Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ТОВ «Компанія Добробуд», реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, третя особа [PERSON] про визнання права власності, визнання правочину недійсним, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсним, і за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання правочину недійсним, визнання недійсним рішення про проведення державної реєстрації. В обґрунтування вимог зазначає, що між ним та ТІЗ «Добробуд» було укладено договір про дольову участь на будівництво багатоквартирного будинку по вул. Вербицького, м. Тернопіль, відповідно до умов якого, він повинен був сплатити кошти у розмірі 7000 грн. та 26 000грн., які він оплатив ТІЗ «Добробуд», що підтверджується квитанцією від 22.03.2002року і квитанцією до прибуткового касового ордера № 66 від 24.04.2003р., а натомість одержати у власність квартиру №56 за вищевказаною адресою та нежитлове приміщення - гараж №12 у даному будинку. Рішенням Тернопільської міської ради №1737 від 21.12.2005року «Про затвердження акта державної приймальної комісії» було вирішено затвердити акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію 96-квартирного житлового комплексу з гаражами за адресою вул. Вербицького та присвоїти об'єкту адресний номер вул. Вербицького, 12. 25.03.2008 року ним було оформлено право власності на квартиру [ADDRESS], про що видано Свідоцтво про право власності Серія САВ № 958602, виконавчим комітетом Тернопільської міської ради. Право власності на гараж, який знаходиться в тому ж будинку, можливості оформити та здійснити державну реєстрацію не було, оскільки 22.11.2007 року у його дружини [PERSON], по вул. 15 квітня м. Тернопіль, було викрадено документи, серед яких і були правочини, що підтверджували підставу набуття майнових прав на нежитлову будівлю (договір про дольову участь), згідно яких здійснювались оплати відповідно до наведених вище платіжних документів, у даному нежитловому приміщенні, тобто у гаражі, він зробив ремонт за власні кошти та користувався таким понад дев'ять років. В 2012 році між ним та «Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку Вербицького 12», на балансі і в управлінні якого перебуває багатоквартирний будинок за вказаною адресою, в т.ч. і нежитлове приміщення гараж, виник спір, після чого він звернувся за захистом своїх інтересів з позовною заявою про визнання майнового права до Тернопільського міськрайонного суду. Провадження по вищевказаній справі зупинялось, до вирішення адміністративної справи про скасування рішення державного реєстратора, згідно якого видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 05 червня 2013року [PERSON], який незважаючи на наявність спору щодо нерухомого майна гаража №12 по вул. Вербицького, 12, м.Тернопіль та обтяження такого майна (арешт), спершу незаконно зареєстрував за собою таке майно, а згодом відчужив третій особі по даній справі - [PERSON] В подальшому остання 20.05.2016року відчужила даний гараж [PERSON] згідно договору купівлі-продажу. Про реєстрацію права власності реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції за [PERSON], він дізнався 11.10.2013року, коли на його адресу надійшла ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.10.2013року по справі №607/18369/13-ц, відповідно до якої було відкрито провадження в цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], про усунення перешкод у користуванні майном, а саме гаражем №12 по вул. Вербицького, 12, м. Тернопіль. Разом з вищевказаним процесуальним документом отримано копію позовної заяви і копію договору купівлі-продажу гаража №12 від 23.09.2013року по вул.Вербицького, 12, у відповідності до якого зазначено, що [PERSON] (продавець) передає у власність [PERSON] (покупець) вказане майно за певну грошову винагороду. З урахуванням вищевикладеного, вважає що порушено його право власності, так як [PERSON] не мав права продавати спірне майно, оскільки в законний спосіб ніколи його не набував і не міг набути, фінансування будівництва такого об'єкта здійснювалось за його кошти і він правомірно набув на таке майно право власності, однак не здійснив реєстрації такого в зв'язку з подіями, зазначеними вище. Зважаючи на вищевикладені події, ним було подано адміністративний позов в Тернопільський окружний адміністративний суд до реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, державного реєстратора реєстраційної служби ТМУЮ Тернопільської області [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - [PERSON]М, про скасування рішення про реєстрацію права власності за [PERSON] на спірне майно - гараж №12, по вул.Вербицького, 12 м. Тернопіль. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.01.2014року вирішено в задоволенні вказаного адміністративного позову відмовити. 25.02.2015року Львівський апеляційний адміністративний суд постановив ухвалу, згідно з якою скасував постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.01.2014року у справі №819/3034/13-а та закрив провадження у адміністративній справі. Основними мотивами закриття провадження стало те, що з матеріалів справи випливало існування конкуренції підстав виникнення права власності у різних осіб приватного права, що претендують на спірне майно, а саме у позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON], тому щоб вирішити даний адміністративний спір має бути прийнято остаточне судове рішення, в якому буде розв'язано конкуренцію підстав виникнення права власності різних осіб на спірне майно. Відтак, враховуючи, що в основі даного спору лежить спір про право власності, який відповідно до положень ст. 17 КАС не належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства, суд дійшов до переконання про закриття провадження у справі. З огляду на вище викладене просить суд: -визнати Договір Доручення від 14.05.2004року, укладений між [PERSON] та товариством індивідуальних забудовників «Добробуд» недійсним; -визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора [PERSON] реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції індексний номер: 2869908 від 05.06.2013р. про реєстрацію права власності на гараж №12 по вул. Вербицького, 12, м. Тернопіль, за [PERSON]; -визнати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 05 червня 2013року, індексний номер - 4405623, на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою вулиця Вербицького, будинок 12, гараж 12, виданого реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області на ім'я [PERSON], недійсним; -визнати договір купівлі-продажу № 875 від 23.09.2013р. гаража №12 по вул. Вербицького, 12, м. Тернопіль, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], недійсним; -визнати рішення приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 6139754 від 23.09.2013р. за [PERSON] Євстахіївною недійсним -визнати за ним [PERSON] право власності на гараж №12, що знаходиться за адресою вулиця Вербицького, будинок 12,в м.Тернополі. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, подали заяву про слухання прави у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд позов задовольнити. Представник відповідачів [PERSON], ТзОВ «Компанія Добробуд», та третьої особи-відповідача-Синкевич М.Є. - [PERSON] в судовому засіданні відносно задоволення позовних вимог заперечила, вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки позивач не є власником гаража №12, що знаходиться за адресою вулиця Вербицького, будинок 12 в м.Тернополі і відповідно підстав для задоволення його вимог немає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача Державної реєстраційної служби Тернопільського міського управління\~ юстиції у судове засідання не зявився, з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки у судове засідання не повідомила та не подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Як стверджує позивач, між ним та ТІЗ «Добробуд» було укладено договір про дольову участь на будівництво багатоквартирного будинку по вул. Вербицького, м. Тернопіль, відповідно до умов якого, він повинен був сплатити кошти у розмірі 7000 грн. та 26 000грн., які він оплатив ТІЗ «Добробуд», що підтверджується квитанцією від 22.03.2002року і квитанцією до прибуткового касового ордера № 66 від 24.04.2003р., а натомість одержати у власність квартиру №56 за вищевказаною адресою та нежитлове приміщення - гараж №12 у даному будинку. 21.12.2005року рішенням Тернопільської міської ради №1737 «Про затвердження акта державної приймальної комісії» було вирішено затвердити акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію 96-квартирного житлового комплексу з гаражами за адресою вул. Вербицького загальною площею 10670,0 кв.м., житловою площею 4684,6 кв.м., збудованого товариством індивідуальних забудовників «Добробуд» на підставі рішення міської ради від 23.11.2005року №1467, та присвоїти об'єкту адресний номер вул. Вербицького, 12. Згідно рішення № 375 від 22.03.2006року виконавчого комітету Тернопільської ради «Про розгляд клопотання Товариства індивідуальних забудовників «Добробуд» було вирішено, до створення об'єднання співвласників багатоквартирних житлових будинків, Товариству індивідуальних забудовників «Добробуд» передати безоплатно, а приватному підприємству «Східний масив» прийняти на баланс і технічне обслування 60-ти квартирний житловий будинок за адресою вул. Академіка Сахарова, 1, з мансардним поверхом; 96-ти квартирний будинок за адресою вул. М. Вербицького 12 Відповідно до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 19.11.2008р. № 2280 «Про розгляд клопотання об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вербицького» 12, щодо передачі будинку на баланс», розглянувши клопотання об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вербицького, 12», подані матеріали, було вирішено приватному підприємству «Східний масив» передати, а об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Вербицького,12» прийняти безкоштовно на баланс і технічне обслуговування житловий будинок за адресою вул. М. Вербицького,12, оформивши прийняття-передачу відповідними документами, згідно чинного законодавства. 25.03.2008 року [PERSON] було оформлено право власності на квартиру [ADDRESS], про що видано Свідоцтво про право власності Серія САВ № 958602, виконавчим комітетом Тернопільської міської ради. Як ствердує позивач право власності на гараж, який знаходиться в тому ж будинку, можливості оформити та здійснити державну реєстрацію не було, оскільки 22.11.2007 року у його дружини [PERSON], по вул. 15 квітня м. Тернопіль, було викрадено документи, серед яких і були правочини, що підтверджували підставу набуття майнових прав на нежитлову будівлю (договір про дольову участь), згідно яких здійснювались оплати відповідно до наведених вище платіжних документів. По даному факту крадіжки до правоохоронних органів було подано заяву, за наслідками розгляду якої 01.12.2007року прийнята постанова про відмову в порушенні кримінальної справи. Викрадених документів не знайдено та особу, яка вчинила крадіжку, не встановлено. у даному нежитловому приміщенні, тобто у гаражі, [PERSON] зробив ремонт за власні кошти та користувався таким понад дев'ять років. В 2012 році між ним та «Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку Вербицького 12», на балансі і в управлінні якого перебуває багатоквартирний будинок за вказаною адресою, в т.ч. і нежитлове приміщення гараж, виник спір, після чого він звернувся за захистом своїх інтересів з позовною заявою про визнання майнового права до Тернопільського міськрайонного суду. Тернопільським міськрайонним судом було відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до ОСББ «Вербицького 12» про визнання майнового права на нежитлове приміщення - гараж №12 від по вул.Вербицького,12 в м.Тернополі та ухвалою суду від 11.12.2012року забезпечено позов шляхом накладення арешту на вказане нежитлове приміщення. Поряд з вирішенням даного спору, 11.10.2013 року на адресу позивача надійшла ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.10.2013року по справі №607/18369/13-ц, відповідно до якої було відкрито провадження в цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], про усунення перешкод у користуванні майном, а саме гаражем №12 по вул.Вербицького, 12, м.Тернопіль. Разом з вищевказаним процесуальним документом отримано копію позовної заяви і копію договору купівлі-продажу гаража №12 від 23.09.2013року по вул.Вербицького, 12, у відповідності до якого зазначено, що [PERSON] (продавець) передає у власність [PERSON] (покупець) вказане майно за певну грошову винагороду. В договорі купівлі-продажу від 23.09.2013року, а саме у п. 2 такого вказано, що: «Вищевказаний гараж належить на праві приватної власності Продавцеві ([PERSON]М.) що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданого Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 05 червня 2013року, індексний номер - 4405623. Право власності на гараж зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1181949, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна №75250461101, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4405978 виданим державним реєстратором, [PERSON] реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 05 червня 2013року». Як стверджує позивач про наявність вищевказаного правочину від 23.09.2013року йому нічого відомо не було, вважає що порушено його право власності, так як [PERSON] не мав права продавати спірне майно, оскільки в законний спосіб ніколи його не набував і не міг набути, фінансування будівництва гаража здійснювалось за його кошти і він правомірно набув на таке майно право власності, однак не здійснив реєстрації такого в зв'язку з подіями, зазначеними вище. [PERSON] було подано адміністративний позов в Тернопільський окружний адміністративний суд до реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, державного реєстратора реєстраційної служби ТМУЮ Тернопільської області [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - [PERSON]М, про скасування рішення про реєстрацію права власності за [PERSON] на спірне майно - гараж №12, по вул.Вербицького, 12 м. Тернопіль. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 20.01.2014 року провадження у справі за позовом [PERSON] до ОСББ «Вербицького 12» про визнання майнового права на нежитлове приміщення - гараж №12 від по вул.Вербицького,12 в м.Тернополі зупинено до вирішення\~\~Тернопільським окружним адміністративним судом позову [PERSON] до реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, державного реєстратора реєстраційної служби ТМУЮ Тернопільської області [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - [PERSON]М, про скасування рішення про реєстрацію права власності за [PERSON] на спірне майно - гараж №12, по вул.Вербицького, 12 м. Тернопіль Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.01.2014року в задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено, оскільки встановлено, що на час прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №2869908 від 05.06.2013 року, видачі\~\~Свідоцтва про право власності на нерухоме майно №4405623 від 05.06.2013 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за №4405978 від 05.06.2013 року\~\~будь-яких\~\~підстав для відмови у проведенні державної реєстрації у державного реєстратора\~\~не було. Крім того, і на час винесення судом рішення по даній справі повивачем не представлено, а судом не здобуто доказів щодо наявності майнових прав позивача стосовно нерухомого майна\~гаража №12 в будинку по вул. Вербицького,12 в м.Тернополі. 25.02.2015року Львівський апеляційний адміністративний суд постановив ухвалу, згідно з якою скасував постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.01.2014року у справі №819/3034/13-а та закрив провадження у адміністративній справі. Основними мотивами закриття провадження стало те, що з матеріалів справи випливало існування конкуренції підстав виникнення права власності у різних осіб приватного права, що претендують на спірне майно, а саме у позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON], тому щоб вирішити даний адміністративний спір має бути прийнято остаточне судове рішення, в якому буде розв'язано конкуренцію підстав виникнення права власності різних осіб на спірне майно. Відтак, враховуючи, що в основі даного спору лежить спір про право власності, який відповідно до положень ст. 17 КАС не належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства, суд дійшов до переконання про закриття провадження у справі. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 лютого 2015 року ухвалив постанову у справі № 6-244цс14, предметом якої був спір про визнання права власності на нежитлові приміщення. Суд зробив правовий висновок про те, що частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. На час укладення сторонами договору про фінансування будівництва правовідносини щодо залучення коштів фізичних осіб з метою фінансування будівництва, порядку управління цими коштами регулювалися Законами України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 19 червня 2003 року № 978-IV та «Про інвестиційну діяльність» від 18 вересня 1991 року № 1560-XII. Ні зазначеними нормами, ні нормою статті 331 ЦК України не передбачено виникнення права власності на новостворений обєкт нерухомості на підставі судового рішення. Порядок оформлення права власності на обєкт інвестування після прийняття такого обєкту в експлуатацію визначено зазначеними нормами. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи у який передбачений законом спосіб позивачка набула права власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Як вбачається із повідомлення ОСББ «Вербицького 12» від 06.06.2014року, з моменту передачі багатоквартирного будинку по вул.Вербицького, 12 в м.Тернополі на баланс ОСББ «Вербицького 12», відповідно до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 19.11.2008року №2280 і станом на день надання інформації, гараж №12 по вул.Вербицького, 12 в м.Тернополі, перебуває у користуванні [PERSON], про що йому відомо як користувачу. Інформацією про інших користувачів гаражем №12 по вул.Вербицького, 12 в м.Тернополі обєднання не володіє. Відповідно до договору доручення від 14.05.2004року, укладеного між [PERSON] (як довірителем) та Товариством індивідуальних забудовників «Добробуд» (як повіреним), визначено наступне: «п. 1.1. В порядку та на умовах, визначених цим Договором, ДОВІРИТЕЛЬ доручає, а ПОВІРЕНИЙ бере на себе зобов'язання від імені і за рахунок ДОВІРИТЕЛЯ здійснити слідуючі юридичні дії: Віднайти забудовника, який на відповідних умовах збудує приміщення по характеристиках і за адресою: м. Тернопіль, вул. Вербицького, 12, приміщення не житлове (гараж) №12, загальна площа (проектна): 17,7 м.2». 1.2. За даним договором ДОВІРИТЕЛЬ зобов'язується сплатити за приміщення згідно п.1.1. суму грошових коштів в національній валюті України, яка на день оплати має бути 3000грн.». Далі по тексту договору, а саме у п. 3.2. зазначено графік, в якому, у графі «Дата внесення відповідної частини суми згідно п. 3.2. Договору», вказано 29.10.2011 року -3000грн. В матеріалах справи міститься копія квитанції №ПН283 від 28.10.2011року про здійснення платиником [PERSON] операції через установу банку, а саме перерахування коштів в сумі 3000грн. на користь ТІЗ «Добробуд» на виконання договору доручення по вул.Вербицького, 12 (гараж). Згідно копії додаткового списку дольовиків, які придбали квартири і гаражі в 96-квартирному житловому комплексі з гаражами за адресою м. Тернопіль, вул. Вербицького, 12» датований 23.05.2013р. вих. №124, в якому зазначено наступне: «Гараж №12 - [PERSON]. Загальна площа - 17, 7 м2». Відповідно до копії довідки №125 від 23.05.2013р., виданої ТОВ «Компанія Добробуд», [PERSON] дійсно сплатив повну вартість гаража №12 за адресою м. Тернопіль, вул. Вербицького, 12, і жодних доплат та компенсаційних виплат від [PERSON] [PERSON] «Компанія Добробуд» не вимагатиме. Також складено акт прийому-передачі гаража №12 по вул. Вербицького, 12 від 23.05.2013р., відповідно до якого, ТОВ «Компанія Добробуд» (повірений), в особі директора [PERSON], передає, а [PERSON] (довіритель), у відповідності до Договору доручення від 14 січня 2004 року приймає гараж №12. Загальна площа - 17,7м2. Згідно довідки ТзОВ «Компанія «Добробуд» №122 від 19.04.2017року, повідомлено, що оригінал та належним чином засвідчена копія «Списку дольовиків», які придбали квартири і гаражі в 96-квартирному житловому комплексі з гарадами за адресою м.Тернопіль вул.Вербицького, 12 та оригіналу, та належним чином засвідченої копії «Додаткового списку дольовиків, які придбали квартири і гаражі в 96-квартирному житловому комплексі з гаражами за адресою м.Тернопіль, вул.Вербицького, 12 не надається можливим надати, так як вище вказані документи знищені відповідно до вимог законодавства України. Як встановлено судом, 28 травня 2013 року [PERSON] звернувся до реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстраційний №1341844), щодо реєстрації права власності на гараж № 12 по вул. Вербицького, 12, м. Тернопіль. Згідно картки прийому заяви №2654725 від 28.05.2013 року - для державної реєстрації права власності заявником було подано наступні документи: - копії паспорта та картки фізичної особи\~платника податків; - квитанції про внесення плати за державне мито та надання витягу; - копія акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта зареєстрованого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Тернопільській області 03.01.2006 року №139; - договір доручення від 14.05.2004 року укладеного між [PERSON] та товариством індивідуальних забудовників «Добробуд»; - технічний паспорт на гараж №12 по вул. Вербицького, 12, м. Тернопіль від 22.05.2013 року, виданий товариством з обмеженою відповідальністю «Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації»; - додатковий список дольовиків №124 від 23.05.2013 року, виданий товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Добробуд»; - довідка №125 від 23.05.2013 року про сплату [PERSON] повної вартості гаражу №12 по вул. Вербицького, 12, м. Тернопіль, видана товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Добробуд»; - акт прийому\~передачі від 23.05.2013 року про передачу гаражу №12 по вул. Вербицького, 12, м.Тернопіль ТОВ «Компанія Добробуд» [PERSON], виданий товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Добробуд»; - копія договору оренди землі №2281 від 30.12.2005 року з додатками, укладеного між Тернопільською міською радою та товариством індивідуальних забудовників «Добробуд»; - копія рішення Тернопільської міської ради №1737 від 28.12.2005 року «Про затвердження акта державної приймальної комісії»; - копія статуту товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Добробуд». На підставі поданої [PERSON] заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.05.2013 року реєстраційний №1341844, державним реєстратором реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області [PERSON] отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, згідно якої відомості про гараж №12 по вул. Вербицького, 12, м. Тернопіль у вищезазначених реєстрах відсутні. Розглянувши вищезазначену заяву [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.05.2013 року реєстраційний №1341844, державний реєстратор реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області [PERSON] прийняла рішення №2859908 від 05 червня 2013 року про державну реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна\~нежитлове приміщення, гараж, що розташований за адресою: Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Вербицького, 12, гараж 12, за\~\~[PERSON], податковий номер [NUMBER] та відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на обєкт нерухомого майна. [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно (індексний номер 4405623) від 05.06.2013 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.06.2013 року. Згідно п.п.1.-8. ч.2.\~ст.9. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV\~(далі\~Закон №1952) державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього\~Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18\~цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; Відповідно до абз.1 п.10. Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703\~(далі\~Порядок) заявник разом із заявою про державну реєстрацію подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита. Як встановлено п.12. Порядку - під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. Згідно п.п.92., 93. Порядку - під час розгляду заяви про державну реєстрацію, відповідно до якої державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав заявлено вперше, державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння державного мита та/або перенесення записів про обтяження речових прав на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації права власності або іншого речового права на таке майно. Державний реєстратор встановлює наявність (відсутність) записів про: 1) державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно; 2) обтяження нерухомого майна іпотекою в Державному реєстрі іпотек; 3) обтяження речових прав на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; 4) обтяження податковою заставою речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, порядок доступу до якого встановлює Мін'юст. З огляду на зазначене будь-яких підстав для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на гараж №12 по вул.Вербицького, 12 в м.Тернополі за [PERSON] у державного реєстратора\~\~не було. 23.09.2013р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №875 гаража №12 по вул.Вербицького, 12, м.Тернопіль, що посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18.11.2014року, зобовязано [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] в користуванні гаражем №12, що знаходиться за адресою м.Тернопіль, вул.М.Вербицького, 12, шляхом звільнення вказаного приміщення від усього належного йому майна. Як вбачається із інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.07.2017року, власником не житлового приміщення, гаражу №12 по вул.Вербицького, 12, м.Тернопіль, є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №263, що укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON]. Згідно ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Частинами 1, 3, 5 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. \~ \~ \~ \~Недодержання в момент вчинення правочину стороною вимоги, встановленої зокрема частиною 1 ст.203 ЦК України, є, відповідно до ч.1 ст.215 цього Кодексу, підставою недійсності правочину. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1 ст.236 ЦК України, правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивач [PERSON] не довів належними, допустимими та достатніми доказами викладені в позовах обставини, й в даному випадку встановлено, що фінансування будівництва не житлового приміщення (гаража) №12, за адресою: м. Тернопіль, вул. Вербицького, 12, на підставі Договору доручення від 1444 від 14.05.2004року, укладеного між [PERSON] (як довірителем) та Товариством індивідуальних забудовників «Добробуд» (як повіреним), здійснювалось за рахунок коштів відповідача [PERSON], з огляду на викладене підстав вважати вказаний Договір доручення недійсним немає так само як немає підстав визнавати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора [PERSON] реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції індексний номер: 2869908 від 05.06.2013р. про реєстрацію права власності на гараж №12 по вул. Вербицького, 12, м. Тернопіль, за [PERSON]; визнавати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 05 червня 2013року, індексний номер - 4405623, на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою вулиця Вербицького, будинок 12, гараж 12, виданого реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області на ім'я [PERSON], недійсним; визнавати договір купівлі-продажу № 875 від 23.09.2013р. гаража №12 по вул. Вербицького, 12, м. Тернопіль, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], недійсним; визнавати рішення приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 6139754 від 23.09.2013р. за [PERSON] Євстахіївною недійсним. Щодо визнання за позивачем [PERSON] права власності на гараж №12, що знаходиться за адресою вулиця Вербицького, будинок 12,в м.Тернополі в порядку ст.392 ЦК України, то суд наголошує, що за правилами вказаної статті позов про визнання права власності може бути предявлено, виключно, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою та якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Як встановлено судом [PERSON] не є власником гараж №12, що знаходиться за адресою вулиця Вербицького, будинок 12,в м.Тернополі, оскільки право власності в установленому законом пордяку на спірне не набував. \~\~

Outcome: dismissed