Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання договорів оренди земельних ділянок та зобов'язання повернути земельні ділянки, в обґрунтування якого зазначив, що йому на праві приватної власності належать дві земельні ділянки, а саме: земельна ділянка розміром 4,7269 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка розміром 4,7269 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 07.03.2017 року між ним та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено договори оренди землі, відповідно до яких, ФОП [PERSON] було передано у строкове платне користування вищезазначені земельні ділянки строком на 49 років. Відповідно до п. 4.1 та п. 9.5 договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] від 07.03.2017 року, йому належить орендна плата у розмірі 4917,90 грн. на рік, яку він має право отримати за весь термін оренди, тобто за 49 років. Також, відповідно до п. 4.1 та п. 9.5 договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] від 07.03.2017 року, йому належить орендна плата у розмірі 4917,90 грн. на рік, яку він має право отримати за весь термін оренди, тобто за 49 років. 28.02.2018 року ним була направлена претензія з вимогою сплатити орендні платежі за користування земельними ділянками за весь строк дії договорів оренди земельних ділянок, тобто за 49 років. 04.04.2018 року, відповідач [PERSON] надіслала на його адресу відповідь на претензію, відповідно до якої його претензія з вимогою сплатити орендні платежі за весь строк дії договору оренди була відхилена. 30 квітня 2018 року, він знову звернувся до відповідача [PERSON] з вимогою про отримання орендної плати за весь період дії договорів оренди земельних ділянок, тобто за 49 років. Від відповідача відповідь на його повторну вимогу не надходила. У зв'язку з цим, просить розірвати вищезазначені договори оренди земельних ділянок та повернути йому земельні ділянки. 16.08.2018 року відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі та вважає їх такими, що не відповідають умовам договорів оренди земельних ділянок та вимогам закону. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на п. 9.5 договорів оренди земельних ділянок від 07.03.2017 року, в якому зазначено, що орендодавець має право на одноразове отримання усіх орендних платежів за весь час договорів оренди, однак, відповідно до чинного законодавства, несплата у повному обсязі орендної плати за весь термін дії договору оренди земельної ділянки не є підставою для розірвання договорів оренди землі. Крім того, відповідно до договорів оренди землі дійсно передбачено право орендодавця на одноразове отримання орендної плати, але в той же час орендар, за умовами договору не наділений обов'язком робити одноразову виплату орендної плати за весь строк оренди. Відповідно до ст. 14 ЦК України, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковими для неї. Просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. (а.с. 36-37)., 22.08.2018 року від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Таким чином, однією із підстав розірвання договору може бути невиконання сторонами обов'язків, передбачених умовами договору, а також на підставах, визначених іншими законами України. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У зв'язку з цим, однією із підстав розірвання договору може бути істотне порушення договору його стороною, якщо друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно п. 4.1, п. 9.5 договорів оренди землі, позивач мав право отримати орендну плату за весь термін оренди, тобто за 49 років у розмірі 240977, 00 грн. за кожен договір оренди, що набагато більше фактично отриманої позивачем суми, тобто порушення договорів позивачем є істотними. Крім того, згідно ст. 509, ч. 3 ст. 510, ч. 2 ст. 526 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Виконання зобов'язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов'язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов'язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Таким чином, вказані норми закону у їх систематичному зв'язку, передбачають можливість настання певного обов'язку однієї сторони за договором не тільки у випадку, коли такий обов'язок прямо зазначений у договорі, але і коли інша сторона наділена відповідним правом вимоги і реалізації цього права залежить лише від волевиявлення цієї сторони. Оскільки позивач звернувся з вимогою до відповідача про одноразову сплату орендної плати за договорами, і таке право було передбачене умовами цих договорів, то у відповідача виник обов'язок виконати таку вимогу. (а.с. 39)., Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України, причини неявки не повідомив, заяв та клопотань від нього до суду не надходило. (а.с. 98)., Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Просила суд відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши думку представника позивача [PERSON] - [PERSON] та відповідача [PERSON], приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти, які підтверджені належними письмовими доказами та визнаються сторонами. [PERSON] є власником земельних ділянок площею 4,7269 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS] та 4,7269 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.03.2017 року, індексійні номери 82879785 та 82883867, (а.с. 5,6)., 07.03.2017 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено два договори оренди вказаних земельних ділянок, які були зареєстровані суб'єктом державної реєстрації прав про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис від 16.03.2017 року № 19525492 та № 19526251. (а.с. 7-8, 9-10)., Відповідно до п. 3.1 зазначених договорів, договір оренди земельної ділянки укладається на 49 років. Пунктами 4.1, 4.3 Договорів оренди передбачено, що за користування вказаною в Договорі земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій або натуральній формі та розмірі 3 відсотка від нормативної грошової оцінки, а саме 4 917,90 грн. у рік. Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії Договору не пізніше як у термін від 01 листопада до 30 грудня кожного року. Відповідно до п. 9.5 вищезазначених договорів оренди землі, Орендодавець має право на одноразове отримання всіх орендних платежів у грошовій формі за весь час дії договору оренди. 28 лютого 2018 року, позивачем [PERSON] на адресу відповідача [PERSON] була направлена претензія, відповідно до якої, позивач просив відповідача переглянути умови договорів оренди земельних ділянок , а саме п. 4.6 (про перегляд розміру орендної плати, а саме один раз на п'ять років), п. 3.1 ( строк дії договору), та просив сплати йому всі платежі у грошовій формі за весь час дії договорів, що відповідає вимогам п. 9.5 договорів оренди земельних ділянок. (а.с. 14)., Як вбачається із відповіді на претензію від 04 квітня 2018 року, відповідач [PERSON] зазначила, що їй оригінали документів не потрібні, тому вона висилає їх цінним листом на адресу позивача [PERSON], на вимоги позивача про перегляд розміру орендної плати, а саме один раз на п'ять років, строк дії договору, та сплати йому всіх платежів у грошовій формі за весь час дії договорів ніяким чином не відреагувала. (а.с. 15-16)., 30 квітня 2018 року позивач [PERSON] поторно направив на адресу відповідача [PERSON] вимогу про сплату належної йому орендної плати за користування двома земельними ділянками за 49 років, у загальному розмірі 481 954,00 грн., але відповіді від відповідача [PERSON] на вказану вимогу позивач [PERSON] не отримав (а.с. 11)., Позивач вважає, що є підстави для розірвання договору у зв'язку з порушенням відповідачем п.9.5 договорів на виплату орендної плати одноразово за весь час дії договору оренди землі. Правові відносини сторін регулюються договорами оренди земельних ділянок та законодавством про оренду землі. Відповідно до умов договорів оренди земельних ділянок, а саме п. 9.5, позивач має право на одноразове отримання всіх орендних платежів у грошовій формі за весь час дії договору оренди, але в той же час, вказаними договорами оренди земельних ділянок не передбачено саме обов'язку відповідача на першу вимогу позивача сплати всі орендні платежі за весь час дії договорів оренди, а саме за 49 років. Також договором сторони не передбачали підставу для його розірвання у разі невиконання п.9.5, а законодавство України передбачає розірвання договору за встановлених обставин. Положеннями ст. 32Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час підписання сторонами договору оренди землі) на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно до правової позиції щодо розірвання договору оренди землі у разі систематичної несплати орендної плати, що викладена в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року, зробив висновок про можливість розірвання договору оренди землі лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Нездійснення одноразової виплати орендної плати не свідчить про систематичність несплати, у зв'язку з чим відсутні передбачені законом підстави для розірвання договору. На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для дострокового розірвання договору оренди землі, а тому в задоволенні позову [PERSON]. необхідно відмовити. У відповідності до ст.141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються. На підставі ст. 638 ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного Кодексу України, ч. 4 ст. 124, ч. 1 ст. 141 Земельного Кодексу України, ст.ст. 1, 13, 14, 15, 18, 21, ч. 1 ст. 25, ч. 1 ст. 27, ст. 32 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: dismissed