Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11.07.2011 року о 14 год. 10 хв. у м. Києві на регульованому перехресті вулиці Закревського та пр. Маяковського відбулось ДТП за участю його транспортного засобу мотоциклу [NUMBER] та автомобіля «Мерседес», д/н [NUMBER] під керуванням відповідача по справі [PERSON] Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 26.08.2011 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно відповідача [PERSON] закрито. Не погоджуючись з винесеною постановою прокурором Деснянського району м. Києва було подано протест на постанову. 18.07.2012 року Апеляційним судом м. Києва протест прокурора було задоволено частково, постанову Деснянського районного суду м. Києва від 26.08.2011 року скасовано та визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Станом на 21.11.2011 року позивачем було замовлено, а фахівцями проведено авто товарознавче дослідження, відповідно до якого розмір матеріального збитку, завданого транспортному засобу позивача складає 11 447.32 грн., крім того, позивачем було витрачено кошти на транспортування пошкодженого мотоциклу з місця пригоди в сумі 1 000.00 грн., вартість проведеного авто товарознавчого дослідження складає 350.00 грн., разом розмір матеріальних збитків складає 12 797.32 грн. Окрім вартості матеріального збитку в розмірі 12 797.32 грн. у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість за неналежне виконання зобов»язання на підставі ч.1 ст. 1166 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України за період з дати встановлення вини особи в ДТП, тобто з 18.07.2012 року. Крім того, індекс інфляції склав 13 051 грн. 71 коп., 3% річних склали 1 701.41 грн., загальний розмір збитків завданих позивачу відповідачем складає 14 753.12 грн. Оскільки відповідачем у справі зазначена сума не відшкодована, позивач був вимушений звернутися з даним позовом до суду, просив про стягнення завданої матеріальної шкоди з відповідача на його користь. Крім того, в рахунок моральної шкоди просив стягнути з відповідача на його користь 11 000.00 грн., мотивуючи вимоги заяви в цій частині тим, що після ДТП певний час йому знадобився для відновлення нормального, спокійного самопочуття та усунення безсоння, пригода здійснила суттєвий негативний вплив на його психологічний стан, змінилося його самопочуття, порушився його сон та звичайний розпорядок життя, тривалий час він не мав змоги користуватися своїм транспортним засобом. Ухвалою суду від 20.02.2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі. В судовому засіданні 21.06.2017 року судом було залучено до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету позову Моторне (транспортне) страхове бюро України, [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просила суд про застосування до позовних вимог строку позовної давності та відмови з цих підстав в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи у справі Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з»явився, надіславши письмову заяву в якій просить суд про розгляд справи без його участі, крім того, представником викладено свою правову позицію в даній цивільній справі. Третя особа у справі [PERSON] в судове засідання не з»явилася, повідомлялася належним чином про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Судом, вислухавши пояснення представника позивача, заперечення на позов представника відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, встановлено наступні обставини по справі. 11.07.2011 року о 14 год. 10 хв. у м. Києві на регульованому перехресті вулиці Закревського та пр. Маяковського відбулось ДТП за участю транспортного засобу позивача - мотоциклу [NUMBER] та автомобіля «Мерседес», д/н [NUMBER] під керуванням відповідача по справі [PERSON] Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 26.08.2011 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно відповідача [PERSON] закрито. Не погоджуючись з винесеною постановою прокурором Деснянського району м. Києва було подано протест на постанову суду. 18.07.2012 року Апеляційним судом м. Києва протест прокурора було задоволено частково, постанову Деснянського районного суду м. Києва від 26.08.2011 року скасовано та визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Станом на 21.11.2011 року позивачем було замовлено, а відповідно фахівцями проведено авто товарознавче дослідження, відповідно до якого розмір матеріального збитку, завданого транспортному засобу позивача складає 11 447.32 грн., крім того, позивачем було витрачено кошти на транспортування пошкодженого мотоциклу з місця пригоди в сумі 1 000.00 грн., вартість проведеного авто товарознавчого дослідження складає 350.00 грн., разом розмір матеріальних збитків складає 12 797.32 грн. Окрім вартості матеріального збитку в розмірі 12 797.32 грн. у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість за неналежне виконання зобов»язання на підставі ч.1 ст. 1166 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України за період з дати встановлення вини особи в ДТП, тобто з 18.07.2012 року. Крім того, позивач вважає, що відповідач повинен сплатити йому індекс інфляції, який склав 13 051 грн. 71 коп., 3% річних , що склали 1 701.41 грн., загальний розмір матеріальних збитків завданих позивачу відповідачем складає 14 753.12 грн., а також завданої моральної шкоди в розмірі 11 000.00 грн., які він просив в судовому порядку стягнути з відповідача на його користь. Положеннями ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Поряд з цим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство встановлює два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлює, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася 11.07.2011 року. 26.08.2011 року Деснянським районним судом м. Києва було прийнято постанову відносно відповідача у справі, якою за спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності було закрито провадження. 18.07.2012 року Апеляційним судом м. Києва було скасовано постанову суду першої інстанції та відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Таким чином, позивач про своє порушене право дізнався 18.07.2012 року - з дня набрання законної сили постановою Апеляційного суду м. Києва. Як вбачається з матеріалів справи, в липні 2015 року позивач звертався з позовними вимогами до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП, що сталася 11.07.2011 року, проте за заявою його представника, позовні вимоги ухвалою суду було залишено без розгляду. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Згідно вимог ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до роз»ясень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в зв»язку із спливом позовної давності про застосування якої в судовому засіданні було заявлено представником відповідача у справі.

Outcome: dismissed