Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб , укладений між сторонами 02 серпня 2002 року у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану у Полтавській області за актовим записом №516; неповнолітнього сина, [PERSON], залишити проживати із позивачем. Свої вимоги мотивував тим, що 02 серпня 2002 року між ним та відповідачкою, [PERSON], у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавської області було укладено шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося у звязку із різними поглядами на сімейне життя та обовязки, на підставі чого в сімї постійно відбувались сварки. Подружні відносини між сторонами та спільне проживання припинено більше року назад; з того часу спільне господарство не ведеться, спір про поділ спільного майна відсутній. [PERSON] зазначає, що можливості зберегти сімю немає. Між сторонами досягнуто згоди щодо визначення місця проживання сина із батьком. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідачка, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище. На підставі пояснень сторін, досліджених та оцінених письмових доказів, суд встановив наступне. 02 серпня 2002 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище Касянчук) [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб за актовим записом №516, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 079176, виданого Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ №021334, виданого 22 березня 2006 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного Кременчуцького МУЮ Полтавської області. Як встановлено в судовому засіданні, подружжя шлюбних відносин не підтримує тривалий час, спільного господарства не веде. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вислухавши пояснення позивача та відповідачки, оскільки подружжя не підтримує шлюбних стосунків тривалий час, приймаючи до уваги фактичні взаємини подружжя, той факт, що збереження сімї неможливе, зважаючи на те, що несприятливі стосунки між подружжям впливають на нормальне виховання та розвиток дитини, а також враховуючи бажання обох сторін до розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам ті інтересам їхньої дитини, у звязку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Спір про розподіл спільного майна між сторонами відсутній. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити дошлюбне прізвище Касянчук. Відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. \~ Частиною 2 статті 161 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. В судовому засіданні між сторонами досягнуто згоди щодо визначення місця проживання малолітнього сина із батьком. Відповідно до характеристики, наданої 03 жовтня 2016 року за вихідним номером 2/10, [PERSON] працює у ФОП [PERSON] з 01 липня 2015 року торговцем комерційним; за період перебування на посаді зарекомендував себе позитивно як фахівець у галузі торгівлі; до роботи ставиться ініціативно, виконує її якісно і в строк, постійно прагне до самовдосконалення; за характером спокійний та врівноважений, від клієнтів стосовно нього надходили позитивні відгуки, скарг не надходило; в колективі користується повагою та авторитетом. Таким чином, приймаючи до уваги згоду обох батьків на визначення проживання дитини із батьком, враховуючи позитивну характеристику останнього, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] із батьком, [PERSON]

Outcome: approved