Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] селищної ради про поновлення строку для предявлення позову до суду та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 01.06.1995 року помер чоловік його матері [PERSON], який за життя мешкав за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Айдар-Миколаївка, вул. Центральна (колишня назва - [PERSON]), буд. 207. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: домоволодіння, розташоване за адресою Луганська область, Новоайдарський район, с. Айдар-Миколаївка, вул. Центральна (колишня назва - [PERSON]), буд. 207, та приватизована присадибна земельна ділянка. Спадкоємцем після померлого залишилась його дружина [PERSON], яка є матір`ю позивача. [PERSON] прийняла спадщину після померлого та переоформила на себе домоволодіння, розташоване за адресою Луганська область, Новоайдарський район, с. Айдар-Миколаївка, вул. Центральна (колишня назва - [PERSON]), буд. 207, проте присадибна земельна ділянка залишилась не переоформлена. Нотаріус в свідоцтві про право на спадщину від 16.01.1996 р. зазначив, що будинок, розташований на земельній ділянці, норма якої буде визначена після видачі державного акту на землю, хоча державний акт на землю цього домоволодіння у [PERSON] був на той час від 01.04.1993 року. 23.04.2013 року померла мати позивача [PERSON] За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала своєму сину, позивачу [PERSON] Позивач своєчасно прийняв спадщину після померлої, переоформив на себе державний акт на землю, а домоволодіння та присадибну земельну ділянку не переоформляв. На теперішній час, позивач має намір розпорядитися домоволодінням та присадибною ділянкою, однак при зверненні до нотаріуса, з`ясувалось, що померла [PERSON] земельну ділянку на себе не переоформляла, окрім того господарські споруди сараї Г і Д збудовані самовільно в 1996 році, тому йому порадили звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, у звязку з чим [PERSON] був пропущений строк для звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. На підставі викладеного позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про поновлення строку для предявлення позову до суду та визнання права власності на спадкове майно, за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] у попереднє судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради [PERSON] у попереднє судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи положення ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у попередньому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 01.06.1995 року помер чоловік матері позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7), який за життя мешкав за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Айдар-Миколаївка, вул. Центральна (колишня назва - [PERSON]), буд. 207. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: домоволодіння, розташоване за адресою Луганська область, Новоайдарський район, с. Айдар-Миколаївка, вул. Центральна (колишня назва - [PERSON]), буд. 207, та приватизована присадибна земельна ділянка. Спадкоємцем після померлого залишилась його дружина [PERSON], яка є матір`ю позивача. [PERSON] прийняла спадщину після померлого та переоформила на себе домоволодіння, розташоване за адресою Луганська область, Новоайдарський район, с. Айдар-Миколаївка, вул. Карла Маркса, буд. 207 (а.с.29), проте присадибна земельна ділянка залишилась не переоформленою. Нотаріус в свідоцтві про право на спадщину від 16.01.1996 р. зазначив, що будинок, розташований на земельній ділянці, норма якої буде визначена після видачі державного акту на землю, хоча державний акт на землю цього домоволодіння у [PERSON] був на той час від 01.04.1993 року (а.с.32). 23.04.2013 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала своєму сину, позивачу [PERSON] (а.с.11). Позивач своєчасно прийняв спадщину після померлої, переоформив на себе державний акт на землю, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.01.2014 року (а.с.35), а домоволодіння та присадибну земельну ділянку не переоформляв. На теперішній час, позивач має намір розпорядитися домоволодінням та присадибною земельною ділянкою, однак при зверненні до нотаріуса, з`ясувалось, що померла [PERSON] земельну ділянку на себе не переоформляла, окрім того господарські споруди сараї Г і Д збудовані самовільно в 1996 році, тому йому порадили звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. На даний час позивач не має можливості реалізувати своє право на спадкове майно, після [PERSON] за заповітом та після [PERSON] в порядку спадкової трансмісії в позасудовому порядку. Відповідно до ст. 73 ЦПК України, суд поновлює строк, встановлений законом за клопотанням\~ сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Позивач просив поновити їй процесуальний строк для звернення до суду за захистом свого права, зазначивши причину його пропуску, яку суд вважає за можливе визнати поважною. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до 1 ч. ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин,а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. \~\~Відповідно до ч. 1,5\~ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до\~ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до\~ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування. Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як визнання права. Заявляючи вимоги щодо поновлення строку для предявлення позову до суду позивач посилався на те, що через те, що спадкодавцем були самовільно збудовані споруди на спадковій земельній ділянці, часу для введення в експлуатацію самовільно збудованих споруд у позивача не було, оскільки у нього не було коштів, у звязку з чим [PERSON] був пропущений строк для звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Позивач має намір прийняти спадщину, зазначив причину пропуску ним строку, установленого законом для предявлення позову до суду, яка визнана судом поважною, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] та [PERSON] залишилось спадкове майно. Спадкоємцем за заповітом після [PERSON] є її син [PERSON] Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Позивач бажає прийняти спадщину. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивач отримав відмову, оскільки видати свідоцтво про право на спадщину не можливо, що перешкоджає йому реалізувати свої права на спадщину. Відповідач не заперечує проти позовних вимог. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 73, 328, 376, 392, 1218, 1220, 1221, 1223, 1225, 1228, 1233, 1235, 1276, 1297 ЦК України, ст. 81 ч. 2 Земельного кодексу України,

Outcome: approved