Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], як до правонаступника боржника- Миргорода М.П. про стягнення процентів за користування безпідставно набутими коштами, інфляційного збільшення та трьох відсотків річних в сумі 87\~733, 64 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 21.04.2015 р. стягнуто з [PERSON], яка є правонаступником [PERSON], на корить [PERSON] безпідставно набуті кошти та проценти за користування ними у загальній сумі 240 402 , 31 грн. Добровільно відповідач рішення суду не виконує, виконавчий лист предявлено до виконання. Позивач стверджує, що ним розраховано суму процентів за безпідставне користування [PERSON] його грошовими коштами на рівні встановленої Національним Банком України облікової ставки за період з 21 квітня 2015 року по 17 листопада 2015 р., яка складає 38148,22 грн., загальний розмір інфляційного збільшення суми безпідставно набутих коштів- 45\~436, 02 грн., а також три проценти річних від стягнутої за рішенням суду суми-4149 , 40 грн. за період з 21 квітня 2015 року по 17 листопада 2015 року складає 4 149 (чотири і тисячі сто сорок девять) грн. 40 коп. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання позивач не зявився, подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю. Позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Предстаник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надавши письмові заперечення, в яких зазначає, що рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 15.12.2011 р. визнано договір міни, укладений 25.07.2009 р. між [PERSON] та [PERSON] недійсним. Визнає, що [PERSON] надав під час посвідчення договору грошову суму у розмірі 7000 доларів США та 7500 грн. синові [PERSON], проте цей факт, на думку відповідача, не свідчить про наявність між [PERSON] та [PERSON] відносин за договором позики, оскільки він документально не оформлений і [PERSON] грошей від позивача не отримував. Відповідно після смерті [PERSON] його дружина зобовязань перед [PERSON] немає. Представник також стверджував, що рішення суду від 21.04.2015 р. [PERSON] оскаржено. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і надані докази приходить до наступного. 25 червня 2009 року між [PERSON] і [PERSON] укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], за умовами якого [PERSON] передав [PERSON] у власність належні йому 153/300 частки домоволодіння № 4 по вулиці Цитівській в місті Харкові. Обмін вказаного домоволодіння здійснювався на доплату у розмірі 103720 грн., отриману [PERSON] від позивача. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 15.12.2011 р. , яке набрало законної сили рішенням Апеляційного суду Харківської області від 11.10.2012 р. , укладений [PERSON] і [PERSON] договір міни визнаний недійсним. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] виникли грошові зобовязання і [PERSON] були отримані від позивача кошти в сумі 7000 доларів США і 7500 грн. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 21.04.2015 р. задоволені позовні вимоги [PERSON] і стягнуто з [PERSON], яка є правонаступником [PERSON] на користь позивача безпідставно набуті кошти та проценти за користування ними на загальну суму 240402 грн. 31 коп. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13.04.2017 р. заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 квітня 2015 року змінено в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно набутих коштів та стягнення судових витрат в дохід держави.В цій частині ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково і стягнуто - 233\~173 грн. 32 коп. Доводи відповідача щодо повернення позивачу грошових коштів та необгрунтованість стягнення з неї безпідставно набутого майна були предметом розгляду і ним дана належна правова оцінка в судових рішеннях. Позивач у позовній заяві зазначив, що у звязку з невиконанням відповідачем рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 квітня 2015 року самостійно, [PERSON] змушений був звернутися до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Жовтневим районнім судом м.Харкова 05.08.2015 р. Незважаючи на обов'язковість виконання судового рішення відповідно до вимог ст. 14 ЦПК України, визначена сума заборгованості , як зазначає позивач, до теперешнього часу не сплачена, примусове стягнення боргу за виконавчим листом не проведене. Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними. Згідно положень ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Загальний розмір заборгованості [PERSON] за рішеннями Жовтневого районного суду м.Харкова від 21.04.2015 р. і апеляційного суду Харківської області від 13.04.2017 р. складається із суми отриманих [PERSON] коштів у розмірі 7000 доларів США, що згідно встановленого Національним банком України офіційного курсу на день постановлення рішення на рівні 22,246866 грн. за 1 долар США становить 155728 грн. 06 коп., отриманих [PERSON] 7500 грн., процентів за користування у розмірі 3022, 04 доларів США, що складає 67253 грн. 65 коп. та 3238 грн. 97 коп., а загальний розмір визначено в сумі 233\~173 грн. 32 коп. З огляду на зазначені обставини, сума, яка отримана [PERSON] і яка не повернута дотепер складає 163228 грн.06 коп.( 155728,06 +7500). Проценти були стягнути за рішенням аппеляційного суду Харквівської області до 21. 04.2015 р. За змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише у тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов. Облікова ставка НБУ з 21.04.2015 р. по 28.08.2015 р. складала 30, період прострочення-129 днів, відповідно розмір процентів за цей період становить17306,64 грн. по формулі ( сума боргу -163228,06 грн. ) х (облікова ставка НБУ) : 100 % : 365 днів х ( кількість днів користування коштами).Облікова ставка за періоди з 28.08.2015 року по 25.09.2015 року-27 і клькість днів користування-28, з 25.09.2015 року по 30.10.2015 року- 22 при кількості днів 35, з 30.10.2015 року по 17.11.2015 року- 22 при 18 днях користування грошовими коштами.Таким чином, сума процентів за користування сумою 163228 грн. 06 коп. за період з 28.08.2015 р. по 17.11.2015 р. складає відповідно до періодів змін облікової ставки НБУ-3380 грн. 83 коп., 3443 грн. 44 кп., 1770 грн. 91 коп. Загальна сума процентів, що підлягає стягненню-25901 грн. 82 коп. Посилання [PERSON] на розрахунок процентів виходячи із загальної суми стягнення за рішенням суду необгрунтовані, оскільки сума стягнення - 233173 грн. 32 коп. складається не тільки з розміру безпідставно набутих коштів, а також з процентів за користування чужими грошовими коштами. Нарахування додатково процентів на визначену суму процентів за попереднім рішенням суду, як того вимагає позивач, суперечить вимогах закону. Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2). За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 1 жовтня 2014 року № 6-113цс14, від6 липня 2016 року № 6-1946цс15, яка згідно зіст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для всіх судів України. З огляду на індекси споживчіх цін ( квітень 2015- 114, 0; травень 2015 року -102,2; червень 2015 р.-100,4; вересень- 102, 3; липень, серпень, жовтень 2015 - індекс споживчих цін не перевищував 100 %) інфляція становить 119,6 , тому розмір інфляційних витрат складатиме від загальної суми 233\~173 грн. 32 коп., яка стягнута за рішенням суду, 45436, 02 грн. У відповідності до ст. 625 ЦК України стягненню з відповідача підлягає також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 4024 грн. 63 коп. Відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішеня, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial