Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив суд визнати звільнення з роботи [PERSON] на підставі п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України незаконним та поновити його на роботі в Філії Державного підприємства «Антонов» серійний завод «Антонов» на посаді слюсаря з виготовлення та доповнення деталей л/а 3 розряду цеху №17. Стягнути з Філії Державного підприємства Антонов на користь [PERSON] середній заробіток у розмірі 3829грн.93коп. за весь час вимушеного прогулу та 3000грн. компенсацію за завдану йому моральну шкоду, а також витрати на правову допомогу в розмірі 2500грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 16 травня 2016року на підставі Наказу №137 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», виданого директором Філії Державного підприємства Антонов «серійний завод «Антонов» [PERSON] був звільнений із займаної посади слюсаря з виготовлення та доповнення деталей л/а 3 розряду цеху №17 на підставі п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України. 22 квітня 2016р. він, т.б. [PERSON] прийшов на робочу зміну на територію філії Державного підприємства «Антонов» для виконання своїх трудових обов'язків. Приблизно о 10.30год. того ж дня звернувся до майстра цеху №17 з метою отримання звільнювальної записки для одержання посилки від рідних, яка мала прийти того ж дня. Вийшовши за межі підприємства, йому зателефонували та сказали, що не встигли передати посилку вчасно, а передали пізніше, тому через 30 хв. він повернувся до підприємства. Приблизно о 15год.30хв. він знов хотів вийти за прохідну для отримання посилки, але його не випустили мотивуючи це тим, що звільнювальною запискою можна скористатися лише один раз. Зав'язався конфлікт, внаслідок якого контролер контрольного пропускного пункту затримав його за підозру, що він нібито знаходиться у нетверезому стані та відвели його до начальника перепусток, де склали акт про перебування його у нетверезому стані. Він заперечував факт його появи на роботі у нетверезому стані, посилаючись на те, що він не вживав спиртних напоїв і лише припустив, що можливо запах з ротової порожнини є причиною вживання ним алкоголю напередодні, а саме 21.04.2016р. так як у товариша було день народження, але пояснення до уваги не були взяті. Він продовжував працювати до 16.05.2016р., т.б. до видання наказу про звільнення. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала, в судовому засіданні суду пояснила, що викладені позивачем обставини не відповідають дійсності, а саме у своїй пояснювальній записці [PERSON] зазначив те, що о десятій годині він попросив щоб йому виписали звільнювальну записку щоб передати передачу батькам. Він передав передачу і зайшов назад на робоче місце. Потім він виходив і зайшов назад на робоче місце. Потім він виходив о 15.35год. із заводу і у нього виявили запах спиртного», тобто [PERSON] плутається в своїх поясненнях та вводить в оману суд та надає недостовірні факти. Позивач зазначає, що начебто хотів отримати посилку, а потім зазначає, що хотів передати посилку. Позивачу була виписана звільнювальна записка [PERSON], яка тимчасово виконувала обов'язки по веденню табельного обліку цеху №17, з13год. та зареєстрована в книзі реєстрації службових записок цеху №17. При огляді звільнювальної записки було виявлено, що [PERSON] виходив за межі підприємства об 11год. та повернувся на підприємство об 11год.30хв., на що вказує підпис чергової бюро перепусток у звільнювальній записці, яка залишилася у чергової бюро перепусток. У записці було виправлено час виходу з підприємства з 13год. на 11год. Керівництво цеху дозволу на вихід [PERSON] в інший час не надавало та виправлень в звільнювальну записку не вносило. В книзі реєстрації службових записок цеха №17 також виправлення не вносилися. Відповідно вважають, що [PERSON] власноруч виправив час виходу з підприємства та скористався сфальсифікованим документом. Акт від 22.04.2016р. про перебування [PERSON] у нетверезому стані складений та підписаний за участю свідків, а саме: заступником начальника охорони [PERSON]., контролером КПП [PERSON] та контролером КПП [PERSON] В акті зазначено, що у [PERSON] було виявлено різкий запах алкоголю та хитлива хода. Про те, що даний акт складено вірно [PERSON] не заперечував, про що власноруч зазначив в акті. Позивач був звільнений з роботи згідно наказу №137 від 16.05.2016р. за появу на роботі у нетверезому стані на підставі п.7 ст.40 КЗпП України. Звільнення позивача відбулося без згоди профспілкового органу, так як він не є членом профспілкового органу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на посаді слюсаря з виготовлення та доповнення деталей л/а 3 розряду цеху №17 у Філії Державного підприємства «Антонов» серійний завод «Антонов». Представником відповідача в судовому засіданні було надано звільнювальну записку від 22.04.2016року, яка виписана на прізвище позивача [PERSON] щодо дозволу йому виходу на роботу, яка занесена до книги реєстрації службових записок цеха №17, в якому працював позивач, в якій зазначено час дозволу виходу з заводу 13год. В цей же день, т.б. 22.04.2016року начальником караулу ДП «АНТОНОВ» Михайловою Е.Я. складено акт в присутності контролерів КПП [PERSON], [PERSON], заступника начальника охорони [PERSON] на електронній прохідній Г-746 про затримання [PERSON], працівника цеха №17 за порушення пропускного (внутрішнього) режиму, яке полягало в наступному: [PERSON] затриманий на прохідній заводу у нетверезому вигляді (запах спиртного, нестійка хода). В судовому засіданні позивач [PERSON] посилався на те, що він був у тверезому стані, але напередодні він у свого товариша відмічав день народження і мабуть залишився запах алкоголю. Суд критично оцінює дані пояснення позивача, оскільки як вбачається із акту позивач не заперечував факт знаходження у нетверезому стані 22.04.2016р., що підтвердив власноруч. В судовому засіданні позивач підтвердив факт того, що він особисто написав, що він не заперечує і поставив свій підпис. Факт знаходження у нетверезому стані [PERSON] 22.04.2016р. підтверджується також пояснювальними записками чергової бюро перепусток [PERSON], контролера КПП [PERSON], заступником начальника охорони [PERSON] Позивач був звільнений з роботи згідно наказу №137 від 16.05.2016р. за появу на роботі у нетверезому стані на підставі п.7 ст.40 КЗпП України. Відповідно до п. 7 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.1992р. «Про розгляду судами трудових спорів» із відповідними змінами вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст.40 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановленої його загальну тривалість вважається робочим. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів (ст.27 ЦПК), яким суд має дати відповідну оцінку. В судовому засіданні представник відповідача суду пояснила, що керівництво підприємства займає чітку позицію щодо появлення працівників у нетверезому стані, зважаючи на специфіку роботи підприємства, а тому жорстко реагує на такі прояви і одразу звільняє працівника відповідно до норм КЗпП України. Ні позивач , ні його представник в судовому засіданні не надали відповідних доказів, які б підтверджували пояснення позивача про те, що він знаходився на роботі у тверезому стані. У суду відсутні підстави піддавати сумніву надані представником відповідача докази, а саме пояснювальні записки, виписка з журналу реєстрації службових записок, акт від 22.04.2016р. на підтвердження законності дій відповідача щодо звільнення [PERSON] за п.7 ст.40 КЗпП України Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є недоведеними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed