Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ «Фоккер - Авто» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів. В обґрунтування позову вказав, що в лютому 2018 року в мережі Інтернет він знайшов оголошення про продаж ТОВ «ФОККЕР-АВТО» у м. Миколаїв акційного транспортного засобу, марки - «Рено Дастер». 20 лютого 2018 року він поїхав до м. Миколаїв, де в офісі представника ТОВ «Фоккер-Авто» в цей же ж день уклав договір №400151, за умовами якого відповідач зобов`язався вчиняти за винагороду фактичні чи юридичні дії, надавати інформаційно-консультативні послуги з питання отримання замовником у власність (користування, володіння чи розпорядження) транспортного засобу. При підписанні договору представник відповідача запевнив його, що кошти в сумі - 39 900 грн., є частковою оплатою вартості обраного ним автомобіля, марки - «Рено Дастер». Через декілька днів представник відповідача повідомив, що автомобіля, який він має придбати, немає в наявності і не буде, і запропонував придбати інший, більш дорожчий, в зв`язку з чим їх послуги з пошуку транспортного засобу, становлять - 39 900 грн. Зрозумівши, що представники відповідача вводять його в оману, він на їхню адресу надіслав лист про повернення перерахованої суми коштів, однак відповідач кошти не повернув. Також зазначив, що при укладенні договору він був певен щодо характеру сплачених платежів, оскільки положеннями пунктів 5.1-5.3 Договору регламентовано порядок отримання транспортного засобу, з чого слідує, що відповідач повинен передати транспортний засіб, а у випадку дефектів зобов`язаний здійснити всі необхідні дії щодо зміни такого транспортного засобу. Згідно п.3.3. Договору від 20.02.2018 року інформаційно-консультаційна послуга надається у формі аналітичного висновку протягом 15 календарних днів з моменту укладання Договору та додатку № 1 до Договору. Відповідно до п. 6.1 договору від 20.02.2018 року, винагорода Виконавця за інформаційно-консультаційні послуги виплачується Замовником протягом 1 банківського дня після підписання сторонами Договору на умовах стовідсоткової передоплати шляхом банківського переказу на рахунок Виконавця. Отже, сума, сплачена ним на виконання пункту 3.3. Договору є надто завищеною, оскільки відповідач не поніс інших витрат на пошук належного транспортного засобу і інформування Замовника про продавців такого транспортного засобу, про ринок продажу транспортного засобу в Україні про умови і види правочинів, надання пропозицій Замовнику щодо отримання транспортного засобу. Вважає, що така невизначеність основних характеристик продукції, ціни такої продукції у договорі, надання у нечіткий, незрозумілий йому спосіб інформації, необхідної для свідомого вибору транспортного засобу є нечесною підприємницькою практикою. В судове засідання сторони не викликались. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 20.02.2018 року між ТОВ «Фоккер - Авто» та [PERSON] було укладено договір № 400151, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався вчиняти за винагороду фактичні чи юридичні дії, надавати інформаційно-консультативні послуги з питання отримання замовником у власність (користування, володіння чи розпорядження) транспортного засобу (а.с. 8-11). Назва транспортного засобу, ціна його придбання вказуються у Додатку №1, який, як стверджує позивач, йому не було надано. Після підписання вищевказаного договору позивачу було запропоновано сплатити грошові кошти у розмірі 39 900 гривень, які він сплатив, згідно квитанції № 0.0.969822774.1 від 21.12.2019 року (а.с. 12). На підставі п. 3.3 Договору №400151, інформаційно-консультаційна послуга надається у формі аналітичного висновку протягом 15 календарних днів з моменту укладення Договору та додатку 1 до Договору. Послуга вважається наданою з дати отримання аналітичного висновку Замовником безпосередньо у Виконавця або з дати здачі Виконавцем аналітичного висновку на пошту чи передачі Замовнику іншими відповідними засобами зв`язку та/або підписання акту наданих послуг, вартість послуги складає 10% від суми, вказаної у додатку №1 до Договору. При цьому позивачу не надано додаток №1 до Договору, та в самому Договорі не зазначено вартість автомобіля та його назву. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів від 12 травня 1991 року № 1023-ХП з подальшими змінами (надалі Закон № 1023-ХП) за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами. Згідно ч. 2 ст. 17 Закону № 1023-ХП забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту, у будь-який спосіб обмежувати використання ним електронних платіжних засобів, якщо відповідно до законодавства продавець (виконавець) зобов`язаний приймати їх до сплати. Статтею 18 Закону № 1023-ХП передбачено визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону № 1023-ХП умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно п. 4,12, 13 ч. 3 ст. 18 Закону № 1023-ХП несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним, відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону № 1023-ХП. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону № 1023-ХП нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Як передбачено ч. 5, 6 ст. 18 Закону № 1023-ХП якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: такі положення також підлягають зміні; договір може бути визнаним недійсним у цілому. Згідно з приписами ст. 19 Закону № 1023-ХП нечесна підприємницька практика забороняється. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону № 1023-ХП підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Пунктом 4 ч. 3 ст. 19 Закону № 1023-ХП визначено, що забороняються як такі, що вводять в оману, зокрема, недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення). Згідно до ч. 6 ст. 19 Закону № 1023-ХП правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Судом приймається до уваги твердження позивача, що при укладенні договору він був певен щодо характеру сплачених платежів, оскільки положеннями пунктів 5.1-5.3 Договору регламентовано порядок отримання транспортного засобу, з чого слідує, що відповідач повинен передати транспортний засіб, а у випадку дефектів - зобов`язаний здійснити всі необхідні дії щодо зміни такого транспортного засобу. Згідно п.3.3. Договору від 20.02.2018 року інформаційно - консультаційна послуга (пункт 1.1 статті 1 Договору) надається у формі аналітичного висновку протягом 15 календарних днів з моменту укладання Договору та додатку № 1 до Договору. Відповідно до п 6.1 договору від 20.02.2018 року, винагорода Виконавця за інформаційно - консультаційні послуги виплачується Замовником протягом 1 (одного) банківського дня після підписання Сторонами Договору на умовах стовідсоткової передоплати шляхом банківського переказу на рахунок Виконавця. Суд приходить до висновку, що сума, сплачена позивачем на виконання пункту 3.3. Договору є надто завищеною, оскільки відповідач не поніс інших витрат на пошук належного транспортного засобу і інформування Замовника про продавців такого транспортного засобу, про ринок продажу транспортного засобу в Україні, про умови і види правочинів, надання пропозицій Замовнику щодо отримання транспортного засобу. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що договір № 400151 від 20.02.2018 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Фоккер -Авто» є недійсним, у відповідності до вимог ст. 227 ЦК України з моменту його вчинення, внаслідок чого позивачу, в порядку застосування ст. 216 ЦК України, слід повернути сплачені на виконання цього договору кошти в сумі - 39 900 гривень, шляхом їх стягнення з відповідача. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок, за вимогу немайнового характеру та 2102 гривні за вимогу майнового характеру. Також, з відповідача на користь позивач необхідно стягнути понесені витрати за надання правничої допомоги, в сумі 4802, 50 гривень, що складається з витрат позивача на юридичні консультації адвоката та підготовку і подачу до суду позову.

Outcome: approved