Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивує тим, що 08 квітня 2015 р. він, фізична особа-підприємець надав [PERSON] суму 100\~000 грн. за вирощення соняшника, про що відповідач у присутності свідків написав власноруч розписку. У встановлений строк відповідач кошти не повернув. Просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу 100\~000 грн., накласти арешт на майно, що належить відповідачу, стягнути з відповідача судові витрати. В уточненій позовній заяві просив також стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу. В судовому засіданнія позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги не визнає. Його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі і зазначив, що [PERSON] грошей у позивача не брав, не давав обіцянок їх повернути та розписка не є договором позики. Просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України з а договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Судом установлено, що згідно розписки від 08.04.2015 р. [PERSON] отримав в рахунок сплати по вирощуванню соняшника 100 000 грн. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Разом з тим в розписки не вбачається від якої особи ці кошти було отримано. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, дана розписка про отримання грошових коштів не містить зобовязання про їх повернення. Крім того, договір позики не відповідає вимогам, установленим для правочинів, які укладаються в письмовій формі, а саме: договір позики в цій справі підписаний лише однією стороною [PERSON] і не підписаний позикодавцем (позивачем). Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про безпідставність заявленого позивачем позову. На підставі ст.ст. 11, 16, 23, 202, 207, 1046, 1047, 1049ЦК України,

Outcome: dismissed