Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], Великоберезовицької селищної ради, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання незаконним рішення виконкому селищної ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності, договору дарування та визнання права власності, у якому просять визнати недійсним рішення виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради №19 від 29.04.1990 року, яким за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], визнати недійсним дублікат свідоцтва про право власності, який виданий [PERSON] на зазначений житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами, визнати недійсним договір дарування зазначеного будинку від 09 квітня 2008 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], а також визнати за позивачем право власності на 1/4 частину житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Свої вимоги обгрунтовує тим, що під час розгляду у Тернопільському міськрайонному суді цивільної справи за позовом [PERSON] до нього йому стало відомо, що його мати [PERSON] подарувала житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] його рідній сестрі [PERSON] Вважає, що зазначений договір дарування слід визнати недійсним, оскільки згідно записів по господарської книги за 1968 рік господарство його батька [PERSON] відносилось до суспільної групи «робітничий двір», а тому він нарівні із іншими членами сім»ї мав право на частку у зазначеному будинковолодінні. Із вказаних підстав вважає, що слід визнати недійсним рішення виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради №19 від 29.04.1990 року, яким за [PERSON] було визнано право власності на вказаний житловий будинок, а також дублікат свідоцтва про право власності, який виданий [PERSON] на зазначений житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами. Також вважає, що йому, як члену робітничого двору має належати 1/4 частина зазначеного домоволодіння, а тому вважає, що за ним слід визнати право власності на вказану частку спірного житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами. [PERSON], а також його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, у його задоволенні просять відмовити за безпідставністю, посилаючись на те, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] ніколи не мав статус колгоспного двору, записи у погосподарських книгах Великоберезовицької селищної ради свідчать про те, що його статус був «робітничий двір», відтак право власності у ньому повинно належати голові двору [PERSON], яка в подальшому правомірно розпорядилась своїм майном, подарувавши спірне будинковолодіння своїй дочці [PERSON] Також вказали, що позивач не приймав участі у будівництві спірної будівлі, доказів щодо цього суду не подав, а відтак не може претендувати на частку власності у ньому. Крім цього зазначили, що позивачем пропущено строк позовної давності на оскарження спірного рішення виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради, свідоцтва на право власності та договору дарування. Представник Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області в судовому засіданні позовних вимог не визнала, зазначивши, що спірне рішення виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради №19 від 29.04.1990 року в частині оформлення права власності на спірний будинок за [PERSON] законним, оскільки вона була головою робітничого двору згідно записів у по господарських книгах. У позові просить відмовити. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з»явився, подавши клопотання про слухання справи у його відсутності. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. Як вбачається із рішення №19 виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 29 квітня 1990 року «Про оформлення права власності на жилі будинки», вирішено оформити право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] за [PERSON]. На підставі зазначеного рішення, [PERSON] видано Великоберезовицькою селищною радою 26 квітня 2007 року дублікат свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно. Відповідно до договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами від 09 квітня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори, [PERSON] (дарувальник) безоплатно передала у власність [PERSON] (обдаровуваної) належний їй на праві приватної вланості житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS]. На земельній ділянці розташований цегляний житловий будинок з цокольним поверхом, прибудовою, що зазначений в плані під літерою «А», загальною площею 249,7 м.кв., житловою - 97,0 м.кв. та слідуючі надвірні будівлі і споруди: цегляна літня кухня з підвалом і прибудовою «Б», цегляний хлів «В», металева огорожа « 1-3». Відповідно до довідки виданої Великоберезовицькою селищною радою №377 від 15 травня 2014 року, будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] згідно записів по господарських книг за 1960-1968 роки відносилось до суспільної групи «робітничий двір». Як вбачається із оглянутих у судовому засіданні погосподарських книг Великоберезовицької селищної ради за період 1971-2000 роки будинковолодіння по [ADDRESS], належить до суспільної групи господарства - робітничий двір, головою якого була [PERSON] Членами зазначеного двору станом на 01.01.1990 року були - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Як слідує із копій погосподарських книг Великоберезовицької селищної ради за період з 1961 по 1969 роки, зазначене будинковолодіння також мало статус суспільної групи «робітничий двір», головою якого був [PERSON], 1937 р.н., його дружина [PERSON], а також їх діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 21 квітня 1975 року, про що складено відповідний актовий запис №34. Згідно із інформацією наданою Тернопільським районним ГБТІ від 24 квітня 2014 року №150, за матеріалами бюро житловий будинок з прибудовою і цокольним поверхом літ. «А» по [ADDRESS] побудовано в 1877 році, літня кухня з тамбуром і підвалом побудована в 1967 році. Будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила суду ту обставину, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи робітничий двір, проживаючі у ньому ніколи не були членами колгоспу, будівництвом будинку займались відповідачі [PERSON] та її мати [PERSON] Як вбачається із копії трудової книжки [PERSON], остання працювала посезонно з 1963 року по 1995 рік на цукровому заводі «Поділля». У судовому засіданні встановлено, що позивач та його сім»я, у тому числі відповідачі [PERSON], [PERSON], не були членами колгоспного двору та не працювали в колгоспі. Згідно із ст.100 ЦК УРСР 1963 року, в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Відповідно до ст.120, 123 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об»єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п.20 Вказівок про ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених постановою ЦСУ СРСР 25.05.1990 року №69 суспільна група господарства встановлюється в залежності від роду занять голови господарства (сім»ї). Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника визнається судом незаконним та скасовується. Згідно із ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Великоберезовицької селищної ради, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання незаконним рішення виконкому селищної ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності, договору дарування та визнання права власності не підлягають до задоволення, оскільки спірне будинковолодіння не мало статус «колгоспного двору», позивач та його члени сім»ї не були членами колективного господарства, а тому останній не має права на частку у зазначеному будинковолодінні як член двору. Із вказаних підстав, суд відкидає твердження позивача про те, що рішення №19 виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 29 квітня 1990 року «Про оформлення права власності на жилі будинки», яким вирішено оформити право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] за [PERSON], а також дублікат свідоцтва на право власності на зазначене домоволодіння, видане [PERSON], договір дарування житлового будинку від 09.04.2008 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] не відповідають вимогам закону. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed