Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі - 3000 грн., щомісячно і до досягнення ними повноліття. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 04 вересня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Обавської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області. За час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2016 року за позовом [PERSON] до [PERSON] шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу, діти [PERSON] та [PERSON] постійно проживають з [PERSON], а відповідач по справі вже декілька місяців проживає окремо. Так, [PERSON] самостійно, власними зусиллями, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітніх дітей, а також виконувати всі інші обов'язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дітей. У свою чергу відповідач [PERSON] матеріально дітей не забезпечує, та не надає їм жодної допомоги, та фактично залишив їх без жодного фінансового забезпечення, що змусило її влаштуватись на некваліфіковану роботу на мізерну заробітну плату, яка складає - 600 грн.. Тому [PERSON] звертається до суду в інтересах [PERSON] та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 3000 грн. щомісячно, і до досягнення ними повноліття. 05 квітня 2017 року від позивача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення ними повноліття. Позивач - [PERSON] та його довіритель [PERSON] в судове засідання не з'явилися, від [PERSON] до суду надійшла заява, в якій просить розглянути справу у його відсутності, уточнені позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення, які мотивує тим, що позов [PERSON] не визнає, заперечив проти обставин викладених у позовній заяві [PERSON], оскільки перебуваючи в шлюбі, позивач своїми діями створила так умови, що він змушений був звернутися до суду із позовом про розірвання шлюбу. Вона постійно вчиняла вдома сварки, ніде не працювала та зловживала алкогольними напоями, у зв'язку з чим декілька разів проходила курс лікування. Він, у свою чергу, як міг, турбувався про сім'ю. Саме дії позивача призвели до того, що він змушений -2- проживати окремо від своїх дітей, та спочатку будувати своє життя. Під час спільного проживання [PERSON] більше переймалась власними амбіціями, аніж переживала за майбутнє своїх дітей і сім'ї в цілому. Обставини викладені в позові [PERSON] є надуманими і не відповідають дійсності. Також, наголошує, що він ([PERSON]Ф.) не відмовляється від матеріального забезпечення своїх дітей і враховуючи те, що він має постійне місце роботи у ФОП [PERSON], де отримує фіксовану заробітну плату, і тому вважає, що судом необхідно стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частки від його заробітної плати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про народження серії І-ФМ №054816 виданого виконкомом Обавської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 16 травня 2000 року, у [PERSON] та [PERSON], 13 квітня 2000 року народився син - [PERSON] (а.с.5), а відповідно до копії Свідоцтва про народження серії І-ФМ №056969 виданого виконкомом Обавської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 14 березня 2007 року, у [PERSON] та [PERSON], 03 березня 2007 року народився син - [PERSON] (а.с.6). 20 грудня 2016 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення, яким вирішено: Розірвати шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 04 вересня 1999 року у виконкомі Обавської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис №11 (а.с.7-9). Згідно Довідки про Доходи №1 від 27 березня 2017 року., виданої ФОП [PERSON], [PERSON] працює у ФОП [PERSON] та займає посаду - різноробочого та за період з 01 вересня 2016 року по 28 лютого 2017 року отримав заробітну плату в розмірі 12 350 грн.. Батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України. Відповідно до частини 1 статті 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Нормою статті 141 цього Кодексу встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. -3- У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Відповідно частини 1 пункиту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено та знайдено підставність задоволення уточнених позовних вимог [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), яка з відрахуванням з заробітної плати відповідача, який у свою чергу працює у ФОП [PERSON], буде помірною, виваженою, справедливою і об'єктивною, оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що діти у будь-якому випадку повинні бути захищені та отримувати належне утримання від батьків, яке гарантоване як частиною 2 статті 51 Конституції України,як Сімейним кодексом України, так і частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, це зокрема, виявляється в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому, незалежно від того, що відповідач [PERSON] проживає від дітей окремо, його обов'язок, як батька, утримувати та надавати дітям матеріальну допомогу Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved