Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Коммодор-тур» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, відповідно до якого просить суд: - стягнути солідарно з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Коммодор-тур» на користь [PERSON] матеріальну шкоду за договором позики від 15.05.2019 року № 15/05 в розмірі 500 000,00 гривень (п`ятсот тисяч гривень 00 копійок). - стягнути солідарно з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Коммодор-тур» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10 000,00 гривень (десять тисяч гривень 00 копійок). - судові витрати покласти на відповідачів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.05.2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики № 15/05, у відповідності до якого позивач передав, а відповідач прийняв в позику грошові кошти в розмірі 500 000,00 грн., та зобов`язувався повернути її строком до 20.12.2019 року. Підтвердженням отримання [PERSON] грошових коштів від [PERSON] є розписка датована 15.05.2019 року в якій [PERSON] своїм підписом підтвердив отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 500 000,00 грн. у повному обсязі і зобов`язувався їх повернути строком до 20.12.2019 року. Того ж дня, з метою забезпечення виконання обов`язків [PERSON] перед [PERSON] , між [PERSON] , [PERSON] і ТОВ «Коммодор-тур» було укладено договір поруки за № 3, відповідно до якого ТОВ «Коммодор-тур» стало поручителем [PERSON] перед [PERSON] на суму в розмірі 500 000,00 грн. В строк визначений п.1 договору позики [PERSON] грошові кошти не повернув. Після спливу остаточного строку виконання зобов`язань, 08.01.2020 року [PERSON] направив вимогу позичальнику [PERSON] з вимогою повернути грошові кошти, які були взяті в борг у відповідності до договору позики від 15.05.2019 року. Також, 08.01.2020 року [PERSON] направив вимогу поручителю [PERSON] - ТОВ «Коммодор-тур» щодо повернення грошових коштів у розмірі 500 000,00 гривень. Однак, до теперішнього часу ні [PERSON] , ні TOB «Коммодор-тур» не повернули позивачу суму боргу, що і стало підставою для звернення до суду. Оскільки відповідачі порушили строк виконання грошового зобов`язання більше ніж на шість місяців, позивач був змушений змінити спосіб свого життя та жив у ритмі постійних психологічних переживань. При цьому, з 12.03.2020 року в Україні запроваджено карантин через спалах у світі коронавірусу. У зв`язку із запровадженням протиепідеміологічних заходів, позивач втратив більшу частину середньомісячного доходу та зазнавав глибоких моральних та душевних страждань, розуміючи, що йому винні кошти, яких було б достатньо для збереження нормального ритму життя. У зв`язку з чим позивачу було завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 10 000 грн. На підставі наведеного позивач [PERSON] просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 25.06.2020 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідачів [PERSON] та ТОВ «Коммодор-тур» - адвокат Приміч Д.В., який діє на підставі ордеру, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнав. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, встановивши дійсні обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що 15.05.2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики № 15/05, у відповідності до якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв в позику грошову суму в розмірі 500 000,00 грн. та зобов`язувався повернути її строком до 20.12.2019 року. Підтвердженням отримання [PERSON] грошових коштів від [PERSON] 15.05.2019 року є розписка, в якій [PERSON] своїм підписом підтвердив отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 500 000,00 (п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок у повному обсязі і зобов`язувався їх повернути строком до 20.12.2019 року. 15.05.2019 року між [PERSON] та [PERSON] і ТОВ «Коммодор-тур» з метою забезпечення виконання обов`язків [PERSON] перед [PERSON] був укладений договір поруки № 3, відповідно до якого ТОВ «Коммодор-тур» стало поручителем [PERSON] перед [PERSON] на суму в розмірі 500 000,00 грн. В строк визначений договором позики № 15/05 від 15.05.2019 року відповідач [PERSON] грошові кошти не повернув. 08.01.2020 року позивачем [PERSON] була направлена претензія позичальнику [PERSON] з вимогою повернути грошові кошти, які були взяті в борг у відповідності до договору позики від 15.05.2019 року. 08.01.2020 року позивачем [PERSON] також була направлена вимога поручителю [PERSON] - ТОВ «Коммодор-тур» про повернення грошових коштів у розмірі 500 000,00 гривень, за які ТОВ «Коммодор-тур» виступило поручителем перед [PERSON] . На вищезазначені претензії щодо повернення грошових коштів відповідачами не було надано відповіді та, відповідно, не повернено грошових коштів позивачу відповідно до договору позики від 15.05.2020 року № 15/05, що підтверджується заявою відповідачів [PERSON] та ТОВ «Коммодор-тур» про визнання позовних вимог позивача. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ч. 1ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Оцінуючи докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Коммодор-тур» в частині стягнення матеріальної шкоди обгрунтовані та підлягають задоволенню. За таких обставин, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення суми заборгованості за договором позики в розмірі 500 000,00 грн. з відповідачів [PERSON] та ТОВ «Коммодор-тур» підлягають задоволенню. З приводу заявленої позивачем вимоги щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Пунктом 8 Договору позики № 15/05 від 15.05.2019 року передбачено, що у випадку порушення строку повернення грошових коштів визначеного у п.1 договору позикодавець має право вимагати від позичальника відшкодування моральної шкоди за порушення грошового зобов`язання, але не більше ніж 10 000,00 (десять тисяч) гривень. При цьому, позивач зазначає, що з 12 березня 2020 року в Україні запроваджено карантин через спалах коронавірусної хвороби 2019 (COVID-19). В зв`язку із запровадженням протиепідеміологічних заходів, позивач втратив більшу частину середньомісячного доходу та зазнавав глибоких моральних та душевних страждань, розуміючи що йому винні кошти, яких було б достатньо для збереження нормального ритму життя. Однак жодних доказів на підтвердження зазначених обставин позивач до суду не надав та не зазначив наявності причинного зв`язку між шкодою, яка йому нібито була завдана через введення карантину, та протиправним діянням (бездіяльності) заподіювача, а тому підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди у суду немає. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є недоведеними в частині стягнення моральної шкоди з відповідачів на користь позивача та не підлягають задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню з відповідачів сплачений позивачем судовий збір у розмірі 5000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial