Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, вказуючи в позові, що 15 серпня 2014 року він уклав з відповідачем [PERSON] договір позики, за яким останній отримав кошти в сумі 660000 гривень, з терміном повернення до 15 січня 2015 року. 15 серпня 2014 року між позивачем та ТОВ «Асккорд» було укладено договір поруки, за умовами якого останній поручився перед позивачем за належне та повне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за вищевказаним договором позики. Добровільно повернути борг відповідач відмовляється, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримали з підстав зазначених в ньому. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ТОВ «Асккорд» в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов визнали в повному обсязі. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. 15 серпня 2014 року [PERSON] позичив [PERSON] кошти в сумі 660000 гривень, що підтверджено договором позики (а.с.4). В порядку забезпечення виконання вищевказаного договору позики між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Асккорд» 15 серпня 2015 року укладено договір поруки (а.с.5-6). В строк до 15 січня 2015 року відповідач суму позики не повернув. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріалами справи, стверджується, що відповідач [PERSON] дійсно отримав у позивача грошові кошти в сумі 660000 гривень та на даний час борг не повернув. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача 660000 гривень основного боргу підлягають задоволенню, оскільки вони є обґрунтованими та підтверджені належними доказами. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved