Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення суми боргу у розмірі 8500 грн., а також понесені ним судові витрати: судовий збір - 243,60 грн., витрати пов'язані зі сплатою послуг адвоката у розмірі 150 грн., а всього 8893,60 грн. Посилаючись на те, що 15 серпня 2013 року він зайняв [PERSON] 8500 грн. строком до 01 лютого 2014 року. У підтвердження оформлення договору займу відповідач видав йому розписку. Згідно договору займу відповідач зобов'язався сплачувати отриману ним суму у борг частками і повністю погасити її до 01 лютого 2014 року. Дана обставина підтверджується розпискою [PERSON] від 15 серпня 2013 року. У встановлений строк відповідач борг йому не повернув. На неодноразові прохання повернути борг відповідач спочатку відповідав обіцяв повернути борг у встановлений ним день, але обіцянку свою не виконував. Протягом останніх трьох місяців узагалі перестав відповідати на телефоні дзвінки та від зустрічей ухиляється. Поведінка відповідача дає підстави вважати, що він не бажає повертати борг. Просить позов задовольнити. В судове засідання позивач та представник позивача - [PERSON], яка діє на підставах та повноваженнях перевірених судом, не з'явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно розписки 15 серпня 2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] суму у розмірі 8500 грн., строком до 01 лютого 2014 року, дану суму зобов'язався сплачувати частками. Також зазначив, що розписка написана ним власноручно без вирушення за власною волею та при свідках. Відповідач відповідну розписку написав та підписав її власноручно (а.с.6). Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Згідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. В силу ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона позикодавець передає іншій стороні позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. В силу ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики і його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. В силу ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі…, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, або повернути суму позики позикодавцю протягом 30 днів із дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. В силу ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно вимог ст.625 ГК України. В силу ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Судом встановлено, що договір позики був укладений сторонами в письмовій формі, факт укладання правочину відповідачем не оскаржувався, виключні обставини (обман, насилля тощо), за яких був укладений договір, судом не встановлені. З тексту складеної відповідачем [PERSON] розписки вбачається, що загальна сума позичених ним грошей складає 8500 грн. еквівалент 1062,50 доларів США по курсу НБУ на дату складання розписки, і ця сума вказана без урахування відсотків за користування чужими грошовими коштами. За таких підстав з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути борг за договором позики в сумі 8500 гривень, оскільки безпосередньо [PERSON] брав вищевказані кошти у борг позивача. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача компенсації витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. Суду не надано підтверджуючих доказів того, що між позивачем та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги. Тобто позивачем не було надано належних доказів в підтвердження того, що отримані грошові кошти [PERSON] були сплачені дійсно за написання цього позову а не для іншого призначенням, за таких підстав в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial