Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свій позов мотивує тим, між ним та відповідачем 12 серпня 2011 року було укладено договір позики, згідно якого [PERSON], передав [PERSON] 20000 гривень зі строком повернення до 12 жовтня 2011 року. Даний договір 12 серпня 2011 року був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Зі спливом зазначеного терміну, [PERSON] кошти не повернула і ухиляється від виконання зобов'язання. Просить стягнути з відповідача на його користь 20000 гривень заборгованості за договором позики та понесені судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Судом встановлено, що 12 серпня 2011 року було укладено договір позики, згідно якого [PERSON], передав [PERSON] 20000 гривень зі строком повернення до 12 жовтня 2011 року. Даний договір 12 серпня 2011 року був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.7). Також встановлено, що до дня звернення позивача в суд, відповідач не повернула позивачу борг в сумі 20000 гривень, чим порушила вимоги ст.1049 Цивільного кодексу України та зобов'язання по вищевказаному договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь [PERSON] 20000 гривень заборгованості за договором позики. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved