Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Білокуракинської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його дядька - [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер його дядько - [PERSON]. Дядько проживав один, ні сім'ї, ні дітей у нього не було. 12 вересня 2004 року помер батько позивача та брат [PERSON] [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, про існування якої позивачу стало відомо в травні 2016 року та він звернувся до Білокуракинської нотаріальної контори. Однак, у зв'язку з наявністю в свідоцтвах про смерть батька та дядька були розбіжності, йому було запропоновано звернутися до суду з встановленням юридичного факту родинних відносин. Рішенням Білокуракинського районного суду від 19.04.2016 року було встановлено, що [PERSON] є рідним дядьком позивача. Спадщина після померлого [PERSON] відкрилася [INFO], та Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] по закону є батько позивача, який був спадкоємцем другої черги. Після смерті батька позивач є спадкоємцем першої черги, проте заяву про прийняття спадщини у встановлений закон строк він не подав, оскільки він юридично необізнана особа. Згодом позивач знову звернувся до Білокуракинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та йому було пояснено, що заяву про прийняття спадщини не приймуть, так як Цивільний кодекс набрав чинності з 01.01.2004 року, а дядько позивача помер в [INFO], а отже застосовуються положення Цивільного кодексу, який діяв на момент відкриття спадщини, але в ньому як спадкоємці не зазначені племінники, тому позивачеві було відмовлено взагалі в прийнятті заяви про прийняття спадщини. Врешті решт йому було надано нотаріальну відмову, в якій зазначено, що ним було пропущено строк прийняття спадщини. У зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду та просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його дядька [PERSON], а саме на земельну ділянку розмірами 3,9898 га., яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] виданого Білокуракинською райдержадміністрацією 25.062003 року з кадастровим номером [NUMBER], вартістю на момент смерті спадкодавця 35423,49 грн., розташовану на території земель Олексіївської сільської ради Білокуракинського району Луганської області. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити, пояснивши, що про існування землі у дядька він узнав тільки в 2016 році. Після смерті батька спадщину прийняв його брат, він за прийняттям спадщини не звертався. Проте, бажає прийняти спадщину після смерті дядька, у зв'язку з чим просить його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі та надав аналогічні пояснення, просив позов задовольнити. Представник відповідача - Білокуракинської селищна рада в Луганській області в судове засідання не з'явився, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO]. помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.21). Згідно рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 19.04.2016р., встановлено що [PERSON] є рідним племінником [PERSON], який помер [INFO] (а.с.18). На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №304, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,9898 га, розташованої на території Олексіївської сільської ради Білокуракинського району Луганської області (а.с.17), вартість земельної ділянки становить 35123,49 грн. (а.с.9). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Білокуракинської селищної ради від 22.07.2016р. вих.№805, після смерті [PERSON], який помер [INFO], фактично прийняв спадщину його брат [PERSON], який провів обряд поховання померлого, протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця доглядав за будинком, сплачував комунальні платежі, фактично розпоряджався майном (а.с.11). [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.12), який помер [INFO] (а.с.19). Відповідно до п.5 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року тобто до 01.01.2004 року. Враховуючи, що спадщина після померлого спадкоємця була відкрита [INFO]. і батько позивача фактично спадщину прийняв, що підтверджується довідкою Білокуракинської селищної ради, застосуванню підлягають норми Цивільного Кодексу Української СРСР 1963 року. Згідно ст. 548 ЦК 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому позивач в своїй позовній заяві зазначає, що його батько був єдиним спадкоємцем після смерті свого брата, дядька позивача. При цьому він мав право на спадщину, але не зміг її отримати, так як тяжко хворів і помер [INFO]. Таким чином, надані позивачем докази не тільки не підтверджують викладені в позові обставини, а й суперечать їм. Окрім того, в позовній заяві позивач зазначив, що він є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька. Проте, в судовому засіданні було встановлено, що пояснив і сам позивач, що спадкоємцем після смерті його батька є його брат, [PERSON], що також підтверджується інформацією, наданою в.о. завідуючого Білокуракинської державної нотаріальної контори (а.с.59-60). Спадщину після смерті свого батька позивач не приймав. Таким чином, суд приходить до висновку, що викладені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності. Відповідно до довідки виданої Білокуракинською селищною радою від 27.07.2016р. вих.№814 [PERSON], який помер [INFO], проживав за адресою: [ADDRESS] з 1945 року по день смерті -[INFO]. До дня смерті з [PERSON] проживав та був прописаний його син - [PERSON] (а.с.10). Проте, згідно копії паспорта позивача, дослідженого в судовому засіданні, [PERSON] з 24.09.1998 року по 14.07.2006 року був зареєстрований в с. Заїківка Білокуракинського району Луганської області. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 27.09.2017р. виконуючим обов'язки державного нотаріуса Білокуракинської ДНК, державним нотаріусом Марківської ДНК Ченакалом О.Є., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті його дядька - [PERSON], померлого [INFO], в зв'язку з пропуском шестимісячного строку установленого для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.8). Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 07.02.2018 року у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після [PERSON], який помер [INFO] (а.с.62). Як вбачається з матеріалів справи, позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого дядька [PERSON], а батько позивача [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, таким чином прийнявши спадщину. При цьому спадщину після померлого [PERSON] прийняв [PERSON]. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки норми Цивільного Кодексу Української СРСР 1963 року не передбачали наявність таких спадкоємців як племінники, з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] до органів нотаріату не звертався, а спадщину після смерті батька позивача прийняв брат позивача - [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed