м., 39 площею 24,6 кв.м., 40 площею 25,8 кв.м., 41 площею 42,0 кв.м., 42 площею 40,4 кв.м., 43 площею 22,8 кв.м., 44 площею 3,4 кв.м., 45 площею 8,4 кв.м., загальною площею 179,1 кв.м., позивач користуюся за її згодою вже два роки. 01.03.2020 року відповідачка телефоном повідомила йому, що їй терміново потрібні кошти і, що вона згодна завтра підписати договір купівлі-продажу. На що позивач відповів, що також згоден, а тому запропонував їй приїхати до м. Суми, укласти з ним договір купівлі-продажу. 02.03.2020 року сторони зустрілися, та відповідачка запропонувала підписати договір купівлі-продажу, який не посвідчений нотаріально. Договір було підписано, позивач передав відповідачці обумовлені кошти. Після підписання договору відповідачка так і не підготувала документи для відчуження та оформлення нотаріального договору купівлі-продажу, а тому його укладення і не відбулося. Враховуючи, що примусити відповідачку укласти договір він не може, а тому він вимушений звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 02.03.2020 року 63/1000 часток нежитлових приміщень розташованих за адресою: [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON] , а також визнати за [PERSON] право власності на нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] , а саме в Адмінбудівлі літ. А-ІІІ, приміщення 1-го поверху: 38 площею 11,7 кв.м., 39 площею 24,6 кв.м., 40 площею 25,8 кв.м., 41 площею 42,0 кв.м., 42 площею 40,4 кв.м., 43 площею 22,8 кв.м., 44 площею 3,4 кв.м., 45 площею 8,4 кв.м., загальною площею 179,1 кв.м., що складає частку 63/1000 у праві спільної часткової власності. Ухвалою від 01.06.2020 року відкрито провадження по справі, призначено судове засідання на 09.09.2020 року. Позивач [PERSON] в письмовій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Представник відповідачки - адвокат Вакула В.М. в письмовій заяві позов визнав, просить розглядати справу без його участі та участі відповідачки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом при розгляді справи встановлено, що відповідачка [PERSON] є власником нежитлових приміщень, а саме: 7/100 часток адмінкорпусу літ. А-ІІІ, що складається з приміщень 1-го поверху: 37 площею 18,5 кв.м., 38 площею 11,7 кв.м., 39 площею 24,6 кв.м., 40 площею 25,8 кв.м., 41 площею 42,0 кв.м., 42 площею 40,4 кв.м., 43 площею 22,8 кв.м., 44 площею 3,4 кв.м., 45 площею 8,4 кв.м., загальною площею 197, 6 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 08.12.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Нанкою Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 4890 (а.с.5-6), а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.7). Позивач [PERSON] є власником нежитлових приміщення, а саме: 95/100 часток адмінкорпусу літ. А-ІІІ, та інших будівель, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 20.02.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Нанкою Т.І. зареєстрованого в реєстрі за № 1283 (а.с.11-12), а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.13-14). Після набуття відповідачем права власності на вище вказане нерухоме майно, між позивачем та відповідачем була домовленість, що остання продасть позивачу свої приміщення, окрім приміщення № 37 площею 18.5 кв. м., яким користується інший співвласник. До початку 2020 року відповідачка погоджувалася продати позивачу свою частку, але постійно переносила дати укладання договору купівлі-продажу, хоча приміщеннями адмінкорпусу літ. А-ІІІ, що складається з приміщень 1-го поверху: 38 площею 11,7 кв.м., 39 площею 24,6 кв.м., 40 площею 25,8 кв.м., 41 площею 42,0 кв.м., 42 площею 40,4 кв.м., 43 площею 22,8 кв.м., 44 площею 3,4 кв.м., 45 площею 8,4 кв.м., загальною площею 179,1 кв.м., позивач користуюся за її згодою вже два роки. Відповідно до розрахунку часток нерухомого майна розташованого за адресою [ADDRESS] , частка, яку позивач домовився придбати у частці власності відповідачки складає 63/1000 (а.с.15). 02.03.2020 року відповідачка та позивач підписали договір купівлі-продажу, який не посвідчений нотаріально (а.с.16), відповідачка запевнила, що протягом місяця вони обов`язково укладуть нотаріальний договір, витрати по якому вона бере не себе. Однак на даний час відповідачка так і не підготувала документи для відчуження та оформлення нотаріального договору купівлі-продажу, тому його укладення і не відбулося. Відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу від 02.03.2020 року частка нерухомого майна у розмірі 63/1000 складається з приміщень: кабінет №38 площею 11,7 кв.м., кабінет №39 площею 24,6 кв.м., кабінет №40 площею 25,8 кв.м., кабінет №41 площею 42,0 кв.м., кабінет №42 площею 40,4 кв.м., кабінет №43 площею 22,8 кв.м., коридор №44 площею 3,4 кв.м., коридор №45 площею 8,4 кв.м., загальною площею 179,1 кв.м. Відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу продаж частки нежитлових приміщень здійснено за 80000 грн., які продавець отримав до підписання даного договору. Відповідно до п. 5 даного договору сторони домовились, що передача нерухомого майна за цим договором буде виконана шляхом передачі ключів від адмінбудівлі. Відповідно до п. 7 даного договору сторони домовилися, що право власності та розпорядження на нерухоме майно виникає у покупця з моменту підписання договору. Відповідно до п. 9 даного договору сторони домовилися, що в строк до 01 квітня 2020 року, додатково укладуть між собою нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу. Відповідно до п. 10 даного договору у разі відмови, або ухилення [PERSON] від підписання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, або після спливу терміну встановленого сторонами для підписання нотаріального договору, покупець, має право на свій вибір, або звернутися до суду з вимогою визнання договору дійсним та визнання за ним права власності на нерухоме майно в судовому порядку, або стягнення в судовому порядку виплачених коштів Тобто, даний договір підтверджує, що сторони домовилися, щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне виконання договору та перехід права власності до покупця. На теперішній час відповідач ухиляється від підписання нотаріального договору купівлі-продажу. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. В силу ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved