Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить розірвати договір оренди землі сільськогосподарського призначення загальною площею 5, 620 га., розташованої на території Троїцької сільської ради, що був укладений між [PERSON] та Фермерським господарством «ОЛІМП» Петропавлівського району Дніпропетровської області 01 березня 2009 року та зобов'язати ФГ «ОЛІМП» Петропавлівського району Дніпропетровської області повернути земельну ділянку її власнику. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.03.2009 року між матір'ю позивача - [PERSON] та Фермерським господарством «ОЛІМП» був укладений договір оренди землі площею 5, 620 га., розташованої на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, на 10 років, який зареєстрований 07 грудня 2009 року. [INFO] [PERSON] померла, а позивач, як спадкоємець першої черги за законом, 07.02.2018 року успадкував зазначену земельну ділянку, в зв'язку з чим відбувся перехід права власності на зазначену земельну ділянку. Саме ця обставина на підставі п. 37 Договору оренди, на думку позивача, є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди, що і зумовило його звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача-1 в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи від відповідача-1 надійшла заява, відповідно до якої він просить справу розглянути у відсутність їх представника та прийняти рішення у відповідності з діючим законодавством. Представник відповідача-2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на ті обставини, що смерть фізичної особи-орендодавця за загальним правилом не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов'язки за договором оренди. Вважає, що умова абзацу 1 пункту 37 спірного Договору щодо переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для розірвання договору стосується лише відносин, що виникають при переході права власності до особи, яка набуває майно за договором, наприклад купівлі-продажу, міни, дарування, застави, тощо, але ніяк не смерті орендаря. До того ж, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, отже, відповідач-2 вважає, що для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки немає жодних правових підстав. Суд, заслухавши представника позивача і відповідача-2, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.03.2009 року між [PERSON] (в подальшому-орендодавець) та Фермерським господарством «ОЛІМП» (надалі-орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Троїцької сільської ради (п. 1. Договору). Згідно п. 2. Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,620 га ріллі. Відповідно до п. 8 Договору договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Орендна плата вноситься орендарем в натуральній або грошовій формі в розмірі: 3% від вартості земельної ділянки, на суму 2 042, 32 грн., а саме: зерно - 1 850 тони, насіння соняшника - 150 кг, цукор - 50 кг, ритуальні послуги - 500, 00 грн. (п. 9 Договору). Згідно п. 11 Договору орендна плата вноситься у такі строки: не пізніше 31 грудня поточного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами (п. 12 Договору). Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (п. 20 Договору). Договір зареєстрований у Петропавлівській районній філії Дніпропетровського регіонального центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.12.2009 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого виконавчим комітетом Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 26.07.2017р. (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.02.2018р. [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] земельну ділянку, яка розташована на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, площею 5, 62 га (а.с. 9). Позивач посилається на обставини переходу права власності на земельну ділянку від матері до нього, що, на думку позивача, є підставою для розірвання договору оренди, що і є причиною спору. Частина 1 статті 3 ЦПК України зазначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 10 ЦПК України). Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Отже, сторони по справі перебувають у цивільно-правових відносинах, врегульованих договором оренди земельної ділянки, Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення правовідносин між сторонами, зокрема, є угоди. Так, позивач та відповідач-1 на час розгляду справи в суді перебувають у цивільно-правових відносинах, врегульованих договором оренди земельної ділянки, зареєстрованим у Петропавлівській районній філії Дніпропетровського регіонального центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.12.2009 року. Відповідно до п. 8 Договору договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Отже, дія договору припиняється після закінчення строку, на який його було укладено. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Частина 1 ст. 93 Земельного кодексу України зазначає, що право орендаря земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Серед підстав припинення договору оренди землі, визначених статтею 31 Закону України «Про оренду землі», є: закінчення строку, на який його було укладено, викуп земельної ділянки для суспільних потреб та примусове відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом, поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря, смерть фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмова осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки, ліквідація юридичної особи-орендаря, відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем, набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Так, правонаступництво у разі зміни власника речі, переданої у найм, передбачено Загальними положеннями про найм Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання передбачено ст. 32 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Статтею 148-1 Земельного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Таким чином, смерть фізичної особи-наймодавця не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов'язки за договором оренди, якщо інше прямо не передбачено в самому договорі. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, спадкоємцем за законом після смерті власника земельної ділянки та орендодавцем відповідно є [PERSON], до якого, згідно з договором, перейшли всі права та обов'язки за договором оренди. Пунктом 36 спірного Договору передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання договірних зобов'язань. Судом не встановлено, а позивачем не надано доказів невиконання відповідачем-1 договірних зобов'язань, що підтверджується довідкою Фермерського господарства «ОЛІМП» від 11.07.2018р. про нарахування та видачу орендної плати за спірним договором (а.с. 53). Звертаючись до суду з позовними вимогами про дострокове розірвання договору позивач посилається, зокрема, на п. 37 спірного Договору, вважаючи перехід права власності на земельну ділянку підставою для задоволення позовних вимог. Однак, пунктом 37 спірного Договору чітко визначено, що право на орендовану земельну ділянку в разі смерті фізичної особи-орендаря переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем. Доказів щодо дострокового розірвання договору оренди з інших, передбачених чинним законодавством підстав, позивачем до суду не надано. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed