Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою вказуючи, що йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю № [NUMBER] від 20.07.1987 року належить житловий будинок [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку зареєстровані його сини [PERSON] та [PERSON] , які з 2014 року в будинку не проживають, власних речей не зберігають, житлом не користуються, комунальні послуги не сплачують. На теперішній час його сини мешкають на території РФ. Наявність реєстрації відповідачів в його житловому будинку створює йому перешкоди у користуванні та розпорядженні житлом, оскільки при передачі в оренду, при продажі будинку, а також при оформленні спадщини потрібна згода прописаних мешканців будинку, що в даному випадку унеможливлює здійснення вищезазначених дій. Також, він позбавлений можливості оформити субсидію. В зв`язку з чим, просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 20.08.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам. Також відповідачам разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. Крім цього, позивачем в позовній заяві заявлено клопотання про виклик двох свідків, яке вищенаведеною ухвалою суду було задоволено. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні. Також суду пояснив, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У вказаному будинку прописані його сини, які фактично в ньому не мешкають, оскільки в 2014 році виїхали до Росії, власних речей не зберігають. Наявність реєстрації відповідачів в будинку порушує його право власності, а також змушує його нести додаткові фінансові затрати по сплаті комунальних послуг та позбавляє можливості оформити субсидію, а тому просить визнати відповідачів втратившими право користування житловим приміщенням. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подали. Про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що позивач є їх сусідом. Їм відомо, що сини позивача в 2014 році виїхали до РФ та з того часу в будинку не проживають. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми суд розглянув справу у відсутність нез`явившихся відповідачів. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлю № [NUMBER] від 20.07.1987 року[PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення виконкому Володарської селищної Ради народних депутатів № 9/36 від 11.02.1987 року в цілому належить домоволодіння [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Володарське бюро технічної інвентаризації» № 12715181 від 30.11.2006 року. Відповідно до довідки виконкому Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області № 0637 від 27.05.2020 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та має наступний склад сім`ї: дружина [PERSON] , 1959 року народження, син [PERSON] , 1984 року народження, та син [PERSON] , 1989 року народження. Згідно домової книги для прописки громадян [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Статтею 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, про що говориться у ст. 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, враховуючи, що позивач на законних підставах є власником нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] і має право на власний розсуд безперешкодно володіти, розпоряджатися та користуватися належним йому нерухомим майном, а відповідачі, які є членами сім`ї позивача, зареєстровані в зазначеному будинку, але в ньому фактично більш одного року не проживають без поважних причин та у добровільному порядку знятись з реєстрації не бажають, що порушує право позивача на користування належним йому майном, а тому його право порушене і підлягає судовому захисту, а позов задоволенню. Також задовольняючи позов суд виходить з того, що відповідачами відзиву не подано та не спростовано доводи позивача. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені, суд вважає, що з відповідачів слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір рівними частками у розмірі по 840,80 грн. з кожного.

Outcome: approved