Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Ювілейна, 10 с. Чистилів Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 15 грудня 2008 року, посилаючись на те, що після смерті його матері відкрилась спадщина за законом на частку даного житлового будинку. Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки було виявлено, що в господарському будинку, що не відповідає експлікації приміщень до плану житлового будинку, згідно технічного паспорта, існують самочинні добудови. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову не заперечив. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. 15 грудня 2008 року померла мати позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД № 074795, виданого 17.12.2008 р. [PERSON] сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний запис за № 19. 11 червня 2009 року у справах Тернопільської районної\~державної нотаріальної\~конторизаведена спадкова справа після смерті матері позивача за № 254/2009 за його заявою про прийняття спадщини за законом. Після смерті матері позивача залишилась спадщина, яка складається з 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Ювілейна, 10 с. Чистилів Тернопільського району Тернопільської області. Дане будинковолодіння належало колгоспному двору, де його членами були: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що стверджується рішенням Тернопільського районного народного суду від 12.12.1988 р. Даним рішенням Тернопільського районного народного суду від 12.12.1988 р. у справі за № 2-37 І 1988 р. дане будинковолодіння було поділено, тобто відбувся його реальний поділ, згідно якого у власності матері позивача та у позивача залишилась 1/4 частки даного будинковолодіння із виділенням окремих приміщень. Таким чином, частина будинковолодіння з 1988 року була фактично відокремлена. Окрім цього, підтвердженням того, що будинок дійсно був реально поділений, підтверджується тим, що за частиною, що належала [PERSON] та [PERSON] був закріплений номер будинку 10, а за частиною, що належала [PERSON] та [PERSON] був закріплений та присвоєний номер 10а. Даний факт підтверджується довідкою за № 415 від 20.08.2018 р., виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та довідкою за № 93 від 20.03.2018 р., яка базується на відомостях з погосподарської книги. Відповідно на підставі рішення Тернопільського районного народного суду від 12.12.1988 р. було видане Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок від 10.05.1989 р., згідно до якого 1/2 частини будинковолодіння належить колгоспному двору, що складається із 2-ох членів, головою якого була спадкодавець [PERSON]. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Отже, оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991 (до введення в дію Закону України «Про власність») спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення в дію вказаного Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Крім цього, виготовляючи технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок, Тернопільське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації, не врахувало те, що будинок реально поділений та існують два номери у даному будинковолодінні та відобразив у технічному паспорті увесь будинок (враховуючи частину за № 10а). В результаті, Тернопільським районним госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації було зафіксовано наявність самочинного будівництва, а саме: незавершеної житлової прибудови літ «А», готовністю 74%, незавершена прибудова літ. «а1», готовністю 82%, тамбур літ. «а2» загальною площею 1.4 кв. м., що стверджується інформаційною довідкою про технічний стан нерухомого майна від 23.03.2016 р. за № 193, виданою Тернопільським районним госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації. 23.03.2018 р. державним нотаріусом Тернопільської районної нотаріальної контори була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій за № 756/02-14, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину законом, після смерті матері [PERSON], померлої 15 грудня 2008 року. Підставою для відмови стали відомості, що містяться в інформаційній довідці про технічний стан нерухомого лайна за № 193 від 23.03.2016 р., а саме: в даному будинковолодінні містяться незавершені житлові прибудови літ «А», готовністю 74%, незавершена прибудова літ. «а1», готовністю 82%, тамбур літ. «а2» загальною площею 1.4 кв. м.,, які є самочинно побудовані. Однак, дане самочинне будівництво існує на частині будинку за № 10а, а тому, виконувалось власниками іншої частини будинковолодіння. Згідно акту обстеження житлового будинку від 20.08.2018 р., що знаходиться за адресою: вул. Ювілейна, 10 с. Чистилів Тернопільського району Тернопільської області, встановлено, що під час обстеження та порівняння з матеріалами технічної інвентаризації, прибудов та добудов до частини будинковолодіння за адресою Ювілейна, 10 не виявлено. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Ювілейна, 10 с. Чистилів Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 15 грудня 2008 року.

Outcome: approved