Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Рокитнівського районного суду Рівненської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку у спільній сумісній власності, стягнення грошової компенсації від вартості частки спільного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, зобов'язання сплатити грошову компенсацію. Позивач [PERSON] просить визнати житловий будинок [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO]; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку у спільній сумісній власності на будинковолодіння за адресою:[ADDRESS]; стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на його користь грошову компенсацію від вартості 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] у розмірі 96063,30 гривень солідарно; зобов'язати відповідачів сплатити йому грошову компенсацію протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили; судові витрати по справі покласти на відповідачів. Під час судового розгляду справи позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що спірний житловий будинок він з дружиною [PERSON] та синами [PERSON] та [PERSON] будували самі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 2004 року проживали у літній кухні батьків [PERSON], участі у будівництві не приймали. Мати [PERSON] приймала участь лише у штукатурці будинку. Всі будівельні матеріали купував він. Будинок завершили будувати приблизно у 2011 році. Спочатку у будинку проживав [PERSON], а потім до нього перейшла жити [PERSON]. Вважає, що він має право на 1/3 частку вказаного будинку, оскільки будинок будував він. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та пояснив, що спірний житловий будинок будували з 2005 року по 2009 рік. Витрати на будівництво будинку ніс батько [PERSON]. З боку [PERSON] допомоги по будівництву будинку ніякої не було. Він участі у будівництві не приймав, так як із колишньою тещею їздив на заробітки. Будинок будували батьки та брати [PERSON] та [PERSON]. Вважає, що позивач [PERSON] має право на 1/3 частку спірного будинку, а розмір компенсації за частку має буди значно більшим, ніж 96063,30 гривень. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали та пояснили, що спірний житловий будинок розпочали будувати у 2005 році, закінчили будівництво у 2007 році. За весільні гроші купили пісок і щебінь. Допомагали будувати будинок батьки. З грудня 2009 року почали проживати у будинку. Навесні 2010 року відповідачка [PERSON] народила дитину, у цьому ж будинку за дитиною здійснювала нагляд патронажна сестра Рокитнівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини. Згідно повідомлення інспекції ДАБК, у 2010 році було подано звіт про результати технічного обстеження житлового будинку згідно якого вбачається, що станом на 2010 рік будівництво будинку було завершено, а будинок мав такий же зовнішній вигляд, як і на даний час. Посилання позивача, що ним купувалися всі будівельні матеріали, не заслуговують на увагу , оскільки платіжні документи датовані 2000-2002 р.р. та 2011-2012 р.р., тобто до початку будівництва, або після його завершення. У технічних паспортах на спірний будинок за 2010 та 2012 роки зазначено, що будинок побудований самочинно у 2007 році. Також відомо, чого не заперечує позивач, що протягом останніх кількох років позивач [PERSON] будує будинок по [ADDRESS] іншому сину, а тому вказані документи на придбання будівельних матеріалів можуть стосуватися будівництва саме того будинку.Просять у позові відмовити. Свідок [PERSON] дала показання, що вказаний житловий будинок будували вона з чоловіком та синами [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] участі у будівництві не приймали. Всі витрати по будівництву ніс чоловік. Також повідомила, що протягом останніх 4-5 років у своєму подвір'ї будують будинок другому сину. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо, дали показання, аналогічні показанням свідка [PERSON]. Свідок [PERSON] дав показання, що на будівництво спірного будинку на замовлення позивача [PERSON] возив пісок та камінь. Свідок [PERSON] дала показання, що спірний будинок будувала наймана бригада. Шифер та камінь купували за весільні гроші. На гіпсокартон вона давала гроші, штукатурку та шпакльовку будинку робила вона. Діти пішли проживати в будинок перед новим 2009 роком. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Житловий будинок [ADDRESS] побудований за час перебування відповідачів [PERSON] та [PERSON] у шлюбі. Будівництво будинку було розпочато у 2005 році, після отримання відповідачем [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку. Вказане підтверджується поясненнями сторін. Згідно технічного паспорту на садибний житловий будинок [ADDRESS], інвентарний №926, виготовленого 27.05.2010 року КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації», власником будинку зазначено [PERSON] (а.с. ). Згідно технічного паспорту на садибний житловий будинок [ADDRESS], інвентарний №926, виготовленого 8.11.2012 року КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації», власником будинку зазначено [PERSON]. Житловий будинок побудовано самочинно у 2007 році, без проектної документації та дозволу на будівництво (а.с. ). Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, а саме житлового будинку по [ADDRESS], закінчений будівництвом об'єкт готовий до експлуатації. Звіт про проведення технічного обстеження складено 25.11.2010 року (а.с. ). Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Рокитнівської сільської ради 29 жовтня 2012 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. ). Отже, не заслуговують на увагу суду твердження позивача [PERSON], відповідача [PERSON], що спірний будинок побудований за кошти позивача , оскільки вказане спростовується письмовими доказами по справі, які досліджені судом та визнані належними і допустимими. Згідно ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками. Відповідно до рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 1 липня 2014 року, житловий будинок [ADDRESS] визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та поділено між відповідачами (а.с. ). Рішення суду не оскаржувалось, набрало законної сили. Позивач стверджує, що, враховуючи його внесок у будівництво житлового будинку в [ADDRESS], він має право на 1/3 частку цього будинку. Посилаючись на норми ст.364, ч.2 ст.372 ЦК України позивач вказує, що виділу частки в натурі не бажає, а має право на одержання від інших співвласників спірного житлового будинку грошової компенсації вартості 1/3 частки будинку, яка згідно висновку експерта становить 96063,30 гривень. Стаття 364 ЦК України вказує, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливий, співвласник, який бажає виділу. Має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Частина 2 ст.372 ЦК України передбачає, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачами, не можуть бути застосовані зазначені норми, оскільки спірний житловий будинок в [ADDRESS] згідно рішення суду визнаний спільною сумісною власність відповідачів та поділений між ними. Отже, твердження позивача про належність йому, як співвласнику, 1/3 частки цього будинку, є помилковим, підстави для визнання за позивачем права власності на 1/3 частку будинку і господарських будівель відсутні. В судовому засіданні встановлено та підтверджено поясненнями позивача та свідка [PERSON], що протягом тривалого часу (4-5 років), позивач у своєму подвір'ї будує житловий будинок іншому сину, та протягом останніх років проводив ремонт свого будинку. Отже, будівельні матеріали, придбані позивачем упродовж 2000-2012 років, могли бути використані як на ремонт власного будинку, так на будівництво інших будинків. Доказів, що будівельні матеріали купувались позивачем на будівництво саме спірного житлового будинку, суду не надано. У зв'язку з відсутністю правових підстав для визнання спірного житлового будинку спільною сумісною власністю сторін та визнання за позивачем права власності на 1/3 частку будинку, підстав для стягнення з відповідачів на його користь грошової компенсації вартості 1/3 частки спірного будинковолодіння, яку позивач відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи у справі №571/275/14-ц визначив у розмірі 96063,30 гривень, суд не вбачає. Враховуючи обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 243,60 гривні. Ціна позову визначена позивачем в розмірі 96063,30 гривні, а отже, відповідно до п.1 ч.2 ст.5 Закону України «Про судовий збір» з позивача підлягає стягненню 717,03 гривень недоплаченого судового збору (різниця між сумою, яка мала бути сплачена та сумою, яка сплачена при зверненні до суду (960,63 - 243,60= 717,03).

Outcome: approved