Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про зменшення розміру аліментів на неповнолітнього сина, який продовжує навчання та часткове звільнення від заборгованості по аліментах. На підтвердження заявлених позовних вимог, позивач пояснив, що згідно рішення Дунаєвецького райсуду від 05 квітня 2011 року, він зобов'язаний сплачувати аліменти на користь відповідачки на навчання повнолітнього сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання. Відповідно до зміни обставин в даний час він немає змоги сплачувати аліменти, оскільки хворіє, не працює, отримує пенсію як інвалід 2-ї групи, має малолітню дитину, сплачує аліменти на утримання дочки, котра продовжує навчання. Його доходи є значно меншими ніж доходи сина, котрий навчається на заочній формі, тому просить зменшити розмір аліментів до 100 гривень на час сесії та зменшити суму заборгованості, яка числиться у ДВС. Крім того коштами користується позивачка, а не син, тому просить перевести заборгованість на нього. Відповідачка [PERSON] з позовом погодилась в частині переведення заборгованості на платіжну картку, пояснивши, що син через недостачу коштів, які не надавав позивач згідно рішення суду, змушений був перевестись на заочне відділення та працювати. Просить відмовити у задоволенні позову в частині зменшення розміру як аліментів так і заборгованості, оскільки в даний час син не працює. Розглянувши наявні по справі докази, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивач згідно рішення Дунаєвецького райсуду від 05 квітня 2011 року, зобов'язаний сплачувати аліменти на навчання сина [PERSON] на користь відповідачки в розмірі ? частини з усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання. Згідно довідки відділу державної виконавчої служби Ярмолинецького райуправління юстиції у Хмельницькій області, станом 31.10.2013 року заборгованість складає 9 286,29 грн. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з наданих позивачем доказів, ним не обґрунтовано вимоги, які свідчили б про наявність саме тяжкої хвороби, або існування інших поважних причин та обставин, що потягли утворення заборгованості та мають суттєве значення для вирішення питання щодо звільнення від заборгованості згідно вимог закону. Виходячи з вимог ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за розміром суду може бути згодом зменшено за позовом платника у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я та в інших випадках, передбачених цим кодексом. На даний час, позивач є інвалідом 2-ї групи, яку йому встановлено з жовтня 2013 року, а також ним надано докази про хворобу саме в цей період, має на утриманні малолітню дитину, непрацездатну матір, інваліда 1-ї групи, сплачує аліменти на навчання дочки в розмірі 500 гривень, що свідчить про погіршення його матеріального стану і хоча син позивача на даний час не працює, однак має змогу працювати, у вересні - жовтні 2013 року мав значні доходи, що видно з довідки ПП «ОККО-Нафтопродукт», але продовжує навчання, то суд вважає за можливе зменшити суму щомісячної сплати аліментів з вересня 2013 року до закінчення навчання і визначити її в розмірі 150 гривень. Таким чином,

Outcome: partial