Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу та розміру їх стягнення. В обґрунтування позову вказує, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 листопада 2012 року стягнуто з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.10.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на день та час винесення судового рішення працював в ПрАТ «Рівнеазот» на посаді машиніста компресорних установок та мав постійний дохід і мав можливість сплачувати аліменти у частці від доходу. З 25 вересня 2018 року позивач звільнений з роботи за власним бажанням через невиконання власником законодавства про працю. В зв`язку із специфікою освіти та спеціальністю машиніста він не має можливості працевлаштуватися із належним рівнем оплати праці та має мінливий дохід. Вимушений сплачувати аліменти в розмірі 3000-3500 грн., що ставить його в скрутне матеріальне становище. Крім того, на його утриманні є непрацююча дружина [PERSON] , яка з 14.05.2018 року звільнена з роботи. Усі ці обставини є підставою для зміни розміру аліментів шляхом зміни способу та розміру їх стягнення. Просить суд змінити розмір аліментів шляхом зміни способу та розміру їх стягнення з 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) призначених рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 листопада 2012 року та стягувати з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1110 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просить суд задоволити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. До початку судового засідання подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позовних вимог позивача відмовити та заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 листопада 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.10.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого Городоцькою сільською радою Рівненського району Рівненської області, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до записів трудової книжки [NUMBER] позивач [PERSON] працював на ПрАТ «Рівнеазот» на посаді машиніста компресорних установок і з 25 вересня 2018 року звільнений за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю за ст. 38 КЗпП України. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Соснівської селищної ради Березнівського району Рівненської області, [PERSON] з 12.08.2016 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Відповідно до записів трудової книжки [NUMBER] дружина відповідача [PERSON] працювала касиром торговельного закладу в ТОВ «Лайк Маркет» і з 14 травня 2018 року звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Відповідно до квитанції № 9/0005 від 06.12.2018 року та квитанції АТ Укрпошта від 08.04.2019 року відповідачем сплачено аліменти на утримання сина в розмірі 10112 грн. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180\~СК\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181\~СК\~України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. В даному випадку син [PERSON] , [INFO] проживає з відповідачем [PERSON] , яка є одержувачем аліментів і має право змінити спосіб стягнення аліментів. Позивач [PERSON] вказаного права не має. Відповідно до ч.1 ст.182\~СК\~України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно частини другої статті 182\~СК\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 192\~СК\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зі змісту наведених законодавчих приписів суд приходить до висновку, що Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, стаття 192\~СК\~України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15.05.2006\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів», відповідно до ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Судом, також, прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків. За вищевикладених обставин, звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів належить лише одержувачу аліментів, тому що відповідно до ч.3 ст. 181 СК України це є виключно вибором одержувача аліментів, а не платника аліментів, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed