Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], у якому просить провести поділ спільного майна подружжя квартири [ADDRESS], загальною площею 80,6 кв.м., житловою 44,4 кв.м., визнавши за ним право власності на ? ідеальну частку даної квартири. В обгрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що із 14 травня 2005 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу, у 2010 році, за спільно нажиті кошти, ними було придбано трьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру було зареєстроване на [PERSON] Між сторонами склалися неприязні стосунки, відповідач не впускає [PERSON] у квартиру. Шлюбного договору з приводу володіння, користування і розпорядження майном між ними не укладалось. А тому, позивач просить провести розподіл спірної вкартири, визнавши за ним право власності на 1/2 ідеальну частку. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявилася з невідомої суду на те причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином, що підтверджується документально. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив 14 травня 2005 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (Свідоцтво про шлюб серії І-ИД №001695, видане 14.05.2005 р. Відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області) і після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище «Валькович». [PERSON] про державну реєстрацію прав серії ССХ №749330, виданого 28.12.2010 р. ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», [PERSON], на підставі Свідоцтва про право власності серії САЕ 041326, виданого виконкомом Тернопільської міської ради, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Як вбачається із технічного паспорта на квартиру [ADDRESS], загальна площа квартири складає - 80,6 кв.м., житлова - 44,4 кв.м. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, яке придбане подружжям у шлюбі, належить чоловіку та дружині на праві загальної сумісної власності. [PERSON] зі ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на розподіл майна, яке їм належить на праві загальної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі розподілу майна, яке є обєктом права загальної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюб, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідно грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у його постанові від 03 червня 2015 року, критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Суд вважає, що спірна квартира, поділ якої просить здійснити позивач належать до спільного майна подружжя [PERSON], оскільки її придбано за час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON], за спільно нажиті кошти. Розмір часток сторін у спірному майні є рівними, виходячи із положень зазначених ст.70 СК України. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо поділу спільного майна подружжя підлягають до задоволення, а тому, слід провести поділ зазначеного майна подружжя та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 ідеальну частку квартири [ADDRESS], загальною площею 80,6 кв.м., житловою 44,4 кв.м. Крім того, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь [PERSON] понесені позивачем та документально. На підставі наведеного та

Outcome: approved