Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] ; фактичне місце проживання: [ADDRESS] ), [PERSON] ( останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] ) про визнання договору купівлі - продажу недійсним. Свої позовні вимоги мотивує тим , що 18.12.1974 року на підставі ордеру № [NUMBER] батько позивача отримав кв. [ADDRESS] . В ордер вписано: мати, брат позивача та самий позивач. В подальшому батько та мати позивача померли, а він з братом на підставі статті 1268 ЦКУ фактично прийняли спадщину. Зважаючи на інвалідність позивача та його низькі доходи, неможливість отримання належного доходу для нормального життя позивач звернувся до відповідача із пропозицією продажу його частини квартири та, в подальшому, придбання позивачу однокімнатної квартири замість його частини квартири. У січні 2017 року відповідач повідомив, що на частку позивача є претендент в особі [PERSON] , з якою відповідач знаходився у дружніх стосунках. Відповідач наполегливо пропонував здійснити продаж частини квартири саме [PERSON] , а не будь-якій іншій особі, говорив, що вона згодна сплатити суму, яка буде достатньою для придбання квартири для позивача. Позивач особисто ніколи не бачив та не спілкувався із [PERSON] , всі новини та бажання майбутнього покупця чув зі слів відповідача. Засобами телефонного зв`язку позивача було запевнено, що є в наявності кошти для придбання квартири та те, що позивач отримає від покупця кошти на квартиру, а всі питання буде вирішено через представника позивача. Нарешті, позивач погодився на вмовляння відповідача за умови, що останній придбає квартиру із подальшим оформленням договору довічного утримання. 11.12.2018 року позивач підписав довіреність відповідачу щодо продажу частини квартири, а натомість отримав нотаріально посвідчену заяву щодо обов`язку відповідача. Надалі відповідач всіма засобами намагається уникнути зустрічей із позивачем, не виконує тих домовленостей, які були надані до видачі довіреності. Відповідач повідомив, що коштів на придбання квартири немає, а кошти надавати позивачу не буде. Зважаючи на таку ситуацію, позивачу довелося звернутися до місцевого центру БВПД, працівником якого було повідомлено, що 18.12.2018 року між відповідачем та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу серії та номер 3316, посвідчений приватним нотаріусом Сопільняк А. О. Позивач не має в розпорядженні тексту Договору, а відомості відомі із відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно. Позивач посилається на те, що згідно статті 203 ЦК України: «1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2.Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3.Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4.Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5.Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6.Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.» Відповідно до статті 215 ЦК України: «1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 2.Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. 3.Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)». Верховний Суд України стосовно тлумачення ст. 232 ЦКУ роз`яснив, що необхідними ознаками правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою є: 1)наявність умисного зговору між представником потерпілої сторони правочину і другої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди; 2)виникнення негативних наслідків для довірителя та незгода його з такими наслідками; 3)дії представника здійснюються в межах наданих йому повноважень. Щодо наявності зговору з метою отримання власної або обопільної вигоди. Вигода відповідача - відсутність факту передання коштів позивачу за продаж частини квартири. Вигода покупця - придбання частини квартири без реальної сплати коштів власнику майна, зазначення вартості, яка є набагато меншою за ринкову вартість придбаної квартири. Позивач зазначає, що не отримав кошти від продажу його майна, не отримав у власність однокімнатну квартиру. Він на даний час немає іншого майна для проживання та не може погодитися із діями його представника та покупця його майна. Просить суд визнати недійсним договір купівлі продажу від 18.12.2018 року квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] в особі [PERSON] та [PERSON] ,який посвідчений приватним нотаріусом Сопільняк А.О. та зареєстрований в реєстрі за № 3316. 19 жовтня 2018 року ухвалою суду було відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Позивач зазначив, що є інвалідом 3 групи та має вади руху. Пояснив ,що [PERSON] привозила йому 1 раз мішок моркви, капусту та буряк. Потім нею було привезено курку ,гуся, нутрію. Коли з хазяїном підписували договір оренди то він вимагав щоб у березні-квітні була йому куплена квартира. Після смерті його брата [PERSON] вона перестала виходити на зв`язок з травня 2018 року. В червні місяці він заходив до [PERSON] та питав як зв`язатися з матір`ю [PERSON] . Представник [PERSON] зателефонувала [PERSON] , в якої був включений гучний зв`язок. Вона запитала з якого приводу він прийшов та повідомила, що сама з ним вийде на зв`язок. Представник позивача - адвокат Яцюк М.В. в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Також зазначив, що в справі є відзив [PERSON] , де він зазначає, що позов він визнає частково. Вважає ,що відповідачем умисно занижена вартість квартири, гроші від продажу квартири позивачу не передавались, відповідно до чинного законодавства на розрахунковий рахунок. Є ймовірність зговору, враховуючи їхню поведінку, ігнорують суд, доказів не надають, на півроку позивачу було орендовано квартиру в [ADDRESS] , здійснення ремонту в квартирі було в рахунок оплати, який не було зроблено відповідачем, його пенсія складає 1500,00грн. Житло позивачу придбане не було. Сам представник відповідача [PERSON] вважає , що даний спір необхідно вирішити мирним шляхом , але відповідачі даний спір врегульовувати мирно не бажають. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоч і були належним чином повідомлені про час,місце, дату розгляду справи, причину неявки не повідомили, надали суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив ,що позов він визнає частково (арк.спр.89-90). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоч і була належним чином повідомлена, про час ,місце, дату розгляду справи, причину неявки не повідомила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила ,що з позивачем їх познайомила [PERSON] , позивачу потрібно було допомогти в тому щоб не втратити квартиру, погасити борги по квартирі з умовою договору довічного утримання. Вона спочатку погодилась,але потім побачила, що в квартирі відбуваються постійні п`янки. Вона частково погасила борги,а частину боргу погасила при продажу квартири. Квартира продавалась добровільно. Продажем квартири займалася вона. Відповідач по справі [PERSON] є її сином. Значну кількість грошей, які отримані від продажу квартири вони оплатили за комунальні послуги в сумі 33000,00грн., проводилась закупівля та забезпечення позивача продуктами харчування на суму 30000,00грн, використання позивачем орендованої 3-х кімнатної квартири [ADDRESS] , та оплата комунальних послуг під час оренди. Відповідачем не було надано доказів того хто проводив дану оплату, відповідач чи його мати. Коли позивач звернувся до неї ,щоб його доглядати,вона сказала що вона стара,вона спитала чи він погодиться ,щоб договір укласти на когось з її дітей. Він погодився, але зазначив, що хоче жити сам. Вона почала шукати ріелтора, покупця, він сам знявся з реєстрації з квартири. Вона допомагала продуктами. За квартиру гроші отримала вона в сумі 13000 доларів США, половину коштів отримала вона ,друга половина в розмірі 6500 доларів США була [PERSON] подарована її сину. Вони підбирають аналогічне житло і хотіли купити. Позивач погодився. Через 2 тижні позивач подзвонив п`яний, вона вислухала і сказала щоб він телефонував їй тверезим. Якимов проживає в м .Сміла в трьохкімнатній квартирі. Вона пропонувала йому проживати в неї. Возила продукти позивачу, передавала також людьми. Вона за світло заплатила. Термін купівлі житла позивачу не був обговорений. Зазначила, що [PERSON] ніхто не змушував укладати доручення. Свідок [PERSON] суду пояснив, що не привозив позивача до нотконтори . [PERSON] постійно допомагала позивачу , він сам не один раз привозив на [ADDRESS] продукти харчування, а саме: кури, консерви, м`ясо, яйця. Останній раз було восени минулого року, коли він привозив харчі. Він не був присутній у нотаріуса та під час розмови про куплю- продаж квартири та під час розмов [PERSON] та [PERSON] Кошти за продукти, що привозив він позивачу він не платив, йому платила лише за [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач є її сусідом по [ADDRESS]. Спочатку до неї приходив покійний брат позивача та казав , що в них за квартиру великі борги. Вона з ним товаришувала. Просив її померлий, щоб хтось допоміг. Була розмова покійного брата з позивачем, що потрібна людина по довічному утриманню. [PERSON] не раз приходила щоб їхати до нотаріуса . [PERSON] був проти щоб купляти квартиру разом з братом. Вони домовились про те,що що син [PERSON] - [PERSON] буде доглядати його до старості в зв`язку з тим. що [PERSON] вже в віці. Вони домовлялись про те, що вона купить йому однокімнатну квартиру. Він хотів в Черкасах, але [PERSON] запропонувала в м. Сміла. Позивач хоче квартиру з умовами. [PERSON] похоронила [PERSON] , брата позивача, поминки справляла, пам`ятник йому ставить. Позивач сказав сам ,що він відмовляється від догляду. Вона була в позивача в квартирі. [PERSON] казав, що буде купувати квартиру, спілкувалась з ним вона позавчора. Про відмову сказала [PERSON] ,що позивач не хоче щоб вона його доглядала. Вона проживає вже рік в м. Городищі. Суд,заслухавши пояснення учасників процесу , пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку про задоволення позову,виходячи із наступних підстав. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ст.ст. 81,82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК). Судом встановлено такі факти та їм правовідносини, що відповідно до ордеру №3441 від 18.12.1974 року батько позивача [PERSON] на склад сім`ї [PERSON] - дружина, [PERSON] ,1973.року народження, - син, [PERSON] 1970 р.н., син - отримали квартиру [ADDRESS] та кожному відповідно до реєстру прав власності на нерухоме майно належало по 1/4 квартири.(арк.спр.15). Після смерті батьків на підставі ч.3 статті 1268 ЦК України позивач [PERSON] та померлий брат [PERSON] 1970 р.н. прийняли спадщину. Як вбачається з довіреності (арк.спр.12), яка нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Сопільняк А.О. та зареєстровано в реєстрі за №3220 [PERSON] на підставі усної домовленості уповноважив бути його представником з питання підготовки та отримання всіх необхідних документів для оформлення договору купівлі-продажу належної йому частини квартири та продати належну йому на праві власності частину квартири,що знаходиться за адресою [ADDRESS] ,за ціну та на умовах за його розсудом відповідачу [PERSON] . Як вбачається з заяви відповідача [PERSON] , яка нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Сопільняк А.О. та зареєстрована в реєстрі 3221 (арк.спр.11),відповідач [PERSON] ставив до відома позивача про те,що зобов`язується купити для позивача [PERSON] житло,аналогічне тому, яке він продав, з подальшим укладенням договору довічного утримання з ним. На час винесення судом рішення дана заява відповідачем виконана не була. Як вбачається з договору купівлі продажу (арк.спр.108) від 18 грудня 2018 року власником 1/2 квартири [ADDRESS] [PERSON] , що діяв від свого імені та як представник [PERSON] на підставі його довіреності посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу 11.12.2017 року за р.№3220 та [PERSON] уклали договір про таке: « Я [PERSON] та [PERSON] ,продали ,а я [PERSON] ,купила квартиру [ADDRESS] . Двокімнатна квартира житловою площею 33,6 кв.м,загальною площею 49,8 кв.м,що розташована на п`ятому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку. Відповідно до звіту про оцінку майна ,виданого ТОВ «Земельне бюро» м.Черкаси на грудень 2017 року,ринкова вартість відчужуваної квартири становить 330300,00грн. Ця квартира належить продавцям [PERSON] , [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого органом приватизації Придніпровського райвиконкому м. Черкаси 16.03.1999 року,свідоцтва про право на спадщину ,виданого другою Черкаською державною нотаріальною конторою 27.12.2006 року за р.№1-4996,договору дарування,посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ,сопільник А.О.15.11.2017 року за р.№1-2993.Право Власності зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,номер запису про право власності :21278942;23377964,реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1294592871101. Відповідно до пункту 3 договору купівлі продажу продаж зазначеної квартири вчинявся за ціною 330300,00грн.,які покупець,сплатив ,а вони продавці,отримали повністю до підписання цього договору. Своїми підписами під цим договором продавці підтверджують повний розрахунок за продане майно і відсутність щодо покупця будь-яких претензій фінансового характеру». Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (арк.спр.14) власником квартири [ADDRESS] на час звернення позивача до суду була [PERSON] . Відповідно до Висновку про оцінку вартості квартири[ADDRESS]. ( арк.спр.115), що був виконаний суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , який був проведений на замовлення позивача [PERSON] станом на 18.12.2017 року становить 435850,00грн.(чотириста тридцять п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят). Відповідно до ст.655ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона(продавець) передає або зобов`язується передати майно(товар) у власність другій стороні(покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно(товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною(сторонами )вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсний правочин, якщо його недійсність встановлена законом(нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна з сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У випадку, якщо майно вибуло з володіння власника на підставі вчиненого правочину, перевірці судом при вирішенні справи підлягає чинність правочину. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено в ст. 203 ЦК України. Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В судовому засіданні встановлено, що волевиявлення учасників правочину 18грудня 2017 року при укладенні договору купівлі-продажу квартири було вільним та відповідало їх внутрішній волі. Відповідно до ст.232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв`язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними. Наслідками визнання недійсним правочину ,який вчинено в результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною,є надання довірителю права вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків і моральної шкоди,що завдані йому у зв`язку із вчиненням такого правочину. Судом встановлено ,що відповідач не передав коштів від продажу частини квартира, частина квартири придбана без реальної сплати коштів власнику,продаж квартири, де вартість є набагато меншою за ринкову вартість придбаної квартири. Позивач на даний час не має іншого майна для проживання та не може погодитися з діями його представника та покупця майна. Зі слів позивача [PERSON] перебував з відповідачкою [PERSON] в дружніх стосунках. Відповідно до 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначив ,що для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] кошти повернуті не було та аналогічне житло придбано не було. Також відповідачами не було надано суду доказів,того хто саме проводив оплату комунальних послуг, оплату оренди житла та закупівлю та забезпечення позивача продуктами харчування. А тому враховуючи вищевикладене ,суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 182, 203, 215, 216, 217, 328, 655 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 264, 265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved