overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовню заявої про розірвання шлюбу до [PERSON] посилаючись на те, що шлюб зареєстрований 18 січня 2005 року, про що зроблено актовий запис №3, у відділі реєстрації актів цивільного тсану Гусятинського районного укправління, сімейне життя у них не склалося, відповідачка зневажливо ставилася до нього як до свого чоловіка, постійно вчиняла скандали, обзивала мене нецензурними словами, висловлювала свої незадоволення позивачем, він неодноразово просив змінити своє відношення до нього, дітей у шлюбі у них немає, відповідачка розірвати шлюб в органах РАЦС не бажає, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом і просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 18 січня 2005 року, про що зроблено актовий запис №3, витребувати у відповідачки свідоцтво про шлюб. Позивач 17 липня 2014 року подав заяву до суду, в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. (а.с. 5). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, посилаючись на те, що з 2005 року між ними стосунки фактично припинені. Шлюб існує формально. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.03.1975 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18 січня 2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Гусятинського районного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 3. Як вбачається із змісту пояснень відповідача [PERSON], вона вважає, що шлюб між ними зберегти не можливо. Вони на протязі дев'яти років не проживають разом, не ведуть спільного спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, сім'я розпалася і відновлена бути не може. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, сімейні відносини, що склались, суперечать їх інтересам. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечать інтересам позивача та відповідача, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовню заявої про розірвання шлюбу до [PERSON] посилаючись на те, що шлюб зареєстрований 1 березня 1975 року в Целіївській сільській раді Гусятинського району, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №1, від спільного проживання в них є 5 (п'ятеро) дітей, але вони дорослі і живуть самостійно, останній час відповідачка створила такі умови проживання, за яких подальше спільне проживання стало неможливим. Позивач сам собі змушений готувати їсти, прати, врешті решт був змушений піти проживати окремо, відповідачка в добровільному порядку розірвати шлюб не бажає, сім'я розпалася і відновлена бути не може, і просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 15 березня 1975 року в Целіївській сільській раді, актовий запис №1. Згідно з свідоцтвом про уладення шлюбу серії [NUMBER] від 01 березня 1975 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01.03.1975 року.(а.с. 3) В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, посилаючись на те, що дасть згоду на розлучення за умови, що позивач випишеться добровільно з будинку, в якому вони спільно проживали.. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.03.1975 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 01.03.1975 року Целіївською сільською радоюГусятинського району Тернопільської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1. Як вбачається із змісту пояснень позивача [PERSON], він вважає, що шлюб між ними зберегти не можливо. Вони на протязі двох років не проживають разом, не ведуть спільного спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, відповідачка в добровільному порядку розірвати шлюб не бажає, сім'я розпалася і відновлена бути не може. Відповідач [PERSON] підтвердила той факт, що вони не проживають разом біля двох років. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON], наполягає на розірванні шлюбу, сімейні відносини, що склались, суперечать інтересам позивача, сторони примиритись не бажають. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечать інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності за законом після померлої [PERSON] обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є спадкоємцем майна та прийняв спадщину, однак в позасудовому порядку не може її оформити. Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, заперечень щодо задоволення позовних вимог немає. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим виконкомом Славнянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, актовий запис № 1. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] . Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. \~\~ Відповідно до вимог ст. 549 \~Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину якщо він \~фактично \~вступив \~в \~ управління \~або \~володіння спадковим майном або \~якщо він подав державній нотаріальній \~конторі \~за \~місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії \~повинні \~бути \~вчинені \~протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. \~\~ До складу спадкоємців за законом належить [PERSON] , який спадщину прийняв. [PERSON] -син спадкодавця, [PERSON] -дочка спадкодавця, які відмовилися від спадщини, про що свідчать їх заяви. Позивач [PERSON] відмови від прийняття спадщини не заявляв, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Як вбачається із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна і прийняв спадщину, інші особи не претендують на спадок, до нього правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за ним слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом [PERSON] про визнання права власності за законом після померлої [PERSON] обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є спадкоємцем майна та прийняв спадщину, однак в позасудовому порядку не може її оформити. Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо задоволення позовних вимог немає. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Зборівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 104. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] ; на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд площею 0,1000 га., (кадастровий номер 6122610100:02:005:0119), яка знаходиться в [ADDRESS] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 527979 від 26 липня 2010 року; на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1856 га., (кадастровий номер 6122610100:02:005:0120), яка знаходиться м. Зборів вул. Верхня Зборівського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 527980 від 26 липня 2010 року. До складу спадкоємців за законом належить [PERSON] , який спадщину прийняв. Дочка спадкодавця - [PERSON] відмовилися від спадщини. Відповідно до статті п.1 ст. 1265 Цивільного кодексу України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого законодавством для прийняття спадщини він не заявив про відмову від неї. Отже, позивач згідно ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, що підтверджується довідкою Зборівської міської ради № 2218 від 05.10.2020 року. Як вбачається із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна і прийняв спадщину, інші особи не претендують на спадок, до нього правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за ним слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10 грудня 2014 року. Шлюб був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 108. Від спільного подружнього життя дітей немає. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Просить суд розірвати шлюб, укладений 10 грудня 2014 року, між ним та відповідачем [PERSON] До початку судового засідання позивач подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач до початку судового засідання також надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 10 грудня 2014 року. Шлюб був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 108 (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач припинили шлюбно-сімейні стосунки, протягом тривалого часу проживають окремо і не ведуть спільного господарства,. Шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторонами щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 110, 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10 червня 2001 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 479. В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Просить суд розірвати шлюб, укладений 10 червня 2001 року, між ним та відповідачем [PERSON] До початку судового засідання позивач подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 10 червня 2001 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 479 (а.с.8). В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 9-10). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач припинили шлюбно-сімейні стосунки, протягом тривалого часу проживають окремо і не ведуть спільного господарства,. Шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторонами щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 110, 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25 травня 2013 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Смолигівської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 2. Від спільного подружнього життя дітей немає. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Просить суд розірвати шлюб, укладений 25 травня 2013 року, між ним та відповідачем [PERSON] До початку судового засідання позивач подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач до початку судового засідання також надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25 травня 2013 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Смолигівської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 2 (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач припинили шлюбно-сімейні стосунки, протягом тривалого часу проживають окремо і не ведуть спільного господарства,. Шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беру чи до уваги категоричне заперечення сторонами щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 110, 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON]\~\~звернувся в суд з позовом [PERSON] селищної ради Козятинського району Вінницької області про визначення часток в приватизованій квартирі. Свої вимоги мотивувала тим, що 13.04.2003 року померла його мати [PERSON], яка проживала [INFO], з якою і проживав він однією сімєю до дня її смерті. На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема, відкрилась спадщина на належну їй частину квартири, яку вони приватизували разом в 1996 році, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Козятинською РДА 08.10.1996 року за № 389, зареєстрованим в Козятинському БТІ 12.11.1996 року за реєстром № 199. Однак у свідоцтві, що є правовстановлюючим документом, не зазначені частки квартири, тому він позбавлений можливості оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, хоча спадщину прийняв, а інших спадкоємців, крім нього, не має. Тому просить визначити їх в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримує\~\~та просить справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Козятинського району Вінницької області\~\~ в судове засідання не зявився. Подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, просить слухати справу у його відсутності. \~Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 13.04.2003 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5), яка постійно проживала [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй частину квартири, що знаходиться [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Козятинською РДА 08.10.1996 року за № 389, зареєстрованим в Козятинському БТІ 12.11.1996 року за реєстром № 199. Із свідоцтва про право власності на житло виданого 08.10.1996 року Козятинською РДА вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві приватної, спільної (сумісної) власності належить [PERSON] та [PERSON] (а.с 8). Згідно\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2\~ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або спільну часткову власність. Враховуючи, що позивач та його мати отримали квартиру у власність в результаті приватизації, то отримане у власність житло є їх спільною сумісною власністю. Згідно\~ст. 370 ч.2 ЦК України\~у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Тому, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, за адресою по Робітнича, 4 [ADDRESS]частка кожного із співвласників, а саме [PERSON] та [PERSON] складає по 1/2 частині. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved