Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та прохає суд стягнути з відповідачки на його користь на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON], який народився [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. на місяць. Свої вимоги обгрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. [INFO] у них народився син [PERSON], у свідоцтві про народження якого він записаний батьком, а відповідачка - матір»ю. 19 листопада 2010 року шлюб між ним та відповідачкою був розірваний. Їх син досяг повноліття та проживає разом з ним, але він є непрацездатною особою, інвалідом з дитинства ІІ групи, потребує стороннього догляду. Група інвалідності встановлена сину безстроково. Відповідачка в добровільному порядку коштів на утримання повнолітнього непрацездатного сина не надає, в той час як має таку можливість. Він сам не має можливості працевлаштуватися, так як здійснює догляд за сином-інвалідом, тому і прохає стягнути з відповідачки аліменти на утримання повнолітньго непрацездатного сина. Оскільки відповідачка має мінливий заробіток, то прохає стягнути з неї алдіменти у твердій грошовій суми в розмірі 2 000 грн. 00 коп. на місяць. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та пояснив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою та [INFO] у них народився син [PERSON]. У 2000 році відповідачка виїхала на заробітки до Російської Федерації та в подальшому вона була визнана безвісно відсутньою. Повнолітній непрацездатний син [PERSON], [INFO], з того часу перебував на його утриманні, а також отримував пенсію у зв»язку з тим, що [PERSON] була визнана безвісно відсутньою. Проте, у липні 2013 року рішення суду про визнання [PERSON] безвісно відстуньою було скасовано та син перестав отримувати пенсію. Відповідачка коштів на утримання повнолітнього непрацездатного сина в добровільному порядку не надає, незважаючи на те, що вона має таку можливість. Він перебуває на обліку в Конотопському районному центрі соціального захисту населення та отримує допомогу по догляду за інвалідом ІІ групи в розмірі 1218 грн. 00 коп. Працевлаштуватися додатково на роботу він не може, так як син [PERSON] потребує постійного догляду. Сам [PERSON] отримує допомогу як інвалід з дитинства ІІ групи в розмірі 949 грн. 00 коп. на місяць. Проте, вказаних коштів недостатньо для забезпечення нормального життя повнолітнього непрацездатного сина, так як тільки на придбання ліків він має витрачати близько 1 000 грн. на місяць. Враховуючи те, що відповідачка на постійній основі ніде не працює, то він прохає стягнути з неї аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. на місяць. Відповідачка [PERSON], яка на даний час проживає в Російській Федерації, відповідно до ч. 7 ст. 76 ЦПК України та Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року була оповіщена про час і місце розгляду справи (а.с. 26 ). Відповідачка надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі (а.с.27, 32). Як вбачається із пояснень [PERSON] вона позов не визнає, так як надавала допомогу повнолітньому непрацездатному сину в добровільному порядку. На даний час вона не має постійного місця роботи, а роздає на вулицях листівки, працює промоутером, має тимчасові заробітки (а.с. 32-33) Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримує (а.с. 35). Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали разом та з 8 квітня 1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8). В подальшому шлюб між ними був розірваний, про що свідчить запис у Книзі реєстрації розірвань шлюбів від 19 листопада 2010 року № 62 (а.с 5). [INFO] у сторін народився син [PERSON], в свідоцтві про народження якого позивач зазначений батьком, а відповідачка - матір»ю (а.с. 6). На даний час [PERSON], [INFO], досяг повноліття. Встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом з дитинства ІІ групи. Група інвалідності встановлена йому безстроково. За висновком МСЕК він є напрацездатним, потребує нагляду у лікарі-психіатра (а.с. 7) Таким чином, [PERSON], [INFO], внаслідок своєї хвороби є непрацездатним. Непрацездатний [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем, що підтверджується також довідкою з місця проживання (а.с. 3). Встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Конотопському управлінні соціального захисту населення та отримує соціальну допомогу як інвалід з дитинства ІІ групи в розмірі 949 грн. 00 коп. на місяць (а.с. 36). За поясненнями в судовому засіданні позивача, він має щомісяця витрачати на лікування сина [PERSON] кошти в розмірі 1 000 грн., а також витрачати кошти на придбання для сина одягу та продуктів харчування. Суд вважає, що [PERSON], [INFO], який є непрацездатною особою, потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов»язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме стану здоров»я та матеріального становища дитини, стану здоров»я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Позивач [PERSON] отримує допомогу по догляду за інвалідом ІІ групи в розмірі 1218 грн. 00 коп. на місяць (а.с.37). Як вбачається із пояснень відповідачки [PERSON] вона є працездатною особою, на обліку у лікаря з приводу хронічних захворювань не пребуває, інших утриманців не має (а.с. 31-33). За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачка в змозі надавати матеріальну допомогу повнолітньому непрацездатному сину. Відповідачкою [PERSON] не надано доказів надання нею в добровільному порядку допомоги на утримання повнолітнього непрацездатного сина. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідачка [PERSON] є працездатною особою, на хронічні захворювання не страждає, інвалідності не має, працює без укладення трудових договірів, інших утриманців не має, її дохід є мінливим. Крім того, суд враховує можливість надання утримання повнолітньому непрацездатному сину з боку позивача, який щомісяця отримує допомогу по догляду за інвалідом ІІ групи. З урахуванням матеріального становища [PERSON], [INFO], який щомісяця отримує державну соціальну допомогу як інвалід з дитинства ІІ групи в розмірі 949 грн. 00 коп., стану здоров»я та матеріального становища відповідачки, можливості надання утримання другим з батьків, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON], [INFO], слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісяця. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Позивач звернувся з позовом до суду 17 лютого 2014 року (а.с. 1), а тому аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина з відповідачки на користь позивача слід стягнути, починаючи з 17 лютого 2014 року. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України на відповідачку слід покласти витрати щодо сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial