Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Харківській області про скасування арешту прохаючи суд скасувати арешт, накладений на транспортний засіб марки Mercedes- Benz S 500 4 МАТІС, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС ГУЮ у Харківській області [PERSON] серія АА № 937856 від 24.07.2009 року. Суд спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою, та ухвалив рішення. Представник позивача в судовому засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та прохав їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили. Третя особа в судове засідання не зявилася повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов, таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що в провадженні Московського районного суду м. Харкова знаходилася цивільна справа № 2-1639/09 за позовом [PERSON] до [PERSON],[PERSON] про розірвання договору позики та стягнення боргу задоговорами позики. За результатами розгляду даної цивільної справи Московським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення від 30.03.2009 року, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 7 355 102,32 гривень. З метою примусового виконання наведеного вище судового рішення Московським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист № 2- 1639/09 від 14.07.2009 року. При примусовому виконанні наведеного вище виконавчого листа державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС ГУЮ у Харківській області [PERSON] було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА № 937856 від 24.07.2009 року в рамках ВП № 13773136. Даною постановою було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], в тому числі і на транспортний засіб марки Mercedes-Benz S500 днз АХ2001ВМ. Право власності на вказаний транспортний засіб марки Mercedes-Benz S500 днз АХ2001ВМ належить [PERSON] на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 12.05.2016 року по справі № 643/4034/16-ц. З метою подальшої реалізації набутого права власності [PERSON]JI. звернувся до сервісного центру МВС України в Харківській області. 02.07.2016 року було отримано інформацію про заборону проведення державної реєстрації вказаного транспортного засобу у звязку із наявністю наведеного вище арешту, що унеможливлює подальшу реалізацію [PERSON]JI. набутого права власності. Станом на сьогоднішній день власником транспортного засобу марки Mercedes-Benz S500 днз АХ2001ВМ є [PERSON]JI. котрий не є боржником в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1639/09 від 14.07.2009 року. За таких обставин звернення стягнення на майно особи, котра не є боржником по виконавчому провадженню не відповідає вимогам законодавства. Зокрема відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів. Відповідно до ч. 1,2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. Як вбачається із виконавчого документа, [PERSON]JI. не є стороною та боржником по вказаному виконавчому провадженню. Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Виходячи із системного аналізу наведених вище норм Закону України «Про виконавче провадження», слід дійти висновку, що вжиття заходів у вигляді накладення арешту на майно боржника, тобто особи визначеної виконавчим документом, які здійснюються в рамках виконавчого провадження, спрямовані на примусове виконання рішення суду. У звязку з тим, що [PERSON]JI. не визначений вказаним виконавчим документом, то він не є боржником в даному виконавчому провадженні. Як наслідок, недопустимо подальша наявність арешту на зазначене рухоме майно [PERSON]JI. з метою примусового виконання рішення Московського районного суду м. Харкова по справі 2-1639/09, яким задоволено позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики солідарно [PERSON] 0.10. та [PERSON]. Під час розгляду справи № 643/4034/16-ц Московським районним судом м. Харкова було встановлено, що договір купівлі продажу автомобіля [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON]ІО. було укладено 10.10.2008 року. Тобто даний договір купівлі-продажу було укладено раніше винесеної постанови, а правовідносини Стягувача та Боржників по виконавчому провадженню № 13773136 фактично не стосуються [PERSON] як власника транспортного засобу марки Mercedes-Benz S 500 днз АХ2001ВМ. [PERSON] не є боржником по даному виконавчому провадженню та не має правовідносин із [PERSON], а тому не несе відповідальності своїм майном за зобовязаннями [PERSON] Наявність обтяжень на транспортному засобі марки Mercedes-Benz S 500 днз АХ2001ВМ обмежує [PERSON] у здійсненні законного права власності (права володіння, користування та розпорядження зазначеним майном). Питання щодо скасування арешту з майна третіх осіб регламентується положеннями ч. ч. 1,2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно п.2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року « Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Також п.19 зазначеної постанови передбачено, що ухвалюючи рішення, суд, згідно з частиною першою статті 214 ЦПК має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, на які посилалися особи, які беруть участь у справі. У звязку із цим посилання позивача у позовній заяв на норми права, які не підлягають застосуванню у цій справі, не є підставою для відмови в задоволенні предявленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підстави (обставини, якими обґрунтовував вимоги) та зміст позовних вимог. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у і здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суд захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересів одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало порушення. Відповідно до частини другої статті 114 ЦПК позови про зняття арешту з нерухомого майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна основної його частини (виключна підсудність). Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved