Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за номером 1906 недійсним та скасувати державну реєстрацію право власності вище вказаної квартири за [PERSON], проведену на підставі цього договору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Московського районного суду м.Харкова від 17.12.2013року, яке набрало законної сили, за ним та третьою особою [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті їх батька [PERSON], померлого 06.01.2008року по ? частині однокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] та по 16/432 частин домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель по пров. Іскринському, №7 в м.Харкові. Проте під час розгляду зазначеної справи у суді, 30.07.2013року між відповідачами по справі [PERSON] /продавець/ та [PERSON] /покупець/ було укладено договір купівлі-продажу квартири. Таким чином, відповідач [PERSON] здійснила відчуження спірної квартири під час розгляду справи щодо неї у суді, не повідомивши про це покупця [PERSON] При цьому, про укладений договір купівлі-продажу квартири, що була предметом спору, не повідомила під час розгляду справи, як суд першої інстанції, так апеляційної та касаційної інстанцій. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 16.07.2015року витребувано з володіння [PERSON] на його користь та [PERSON] квартиру [ADDRESS] та скасовано свідоцтво про право власності на цю квартиру, що зареєстрована за [PERSON] В частині визнання за ним та [PERSON] права власності відмовлено, оскільки таке право за ними вже визнано іншим рішенням суду. Це рішення набрало законної сили. Відповідач [PERSON] рішення суду виконала передала зазначену квартиру, перешкод у користуванні нею не чинить. Проте, при зверненні до РС ХМУЮ із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, він отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №24248982 від 08.09.2015року на підставі того, що право власності на вище вказану квартиру за [PERSON] зареєстровано на підставі документу, відмінного від свідоцтва про право власності, яке скасовано рішенням Московського районного суду м.Харкова від 16.07.2015року. Оскільки, підставою виникнення права власності є спірний договір купівлі-продажу від 30.07.2013року, а не свідоцтво про право власності на квартиру, а сам договір купівлі-продажу недійсним не визнаний, державний реєстратор не має можливості провести державну реєстрацію права власності та своїм рішенням відмовив йому в державній реєстрації прав та їх обтяжень, він змушений звернутися до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та дав пояснення відповідно до викладених у позові обставин. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву про відкладення розгляду справи, повідомлені нею причини неявки визнані неповажними. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. За таких підстав, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача, суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Третя особа Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м.Харкова від 17.12.2013року, крім іншого, за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті їх батька [PERSON], померлого 06.01.2008року в м.Харкові по ? частині однокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] та по 16/432 частин домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель по пров. Іскринському, №7 в м.Харкові /а.с.9-16/. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17.02.2014року, рішення Московського районного суду м.Харкова від 17.12.2013року залишено без змін /а.с.17-18/. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.03.2015року, рішення Московського районного суду м.Харкова від 17.12.2013року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 17.02.2014року залишено буз змін /а.с.19-21/. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 16.07.2015року, витребувано з володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS] на користь [PERSON] та [PERSON], скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS], що зареєстрована за [PERSON] Рішення набрало законної сили. /а.с.26-28/. Цим рішенням встановлено, що 30.07.2013року [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу, яким [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла у приватну власність квартиру [ADDRESS], що також підтверджується копією договору купівлі-продажу від 30.07.2013року /а.с.29-30/. Відповідно до Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №24248982 від 08.09.2015року, державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] було встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі документа відмінного від свідоцтва про право власності, скасованого рішенням Московського районного суду м.Харкова від 16.07.2015року та відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності вказаної квартири /а.с.22-23/. Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена. Частиною першою ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч.1 ст. 203 ЦК України, за якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно зі ст. 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача. За загальним правилом наслідком недійсності угоди є застосування двосторонньої реституції, яка не ставиться в залежність від добросовісності сторін угоди. Разом із тим частиною третьою статті 216 ЦК України передбачено, що загальні наслідки недійсності угоди застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності, в тому числі права власності добросовісного набувача, від якого майно може бути витребувано лише у випадках, передбачених ст. 388 ЦК України, а не шляхом визнання недійсними укладених договорів купівлі-продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, абз. 2 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України» № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» правом на звернення до суду наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено правочином. Між тим, заінтересованість осіб має з'ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом. Позивач не є стороною оспорюваного правочину, однак у відповідності до вимог, передбачених ст. ст. 10, 60 ЦПК України ним доведено, що укладанням договору купівлі-продажу спірного майна його права порушені, оскільки право власності на спірну квартиру ним набуто в установленому законом порядку. Згідно положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Встановлено, що сторонами за договором купівлі-продажу від 30.07.2013року є відповідачі та вказаний договір був оспорений [PERSON] Так, рішенням Московського районного суду м.Харкова від 22.12.2015року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 30.07.2013року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] під реєстровим №1906. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 282111грн.00коп. в якості повернення сплаченого за недійсним договором. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16.02.2016року, рішенням Московського районного суду м.Харкова від 22.12.2015року залишено без змін. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача, оскільки на час розгляду справи по суті, порушені права позивача не підлягають додатковому захисту, так як предмет позову договір купівлі-продажу від 30.07.2013року рішенням суду визнаний недійсним, а тому вимога позивача про скасування державної реєстрації права власності квартири є похідною та не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed