Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів з батька неповнолітніх дітей та стягнення аліментів з матері неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.09.2015 року. Від даного шлюбу в них народилися двоє неповнолітніх дітей дочки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з відповідачкою, у звязку з чим рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10.08.2015 року з нього на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.07.2017 року та до повноліття дітей. Однак, з 13.04.2017 року діти, за власним бажанням, стали проживати разом з ним, своє бажання діти мотивували неналежним піклуванням про них з боку матері, а також повідомили, що між ними та співмешканцем матері [PERSON], який має судимість та систематично зловживає алкогольними напоями, склалися конфлікті відносини. Рішенням колегії Центральної районної адміністрації № 95 від 24.05.2017 року було визначено місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з ним, за адресою: вул. Заводська, 35а м. Маріуполь. На даний час відповідачка у добровільному порядку аліменти не сплачує, матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає та взагалі участі в їх вихованні не бере. Враховуючи вищевикладене, просив суд припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки та стягнути з останньої на його користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходів (заробітку), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви та до повноліття дітей. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Зясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.09.2015 року /а.с. 11/. Зі свідоцтва про народження серії 1-НО № 188417 від 10.08.2002 року /а.с. 8/ та свідоцтва про народження серії 1-НО № 310243 від 01.11.2002 року /а.с. 9/ вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10.08.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.07.2017 року та до повноліття дітей /а.с. 13-15/. Рішенням колегії Центральної районної адміністрації № 95 від 24.05.2017 року було встановлено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком, за адресою: вул. Заводська, 35а м. Маріуполь, де створено всі необхідні умови для проживання дітей; за місцем роботи та проживання батько характеризується позитивно; мати [PERSON] на засіданні комісії надала згоду щодо визначення місця проживання дітей разом з батьком. Даним рішенням було визначено місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], за адресою: вул. Заводська, 35а м. Маріуполь /а.с. 17/. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що на даний час неповнолітні діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з батьком позивачем по справі [PERSON], що не заперечується сторонами, беручи до уваги, що відповідачка [PERSON] є працездатною, інших утриманців не має, суд приходить до висновку про необхідність припинити стягнення з позивача аліментів на користь відповідачки та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходів (заробітку), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви та до повноліття дітей, задовольнивши позовні вимоги.

Outcome: approved