Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовними вимогами до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 червня 2014 року, було стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Однак, у звязку із зміною його матеріального стану, а саме відсутність стабільної роботи, відтак стабільного джерела доходів, зміни сімейного стану одруження вдруге, народження у новому шлюбі дитини, є підставою для зменшення розміру аліментів. Тому, просить суд зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, та просять суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, усі свої доводи та заперечення виклала у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, вважає заявлені позивачем вимоги безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення, а тому просить суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Заяву відповідача від 11 січня 2019 року про долучення до матеріалів справи переліку документів, Суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем порушена процедура подання доказів, так як в силу ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Сторони спору перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 15 грудня 2014 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серія 1-ИД №138471, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 17 травня 2011 року, відповідний актовий запис №1103. 27 червня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.05.2014 року, до досягнення дитиною повноліття. 11 лютого 2015 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON], що стверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-ИД №114844, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козівського районного управління юстиції у Тернопільській області 11 лютого 2015 року. 24 березня 2015 року у подружжя [PERSON] народилася дочка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження Серії І-ИД №203958, виданим Великоходачківською сільською радою Козівського району Тернопільської області 01 квітня 2015 року, актовий запис №02. Позивачем [PERSON] надано суду документи, які підтверджують що його дочка [PERSON], [INFO], має проблеми зі здоровям та потребує постійного нагляду зі сторони кардіолога, що стверджується даними ехокардіографії «Біомедцент», також дитина відвідує дитячий садочок, за який теж потрібно оплачувати (довідка №7 від 22.10.2018 року видана завідувачем ДНЗ «Колобок»). Тобто, він несе обовязок не тільки по утриманню однієї дитини, в даному випадку спільної з відповідачем, а і зобовязаний утримувати дитину від другого шлюбу. Відповідачем [PERSON] в свою чергу також надано суду документи, які підтверджують, що їхня спільна з позивачем донька [PERSON], з 2017 року перебуває на «Д» обліку з функціональним розладом жовчного міхура за гіпотонічним типом, що стверджується направленням в стаціонар Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні. Крім того, дитина навчається у школі, їй регулярно необхідно оновлювати гардероб, відвідує танцювальний клуб, а це вимагає додаткових витрат, які і так складають чималу суму. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ст.181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Судом встановлено, що на даний час у позивача змінився сімейний і матеріальний стан, він не має офіційного місця роботи, а тому і не має постійного доходу. Від другого шлюбу у нього народилась друга дитина, його дружина на даний час не працює та перебуває на обліку, як безробітна, що стверджується довідкою №1139 від 19.10.2018 року, виданою Тернопільським МРЦЗ Державний центр зайнятості, а тому визначений раніше розмір аліментів, підлягає зміні в сторону зменшення, внаслідок зміни сімейного і матеріального стану позивача. Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог ст.ст. 182, 192 СК України, приймаючи до уваги прожитковий мінімум для дитини відповідно віку, стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, виходить з рівності обовязку батьків щодо утримання дітей, враховуючи матеріальне та сімейне становище позивача, те що у нього народилася друга дитина, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом зменшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 червня 2014 року, встановивши аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial