Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], третьої особи: [PERSON] про усунення перешкоди в користуванні житловим приміщенням та вселенням в житловий будинок №10 по провулку Соціалістичному м. Дергачі Харківської області. В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилаєтьтся на те,що власником домоволодіння №10 по пров. Соціалістичному в м. Дергачі була його бабуся [PERSON] [INFO] на підставі свідоцтва про особисту власність, виданого виконкомом Дергачівської міської [PERSON] від 26.06.1986 року, зареєстрованого в Дергачівському міжміському бюро технічної інвентаризації 29.08.1986 року в реєстрі № 13-2983. Бабуся [PERSON] померла 15 березня 1987 року. Після її смерті відкрилася спадщина - домоволодіння за вказаною адресою, яке складається з житлового будинку жилою площею 48.70 кв.м., вбиральні літ. «Б», огорожі № 1-2 на земельної ділянки площею 1021 кв.м. Його мати [PERSON] / призвіще у шлюбі [PERSON]Д./ була донькою [PERSON], але вона померла 09.12.1954 року. З дня народження він постійно мешкав однією сімєю з бабусею, матірю та рідною сестрою матері, тіткою, [PERSON], що підтверджується актом депутата Дергачівської міської ради [PERSON] від 10.09.2014 року . На час відкриття спадщини він проживав разом з спадкодавцем [PERSON] та вели спільне господарство,фактично прийняв спадщину після смерті його бабусі замість його померлої матері, вважав себе спадкоємцем, тому не звернувся до державної нотаріальної контори з заявою у встановлений строк про прийняття спадщини, не отримав свідоцтва про право на спадщину. З 1987 року його тітка, [PERSON] постійно йому говорила, що документи на будинок відсутні, що для їх оформлення треба дуже багато грошей, що не має необхідності витрачати гроші, оскільки він єдиний спадкоємець цього родинного домоволодіння оскільки тітка не має дітей, що ніхто не може його позбавити будинку. Він поважав думку тітки, тому дуже прислуховувався до неї. За все життя ніякого іншого житла він не має крім цього домоволодіння. Ніколи ніякого спору відносно домоволодіння у них з тіткою не було. Після смерті [PERSON] він продовжував мешкати у будинку бабусі разом з [PERSON] однією сімєю, що підтверджується довідкою про склад сімї Дергачівської міської ради від 29.09.2014 року. Він ремонтував дах, проводив опалення, воду, здійснював бетонні роботи, ремонтував огорожу, постійно підтримував будинок в належному стані, обробляв огород, сплачував комунальні платежі, вони вели спільне господарство. У будинку знаходяться його особисті речи, посуд, одяг, меблі, паспорт та інші документи. 31.03.2014 року без його згоди незаконно він примусово був направлений у психіатричну лікарню № 1 в с. Стрілече за проханням тітки за допомогою сина відповідача [PERSON] співробітника Дергачівського РВ ГУМВС України у Харківській області [PERSON] За період його відсутності у домоволодінні [PERSON] звернулась у квітні 2014 року до Дергачівського районного суду з позовом про його виселення та зняття з реєстрації. Скориставшись заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 27.06.2014 року [PERSON] без виконавчого листа зняла його з реєстрації з постійного міста мешкання, даним рішенням районного суду він був визнаний особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою Харківська область, м. Дергачі пров. Соціалістичний № 10. У вересні 2014 році йому стало відомо про заочне рішення Дергачівського суду Харківської області від 27.06.2014 року при отриманні якого він узнав, що житловий будинок, розташований у Харківській області, м. Дергачі пров. Соціалістичний № 10, в цілому належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.03.1988 року за № 1094, виданого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори [PERSON], тобто обманним шляхом третя особа [PERSON] оформила спадщину після смерті бабусі на своє імя, залишив його без спадку. Заочне рішення Дергачівського районного суду від 27.06.2014 року скасовано апеляційним судом Харківської області від 18.11.2014 року. Згідно рішення апеляційного суду Харківської області від 18.11.2014 року він був зареєстрований у спірному домоволодіння 18.12.2014 року, що підтверджується даними паспорта від 01.11.2014 року, який він вимушений був отримати з причини того, що [PERSON] знищила всі його документи у тому числі і паспорт, виданий у 1994 року. Третя особа [PERSON] погодилась з рішенням апеляційного суду Харківської області від 18.11.2014 року, не оскаржувала його в касаційному порядку. У січні 2015 року він звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та родинних стосунків, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину , визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину домоволодіння. У судовому засіданні при розгляді його позову /справа № 619/ 301/15- ц / 15.04.2015 року [PERSON] повідомила, що продала 28.11.2014 року спірне домоволодіння [PERSON], відповідачу по справі. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] перешкоджають йому у користуванні домоволодінням,що і змусило його звернутися з данним позовом до суду для захисту своїх прав. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] її представник адвокат [PERSON] , а також третя особа [PERSON] проти позову заперечували, вважаючи його не обгрунтованим та таким,що не підлягає задоволенню. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, допитавши свідків [PERSON],[PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] ,суд приходить до наступного. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, що власником домоволодіння №10 по пров. Соціалістичному в м. Дергачі була [PERSON] [INFO] на підставі свідоцтва про особисту власність, виданого виконкомом Дергачівської міської [PERSON] від 26.06.1986 року, зареєстрованого в Дергачівському міжміському бюро технічної інвентаризації 29.08.1986 року в реєстрі № 13-2983, яка була бабусею позивача. [PERSON] померла 15 березня 1987 року. Після її смерті відкрилася спадщина - домоволодіння за вказаною адресою, яке складається з житлового будинку жилою площею 48.70 кв.м., вбиральні літ. «Б», огорожі № 1-2 на земельної ділянки площею 1021 кв.м. [PERSON] / прізвище у шлюбі [PERSON]Д./яка була матірю позивача і донькою [PERSON], померла 09.12.1954 року. З дня народження позивач постійно мешкав однією сімєю з бабусею, з матірю та рідною сестрою матері, тіткою, [PERSON], що підтверджується актом депутата Дергачівської міської ради [PERSON] від 10.09.2014 року Після смерті [PERSON] позивач продовжував мешкати у будинку бабусі з [PERSON] однією сімєю, що підтверджується довідкою про склад сімї Дергачівської міської ради від 29.09.2014 року. За час свого проживання позивач ремонтував дах, проводив опалення, воду, здійснював бетонні роботи, ремонтував огорожу, постійно підтримував будинок в належному стані, обробляв огород. Данні факти підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] 31.03.2014 року [PERSON] був направлений у обласну психіатричну лікарню № 1 в с. Стрілече, де перебував на лікуванні до 30.09.2014 року. 30 квітні 2014 року [PERSON] звернулась до Дергачівського районного суду з позовом до [PERSON] про його виселення та зняття з реєстрації. Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 27.06.2014 року [PERSON] було визнано особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою : Харківська область, м. Дергачі пров. Соціалістичний № 10. Заочне рішення Дергачівського районного судуХарківської області від 27.06.2014 року скасовано апеляційним судом Харківської області від 18.11.2014 року. Згідно рішення апеляційного суду Харківської області від 18.11.2014 року він був зареєстрований у спірному домоволодінні 18.12.2014 року , що підтверджується даними паспорта від 01.11.2014 року. Третя особа [PERSON] рішення апеляційного суду Харківської області від 18.11.2014 року, не оскаржувала в касаційному порядку. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18.11.2014 року було встановлено, що [PERSON].вселився, постійно мешкав та користувався спірним житлом як член сімї власника будинку, не маючи іншого житла.. Відповідно до ч.4 ст. 156, ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сімї власника будинку / квартири/ належать дружина власника, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають , разом із власником і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку /квартири/, які проживають разом з ним у будинку / квартирі/, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку /квартири/, якщо при їх вселенні не було іншої унили про порядок користування цим приміщенням. В пункті 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року зазначено, що члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону / особистий сервітут, частина перша ст. 405 ЦК/. Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. У ст. 405 ЦК України також йдеться про право членів сімї власника, які проживають разом з ним, на користування житлом і передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Таким чином, право користування житловим приміщенням, в силу ст. 405 ЦК України, зберігається не тільки за членами сімї /в тому числі колишніми/ власника жилого приміщення, а й за членом його сімї, у разі зміни самого власника. Перехід права власності на житловий будинок до іншої особи не може бути підставою для припинення прав користування житловим приміщенням членами родини попереднього власника, яке в них існувало. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. За таких обставин,суд приходить до висновку,що конституційне право позивача [PERSON] на житло порушується з боку відповідача [PERSON] і третьої особи [PERSON] ст. 47 Констітуції України, ст.9, ст. 156, ч.2 ст! 64 ЖК України, ст.ст. 15, 16,405, 406 ЦК України ,а тому воно підлягає захисту, а завлений позов задоволенню. На підставі ст. ст. 47 Конституції України, ст.ст. 9, 64 , 156 ЖК України, ст.ст. 15, 16 ,405, 406 ЦК України,

Outcome: approved