Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

\~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначив наступне. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 лютого 2007 року йому, позивачеві, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Право власності на успадковану квартиру зареєстровано в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації». У вказані квартирі, крім нього, зареєстрований також його родич [PERSON] , якого зареєстрував у належному йому житлі на його прохання, оскільки відсутність зареєстрованого місця проживання не давала йому можливості влаштуватися на роботу. По суті реєстрація відповідача у належній йому квартирі мала формальний характер, оскільки відповідач у ній фактично не проживав, що доводиться актом від 11 жовтня 2019 року, складеного мешканцями будинку. За наявною у нього інформацією відповідач наразі постійно проживає на території Російської Федерації, оскільки він прийняв громадянство Росії, проте місце його проживання не відомо. У зв`язку з реєстрацією відповідача, змушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних платежів, які нараховуються виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Водночас реєстрація відповідача створює йому закріплений статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача більше одного року у належному йому на праві власності житловому приміщенні є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування цим житлом. Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву не подав. у зв`язку з чим, на підставі ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про право на спадщину (а.с.4), витяг (а.с.5), довідка (а.с.6), акт (а.с.7). Суд,

Outcome: approved