Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого вказав, що йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.12.2016 року належить житлова квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], у якій окрім нього зареєстрована з 20.04.2001 року відповідач [PERSON], яка є його знайомою. Відповідач не проживає за місцем реєстрації у зазначеній квартирі з лютого 2014 року. Проте він змушений сплачувати за відповідача житлово-комунальні послуги, які розраховується з урахуванням кількості осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні. Відповідач на теперішній час проживає в [PERSON] Федерації, куди виїхала на постійне місце проживання, її адреса та номер телефону їй невідомі. Реєстрація у даній квартирі відповідача не дає йому змоги розпорядитися своєю нерухомістю на свій розсуд і обмежує його законні права. Тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність, про наполяганні на позові і про своє незаперечення проти розгляду справи заочно. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги свого довірителя у повному обсязі, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, повідомлена про час і місце розгляду справи відповідно до цивільно-процесуального законодавства. Третя особа представник Мирноградської міської ради до судового засідання також не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Заслухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що житлова квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.12.2016 року № 3/68-1601, виданого комунальним підприємством «Служба єдиного замовника», що підтверджується вказаним правовстановлюючим документом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.04.2017 року (а.с.21, 34). У даній квартирі з 20.04.2001 року зареєстрована відповідач [PERSON], [INFO], про що свідчить довідка виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 29.03.2017 року (а.с.5). Відповідно до акту координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград від 30.03.2017 року відповідач [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO], фактично не проживає за вказаною адресою з лютого 2014 року по день складання акту (а.с.6). Дану обставину у судовому засіданні підтвердили допитані свідки. Так свідок [PERSON] суду пояснив, що його квартира розташована в одному підїзді з квартирою № 14 у будинку № 5 м-ну «Світлий» в м.Мирнограді Донецкої області. Тому йому відомо, що у цій квартирі мешкала молода пара [PERSON] і її чоловік, їм було приблизно по тридцять років. Але з зими 2014 року вони не живуть у цій квартирі, з того часу він їх жодного разу в ній не бачив, зі слів сусідів він чув, що вони виїхали до Росії. Свідок [PERSON], мешканець будинку № 5 м-ну «Світлий» в м.Мирнограді Донецкої області, надав суду аналогічні пояснення. Згідно згоди від 02.08.2016 року, посвідченої нотаріусом Калінінського нотаріального округу Тверської області [PERSON] Федерації, [PERSON], яка є громадянкою [PERSON] Федерації, та зареєстрована за адресою: [INFO] (нині м.Мирноград), [ADDRESS], не заперечує проти приватизації вказаної квартири [PERSON], [INFO], від участі у приватизації вказаної квартир відмовляється (а.с.31). За приписами ст.41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно за ст.150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Частина 4 ст.156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку (квартири), при умові збереження права власності на будинок (квартиру) цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком (квартирою) та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що у порядку приватизації відбувся перехід прав і обов'язків попереднього власника квартири Мирноградської міської ради до нового власника позивача [PERSON], тому збереження права користування житлом осіб, які були зареєстровані на підставі договору найму житлового приміщення, укладеного з колишнім власником, припиняється незалежно від терміну і причини їх непроживання за місцем реєстрації. Беручи до уваги вищенаведені правові норми та те, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою розташування жилої квартири позивача, належної йому на праві приватної власності, не мешкає у даному жилому приміщенні з лютого 2014 року, та не є його співвласником, будь-яких договорів щодо користування квартирою позивача, укладених між сторонами, не виявлено, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.150, 156 ЖК України, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved