Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. [INFO] помер дядько позивача - [PERSON] , який за життя склав на користь позивача заповіт, яким заповів останньому все належне йому на день смерті майно. Після смерті [PERSON] задля отримання недоодержаної померлим за життя пенсії позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Пенсійного Фонду України, на що отримав відмову та пораду спочатку звернутися до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. В той же час, після отримання 10 вересня 2019 року свідоцтва про право на спадщину за заповітом на недоотриману [PERSON] за життя пенсію за період з 01 лютого 2018 року по 31 березня 2019 року у сумі 64 601 грн. 20 коп., на своє звернення до відповідача задля отримання цих грошових коштів [PERSON] знову отримав відмову, обґрунтовану тим, що ним пропущено строк звернення до органів Пенсійного Фонду України з відповідними вимогами, який становить шість місяців і відліковується не з дня отримання свідоцтва про право на спадщину, а з дня смерті пенсіонера. За таких обставин та приймаючи до уваги, що право [PERSON] на отримання недоодержаної померлим [PERSON] за життя пенсії у сумі 64 601 грн. 20 коп. підтверджується вищевказаним свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Волобуєвим О.В. 10 вересня 2019 року, позивач просить суд заявлені ним позовні вимоги задовольнити та стягнути на його користь з відповідача недоодержану померлим [PERSON] за життя пенсію у сумі 64 601 грн. 20 коп., а також судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Калініченко К.Ю., яка діє на підставі ордеру серії ДП № 11/006 від 09 березня 2020 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, у яких позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Пенсійного Фонду України, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, проте відповідачем було надано суду відзив, у якому відповідач позовні вимоги [PERSON] не визнав та зазначив наступне. Померлий [PERSON] був пенсіонером Міністерства оборони України і перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області Пенсійного Фонду України як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в зв`язку з чим порядок виплати недоотриманої ним за життя пенсії регулюється саме цим законом. В той же час, статтею 61 цього Закону визначено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника у разі, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Натомість з відповідною заявою про отримання недоодержаної померлим [PERSON] за життя пенсії позивач звернувся до відповідача лише 26 вересня 2019 року, тобто за межами встановленого законодавством шестимісячного строку звернення до органів Пенсійного Фонду України з відповідною заявою. Крім того, у зв`язку зі спливом строку дії довідки [PERSON] як внутрішньо переміщеної особи, починаючи з 01 лютого 2018 року і по день смерті, яким є [INFO] , відповідачем пенсія йому не нараховувалась, а отже недоотриманої [PERSON] за період часу з 01 лютого 2018 року по 31 березня 2019 року пенсії у сумі 64 601 грн. 20 коп. не існує. Разом з тим, до складу спадщини входять лише ті виплати, які на час відкриття спадщини вже були наявні на рахунках спадкодавця. За таких обставин відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Долучений до матеріалів справи заповіт, посвідчений 18 вересня 2018 року державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Волобуєвим О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3-408, свідчить, що 18 вересня 2018 року [PERSON] усе своє майно, яке йому буде належати на день смерті, а також все, на що він має право за законом, заповів позивачу по справі - [PERSON] . Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 квітня 2019 року Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, слідує, що [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України у день відкриття спадщини виникає право на спадкування. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Зі змісту ч. 1 ст. 48 Закону України «Про нотаріат» слідує, що свідоцтва про право на спадщину видаються нотаріусами на підтвердження права спадкоємців на спадщину. Так, 10 вересня 2019 року державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Волобуєвим О.В. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 3-421, з якого слідує, що спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з недоотриманої [PERSON] за життя пенсії за період з 01 лютого 2018 року по 31 березня 2019 року у розмірі 64 601 грн. 20 коп., належність якої померлому підтверджена листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 6740/03-4 від 24 червня 2019 року. Наведене дає суду підстави для висновку, що позивач по справі [PERSON] прийняв спадщину після померлого [INFO] [PERSON] у виді недоотриманої останнім за життя за період часу з 01 лютого 2018 року по 31 березня 2019 року пенсії у сумі 64 601 грн. 20 коп. та підтвердив своє право на спадщину шляхом отримання вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Частинами першою та четвертою статті 41 Конституції України кожному гарантовано право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та закріплено правило, за яким ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення містять ч. 1 ст. 316, ст. 317 та ч. 1 ст. 321 ЦК України, якими встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, враховуючи, що [PERSON] у встановленому законом порядку набув право власності на вищенаведені грошові кошти, які залишились після смерті [PERSON] , суд доходить висновку, що позивач має право на їх отримання від відповідача. Що стосується доводів відповідача щодо відсутності нарахувань [PERSON] у період часу з 01 лютого 2018 року по 31 березня 2019 року пенсії, та, як наслідок, відсутності на пенсійних рахунках [PERSON] на час його смерті грошових коштів у сумі 64 601 грн. 20 коп., то суд при їх вирішенні виходить з такого. З атестату № 775 про зняття з обліку № 992/03-02-08 від 25 січня 2018 року та протоколу засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 178/4 від 19 грудня 2017 року, долучених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області Пенсійного Фонду України до свого відзиву на позов, слідує, що [PERSON] було виплачено пенсію по 31 січня 2018 року включно, а починаючи з 01 лютого 2018 року нарахування йому пенсії було припинено. Разом з тим, у довідці Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Пенсійного Фонду України № 6740/03-4 від 24 червня 2019 року, надісланій у відповідь на запит державного нотаріуса Костянтинівської державної нотаріальної контори Волобуєва О.В. № 1831/02-14 с/с 195/2019 від 27 травня 2019 року щодо недоотриманої [PERSON] пенсії, яка міститься у матеріалах спадкової справи, належним чином засвідчена копія якої була надана нотаріусом Слов`янському міськрайонному суду Донецької області на виконання ухвали про витребування доказів від 20 липня 2020 року, слідує, що на момент смерті у громадянина [PERSON] залишились наявні суми недоотриманої пенсії за період з 01 лютого 2018 року по 31 березня 2019 року у розмірі 64 601 грн. 20 коп. За таких обставин, приймаючи до уваги, що довідка Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Пенсійного Фонду України № 6740/03-4 від 24 червня 2019 року, на підставі якої державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Волобуєвим О.В. було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом та дійсність якої відповідачем не ставиться під сумнів, складена більш ніж через рік після прийняття відповідачем рішення про припинення нарахування [PERSON] , починаючи з 01 лютого 2018 року пенсії, а видане позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом в порядку ст. 1301 ЦК України не було визнано недійсним, суд доходить переконання про існування на рахунку [PERSON] на день його смерті грошових коштів у сумі 64 601 грн. 20 коп., нарахованих йому відповідачем за період часу з 01 лютого 2018 року по 31 березня 2019 року. Вирішуючи посилання відповідача на пропуск строку звернення позивача до органів Пенсійного Фонду України для отримання недоодержаної [PERSON] за життя пенсії, суд керується наступним. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Статтею 1227 ЦК України, у свою чергу, передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених норм права, суд доходить висновку, що діючим законодавством України передбачено два альтернативні механізми отримання недоодержаної померлим за життя пенсії - або шляхом безпосереднього звернення членів сім`ї спадкодавця до органів Пенсійного Фонду України впродовж 6 місяців з дня смерті спадкодавця, або шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини та успадкування цих грошових коштів на загальних підставах - в зв`язку з чим доводи відповідача у цій частині суд сприймає критично. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Пенсійного Фонду України на його користь грошових коштів у сумі 64 601 грн. 20 коп. в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача на його користь судового збору у сумі 840 грн. 80 коп., суд виходить з приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved