Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, де, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] борг за договором позики від 15.06.2011 року у сумі 90000 гривень, проценти за користування грошовими коштами в сумі 24386,31 гривень, інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 8010 гривень, проценти, що підлягають оплаті за договором у сумі 4857,54 гривень. Також позивач просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] сплачені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.06.2012 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, на виконання умов якого позивач передав [PERSON] 90000 гривень. Відповідач зобов»язувався повернути вказану суму до 01.05.2014 року, але своїх зобов»язань не виконав. Оскільки договір позики є оплатним, [PERSON] повинен також сплатити проценти за користування позикою, борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 10 процентів річних від простроченої суми. Позивач направляв на адресу відповідача вимоги про повернення боргу, але [PERSON] їх ігнорує. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Представником позивача [PERSON] подано заяву, в якій він позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі, вказав, що згоден на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надіслав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого відповідача та за відсутності позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.. 1047 цього Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено судом 15.06.2011 року між [PERSON], як позикодавцем, та [PERSON], як позичальником, укладено в простій письмовій формі договір позики, за яким позикодавець передає, а позичальник приймає у власність 90000 гривень та зобов»язується повернути вказану суму позикодавцеві готівкою в строк до 01.05.2014 року. Пунктами 1.1., 2.1 та 2.1.2 договору передбачено, що факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики, після повернення позики в повній сумі позикодавець повинен повернути позичальнику розписку, наявність розписки у позичальника підтверджує виконання ним свого обов»язку. Зміст договору позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON], не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. На підтвердження укладення договору позики та його умов позикодавцем суду надано розписку [PERSON] від 21.06.2011 року, яка посвідчує передання останньому позикодавцем [PERSON] визначеної у договорі позики грошової суми. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Надана позивачем розписка відповідає визначеним критеріям. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.530 ЦК якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Наданою розпискою підтверджується, що позикодавець виконав свої зобов'язання за договором, відповідач [PERSON] своєчасно грошові кошти не повернув. Також згідно вказаної вище правової позиції, у частині першій статті 1048 ЦК України, яка має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Таким чином, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні частини другої статті 1048 ЦК України, позичальник зобов'язаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. Станом на 13.11.2014 року розмір процентів за користування грошовими коштами за договором позики від 15.06.2011 року складає 24386,31 гривень, виходячи із рівня облікової ставки Національного Банку України за відповідний період. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 7 договору позики від 15.06.2011 року, укладеного сторонами, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 10% річних від простроченої суми. Інфляційне збільшення суми боргу станом на 13.11.2014 року становить 8010 гривень, 10% річних від простроченої суми становлять 4857,54 гривень. В силу ст..612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. На підставі викладеного та враховуючи, що позивачем [PERSON] надано детальний розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] за зобов»язаннями, який не викликає сумнівів, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов»язання не виконав, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Outcome: approved