Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.08.03 р. [PERSON] на прилюдних торгах була придбана квартира [ADDRESS]. Після придбання квартири, позивачу за первісним позовом, стало відомо, що у вказаній квартирі зареєстровані та мешкають відповідачі за первісним позовом. Оскільки [PERSON] обмежений, з зазначених підстав, в реалізації права власності на спірну квартиру, то і просив зобов'язати ВГІРФО у Подільському РУ ГУ МВС України в м. Києві зняти з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] - [PERSON], [PERSON], а також просив виселити зі спірної квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON]. без надання іншого жилого приміщення. [PERSON]. звернувся до суду з зустрічним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що його права як співвласника спірної квартири порушені тим, що [PERSON], з якою він перебував та перебуває в зареєстрованому шлюбі, та [PERSON] передали під заставу квартиру без отримання на це його згоди. Свої позовні вимоги щодо визнання недійсними прилюдних торгів, свідоцтва про право власності на квартиру від 18.09.03 р. та акту від 05.09.03 р. про проведені прилюдні торги мотивував тим, що вони є похідними від позовних вимог щодо визнання недійсності договору застави. Також [PERSON]. просив визнати право спільної сумісної власності подружжя на 80/100 частин спірної квартири. Крім того, [PERSON]. просив суд витребувати у [PERSON], як у формального власника квартири, на його користь та на користь [PERSON] 80/100 частин квартири, оскільки зазначена квартира вийшла з їх володіння поза їх волею. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], ВДВС Подільського РУЮ м. Києва, ДАК «Національна мережа аукціонних центрів», [PERSON], що вона як власник спірної квартири подарувала [PERSON] 20/100 частин зазначеної квартири. Останній уклав з АБ «Синтез» кредитний договір, на виконання зобов'язання за яким позивачка передавала в заставу банку 80/100 частин квартири, які належали їй. [PERSON] також передав належну йому частку спірної квартири під заставу. Оскільки [PERSON] не були виконані умови кредитного договору, спірна квартира була реалізована на прилюдних торгах, в результаті яких її придбала [PERSON] Позивачка свої позовні вимоги щодо визнання договору застави недійсним мотивувала тим, що під час укладення даного договору їй не було відомо щодо реальної ринкової вартості спірної квартири. Позовні вимоги в частині визнання прилюдних торгів недійсними позивачка мотивувала тим, що нею не було отримано копію постанови про відкриття виконавчого провадження, не були роз'яснені державним виконавцем її права та обов'язки; не було повідомлено про проведення прилюдних торгів. Також позивачка зазначила про те, що стартова ціна на прилюдних торгах була нижчою від реальної вартості спірної квартири, посилаючись на висновок експерта від 05.09.03 р. Крім того, позивачка зазначила, що вказані прилюдні торги були проведені без належного інформаційного повідомлення в друкованому засобі масової інформації про дійсну характеристику квартири. Щодо позовних вимог в частині визнання недійсним акту про проведені прилюдні торги та свідоцтва, виданого приватним нотаріусом на підставі акту, позивачка вказала на те, що вони є похідними від позовних вимог щодо визнання прилюдних торгів недійсними. Також позивачка просила визнати право спільної сумісної власності подружжя на 80/100 частин спірної квартири та витребувати у [PERSON] на її користь та на користь [PERSON]. 80/100 частин квартири. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених вище, просила первісний позов задоволити, в задоволенні зустрічних позовів - відмовити. Відповідачка [PERSON] та представник [PERSON]. просили задоволити зустрічні позови, в задоволенні первісного позову - відмовити. До початку судового засідання від Подільського районного відділу ГУ ДМС України в м. Києві та ВДВС Подільського районного управління юстиції м. Києва, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] надійшли заяви, в яких вони просили розглядати справу без участі їх представників. [PERSON], представник Акціонерного банку «Синтез», представник Державної акціонерної компанії «Національна мережа аукціонних центрів», [PERSON] своє право на участь в судовому засіданні не використали, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічних позовів з наступних підстав. Суд розглядає спір між сторонами лише в обсязі пред'явлених ними позовних вимог та позбавлений права вийти за межі останніх. Як встановлено в судовому засіданні, 26.04.97 р. між [PERSON] та [PERSON]. було укладено шлюб (т. 1 а.с. 69), в якою вони перебувають по теперішній час. 25.11.99 р. за договором купівлі продажу [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 70). [PERSON] було відомо про здійснення вказаного правочину, який він не оспорювавав, а також ті обставини, що [PERSON] зареєструвала спірну квартиру на себе. Як вбачається зі змісту договору дарування від 18.05.2000 року [PERSON] подарувала [PERSON] 20/100 частин спірної квартири (т. 1 а.с. 71). Вказані дії нею були здійснені за згодою [PERSON], що визнав в судовому засіданні представник останнього. 7 грудня 2000 року між АБ «Синтез» та [PERSON] було укладено кредитний договір за № 071200/6, відповідно до умов якого останньому було надано споживчий кредит в сумі 27800 грн. під 36% річних строком до 25.04.01 р. (т. 1 а.с. 73). 18 грудня 2000 року для забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору, [PERSON] за договором застави передав АБ «Синтез» в заставу належні йому на праві власності 20/100 частин спірної квартири, а [PERSON] передала відповідно 80/100 частин спірної квартири (т. 1 а.с. 72). Згідно п. 1.5 даного договору застави, заставлена квартира оцінена сторонами в 33000 грн. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Зі змісту акту про проведення прилюдних торгів від 05.09.03 р. вбачається, що за виконавчим написом № 9550 від 07.10.02 р. приватного нотаріуса [PERSON] Київського міського нотаріального округу 21.10.02 р. було відкрито виконавче провадження (т. 1 а.с.а.с. 8-11). Зі змісту вказаного акту також вбачається, що згідно висновку експертної оцінки від 10.03.03 р. вартість спірної квартири, яка належить [PERSON], становить 35590 грн. В акті зазначено, що прилюдні торги були проведені 26.08.03 р., зазначено стартову ціну спірної квартири в сумі 28472 грн. Крім того, зі змісту акту вбачається, що переможцем торгів є [PERSON], яка придбала спірну квартиру за продажною ціною в сумі 42200 грн. 18.09.03 р. на підставі акту про проведення прилюдних торгів, затвердженого ВДВС Подільського РУЮ м. Києва від 05.09.03 р., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено, що [PERSON] належить право власності на квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 11). Зі змісту довідки форми № 3 від 22.09.03 р., виданої ДП «Квазар-ЖЕС» Вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 12). 13.02.04 р. [PERSON] відчужила спірну квартиру [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (т. 1 а.с. 63). Вказаний договір був зареєстрований 25.02.04 р. в КМБТІ за реєстровим № 7526/5513 (т. 1 а.с. 63, на звороті). Правовідносини між сторонами виникли до вступу в дію Цивільного кодексу України в 2004 році, тому застосуванню підлягає законодавство, яке діяло на момент вчинення правочинів. Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON]. в частині визнання права спільної сумісної власності на спірну квартиру підлягали б задоволенню, однак в судовому засіданні встановлено, що спір з приводу спільної сумісної власності між [PERSON] та [PERSON]. відсутній. Підставою пред'явлення цього позову було лише бажання сторін визнання правочинів, що стосуються спірної квартири, недійсними. Стаття 6 Закону України «Про заставу» в редакції 19.10.2000 року передбачає передачу майна, що перебуває у спільній власності, в заставу тільки за згодою всіх співвласників, однак вказана норма закону не визначає отримання письмової згоди від інших співвласників. Ч. 2 ст. 23 КпШС України передбачено, що при укладенні угод одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Згода другого з подружжя у письмовій формі повинна бути висловлена лише для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребуються обов'язкового нотаріального засвідчення. Оскільки договір застави діючим на момент його застосування законодавством не віднесений до угод по відчуженню, письмова згода іншого з подружжя при його укладенні не потрібна. Посилання [PERSON] та [PERSON] на неправильність оцінки квартири та заниження її вартості суд до уваги не приймає, оскільки у встановленому законом порядку проведення оцінки спірної квартири позивачем не оспорювалось, преюдиційного рішення з цього приводу немає. Крім того, вартість спірної квартири на момент укладення договору застави сторонами була оцінена в 33000 гривень (т. 1 а.с. 72). Так, як дії державного виконавця, щодо оцінки майна, вчинялися до призначення прилюдних торгів і вони не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження, тому не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Твердження позивачів за зустрічними позовами про недотримання вимог діючого на той час законодавства, регулюючого порядок проведення прилюдних торгів, не доведено ним в порядку, передбачено ст. 60 ЦПК України. Так, інформація про торги була опублікована в газеті «Демократична Україна» від 08.08.2003 року (не пізніше, як за 15 днів до проведення торгів). Право встановлення стартової ціни реалізованої квартири відповідно до Тимчасового положення «Про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 68/5 від 27.10.99 р. було надано державному виконавцю. Оскільки позивачами за зустрічними позовами не доведені позовні вимоги про визнання недійсними прилюдних торгів, правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсними акту та свідоцтва про придбання квартири відсутні. З урахуванням тих обставин, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог в частині визнання недійсним свідоцтва про придбання квартири з прилюдних торгів, то підстав для задоволення вимог в частині витребовування майна від [PERSON] суд також не вбачає. Враховує суд і ті обставини, що [PERSON], а також [PERSON]. пропущений строк позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Договір про заставу був укладений 18 грудня 2000 року. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Стаття 253 ЦК України визначає, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. В судовому засіданні [PERSON] та представник [PERSON]. зазначали про те, що 27.02.2003 року (т. 1 а.с.а.с. 17-18) їм стало відомо про надходження листа від АБ «Синтез» щодо реалізації спірної квартири за договором застави. 08.06.2004 року [PERSON]. звернувся з зустрічним позовом про визнання недійсним договору про заставу та визнання недійсним результату прилюдних торгів. З доповненнями до цієї позовної заяви [PERSON]. звернувся лише 10.08.2007 року. [PERSON] отримала право на захист свого порушеного права 18.12.2000 року, яким могла скористатись до 18.12. 2003 року, але подала позовну заяву лише 27.07.2009 року, тобто пропустила строк позовної давності, визначений законом. Крім того, вона не подала до суду клопотання про поновлення порушеного строку. Вказаним правом також не скористувався і [PERSON]. Відносно вимоги позивачів за зустрічним позовом про визнання недійсним з моменту проведення прилюдних торгів, то строк позовної давності за цією позовною вимогою сплинув 26.08.2006, оскільки торги відбулися 26.08.2003. Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON] було видано 18.09.2003 року, отже строк позовної давності скінчився 18.09.2006 року. Договір купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON] було укладено 13.02.2004 року, позовна давність сплинула 13.02.2007 року. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернулась до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням до [PERSON] та [PERSON] у вересні 2003 року, а [PERSON] з зустрічною позовною заявою до [PERSON] та інших про визнання недійсним договору застави та прилюдних торгів звернувся в червні 2004 року, а [PERSON] звернулася з даним позовом лише в липні 2009 року. Таким чином, позивачка [PERSON] пропустила строки позовної давності відносно всіх позовних вимог, викладених у її заяві, а [PERSON] відносно позовів, поданих після 27.02.2006 р. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представник позивача [PERSON] подала суду заяву про застосування позовної давності до спірних правовідносин. Що стосується позовних вимог [PERSON], то вони мають бути задоволені частково. Останній є власником спірної квартири, в якій на момент звернення ним до суду проживали всі відповідачі. Як власнику, [PERSON] належить право користування, володіння та розпорядження спірною квартирою, тому позовні вимоги в частині виселення відповідачів зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення підлягають задоволенню. Позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання ВГІРФО Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві зняти відповідачів з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири задоволенню не підлягають, оскільки питання щодо зняття з реєстраційного обліку відноситься до здійснення адміністративних функцій, спори з цього приводу підлягають розгляду в порядку КАС України. На підставі ст.ст. 253, 257, 261 ЦК України, ст. ст. 48, 112, 113 ЦК України ( в редакції 1963 року), ст.ст. 22, 23 КпШС України, ст. 6 Закону України «Про заставу» (в редакції 19.10.2000 року),

Outcome: dismissed