Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . 14.11.1997 року він надав дозвіл відповідачці по справі на реєстрацію місця проживання в його квартирі за вищевказаною адресою, яка в 2012 році залишила вказане житло і переїхала до с. Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області, де має сім`ю та власне житло. Позивач сам несе витрати по утриманню житла, а відповідачка квартирою не цікавиться, її особистих речей в ній нема, не бажає знятися з реєстрації добровільно, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки реєстрація відповідачки перешкоджає йому вільно користуватися та розпоряджатися майном. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подавала, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого 29 квітня 1996 року /а.с. 8/. Відповідно до довідки Онуфріївської селищної ради від 06 серпня 2020 року № 608 до складу сім`ї власника [PERSON] входить його дочка [PERSON] , [INFO] , яка за даною адресою зареєстрована, але не проживає /а.с. 9/. 08.08.2012 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу стала « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області та фотокопією паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 06.11.2012 року Онуфріївським РС УДМС України в Кіровоградській області /а.с. 28, 29/. Статтею 1 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте ним нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст. 321, 391 ЦК України). Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідачка належить до члена сім`ї позивача, співвласником будинку не являється, є лише зареєстрованою, але фактично з 2012 року там не проживає, добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, в утриманні житлового будинку участі не приймає, тому вважається такою, що втратила право на користування житлом. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача про позбавлення відповідача права користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved