Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовом, згідно якого, уточнивши вимоги, просить суд стягнути з [PERSON] борг по розписці 83000грн та сплачений ним судовий збір в сумі 830 грн. і витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн., посилаючись на те, що 04 вересня 2012 року відповідач взяв у нього в борг гроші в сумі 83000 грн., які боржник зобов'язався повернути у строк до 05 травня 2013 року. На підтвердження одержання вказаної суми [PERSON] надав позивачу власноручно написану розписку. До теперішнього часу борг по розписці не повернутий, зобов'язання відповідачем не виконано. У судовому засіданні позивач і його представник підтримали вимоги та просили суд їх задовольнити з підстав, що вказані у позові. Відповідач і його представник заперечували проти задоволення позову, пояснивши, що [PERSON] дійсно писав розписку про отримання вказаних коштів у борг і повернення їх до 05 травня 2013 року, але це відбувалося під тиском і за вказівкою з боку позивача. [PERSON] також поянив, що брав у позивача кошти у борг, але не може вказати точну суму, та більшу частину боргу він повернув шляхом виконання ремонтних та будівельних робіт у домоволодінні та у магазині позивача. Суд, з'ясувавши позиції сторін і їх представників, вивчивши письмові докази та матеріали перевірки № ЄО № 3734 від 12.08.2013 року по факту заяви [PERSON] щодо погроз фізичної розправи на його адресу з боку [PERSON], допитавши свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 04 вересня 2012 року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, був укладений договір позики, згідно з умовами якого [PERSON] передав [PERSON] гроші в сумі 83000 (вісімдесят три тисячі гривень), а [PERSON] зобов'язався повернути цю суму коштів у строк до 05 травня 2013 року в повному обсязі. Відповідачем [PERSON] була складена і підписана розписка, яка свідчить про передачу йому грошей в сумі 83000 грн.. Ця розписка не була оспорювана [PERSON] та вона перебувала у позивача [PERSON], що свідчить про невиконання відповідачем зобов'язання по поверненню боргу (а.с. 3,11). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що знає про спірні обставини зі слів відповідача, який йому розповів, що дійсно брав кошти в борг у позивача, точну суму не може вказати, потім відповідач відпрацював суму боргу. Особисто під час підписання і передання коштів він присутнім не був. Про складання розписки, яку написав відповідач 04.09.2012р., свідок дізнався у серпні 2013року та рекомендував [PERSON] звернутися з заявою до міліції. Свідок [PERSON], яка є матір'ю відповідача пояснила суду, що її син [PERSON] брав у [PERSON] кошти у борг на придбання автомобіля, його ремонт, ремонт в квартирі та придбання меблів, про що їй відомо зі слів сина. На яку суму ним була написана розписка, їй не відомо, але син пояснив, що гроші він позивачу відпрацював. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, яке проведено належним чином. Як виходить із змісту ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Позивач [PERSON] надав суду оригінал боргового документу ( а.с.11), який підтверджує той факт, що борг [PERSON] не повернув, оскільки при поверненні боргу або його частини про це повинно бути зазначено у цьому документі, або ж цей документ у кредитора повинен бути витребуваний. Наявність у позивача боргового документу підтверджує невиконання свого зобов'язання відповідачем. Що стосується доводів [PERSON] і його представника про те, що 04.09.2012 року він цих коштів від позивача не отримував, і що розписка була ним написана під впливом насильства з боку [PERSON], який погрожував [PERSON] та членам його сім'ї, суд оцінює їх критично, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину викладені у ст. 203 ЦК України. Згідно з правилами ст. 204 ЦК України (презумпція правомірності правочинів) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавець є юридична особа - незалежно від сум ( ч.1 ст. 1047 ЦК України). Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Згідно із ч.4 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст.57-60 того ж Кодексу. У даному випадку, обставини виникнення між сторонами боргового зобов'язання, які наведені позивачем [PERSON] в обґрунтування своїх вимог, іншою стороною будь-яким чином не спростовані, дійсність боргової розписки, тобто підписання її саме [PERSON] не заперечується. Будь-яких доказів виконання зобов'язання відповідачем суду не надано. Правочин, що фактично мав місце між сторонами спору, приводить суд до висновку про наявність між ними спору позикових зобов'язань, тому суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборговану грошову суму, виходячи із правил, що регулюють правовідносини за договором позики. При цьому твердження [PERSON] про безгрошовість укладеної між сторонами угоди в даному випадку та недійсність розписки, як написаної під впливом погроз і примусу з боку позивача не заслуговують на увагу виходячи із слідуючого. Висновком по матеріалам перевірки за заявою [PERSON] від 11.09.2013 року, складеного дільничним інспектором міліції СДІМ Куп'янського МВ ГУМВСУ в Харківській області Захаровим В.В. встановлено, що на протязі тривалого часу між заявником і [PERSON] склалися неприязні відносини. Згідно пояснень [PERSON] в ході перевірки, він працював у [PERSON] неофіційно, у 2013 році він вирішив змінити місце роботи та повідомив про це позивача, на що той не погодився, почав висловлювати погрози. Як пояснив в ході перевірки, проведеної Куп'янським МВ ГУМВСУ, [PERSON], фізичною розправою він не погрожував і нецензурно не висловлювався, при цьому вказав у поясненнях, що [PERSON] є його кумом, займався доставкою продуктів на машині, яку [PERSON] дав йому для особистого користування. У вересні 2012 році [PERSON] позичив у нього гроші для купівлі транспортного засобу, ці кошти не повернув. На підставі викладеного вище перевірка за заявою [PERSON] була припинена, оскільки встановлено відсутність ознак будь-якого кримінального правопорушення ( а.с. 64 і а.с.1,6 матеріалу № ЄО № 3734 від 12.08.2013 року). Крім того, з оглянутого у судовому засіданні матеріалу перевірки за завою [PERSON] та висновку по ним вбачається, що встановити правдивість пояснень [PERSON] про вчинення підписання ним боргової розписки під впливом погроз та тиску з боку [PERSON] не вдалося, але сторонами та свідками не заперечувався факт підписання [PERSON] боргової розписки 04.09.2012 року. Результати перевірки [PERSON] до будь-яких інстанцій не оскаржувалися. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов підлягає задоволенню, підтверджені судові витрати, понесені позивачем, складають 830 грн. судового збору (а.с.6) та 2000 грн. за надання правової допомоги ( а.с. 60), які належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved