Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 28.07.2020 в сумі 39778,56 грн., що складається із суми боргу- 38760 грн., процентів за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання-343,12 грн., інфляційних збитків-503,88 грн., 3% річних за порушення грошового зобов`язання у розмірі 171,56 грн., а також понесених судових витрат. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що 28.07.2020 він передав відповідачу грошові кошти у сумі 38760 грн. Укладення договору позики підтверджено власноруч написаною відповідачем [PERSON] розписки. Дата повернення позики визначена- до 25.10.2020 , однак, в порушення умов договору, при настанні строку остаточного повернення позики , відповідач не виконала свої зобов`язання , що змусило позивача звернутись до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти наявності у нього заборгованості перед [PERSON] за договором позики, стверджуючи, що він працював у позивача півтора роки мототехніком без оформлення, через хворобу дитини позичив кошти, але не мав можливості своєчасно повернути, тому як [PERSON] звільнив його та не заплатив за останній місяць заробітну плату у розмірі 11500 грн. та обіцяв відрахувати цю суму від боргу, проте цього не здійснив. Суд, вислухавши вступне слово та пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 28.07.2020 між [PERSON] і [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав, а [PERSON] отримав в позику грошові кошти у розмірі 38760 грн. і зобов`язався повернути в повному обсязі до 25.10.2020. Факт складання вказаної розписки та отримання коштів відповідач не оспорював. За положеннями частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Приймаючи до уваги, що відповідач суму боргу не сплатив, вона підлягає стягненню з відповідача в сумі 38 760 грн. За вимогами частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом ( ч.2 ст. 625 ЦК України). За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Розрахунок 3 % річних зроблений позивачем виходячи з періоду прострочення виконання зобов`язання з 26.10.2020 по 18.12.2020 ( 54 дня) і становить від суми заборгованості (38760х3%:100%:365х54)-172,03 грн.,а в межах заявлених позовних вимог підлягає стягненню 171,56 грн. З огляду на індекси споживчіх цін за листопад 2020 інфляція за цей період становить 104,3, тому розмір інфляційних витрат складатиме від загальної суми -503,88 грн. Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами. Позивач просить на підставі ч.1 ст. 1048 ЦК України стягнути відсотки за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання з 26.10.2020 по 18.12.2020 та наведено розрахунок пені, виходячи з облікової ставки НБУ-6%. Згідно вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише у тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов. Отже, законом встановлена презумпція оплатності позики, яка діє за умови, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Оскільки розмір плати за користування позикою договором не встановлено, тому у позивача мається право на отримання від відповідача процентів за користування позикою, розрахованих на рівні облікової ставки Національного банку України. . Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Таким чином, проценти за користування чужими коштами повинні нараховуватись за час існування договірних відносин в межах строку позики, тобто з 29.07.2020 по 25.10.2020 і складають на рівні облікової ставки Національного банку України за 90 днів 573,43 грн. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд стягує проценти в межах заявлених вимог згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України у розмірі 343,12 грн. За правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов [PERSON] підлягає задоволенню, сплачений судовий збір при зверненні до суду в сумі 840,80 грн. суд стягує з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved