Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення просить поновити строк на звернення до суду з позовною заявою, скасувати наказ про звільнення та поновити позивача на посаді сторожа в КП «Люботинська центральна міська лікарня», стягнути заробітну плату за час, коли позивач вимушено не працював. Позов обґрунтований тим, що з 01.06.2001 р. позивач працював на посаді сторожа в КП «Люботинська центральна міська лікарня». З січня 2007 року між позивачем та головним лікарем КП «Люботинська центральна міська лікарня» був укладений трудовий договір. Позивач зазначає, що за час роботи у вказаному закладі його права порушувались, належних умов праці створено не було, службового приміщення він не мав. Крім того, позивач вказав, що 14.01.2014 р. йому вручили наказ про звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України, однак він вважає, що його звільнення відбулось з порушенням законодавства, тому звернувся до суду з позовом про поновлення його на роботі та стягнення заробітної плати за час, коли позивач вимушено не працював. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначив, що він доглядав за своєю матірю яка є літньою людиною та хворію, в звязку з чим потребує догляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представники відповідача, КП «Люботинська центральна міська лікарня», в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечували, підтримали, раніше надані суду заперечення позовну заяву. В запереченнях вказали, що позовні вимоги є необґрунтованими оскільки [PERSON], працюючи сторожем допускав порушення трудової дисципліни, а саме неодноразово не виходив на роботу у свою зміну, що підтверджується відповідними актами. Замість нього до охорони лікарні залучався інший працівник. 25.12.2013 р. о 23 год. 45 хв. бригадою екстреної медичної допомоги до приймального відділення був доставлений чоловік без свідомості, у стані алкогольного спяніння, в якому медичні працівники впізнали [PERSON] Цієї ночі позивач повинен був чергувати. [PERSON] неодноразово запрошувався на засідання профспілкового комітету для розгляду питання про надання згоди на його звільнення. Кілька разів засідання профкому переносилось через неявку позивача та 13.01.2014р. було надано згоду на його звільнення. Наказом від 13.01.2014р. позивач був звільнений з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП за згодою профспілкового комітету, про що був повідомлений письмово. Крім того, представником відповідача подано заяву про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності. Під час судового розгляду судом встановлено. [PERSON] працював на посаді сторожа в КП «Люботинська центральна міська лікарня». Згідно наказу головного лікаря КП «ЛЦМЛ» № 73 від 08.01.2014р. відсутність на робочому місці без поважних причин сторожа [PERSON] 25, 27, 31 грудня 2013 року та 02, 04, 06 січня 2014 року вважати прогулами та оплату за вказані дні не проводити. 13 січня 2014 року профкомом КП «ЛЦМЛ» надано згоду на звільнення [PERSON], що підтверджується випискою з протоколу № 3 засідання профкому Люботинської ЦМЛ (а.с. 68). Наказом головного лікаря КП «ЛЦМЛ» № 78 від 13.01.2014р. (а.с. 73) [PERSON] звільнено з роботи за допущені прогули без поважних причин з 13.01.2014р. на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП за згодою профспілкового комітету. Підставою звільнення згідно наказу є допущені позивачем прогули без поважних причин, а саме 25.12.2013р., 27.12.2013р., 31.12.2013р., 02.01.2014р., 04.01.2014р. та 06.01.2014р. Відсутність позивача на робочому місці без поважних причин підтверджується рапортами заступника головного лікаря від 27.12.2013р. (а.с. 49, 50), розпорядженням головного лікаря КП «ЛЦМЛ» № 11 від 27.12.2013р. про надання пояснень по факту порушення трудової дисципліни сторожем [PERSON] (а.с. 51) актами про самовільне залишення позивачем робочого місця 27.12.2013р., 31.12.2013р., 02.01.2014р., 03.01.2014р., 04.01.2014р., 06.01.2014р. (а.с. 52, 55, 58, 59, 61, 63). Суд зазначає, що позивач фактично не оспорював своєї відсутності на робочому місці у вказані вище дні, однак пояснив, що йому не були створені належні умови праці, результатом чого є те, що позивач захворів на гайморит, не надано приміщення, а в період з 04.01.2014р. по 11.01.2014р. він знаходився на лікарняному. Разом із тим, згідно пояснень позивач він не звертався до керівництва лікарні із письмовими заявами щодо неналежних умов праці. Доказів того, що захворювання, в звязку з яким позивач знаходився на лікуванні, виникло через неналежні умови праці, позивачем суду не надано. Стосовно знаходження позивача на лікарняному суд зазначає, що наказом головного лікаря КП «ЛЦМЛ» № 87 від 28.01.2014р. (а.с. 74) внесено зміни до наказу № 73 від 08.01.2014р. та виключені дні, протягом яких [PERSON] був на лікарняному з переліку днів, визнаних прогулами без поважних причин. Щодо відсутності на робочому місці в інші, зазначені у наказі про звільнення дні, позивач не надав суду доказів поважності причин відсутності. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. При цьому, розірвання трудового договору з вказаних підстав може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Засідання профспілкового комітету призначались на 30.12.2013р., 06.01.2014р., 09.01.2014р., 13.01.2014р. Позивач не зявився на жодне засідання, та вказав, що письмових повідомлень про дату та час проведення засідання він не отримував. Разом із тим, позивач не заперечував того факту, що йому було відомо про розгляд профспілковим комітетом питання про надання згоди на його звільнення, а також не заперечував, що йому було відомо про засідання комітету. Крім того, позивач пояснив, що був повідомлений завчасно про засідання комітету 30.12.2013р., однак навмисно поставив підпис, не схожий на його дійсний підпис. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що головний лікар КП «ЛЦМЛ» видаючи наказ про звільнення позивача з роботи діяла на підставі та у спосіб, встановлений Кодексом законів про працю із дотримання процедури звільнення працівника, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed