Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] , шляхом знаття з реєстраційного обліку [PERSON] у вказаній квартирі. Позов обґрунтований тим, що позивач [PERSON] є співвласником в рівних долях вказаної квартири, у якій він мешкає. Іншими співвласниками в рівних долях, є дружина позивача - [PERSON] , яка мешкає разом з позивачем за вказаною адресою, син - [PERSON] та донька - [PERSON] . У 2010 році, знайома їхньої сім`ї [PERSON] звернулася до позивача із проханням зареєструвати у вказаній квартирі. Своє прохання обґрунтувала для подальшої реєстрації майбутнього шлюбу, а після реєстрації шлюбу, вона надасть заяву про зняття її з реєстрації за даною адресою. Однак, відповідачка [PERSON] відповідну заяву так і не надала. Відповідачка [PERSON] не є членом сім`ї позивача, та жодного дня не мешкала у вказаній квартирі. Відповідачка ніколи не сплачувала комунальні платежі, в утриманні житла участі не брала, особистих речей в квартирі не має. Місце мешкання відповідачки позивачу невідомо. Реєстрація місця проживання відповідачки у вказаній квартирі призводить до порушення прав позивача, як співвласника майна, що суттєво порушує права власників на володіння, користування та розпорядження приналежним їм майном. Вищевикладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення судової повістки про виклик за зареєстрованою адресою місця проживання: [ADDRESS] . Проте до суду повернувся конверт з відміткою поштового відправлення про неможливість вручення з причин «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд вважає, що відповідачка була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, визнає її неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Треті особи [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, від них до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та дружина позивача - [PERSON] , син - [PERSON] та донька - [PERSON] є співвласниками в рівних долях квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 05.01.1998/а.с.16-18/. Відповідно до довідки від 03.12.2020, виданої уповноваженої по будинку [PERSON] , [PERSON] мешкає у квартирі [ADDRESS] , та має склад сім`ї: дружина - [PERSON] , син - [PERSON] та донька - [PERSON] /а.с.37/. Як вбачається з довідки від 07.12.2020, виданої уповноваженої по будинку [PERSON] , [PERSON] ніколи не мешкала у квартирі [ADDRESS] /а.с.38/. Відповідачка [PERSON] квартирою за місцем реєстрації не цікавиться, в квартирі не мешкає з часу реєстрації, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Комунальні платежі сплачуються позивачем одноособово/а.с.19-36/. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 01.04.2020 (справа № 212/6724/17) виклав правову позицію. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статтею 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до статті 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Вирішуючи спір, суд, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов висновку про те, оскільки співвласниками в рівних долях квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] та треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , то реєстрація відповідачки [PERSON] без відповідних правових підстав у спірній квартирі, суперечить правам позивача. Крім того, відповідачка [PERSON] є боржником перед ТОВ «Авентус Україна» /а.с.40/, та кореспонденція з банківської установи про наявність заборгованості надходить за адресою реєстрації відповідачки, хоча за даною адресою вона ніколи не проживала. Також суд зазначає, що відповідачка [PERSON] не є членом сім`ї позивача, спільним побутом із ними не пов`язана. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, перевірені під час судового розгляду, відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, доказам у справі надана належна правова оцінка, тому суд дійшов висновку про усунення перешкод позивачу [PERSON] у користуванні житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідачку [PERSON] зі спірного квартири [ADDRESS] . Аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] такі, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved