Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обгрунтування якого вказав наступне. 20 грудня 2016 року між ним, як Лізингоодержувачем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна», як Лізингодавцем, було укладено Договір №0061 фінансового лізингу. Згідно п. 1.3. цього Договору Лізингодавець взяв на себе зобов`язання придбати Предмет Лізингу у власність (отримати право власності на Предмет Лізингу) та передати Предмет Лізингу у користування Лізингоодержувача на строк та на умовах, передбачених цим Договором. Лізингоодержувач користується Предметом Лізингу на умовах даного Договору та згідно з положеннями чинного законодавства. Відповідно до п. 1.1. Договору предметом фінансового Лізингу був транспортний засіб марки RENAULT LOGAN MCV Authentique, об`єм двигуна 1,6, тип МТ, привід 2WD. Згідно п. 11.1. Договору після завершення строку лізингу за даним Договором Лізингоодержувач придбаває Предмет Лізингу у Лізингодавця за викупною вартістю, що буде визначена Лізингодавцем з урахуванням виконання Лізингоодержувачем своїх зобов`язань щодо сплати лізингових платежів та інших платежів, які підлягають сплаті за цим Договором. За умови сплати Лізингоодержувачем всіх платежів за Договором, а також виходячи з припущення, що відповідне законодавство України, що регулює відносини сторін за Договором, не зазнає змін, після остаточного погашення Лізингоодержувачем всіх належних до сплати платежів за Договором, купівельна ціна Предмета Лізингу буде вважатися належним чином сплаченою Лізингоодержувачем. Відповідно до умов п. 11.2. Договору Лізингоодержувач під час дії цього Договору, при обов`язковій умові сплати в повному обсязі заборгованості за Лізинговими платежами, за умовами даного Договору, сплати можливих штрафних санкцій та відшкодування збитків (що підтверджується підписанням сторонами Акту звірки взаєморозрахунків) має право придбати у власність (викупити) Предмет Лізингу по його залишковій вартості за окремо укладеним Договором купівлі-продажу. Відповідно до п. 11.4. Договору вартість, за якою здійснюється придбання Лізингоодержувачем Пердмета Лізингу на підставі Договору купівлі-продажу, дорівнює розміру залишкової вартості Предмета Лізингу, зазначеної в Додатку № 3 до даного Договору та яка дорівнює 1,5% від початкової вартості Предмета Лізингу, вказаної в Додатку № 3 до даного Договору. Строк сплати Лізингоодержувачем суми продажу Предмета Лізингу настає протягом того ж дня з моменту укладення Сторонами Договору купівлі-продажу Предмета Лізингу, якщо інше не буде встановлено даним Договором купівлі-продажу. Згідно п. 11.6. Договору перехід права власності на Предмет Лізингу здійснюється на підставі та на умовах укладеного між Лізингодавцем та Лізингоодержувачем Договору купівлі-продажу Предмета Лізингу. 12 квітня 2017 року між ним та ТОВ «Єврокар Україна» було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору фінансового лізингу № 0061 від 20 грудня 2016 року. Згідно п. 1 Додаткової угоди № 1 сторони домовилися змінити Предмет Лізингу по Основному Договору з автомобіля RENAULT LOGAN MCV Authentique на автомобіль ЗАЗ Sens [NUMBER] . 01.06.2017 між ТОВ «Єврокар Україна» та ТОВ «Лізингова компанія «АВТО СІТІ» підписано договір купівлі-продажу предмету лізингу та майнових прав (відступлення права вимоги), предметом якого є, в тому числі, Договір фінансового лізингу № 0061 від 20.12.2016. Всі права та обов`язки за договором фінансового лізингу перейшли від ТОВ «Єврокар Україна» до ТОВ «Лізингова компанія «АВТО СІТІ», всі лізингові платежі, передбачені Договором фінансового лізингу необхідно було сплачувати на користь ТОВ «Лізингова компанія «АВТО СІТІ». На підставі Додаткової угоди від 04.05.2018 до Договору № 0061 від 20.12.2016 йому, як Лізингоодержувачу, ТОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті», як Лізингодавець, надала право здійснити повне погашення вартості предмета лізингу в розмірі 98600грн (акційне погашення) та 2618,42грн викупної вартості. Згідно Акту про прийняття/виконання послуг за договором фінансового лізингу № 0061 від 20.12.2016, підписаного між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті» 13 лютого 2019 року, Лізингодавець підтвердив, що Лізингоодержувач здійснив погашення всіх платежів, які передбачені Договором лізингу № 0061 від 20.12.2016 і Додатком №3, та вартості предмета лізингу в повному обсязі, що в свою чергу, підтверджує виконання Лізингоодержувачем умов Договору лізингу № 0061 від 20.12.2016. В даному Акті сторони підтвердили, що відповідно до умов Договору фінансового лізингу № 0061 від 20.12.2016 Лізингодавець надав, а Лізингоодержувач отримав послуги в повному обсязі, а отриманий у користування предмет лізингу: транспортний засіб марки ЗАЗ Sens, 2016 року випуску, № кузова [NUMBER] , тип В сірого кольору, передається Лізингоодержувачу для подальшого переходу його у власність. Підписання даного Акту є свідченням, що сторони не мають будь-яких майнових та немайнових претензій одна до одної. 10 серпня 2020 року він направив на юридичну адресу ТОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті» Пропозицію (оферту), в якій запропонував ТОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті» укласти з ним Договір купівлі-продажу транспортного засобу марки ЗАЗ Sens, 2016 року випуску, № кузова [NUMBER] , тип В сірого кольору, отриманого на підставі Договору № 0061 фінансового лізингу від 20 грудня 2016 року, в термін до 30 вересня 2020 року. Про дату, час та місце укладення Договору купівлі-продажу просив повідомити його письмово і завчасно. Однак у вказаний термін відповідач письмово не повідомив його про результати розгляду його пропозиції, що розцінюється ним як відмова від укладення договору купівлі-продажу. Якби відповідач дійсно мав намір і бажання укласти з ним договір купівлі-продажу автомобіля, то акцептував би його пропозицію і вчинив заходи для організації укладення правочину. Він належним чином виконав взяті на себе зобов`язання по Договору фінансового лізингу та сплатив усі кошти, передбачені договором, у тому числі залишкову (викупну) вартість в розмірі 2618,42грн, оплата якої є умовою укладення договору купівлі-продажу предмету лізингу. Незважаючи на те, що ним та відповідачем фактично виконано всі істотні умови договору купівлі-продажу транспортного засобу, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником транспортного засобу марки ЗАЗ Sens, реєстраційний номер [NUMBER] , до сьогоднішнього дня залишається ТОВ «ЄВРОКАР Україна». На підставі викладеного просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу - марки ЗАЗ Sens, 2016 року випуску, № кузова [NUMBER] , тип В сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , укладений ним - [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті», а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтвердив у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Також суду пояснив, що він купив авто ЗАЗ Sens по договору лізингу, сплативши повністю його вартість. Право власності на вказаний автомобіль зареєстровано за відповідачем, однак авто знаходиться у нього. Проте керувати ним він не може, оскільки на транспортний засіб накладений арешт, про що він дізнався він поліцейських, коли останні зупинили його автомобіль та хотіли забрати авто у нього. Просив, щоб автомобіль був у його власності, та задовольнити позов. Відповідач ТОВ «Лізінгова компанія «АВТО СІТІ» та третя особа ТОВ «Єврокар Україна» своїм правом на участь в судовому засіданні не скористались, у судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у встановлений судом строк відзиву чи пояснень на позов не подали. За таких обставин суд уважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та третьої особи на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 грудня 2016 року між ТОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу №0061, відповідно до умов якого товариство повинно було придбати, зареєструвати та передати у користування [PERSON] транспортний засіб - автомобіль марки RENAULT LOGAN MCV Authentique, а [PERSON] зобов`язаний був сплатити передбачені договором лізингові платежі. Згідно додаткової угоди №1 від 12.04.2017 до договору фінансового лізингу №0061 від 20.12.2016 сторони домовились змінити предмет лізингу по основному договору з автомобіля RENAULT LOGAN MCV Authentique на автомобіль ЗАЗ Sens [NUMBER] . Крім того, за договором купівлі-продажу предмету лізингу та майнових прав (відступлення права вимоги) від 01 червня 2017 року ТОВ «Єврокар Україна» мало передати ТОВ «Лізінгова компанія «АВТО СІТІ» право власності на транспортні засоби відповідно до додатку №1 до цього договору, а також відступити право вимоги за лізинговими платежами у розмірі та на умовах, визначених у договорах лізингу. Відповідно до акту про прийняття/виконання послуг від 28 липня 2017 року за договором фінансового лізингу №0061 від 20.12.2016 ТОВ «Лізінгова компанія «АВТО СІТІ» підтвердило про виконання [PERSON] усіх умов договору, здійснення ним всіх лізингових платежів. Крім того лізингодавець ТОВ «АВТО СІТІ» надав, а лізингоодержувач [PERSON] отримав послуги в повному обсязі, а отриманий у користування предмет лізингу - автомобіль марки ЗАЗ Sens передається [PERSON] для подальшого переходу його у власність. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником транспортного засобу - марки ЗАЗ Sens, 2016 року випуску, № кузова [NUMBER] , тип В, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , є ТОВ «Єврокар Україна». Постановами приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дудки І.В. від 19.06.2019, 24.06.2019 в рамках виконавчого провадження ВП №5938647 для задоволення вимог стягувача було накладено арешт на майно та грошові кошти боржника ТОВ «Єврокар Україна». Крім того, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дудки І.В. від 24.06.2019 було накладено арешт на транспортні засоби, в тому числі і марки ЗАЗ Sens, 2016 року випуску, № кузова [NUMBER] , тип В, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , а постановою від 07.08.2019 оголошено в розшук належні ТОВ «Єврокар Україна» транспортні засоби, серед яких і спірний автомобіль, що знаходиться у [PERSON] . Після встановлення зазначених обставин та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг». Водночас, положеннями ст.203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ч.2 ст.806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, укладений між сторонами договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно дост.628 ЦК України. Згідно зі ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Тому, оскільки предметом договору фінансового лізингу №0061 від 20.12.2016 є транспортний засіб, однією із сторін договору є фізична особа - позивач [PERSON] , то такий договір повинен бути укладений не лише в письмовій формі, а й нотаріально посвідчений (ст.209 ЦК України), чого не було зроблено. Наведений висновок суду узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду України від 16.12.2015 по справі №6-2766цс15, від 08.06.2016 по справі №6-330цс16, Верховного Суду від 09.04.2020 по справі № 730/143/18 (провадження № 61-41189св18) й підстав відступати від них суд не вбачає. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Разом з тим, приписами ч.1 ст.216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Отже, з огляду на зазначені норми чинного законодавства суд уважає укладений 20 грудня 2016 року між ТОВ «Єврокар Україна» та [PERSON] договір фінансового лізингу №0061 нікчемним, який не створює ніяких юридичних наслідків. У своїх вимогах позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу - марки ЗАЗ Sens, 2016 року випуску, № кузова [NUMBER] , тип В сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , укладений ним - [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті». Загальний порядок укладення договорів учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок № 1200) та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Відповідно до положень ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право судовому захисту. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 650 ЦК України передбачено, що особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Згідно з Порядком № 1200 оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг Міністерством внутрішніх справ (далі - МВС) і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта). Згідно з пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. № 1371), документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, договір фінансового лізингу та договір купівлі-продажу предмета лізингу. Отже законодавством передбачений несудовий порядок переходу та набуття права власності на транспортні засоби та їх реєстрації у відповідних органах. Відповідно до положень ст.12, 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що заявляючи вимогу про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, позивачем не надано суду самого договору, який він просить визнати дійсним, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості надати юридичну оцінку змісту спірного договору. Отже, аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм матеріального права суд дійшов висновку про те, що договір купівлі-продажу транспортного засобу між сторонами не було укладено в установленому законом порядку. Оскільки сторони не дотрималися порядку укладення договору купівлі-продажу автомобіля, то оспорюваний договір є неукладеним, а за фактом неукладеності договору у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків. Крім того як зазначено вище договір лізингу №0061 від 20.12.2016 є нікчемним та також не створює для сторін ніяких юридичних наслідків. Крім того суд звертає увагу на наступне. За змістом положень ст.15, 20 ЦК України, ст.4, 13 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; право на захист особа здійснює на свій розсуд. Водночас, згідно з ч.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-п`ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Суд зазначає, що обраний [PERSON] спосіб захисту свого права суперечить закону та порушує інтереси стягувача у виконавчому провадженні ВП №59384647, в якому приватним виконавцем було накладено арешт на майно боржника ТОВ «Єврокар Україна», оскільки реалізація цього майна, в тому числі й спірного автомобіля, сприятиме реальному виконанню ухвалених на користь стягувача судового рішення та досягнення завдань виконавчого провадження. При цьому, ухвалюючи рішення по суті спору шляхом відмови в задоволенні позову до одного з належних відповідачів, суд уважає, що цим не будуть обмежені права, свободи, інтереси та (або) обов`язки стягувача у виконавчому провадженні, оскільки всупереч вимогам ч.1-3 ст.51 ЦПК України позивач своїм процесуальним правом на внесення клопотання про залучення стягувача у справі як співвідповідача (п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна») не скористався, хоча суд сприяв позивачу у реалізації його права заявити таке клопотання, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії. Підсумовуючи все викладене суд зазначає, що позов [PERSON] є необґрунтованим та безпідставним, тому в його задоволенні слід відмовити з вищевказаних підстав.

Outcome: dismissed