Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: шлюб, зареєстрований між ним та [PERSON] розірвати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб між ним та відповідачкою був зареєстрований 12 червня 1993 року у Палаці реєстрації шлюбів та новонароджених м. Києва, актовий запис № 1533. З відповідачкою у них є спільна дочка, яка вже повнолітня. Вже два роки, як вони з відповідачкою проживають окремо. Це сталося тому, що стосунки з відповідачкою поступово погіршилось. Між ними почали виникати сварки, суперечки, що впливало на їхнє подальше спільне життя. Щоб не погіршувати їхні відносини, він вирішив пожити деякий час окремо. За цей час він переконався, що жити разом з відповідачкою вони більше не зможуть, шлюб їхній розпався і зберегти його неможливо. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, суд про причини неявки не повідомила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, та відповідача, яка будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, суд про причини не явки не повідомила. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) зареєстрували шлюб у Палаці реєстрації шлюбів та новонароджених 12 червня 1993 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 1533 (а.с.5) Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з червня 2012 року, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved