overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] він знаходиться в юридичному шлюбі з 21 квітня 2007 року. Мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що протягом останнього часу їх сімейні стосунки погіршились, що призвело до постійних непорозумінь та конфліктів. Шлюбні відносини фактично припинилися. Протягом шести місяців до часу звернення до суду з відповідачем вони не мешкають однією сім`єю. Спільне життя не склалося з причин відсутності взаєморозуміння та байдужості до життя та проблем один одного. Примирення з відповідачем не можливе, тому позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Позивач та відповідач надали суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2007 року. Їх шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 90 (а.с. 13). Сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Згідно частини першої статті 110\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сім`єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Судом встановлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати за доцільне збереження шлюбу між сторонами. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає необхідним залишити відповідачу прізвище « [PERSON] ». На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] він знаходиться в юридичному шлюбі з 24 лютого 2001 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Позивач зазначив, що з відповідачем подружні відносини не склались. Протягом останнього року спільного проживання з відповідачем у них було відсутнє взаємне порозуміння, постійно виникали суперечки, які закінчувались сварками, особистими образами. Підставами суперечок були різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, сімейні цінності, відсутність поваги один до одного. З цих підстав спільне проживання з відповідачем припинене з 2013 року. Спільне господарство не ведуть. На теперішній час він підтримує фактичні сімейні відносини з іншою жінкою, з якою має намір в майбутньому укласти шлюб. Примирення з відповідачкою не можливе, тому позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Позивач та відповідач надали суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнала. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2001 року. Їх шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 38 (а.с.4). Згідно частини першої статті 110\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сім`єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Судом встановлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати за доцільне збереження шлюбу між сторонами. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави, за її клопотанням, суд вважає необхідним залишити відповідачу прізвище « [PERSON] ». На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] він знаходиться в юридичному шлюбі з 25 липня 2008 року. З відповідачем сумісних дітей не мають. З серпня 2011 року сімейні відносини з відповідачем погіршувалися, внаслідок не бажання відповідача ураховувати його думку. З відповідачем у нього відсуне взаємне порозуміння, в результаті чого виникають постійні сварки, які закінчуються особистими образами. З липня 2013 року вони остаточно припинили шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство. З відповідачем мешкають окремо один від одного. Спору майнового характеру між ними не існує. Відновлення сімейних стосунків є неможливим, позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Позивач до суду не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з клопотанням розглядати справу без його участі у судовому засіданні, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач до суду не зявилася по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. Враховуючи позицію позивача, той факт, що відповідач двічі відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства була повідомлена про час та місце розгляду справи за її участі, суд вважає необхідним дану справу розглянути заочно і за відсутності сторін. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2008 року. Їх шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом № 162 (а.с. 8). Поведінка відповідача , яка не з*явилась у судове засідання, повідомлені позивачем у позові обставини свідчать, що жодна із сторін відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажає, що їх сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя неможливе і що не розірваний шлюб буде порушувати їх особисті інтереси в подальшому. Згідно частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сімєю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений. У позові про розірвання шлюбу, між сторонами неможливо встановити ступінь винуватості будь-якої сторони, у звязку з чим, суд вважає необхідним залишити судові витрати на рахунку сторони, що звернулась з позовом про розірвання шлюбу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] він знаходиться в юридичному шлюбі з 26 грудня 2087 року. Неповнолітніх дітей не мають. З травня 2014 року позивач припинив сімейні відносини з відповідачем. З вказаного часу разом не проживають, сімейних стосунків не підтримують, сумісного домашнього господарства не ведуть. Причиною розірвання сімейних відносин слугувало те, що було відсутнє взаємне порозуміння. Відновлення сімейних стосунків є неможливим, позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Сторони в судове засідання не з*явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з*явилась по невідомій суду причині, заяв про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. Суд вважає, що в матеріалах справи є всі дані про права і взаємовідносини сторін, тому немає необхідності вислуховувати пояснення осіб, які не з*явились до суду. Враховуючи, що відповідач тричі належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи за її участі, позивач не заперечує проти розгляду справи у заочному провадженні, суд вважає можливим розглянути дану справу заочно і за відсутності позивача. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.12.1987 року. Їх шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом № 547 (а.с. 6). Жодна із сторін відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажає. Позивач вважає, що їх сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя неможливе і що не розірваний шлюб буде порушувати їх особисті інтереси в подальшому. Згідно частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, поведінка сторін та їх небажання жити однією сімєю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, питання про місце проживання дітей не порушувалось. У позові про розірвання шлюбу, між сторонами неможливо встановити ступінь винуватості будь-якої сторони, у звязку з чим, суд вважає необхідним залишити судові витрати на рахунку сторони, що звернулась з позовом про розірвання шлюбу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] він знаходиться в юридичному шлюбі з 26 серпня 2011 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки з відповідачем не склалися. Позивач зазначив, що відповідач не виконувала обов`язки у повсякденному житті та побуті, відмовлялась працювати, утримувати дітей та приймати участь у їх вихованні, зловживає спиртними напоями, веде непристойний спосіб життя та неодноразово була викрита ним у зраді, наслідками чого були постійні сварки, свідком яких були їх діти. Примирення з відповідачем не можливе, тому позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Позивач та відповідач надали суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2011 року. Їх шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 194 (а.с. 7). Сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 8-9). Згідно частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сім`єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений. У позові про розірвання шлюбу, між сторонами неможливо встановити ступінь винуватості будь-якої сторони, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним залишити судові витрати на рахунку сторони, що звернулась з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави, за її клопотанням, суд вважає необхідним залишити відповідачу прізвище « [PERSON] ». На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] він знаходиться в юридичному шлюбі з 27 липня 2002 року. В період шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з відповідачем не склалися, оскільки маючи різні погляди на сумісне життя, вони не знаходили компромісів і постійно виникали між ними сварки, які негативно відображалися на психічному стані їхньої дитини. З 2016 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини. З зазначеного часу спільного господарства разом не ведуть. Відновлення сімейних стосунків є неможливим, позивач просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Позивач та відповідач до суду не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з клопотанням розглядати справу без їх участі у судовому засіданні. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, відповідач визнала позов у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2002 року. Їх шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 156 (арк.спр. 5). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (арк.спр. 6). Жодна із сторін відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажає. І позивач, і відповідач вважають, що їх сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя неможливе і що не розірваний шлюб буде порушувати їх особисті інтереси в подальшому. Згідно частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сімєю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений. У позові про розірвання шлюбу, між сторонами неможливо встановити ступінь винуватості будь-якої сторони, у звязку з чим, суд вважає необхідним залишити судові витрати на рахунку сторони, що звернулась з позовом про розірвання шлюбу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] він знаходиться в юридичному шлюбі з 27 серпня 1994 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки з відповідачем не склалися. Позивач зазначив, що на теперішній він проживає з іншою жінкою, з якою має намір створити нову сім`ю. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з жовтня 2010 року, з цього часу мешкають окремо. На теперішній час ведення між ними спільного господарства припинено. Просив суд шлюб між ним та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Позивач та відповідач надали суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 1994 року. Їх шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 316 (а.с. 6). Згідно частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сім`єю надалі дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений. У позові про розірвання шлюбу, між сторонами неможливо встановити ступінь винуватості будь-якої сторони, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним залишити судові витрати на рахунку сторони, що звернулась з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави, за її клопотанням, суд вважає необхідним залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що з відповідачем [PERSON] він знаходиться в юридичному шлюбі з 27 травня 2017 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки з відповідачем не склалися. Позивач зазначив, що подружні відносини у нього з відповідачем не склалися, у зв`язку з тим, що вони мали різні погляди на життя, наслідками чого були постійні сварки, свідком яких була їх дитина. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам та інтересам їх дитини. З травня 2019 року він припинив з відповідачкою шлюбні стосунки і вони перестали вести спільне господарство. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Позивач та відповідач надали суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 травня 2017 року. Їх шлюб зареєстровано Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 98 (а.с. 10). Сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 11). Згідно частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень статті 112 Сімейного кодексу України, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сім`єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та їх подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений. У позові про розірвання шлюбу, між сторонами неможливо встановити ступінь винуватості будь-якої сторони, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним залишити судові витрати на рахунку сторони, що звернулась з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає, що відповідачу необхідно залишити прізвище « [PERSON] », оскільки вона не заявляла про відновлення дошлюбного прізвища. На пiдставi ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved