Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] за набувальною давністю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у вересні 1993 року він разом із відповідачами приватизував житловий будинок по [ADDRESS] загальною площею 91,2 кв. м., в тому числі житлової 54,2 кв. м. На даний час будинок із господарськими будівлями та спорудами за даними технічної інвентаризації Приморського КПТІ, станом на 01 квітня 2014 року, є у наступному складі: житловий будинок черепашковий облицьований цеглою загальною площею 91,2 кв. м., в тому числі житлової 54.2 кв. м., позначений на плані літерою «А» із прибудовою «а» та навісом «б», а також, господарські будівлі і споруди, позначені на плані літерами «Д» - убиральня, «Е» - сарай, «Ж» - гараж, під «Ж» - погріб, «И» - літня кухня, «до а» - ганок, «В» - басейн, «З» - вхід до підвалу, «до И» - ганок, «до И» - козирок, «№1» - огорожа, «№2» - ворота, «№3» - хвіртка. На даний час будинок із господарськими будівлями та спорудами зареєстрований на праві приватної спільної часткової власності за ним в межах частки 1/5, за [PERSON] в межах частки 1/5, за [PERSON] в межах частки 3/5. З моменту отримання будинку із господарськими будівлями та спорудами у власність у вересні 1993 р. до даного часу він обслуговує та утримує весь будинок самостійно та за особисто власні кошти. В зв'язку із наявністю іншого житла для проживання, відповідачі постійно в будинку не мешкали, а з вересня 2003 р. взагалі в будинку не з'являлись. Вважає, що має підстави набуття права власності щодо будинку, оскільки тривалого часу - більше десяти років ним відкрито та безперервно користується і володіє. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.23). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надіслали заяви в яких просять проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі (а.с.17-21). Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч. 4 ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Судом встановлено, факт, що будинок [ADDRESS], належить на праві приватної спільної часткової власності за [PERSON] в межах частки 1/5, за [PERSON] в межах частки 1/5, за [PERSON] в межах частки 3/5, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.6), технічним паспортом на будинок (а.с.4-5), довідкою з КПТІ (а.с.8), позивач [PERSON] понад десять років проживає та доглядає за вказаним будинком, регулярно сплачує комунальні послуги, проводить капітальні та поточні ремонти, утримує будинок у належному стані, відповідно вартість якого зросла. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON], більше 10 років мешкає в будинку [ADDRESS], а інші власники більше 10 років в будинку не з'являються. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно. При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року. Встановлено, що [PERSON] з вересня 2003р. почав користуватися вказаним будинком та користується і володіє будинком відкрито та безперервно. За таких умов [PERSON], добросовісно заволодів частково чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом строку більше 10 років, у відповідності до ст. 344 ЦК України, яка передбачає десятирічну межу користування, за рішенням суду за ним може бути визнане право власності на будинок, тим більше, що співвласники [PERSON] та [PERSON] не висували ніяких претензій до нього щодо користування вказаним будинком, а також позовні вимоги визнали в повному обсязі, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, позовні вимоги підтверджені документально, засновані на законі, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved