Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності в якому просив встановити факт постійного проживання на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , з його сином [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Встановити частку в праві спільної сумісної власності та визнати право власності на 1/3 частку квартири загальною площею 39,1 кв.м. та житловою 29,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . В обґрунтування позовної заяви позивач зазначав, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/3 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач, як син померлого, в силу статті 1261 ЦК України є спадкоємцем майна померлого першої черги. За життя [PERSON] було складено заповіт, оскільки, перед смертю спадкодавець хворів тривалий час та потребував догляду. [PERSON] не заявляв про відмову від спадщини. Натомість, коли позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, то відповідно до Постанови приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Полєжаєвої Н.П. від 15 лютого2017 року, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на пропуск терміну, встановленого законом для прийняття спадщини. Проте, не зважаючи на пропуск шестимісячного строку на прийняття спадщини шляхом складання відповідної заяви, в силу положень частини 3 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] являється особою яка прийняла спадщину, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживав разом з померлим та здійснював догляд за ним разом зі своєю матір`ю [PERSON] . На момент смерті місце проживання [PERSON] відповідно до довідки №2148 було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , яка належала на праві приватної власності позивачу [PERSON] та в якій батько та син проживали разом. У зв`язку з тим, що на момент смерті свого батька [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не вважав за потрібне реєструвати своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] , яка належала на момент смерті спадкодавця і в якій спадкодавець був зареєстрований, на праві приватної власності заявникові [PERSON] . Тобто, на момент смерті спадкодавця у спадкоємця було у власності більше одного житлового приміщення, тому бути зареєстрованим одночасно у двох приміщеннях він не міг. Крім того, [PERSON] фактично прийняв спадщину, тобто вступив у володіння і управління спадковим майном. А саме: продовжує проживати в квартирі, здійснює догляд за нею, сплачує витрати на утримання, цей факт може підтвердити його матір [PERSON] . Ухвалою судді від 12.07.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. 05.09.2019 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача згідно якого останні прохали розглядати справу без їхньої участі та покладались на розсуд суду. Ухвалою суду від 11.09.2019 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився надав заяву відповідно до якої просив справу розглядати без його участі та позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у ній. Відповідач будучи належним чином повідомленим про день час та місце слухання справи в судове засідання не з`явився до суду надав заяву про розгляд справи без його участі. У відповідності до положень ч.1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також\~ст. 4 ЦПК України\~гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст.\~12,\~81,\~82 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Перевіряючи обґрунтованість пред`явлених вимог позивача, суд виходить з наступного. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] помер [PERSON] , останній являвся батьком позивача у справі [PERSON] . На момент смерті місце проживання [PERSON] відповідно до довідки №2148 було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , яка належала на праві приватної власності позивачу [PERSON] та в якій батько та син проживали разом. Позивач постійно проживав зі спадкодавцем, спільно зі своєю матір`ю здійснював догляд за ним, хоча і був зареєстрований за іншою адресою, тому фактично прийняв спадщину. У визначений законом 6-місячний термін не звертався до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вважав, що прийняв спадщину згідно частини 3 статті 1268 ЦК України. Відповідно до ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст..64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією, України. Відповідно до частини першої\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 95 ЦПК України\~письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Пунктом 5 частини другої\~статті 293 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (підпункт 1 частина перша\~статті 315 ЦПК України). З урахуванням викладеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що факт того, що [PERSON] дійсно проживав з померлим, підтверджується письмовими доказами у справі. Позивачем підтверджено належними та допустими доказами по справі, що [PERSON] постійно проживав разом з [PERSON] , однією сім`єю на час смерті [PERSON] . Позивач вичерпав всі можливості, щодо одержання документу , який підтверджує факт проживання з батьком, але відповідного документу не отримав, отже такий факт повинен бути встановлений судом. Відповідно до\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п. 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного

Outcome: approved