Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просив стягнути із Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» на його користь суму процентів за період прострочення повернення банківського вкладу у сумі 6 000 (шість тисяч) доларів США, що на день підписання цієї позовної заяви за офіційним курсом є еквівалентом 94 260 гривень. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказав, що ним 13 березня 2008 року укладено договір № 20/02-02/17 на вклад Універсальний з Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є відповідач, в особі його Миргородського відділення Полтавської обласної дирекції. 13 березня 2008 року ним розміщено у зазначеному відділенні відповідача депозит у сумі 30 000 доларів США строком на 12 місяців під 25 відсотків річних. Тобто по закінченню строку вкладу Відповідач мав сплатити йому 37 500 доларів США. Оскільки у поверненні коштів готівкою при особистих зверненнях Відповідач відмовляв, з метою отримання вкладу з нарахованими відсотками 15 травня 2013 року ним направлено на адресу Відповідача заяву з вимогою повернути кошти шляхом безготівкового перерахування на його картковий рахунок, відкритий у Відповідача. Відповідного листа отримано центральним офісом відповідача 18 травня 2013 року. Однак кошти йому повернуто не було, що змусило його звернутися\~ до суду. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.01.2014р., що набрало законної сили 20 лютого 2014 року, стягнуто з ПАТ «[PERSON] Аваль» суму вкладу разом з передбаченими договором відсотками. Зазначене рішення суду відповідачем виконане 07 березня 2014 року шляхом зарахування коштів на його картковий рахунок. Зважаючи, що лист про повернення вкладу отриманий відповідачем 18 травня 2013 року, прострочення відповідача з повернення вкладу від дня отримання письмової вимоги про його повернення складає 292 дні. Так як Відповідач неправомірно утримував кошти та не повертав суму вкладу протягом 292 днів, позивач вважає, що останній має сплатити йому передбачені укладеним між ними договором проценти за користування коштами банківського вкладу за цей період. Враховуючи, що договором передбачено сплату на його користь 25% річних, а сума вкладу складала 30 000,00 дол. США, Відповідач за прострочення повернення йому вкладу протягом 292 днів має сплатити на його користь 6 000,00 (шість тисяч) доларів США: 30 000,00 дол. США х 25% :100% : 365 днів х 292 дні = 6 000,00 дол. США В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON], діючий відповідно довіреності,\~ в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволенні відмовити та вважає вимоги позивача незаконними, необґрунтованими так як пунктом 2.4.5 договору передбачено, що банк не нараховує відсотки після закінчення строку вкладу, визначеного у п.1.1 тобто після 13.03.2009 року. Окрім того, рахунок на імя [PERSON] № 20/02-02/17, вказаний у Договорі, а також рахунок, зазначений у прибутковому валютному ордері №3 від 13.03.2008 року на суму 30 000,00 доларів США, у Банку не відкривались, грошові кошти Банком від Позивача не приймались і на іменних рахунках у Банку були відсутні. Банк, як юридична особа, коштами Позивача не користувався та не міг користуватись коштами з причини неправомірного їх заволодіння іншою особою. Факт виникнення зобов'язань Банку перед Позивачем за договором № 20/02-02/17 на вклад «Універсальний» від 13.03.2008р., був встановлений лише рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.01.2014р., яке набуло чинності 20.02.2014р. А тому вважає, що до 20.02.2014р., будь - які зобовязання на підставі Договору у Банку перед [PERSON] були відсутні. Вони виконали судове рішення у добровільному порядку 07.03.2014р., перерахувавши на рахунок відповідача кошти в сумі 302 034,87 грн. (з них 239 790 грн. сума вкладу та 59 947,50 грн. - відсотки за вкладом за весь строк дії вкладу), що підтверджується меморіальним ордером № 9 від 07.03.2014р. Відповідач вважає, що встановлені судом рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.01.2014р. по справі № (541/1570/13-ц) правовідносини за договором № 20/02-02/17 на вклад «Універсальний» від 13.03.2008р. між [PERSON] та Банком є припиненими з 14 березня 2009 року, тому відсутні правові підстави для предявлення будь-яких вимог позивачем щодо стягнення сум за межами строку дії договору. Вимога позивача про стягнення відсотків за Договором на вклад після закінчення строку вкладу у розмірах, встановлених пп.1.2 Договору (25% річних), не підлягають задоволенню, виходячи з положень ч.4 ст.1060 ЦК України згідно якої «якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу із спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором». Норми ст.ст.1060, 1061 ЦК України, на які посилається позивач у своєму позові застосовуються у випадках, коли сторони не передбачили в умовах договору іншого правила. Згідно ж до п.2.4.5 Договору на вклад Універсальний сторони дійшли згоди про те, що [PERSON] не нараховує відсотки після закінчення строку вкладу, визначеного у п.1.1 Договору. Крім того, у п.6.2 Договору зазначено, що строк дії цього Договору не продовжується. Після закінчення строку вкладу, згідно з п.1.1, сторони можуть укласти новий договір на умовах, що пропонуються Банком на момент його укладення. Відповідач, з урахуванням умов договору на вклад «Універсальний» від 13.03.2008р., а також відсутності документів, що свідчили б про подовження строку дії зазначеного договору, та виходячи з положень ст.530, 598, 1060 ЦК України, вважає що Договір припинив свою дію з 14.03.2009р. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та детально проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 10,11,60, ч.3 ст.61 ЦПК України суд, здійснюючи судочинство на засадах змагальності сприяє сторонам всебічному зясуванню обставин справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та на підставі доказів сторін. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини. Встановлено, що між позивачем [PERSON], 13 березня 2008 року укладено договір № 20/02-02/17 на вклад Універсальний з Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є відповідач, в особі його Миргородського відділення Полтавської обласної дирекції (а.с. 8-9). На умовах цього договору 13 березня 2008 року позивачем розміщено у зазначеному відділенні відповідача депозит у сумі 30 000 доларів США строком на 12 місяців під 25 відсотків річних, як було обумовлено сторонами. (а.с.10) Тобто по закінченню строку вкладу Відповідач мав повернути позивачу 37 500 доларів США. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.01.2014р.\~ стягнуто з Відповідача суму вкладу разом з відсотками у національній валюті за офіційним курсом, встановленим Національним банком України, а саме у сумі 299 737,50 грн. (а.с. 4-7) Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 20.02.2014 року рішення Миргородського міськрайонного суду від 08.01.2014 року залишено без змін. Судовим рішенням встановлено порушення банком умов договору на вклад від 13.03.2008р. № 20/02-02/17, таким чином є безпідставним посилання представника відповідача про те, що вони в добровільному порядку перерахували позивачеві кошти\~ 07.03.2014р., оскільки це було виконання судового рішення. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Ухвалення судом рішення про стягнення грошової заборгованості не припиняє правовідносин які виникли між учасниками договору банківського вкладу, оскільки відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним . За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність»). Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав. Судом встановлено, що згідно з умовами договору банківського вкладу від 13 березня 2008 року, банк закриває вкладний рахунок після закінчення строку дії договору (пункт 5.4 договору). Підпунктом 2.4.1 зазначеного договору встановлено, що початком періоду нарахування відсотків є день зарахування суми грошових коштів на рахунок вкладника (13 березня 2008 року), закінченням нарахування відсотків є день закінчення строку вкладу (13 березня 2009 року). За бажанням вкладника відсотки можна отримати: готівкою, через касу банку; шляхом перерахування на картковий рахунок вкладника; шляхом перерахування на власний поточний рахунок; шляхом перерахування на власний вкладний рахунок (підпункт 2.4.2 договору). Договором не передбачено його автоматичної пролонгації та зміни умов в односторонньому порядку. Строк дії договору не продовжується, а сторони після закінчення строку вкладу можуть укласти новий договір (пункт 6.2. договору). Отже, аналіз правових норм та умов договору дає підстави для висновку про те, що відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання банку в розмірі та на умовах, визначених договором банківського вкладу (депозиту), припинилися у строк, установлений цим договором. Однак закінчення строку дії договору в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Договір банківського вкладу не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов'язань за договором після закінчення терміну його дії, тому проценти за користування грошовими коштами позивача підлягають стягненню у розмірі за вкладом на вимогу. Саме такі висновки щодо застосування зазначених норм права висловив Верховний Суд України в постанові від 11 листопада 2015 року (№ 6-1891цс15) та постанові від 27 квітня 2016 року (№ 6-302цс16). Згідно наданого суду доказу, а саме рішення № 100302/Р1/1 Комітету з управління активами та пасивами банку АТ «[PERSON] Аваль» встановлено відсоткову ставку по рахунках фізичних осіб «До запитання» у розмірі 0,01% річних у всіх валютах. Так як відповідач неправомірно утримував кошти [PERSON] та не повертав суму вкладу протягом 292 днів, Відповідач має сплатити передбачені проценти за користування коштами банківського вкладу за цей період з урахуванням процентної ставки у розмірі 0,01 % річних. Враховуючи, що сума вкладу складала 30 000,00 дол. США, Відповідач за прострочення повернення\~ вкладу протягом 292 днів ( 18.05.2013р. по 06.03.2014р.) має сплатити 2,4 доларів США: 30 000,00 дол. США х 0,01% :365 дні х 292 дні = 2,4 дол. США. Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно п.14 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» У разі\~ предявлення\~ позову\~ про\~ стягнення\~ грошової суми в\~ іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим\~ Національним\~ банком\~ України\~ на\~\~ день\~\~ ухвалення рішення. Так на день ухвалення судового рішення 16 червня 201 року Національним банком України було встановлено такий офіційний курс гривні до долара США: за 100 доларів США 2488,76 гривень. Таким чином за офіційним курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення судового рішення, сума процентів за період прострочення повернення банківського вкладу у гривні складає 59 гривень 71 копійка: Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково судові витрати присуджуються відповідачеві з позивача пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Тому з позивача на користь Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» підлягають стягненню 99,96 % понесених судових витрат, що становить 2702 грн. 38 коп. Суд при постановленні рішення не вирішую питання про поворот виконання відповідно до частини 2 статті 380 ЦПК України, так як в ході судового розгляду не надано документів, які містили інформацію у якій сумі та в які валюті було проведено повне фактичне виконання рішення суду, що не позбавляє Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» звернутись до суду із окремою заявою про поворот виконання, після набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial