Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики, а саме: 3300 доларів США, що еквівалентно 79728 грн.; 15864,78 грн. - 3% річних простроченої суми за договорами позики; 9031 грн. витрати за надання правничої допомоги. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачем як позикодавцем було передано відповідачу 3300 доларів США, при отримані зазначеної позики [PERSON] зобов`язався повернути її [PERSON] без зазначення часу повернення. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідачем було складено та надано позивачу розписку від 09 квітня 2013 року. На час подання позову до суду, [PERSON] умови розписки не виконав, борг не повернув, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання. 23 січня 2020 року ухвалою судді призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. Судом встановлено, що 09 квітня 2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 3300 дол. США без зазначення (встановлення) терміну повернення суми позики, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 09 квітня 2013 року. 24 жовтня 2019 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про повернення суми позики у розмірі 3300 доларів США до 25 листопада 2019 року. Відповідач [PERSON] , в порушення умов договору, взяті на себе зобов`язання не виконав та не повернув позивачу [PERSON] позичені грошові кошти у встановлений строк. Згідно з приписами ч. 4\~ст.203 ЦК України\~правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до вимог ч.1\~ст.218 ЦК України\~недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до вимог\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2\~ст. 530 ЦК України\~якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з вимогами\~ст.1046 Цивільного кодексу України\~за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2\~ст.1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За нормами ч. 1 ст.1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Встановлено, що борг позивачу в сумі 3300 доларів США не повернуто, що підтверджується фактом наявності у позивача розписки від 09 квітня 2013 року. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 686/21857/16-ц, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13. Таким чином, діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суми боргу . Згідно з вимогами\~ст. 99 Конституції України\~грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на територіїУкраїни. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до\~статті 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України Статтею 524 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено, що офіційний курс гривні до долара США згідно інформації НБУ від 25 листопада 2019 року офіційний курс гривні щодо 100 доларів США дорівнює 2416,42 грн., відповідно 1 долар США дорівнює 24,16 грн. Таким чином, 3300 доларів США еквівалентно 79728 грн. (3300*24,16=79728). Крім того, позивач заявив окрему вимогу до відповідача про стягнення в порядку ч.2\~ст. 625 ЦК України, трьох процентів річних від простроченої суми. В силу вимог\~ст. 625 ЦК України\~розмір 3 процентів від суми позики позивач розраховує наступним чином: з 09 квітня 2013 року по 25 листопада 2019 року від суми позики 3300 дол.\~США, що еквівалентно 79728 грн.*3%/100%/365*2422 дня = 15864,78 грн. Згідно вимоги позивача про повернення боргу за розпискою, встановлено термін повернення суми боргу до 25 листопада 2019 року. Позивачем в обґрунтування заявлених вимог долучено до позовної заяви розрахунок заборгованості, проте суд зауважує, що даний розрахунок проведений з порушенням вимог норм\~Цивільного кодексу України, оскільки відповідальність за порушення грошового зобов`язання у боржника настає, у разі прострочення виконання такого зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1\~ст. 612 ЦК України). Тому, беручи до уваги те, що встановлений строк виконання зобов`язання, тобто строк повернення грошових коштів до 25 листопада 2019 року, то початком прострочення виконання такого зобов`язання слід вважати 25 листопада 2019 року. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 зробила висновок згідно з яким припис абзацу 2 частини першої\~ст.1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відтак право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак, позивачем не заявлено позовні вимог щодо стягнення процентів від суми позики, які передбачені ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики від 09 квітня 2013 року у розмірі 79728 грн., відмовивши у задоволенні решти позовних вимог. Щодо витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 20 вересня 2019 року між адвокатом Терлюком Олегом Ярославовичем та [PERSON] укладено Договір про надання правових послуг адвоката № 20/09. Із квитанцій № 20/10 від 20 жовтня 2019 року слідує, що платником [PERSON] отримувачу адвокату [PERSON] було оплачено 9031 грн., призначення платежу: правові послуги адвоката. Разом з тим, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9031 грн. Крім того, в силу\~ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~а томуслід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 797,28 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial