Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 03.07.2013 року між позивачем та [PERSON] укладено усний договір позики на загальну суму 136000 грн. 03.07.2013 року відповідно до умов вказаного договору [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 136000 грн., про що відповідачем написана розписка про отримання вищевказаної грошової суми з терміном повернення до 04.08.2013 року, однак 04.08.2013 року [PERSON] борг не повернув у зв'язку з чим [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання договору позики недійсним, безгрошовим, посилаючись на те, що позивач за зустрічним позовом 03.07.2013 року ніякого договору позики з [PERSON] не укладав, грошові кошти у розмірі 136 000 грн. від [PERSON] не отримував, оскільки 03.07.2013 року до квартири [PERSON] за адресою : [ADDRESS], близько 02-00 годин ночі увірвалися три чоловіка, а саме відповідач за зустрічним позовом [PERSON], його брат і ще один юнак , які побили [PERSON] та змусили його написати розписку про отримання ним від [PERSON] грошових коштів у сумі 136 000 грн. з терміном повернення до 04.08.2013 року. По вказаному факту [PERSON] звернувся із відповідною заявою до Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області , про що відкрито кримінальне провадження № 12013220500002742. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, пояснив, що 03.07.2013 року ввечері близько 19-20 год. до нього по телефону, що належить [PERSON], звернувся [PERSON] з проханням дати йому в борг грошову суму у розмірі 17000 -18000 доларів США. На квартиру [PERSON] за адресою : [ADDRESS] [PERSON] привіз 100 000 грн., залишок у розмірі 36 000 грн. підвіз брат [PERSON] - [PERSON]. В присутності [PERSON], [PERSON] [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 136 000 грн., після чого останній написав про отримання вказаних грошових коштів розписку з кінцевим терміном повернення через місяць, тобто 04.08.2013 року. Окрім того, позивач зазначив , що з відповідачем він знайомий близько десяти років та у них був спільний бізнес щодо продажу костюмів, і раніше [PERSON] займав в [PERSON] грошові кошти у розмірі 12 000 доларів США, які повертав, але із запізненням. [PERSON] проти зустрічного позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, проти зустрічного позову заперечував. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні проти первісного позову заперечували. Представник відповідача [PERSON] пояснила, що [PERSON] був заляканий [PERSON] , під фізичним тиском [PERSON] і брата позивача - [PERSON] близько 02-00 годин 03.07.2013 року написав розписку про отримання від [PERSON] суми у розмірі 136 000 грн. за попередній борг з нарахованими процентами , однак вказаних грошових коштів фактично він не отримував. Вказану розписку [PERSON] неодноразово переписував під диктовку , оскільки він не має освіти та в нього тремтіли руки . До міліції з відповідною заявою [PERSON] звернувся лише 14.11.2013 року , коли в провадженні суду знаходився вказаний позов та його батьки звернулись до адвоката. Зустрічний позов [PERSON] та його представник просили задовольнити, посилаючись на вказані вище обставини. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка позивач за зустрічним позовом [PERSON] пояснив суду , що грошові кошти 03.07.2013 року у сумі 136000 грн. він не брав у борг у [PERSON], розписка була ним написана за місцем його проживання - в квартирі [ADDRESS] під фізичним впливом брата відповаідача за зустрічним позовом [PERSON] , який бив його та психічним впливом [PERSON] та [PERSON] В цей час в квартирі знаходилась його бабуся, але вказані обставини вона не бачила, оскільки не виходила з кімнати. Після того, як позивач разом з братом та [PERSON] залишили квартиру, [PERSON] зателефонував своїм друзям, які прийшли до нього до квартири. Окрім того, [PERSON] пояснив суду, що з відповідною заявою про застосування до нього сили до органів міліції до листопада 2013 року не звертався , оскільки не вважав це за необхідне після отримання консультації щодо недійсності розписки про отримання вказаних грошових коштів, оскільки вона не була посвідчена нотаріальна. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників та свідка [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, належні та допустимі докази, приходить до висновку про задоволення первісного позову [PERSON] та відмови у задоволенні зустрічного позову [PERSON] з наступних підстав. Судом встановлено , що 03.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики на загальну суму 136000 грн. 03.07.2013 року, відповідно умов вказаного договору [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 136000 грн., про що [PERSON] написана розписка про отримання вищевказаної грошової суми з терміном повернення через один місяць (а.с.6). Свої зобов'язання позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в розмірі 136 000 грн., належним доказом (а.с. 6). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.1046 ЦК України, а укладений між ними договір відповідає вимогам ст.1047 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст. 610 ЦК України). У зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань за договором позики від 03.04.2013 року сума боргу перед [PERSON] становить 136 000 (сто тридцять шість тисяч) грн. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладеного договору позики та його умов позикодавцем [PERSON] суду надано оригінал розписки позичальника [PERSON], що знаходиться в матеріалах справи( а.с.6). Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких , суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків. Показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Позивач за зустрічним позовом та його представник в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень проти первісного позову посилались на докази , а саме пояснення позивача [PERSON], допитаного у судовому засіданні у якості свідка, та на копію витягу з кримінального провадження № 12013220500002742, що міститься в матеріалах справи ( а.с. 51). З копії витягу з кримінального провадження № 12013220500002742 вбачається, що 14.11.2013 року [PERSON] звернувся до Жовтневого РВ ХМУ МВС України в Харківській області із заявою, відповідно якої 03.07.2013 року близько 02.00 год. невідомий наніс тілесні ушкодження гр. [PERSON] за місцем його мешкання: [ADDRESS], що суд не вважає належним доказом в обґрунтування зустрічних позовних вимог. Суд критично відноситься і до пояснень свідка [PERSON], який після написання вказаної розписки 03.07.2013 року лише в листопаді 2013 року звернувся до органів міліції з заявою щодо заподіяння йому тілесних ушкоджень невідомою особою , окрім того, суду пояснив, що до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінальної справи він звернувся лише у зв'язку з поданням до суду [PERSON] вказаного вище позову про стягнення боргу. На підставі чого суд вважає , що відповідач [PERSON] таким чином намагається уникнути цивільної відповідальності за невиконання договору позики з метою неповернення боргу. Інших будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених [PERSON] у зустрічній позовній заяві, ні позивачем , ні його представником в порушення вимог ст. 60 ЦПК України суду не надано. До початку розгляду справи по суті , що передбачено ст. ст. 133, 136, 137 ЦПК України, [PERSON] та його представник із заявами про забезпечення доказів в обґрунтування зустрічного позову , в тому числі про витребування доказів та виклик інших свідків до суду не звертались. Аналізуючи наведені вище обставини та досліджені у судовому засіданні докази , суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення на його користь з відповідача боргу у сумі 136 000 грн. та про відсутність законних підстав для задоволення необґрунтованого зустрічного позову [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача за зустрічним позовом сплачений судовий збір у сумі 1589 грн. 40 коп.

Outcome: approved