Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , в якому зареєстровані відповідачі, які без поважних причин за місцем реєстрації не проживають тривалий час, зокрема сім`я [PERSON] - близько чотирьох років, а сім`я [PERSON] близько семи років, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймають, тому це є перешкодою для реалізації ним (позивачем) права користування і розпорядження своїм майном. Посилаючись на положення ст.ст. 321, 383, 405 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі та без участі позивача, а також зазначила, що підтримує позовні вимоги. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, а також зазначили, що не заперечують проти задоволення позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Богуславська міська рада, свого представника в судове засіданні не направила, але подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд,\~ дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВН № 989017, виданого Богуславською державною нотаріальною конторою 10.10.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3955 та копією свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданого Богуславською державною нотаріальною конторою 10.10.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3953. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та\~ зареєстровані в житловому будинку позивача, що підтверджується копією будинкової книги та довідками відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання\~ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області № 117 від 09.01.2020 року. Актом обстеження житлово-побутових умов від 13 грудня 2019 року, складеним комісією в складі депутата Богуславської міської ради Київської області та сусідів, підтверджується, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] не проживають. Вирішуючи даний спір між сторонами суд керується наступними положеннями чинного законодавства України. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів\~ права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. В даній справі спір виник між позивачем [PERSON] , як власником будинку\~ та його дочками та іншими членами сім`ї, які зареєстровані в\~ будинку позивача, але там не проживають тривалий час, зокрема сім`я [PERSON] - близько чотирьох років, а сім`я [PERSON] близько семи років, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та не заперечується відповідачами. Право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст. ст. 405, 406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім`ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом достовірно встановлено, що відповідачі не проживають по місцю реєстрації в будинку позивача більше одного року, ним не користуються, витрати, пов`язані з утриманням будинку та оплатою комунальних послуг, відповідачі не сплачують, а тому суд визнає їх такими, що втратили право користування цим житлом. В даному випадку рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили\~ право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial