Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - відповідач 1), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] (далі - відповідач 2), першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції (далі - відповідач 3) про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 15.06.2013р. за №1295 про звернення стягнення на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,1000 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 61101:00000:01:010:0061, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у першому відділі ДВС Тернопільського МУЮ перебуває виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого напису. На переконання позивача даний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом [PERSON] неправомірно і він не підлягає виконанню з тих підстав, що нотаріусом не перевірено безспірності вимог стягувача, оскільки про заміну іпотекодержателя та зазначену у виконавчому написі заборгованість позивач не повідомлявся. Також, відсутні відомості про відступлення права вимоги та внесення змін до іпотечного договору у відповідному реєстрі обтяжень нерухомого майна. Окрім того, позивач вважає, що нотаріус не перевірив достовірності поданих банком документів, не встановив право банку звертати стягнення на предмет іпотеки, не перевірив факт надсилання і отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Також, на думку позивача, виконавчий напис вчинений після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги, що є порушенням статті 88 Закону України «Про нотаріат». Разом з тим, позивач вказує на те, що судовим наказом Тернопільського місьрайонного суду від 26.11.2009р. стягнуто з основного боржника [PERSON] на користь первинного кредитора та іпотекодержателя ТзОВ «Український промисловий банк» заборгованість у повному обсязі за тим же кредитним договором, в забезпечення якого був укладений іпотечний договір, а відтак вказана у виконавчому написі сума заборгованості не відповідає дійсності. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та наданих суду усних поясненнях. Представник відповідача 1 - ПАТ «Дельта Банк» заперечила щодо задоволення позовних вимог. Надала суду письмові заперечення та усні пояснення, згідно яких нотаріус діяла у повній відповідності до норм законодавства України. Просить суд відмовити в задоволенні позову. Відповідач 2 - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала суду письмове заперечення, згідно якого вона вчиняючи виконавчий напис дотрималась усіх норм чинного законодавства, які регулюють дані відносини, просить у задоволенні позову відмовити, справу розглянути без її участі. Представник відповідача 3 - першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Ухвалою суду від 19.09.2013р. в порядку статті 137 ЦПК України, за клопотанням позивача, витребувано у приватного нотаріуса [PERSON] усі документи надані ПАТ «Дельта Банк», які підтверджують безспірність списання суми з основного боржника, з метою вчинення виконавчого напису. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 25 вересня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №393-009/ФКВ-08, згідно якого банк надав позичальнику суму кредиту в розмірі 49000,00 доларів США, з умовою повернення кредиту до 15 квітня 2016 року та сплатою 13,8% річних за користування кредитом. Згідно п. 3.1. кредитного договору, виконання позичальником зобов'язань за цим договором (повернення кредиту, сплата процентів, комісій, штрафних санкцій, інших платежів, передбачених договором) забезпечується іпотекою земельної ділянки (кадастровий №6110100000010100061) загальною площею 0,10 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 26.06.2007р., порукою фізичної особи [PERSON]. Відповідно до п. 7.11. кредитного договору, всі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, у разі якщо вони здійснені в письмовій формі за підписом уповноваженого представника банку та надіслані рекомендованим листом, кур'єром, телеграфом, або вручені особисто за адресами, зазначеними в цьому договорі. Банком свої зобов'язання щодо видачі кредиту виконані, що підтверджується заявою на видачу готівки №25 від 25.09.2008р. та підписом позичальника [PERSON]. 25 вересня 2008 року також було укладено іпотечний договір між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON], посвідчений 25.09.2008р. приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №7220, згідно якого останній укладений в забезпечення вимог банку (іпотекодержателя) за кредитним договором №393-009/ФКВ-08 від 25.09.2008р. укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON]. Іпотекою за цим договором також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування штрафних санкцій, передбачених цим договором; витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов цього договору. Предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №200562 виданого 26.06.2007р. Тернопільським міським управлінням земельних ресурсів, кадастровий номер 61101:00000:01:010:0061. Згідно п. 2.1.4. іпотечного договору, іпотекодержатель має право у випадку невиконання основного зобов'язання звернути стягнення на предмет іпотеки. Також п. 2.1.6. іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право у випадку порушення іпотекодавцем обов'язків за цим та/або позичальником за кредитним договором вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 4.1. іпотечного договору, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки, зокрема, у випадку якщо на момент настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу по кредиту) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені кредитним договором строки. Згідно п. 4.2. іпотечного договору, у випадку порушення іпотекодавцем обов'язків за цим та/або позичальником кредитним договором іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю (та позичальнику) письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.3. іпотечного договору визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі виконавчого напису нотаріуса. 30 червня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк», ТзОВ «Український промисловий банк» і Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр №2258. Згідно п. 4 даного договору, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Рекомендованим листом від 09.07.2010р. ліквідатор ТзОВ «Укрпромбанк» та голова ради директорів АТ «Дельта Банк» повідомили позичальника [PERSON] про заміну кредитора у зобов'язанні. Актом приймання-передачі від 28.09.2010р. ТзОВ «Укрпромбанк» передало, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло кредитну справу на 186 аркушах, до складу якої, зокрема, увійшли кредитний договір №393-009/ФКВ-08 від 25.09.2008р. із додатковим договором від 26.06.2009р.; іпотечний договір від 25.09.2008р. із витягом про реєстрацію у державному реєстрі іпотек від 25.09.2008р. Рекомендованими листами від 11.04.2013р. за №31.4-08/4655/13 і №31.4-08/4659/13 ПАТ «Дельта Банк» звернулось до позичальника [PERSON] та іпотекодавця (позивача) [PERSON] із вимогою про усунення порушення, а саме станом на 06.03.2013р. наявна прострочена (поточна) заборгованість в розмірі 67207,51 доларів США і 14773,90 грн., та попередженням, що у разі незадоволення цієї претензії банк буде вимушений захищати свої майнові права шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або зверненням до суду. 05.06.2013р. до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] надійшла заява ПАТ «Дельта Банк» №31.4-08/5557/13 від 18.05.2013р. на вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,1000 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 61101:00000:01:010:0061, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю [PERSON], з метою погашення заборгованості позичальника [PERSON] за кредитним договором №393-009/ФКВ-08 від 25.09.2008р., яка станом на 16.05.2010р. становить 47919,45 доларів США заборгованості за кредитом, 19288,06 доларів США заборгованості за відсотками та 14773,90 грн. заборгованості за комісією. До цієї заяви банком було додано наступні документи: розрахунок суми заборгованості; іпотечний договір від 25.09.2008р.; копія кредитного договору №393-009/ФКВ-08 від 25.09.2008р.; копія заяви на видачу готівки №25 від 25.09.2008р.; копія договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30.06.2010р.; копія акту приймання-передачі кредитних справ [PERSON]; копія повідомлення позичальнику про порушення основного зобов'язання; копія реєстру поштового відправлення від 12.04.2013р.; копія паспорта та податкового номера [PERSON]; копія повідомлення іпотекодавцю про порушення основного зобов'язання; копія повідомлення про вручення поштового відправлення; копія паспорта та податкового номера [PERSON]; нотаріально засвідчену заяву іпотекодавця про те, що предмет іпотеки не є об'єктом спільної власності та належить йому на праві особистої приватної власності та інші документи. 05 червня 2013р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис за реєстр. №1295 на іпотечному договорі від 25.09.2008р., яким звернуто стягнення на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,1000 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 61101:00000:01:010:0061, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю [PERSON], з метою погашення заборгованості позичальника [PERSON] за кредитним договором №393-009/ФКВ-08 від 25.09.2008р., яка станом на 16.05.2010р. становить 47919,45 доларів США заборгованості за кредитом, 19288,06 доларів США заборгованості за відсотками та 14773,90 грн. заборгованості за комісією, а всього в еквіваленті 551963,53 грн. і 2500,00 грн. сплачених стягувачем за вчинення виконавчого напису. 29.07.2013р. державним виконавцем першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ відкрито виконавче провадження №38895417 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. Окрім того, судом встановлено, що 23.11.2009р. до Тернопільського міськрайонного суду надійшла заява Тернопільської філії ТзОВ «Український промисловий банк» №5040 від 20.11.2009р. на видачу судового наказу. У даній заяві банк вказував, що на день подання заяви заборгованість [PERSON] за кредитним договором №393-009/ФКВ-08 від 25.09.2008р. складає 43594,95 доларів США, з яких 4324,50 доларів США прострочений кредит, 3071,80 доларів США прострочені відсотки, 1927,03 грн. комісія. 26.11.2009р. Тернопільським міськрайонним судом видано судовий наказ по справі №2-н-1151/09, яким стягнуто з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» 59096,44 грн. заборгованості по оплаті кредиту згідно кредитного договору №393-009/ФКВ-08 від 25.09.2008р. та судові витрати. Аналізом заяви та судового наказу судом встановлено, що даний судовий наказ виданий з метою стягнення лише 4324,50 доларів США простроченого кредиту і 3071,80 доларів США прострочених відсотків, а всього в еквіваленті до національної валюти 59096,44 грн. Тіло кредиту за даним судовим наказом не стягувалось. Також слід зазначити, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 26.11.2010р. за заявою ПАТ «Дельта Банк» замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні з виконання вищевказаного судового наказу. Допитана в якості свідка [PERSON] повідомила, що дійсно нею був укладений кредитний договір з ТзОВ «Український промисловий банк», платежі за договором нею здійснювались до того часу поки були відповідні доходи, останній платіж зроблений в 2009 році. З того часу платежів не здійснює, так як немає можливості. Іпотекодавець [PERSON] є її колишнім чоловіком, з яким вона на даний час розлучена більше 15 років. Виконання органом ДВС судового наказу Тернопільського міськрайонного суду від 26.11.2009р. здійснюється шляхом стягнення коштів з її пенсії. Щодо залучення її в якості третьої особи заперечила. Представники позивача та відповідача ПАТ «Дельта Банк» також заперечили щодо залучення [PERSON] у даній справі у якості третьої особи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про не обґрунтованість позовних вимог, не підтвердження їх матеріалами справи та необхідність відмовити у задоволенні позову з наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р. передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України (п.1.2.). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п.2.3.). Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п.3.1.). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п.3.2.). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п.3.4.). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п.3.5.). Згідно п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами (грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Як вбачається із наданих суду приватним нотаріусом [PERSON] документів, які подавались стягувачем (ПАТ «Дельта Банк») для вчинення виконавчого напису, нотаріус вчинила виконавчий напис у повній відповідності до вищевказаних норм чинного законодавства, які регулюють дані правовідносини. Разом із заявою нотаріусу були надані оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору від 25.09.2008р. та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання, а саме: розрахунок суми заборгованості; копія кредитного договору №393-009/ФКВ-08 від 25.09.2008р.; копія заяви на видачу готівки №25 від 25.09.2008р.; копія нотаріально посвідченого договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30.06.2010р.; копія акту приймання-передачі кредитної справи; копія повідомлення позичальнику про порушення основного зобов'язання; копія реєстру поштового відправлення від 12.04.2013р.; копія паспорта та податкового номера [PERSON]; копія повідомлення іпотекодавцю про порушення основного зобов'язання; копія повідомлення про вручення поштового відправлення; копія паспорта та податкового номера [PERSON]; нотаріально засвідчена заява іпотекодавця про те, що предмет іпотеки не є об'єктом спільної власності та належить йому на праві особистої приватної власності. Не беруться до уваги твердження позивача про те, що виконавчий напис вчинено з порушенням трирічного строку з дня виникнення права вимоги, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат», у зв'язку із наступним. У виконавчому написі зазначено строк, за який провадиться стягнення: з 01липня 2010 року по 16 травня 2013р., тобто з моменту отримання права вимоги після укладення договору про передачу активів та кредитних зобов'язань і до звернення банку до нотаріуса про вчинення виконавчого напису, що відповідає вимогам статті 88 Закону України «Про нотаріат». Тут же слід зазначити, що згідно п. 1.3 кредитного договору та 1.1. іпотечного договору, дата повернення кредиту - 15.04.2016р. Судом також відхиляються аргументи позивача щодо того, що нотаріус не перевірив законності заміни кредитора у зобов'язанні. Так, згідно ч.1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30.06.2010р. укладений в письмовій формі та нотаріально посвідчений, тобто відповідає тій же формі, в якій був укладений іпотечний договір. При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ч. 3 статті 215 ЦК України визначено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30.06.2010р. та/чи акт прийому передачі кредитної справи позивачем не оспорювались, недійсними судом не визнавались, на момент вчинення виконавчого напису і на даний час є чинними. Підстав не взяти до уваги даний договір, нотаріус не мала. Також слід зазначити, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду від 26.11.2010р. про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні з виконання судового наказу від 26.11.2009р. не оскаржувалась, є чинною і виконання відбувається на користь нового стягувача ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується, зокрема, і показами свідка [PERSON] Щодо посилань позивача на те, що кредитор (на той час ТзОВ «Український промисловий банк») вже стягнув усю заборгованість за кредитним договором, скориставшись правом на звернення в суд за видачею судового наказу, суд зазначає наступне. Судовий наказ Тернопільського міськрайонного суду від 26.11.2009р. по справі №2-н-1151/09 виданий з метою стягнення лише 4324,50 доларів США простроченого кредиту і 3071,80 доларів США прострочених відсотків за кредитним договором №393-009/ФКВ-08 від 25.09.2008р, а всього в еквіваленті до національної валюти 59096,44 грн. Тіло кредиту за даним судовим наказом не стягувалось. Банк не обмежений в праві захищати свої законні права та інтереси в судовому та позасудовому порядку (в кількості звернень до суду, нотаріуса) в разі порушень позичальником та/чи іпотекодавцем своїх договірних зобов'язань та наявності законних для цього підстав. Показання свідка [PERSON] щодо того, що її заборгованість перед банком складає лише суму, яка визначена судовим наказом від 26.11.2009р., за відрахуванням стягнутих в ході виконання судового наказу органом ДВС сум, суд сприймає критично, так як дані покази спростовуються матеріалами даної цивільної справи, зокрема, заявою Тернопільської філії ТзОВ «Український промисловий банк» №5040 від 20.11.2009р. на видачу судового наказу, графіком платежів за договором (додаток №1 до кредитного договору), графіком зменшення ліміту кредитування (додаток №1 до додаткового договору №1 від 26.06.2009р. до кредитного договору), вимогою ТФ ТзОВ «Український промисловий банк» від 12.10.2009р. про дострокове повне виконання зобов'язань, досудовими вимогами ПАТ «Дельта Банк» від 11.04.2013р., розрахунком заборгованості за договором кредиту. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Вчинення виконавчого напису стало правовим наслідком встановленим договором (пункти 4.1., 4.3. іпотечного договору) і законом (стаття 33 Закону України «Про іпотеку») порушення іпотекодавцем (позивачем) зобов'язань за умовами іпотечного договору. Позивачем у даній справі не доведено належними та допустимими доказами факт порушення відповідачем 2 вимог чинного законодавства при вчиненні виконавчого напису. Щодо позовних вимог до відповідача 3, позивачем не наведено жодних мотивів, з яких орган ДВС залучено до участі в даній справі в якості співвідповідача. В судовому засіданні також не здобуто жодних доказів для визнання обґрунтованими позовних вимог до органу ДВС, який немає жодного відношення до вчинення виконавчого напису нотаріуса. Так як рішення ухвалено не на користь позивача, відповідно до статті 88 ЦПК України, судові витрати із відповідачів не стягуються.

Outcome: dismissed