Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В позові вказував, що він, [PERSON] з 06.03.2013 року по 20.06.2014 року працював на посаді директора приватного підприємства «ТМ-Новатор» ( надалі ПП «ТМ- Новатор»). 26.04.2013 року між ПП «ТМ-Новатор» та фізичною особою [PERSON] було укладено договір оренди належного йому легкового автомобіля [NUMBER] для використання в службовій діяльності підприємства з терміном дії по 31.12.2013 року. Згідно акту прийняття-передачі транспортного засобу від 26.04.2013 року вказаний транспортний засіб був переданий орендарю. Відповідно до п.5.1. договору оренди від 26.04.2013 року орендна плата за користування орендарем вказаного автомобіля встановлюється в розмірі 3000 грн. в місяць. 03.01.2014 року між ПП «ТМ-Новатор» та фізичною особою [PERSON] в зв»язку з закінченням терміну дії договору оренди автомобіля від 26.04.2013 року повторно було укладено договір оренди належного йому легкового автомобіля [NUMBER] для використання в службовій діяльності підприємства з терміном дії по 31.12.2014 року. Згідно акту прийняття-передачі транспортного засобу від 03.01.2014 року вказаний транспортний засіб був переданий орендарю. Відповідно до п.5.1. договору оренди від 03.01.2014 року орендна плата за користування орендарем вказаного автомобіля встановлюється в розмірі 3000 грн. в місяць. В подальшому, в червні 2014 року в зв»язку з тим, що наймач не вносив йому плату за користування автомобілем протягом трьох місяців підряд та більше він відмовився від договору оренди автомобіля. 01.07.2014 року між позивачем та відповідачем було складено акт прийому-передачі транспортного засобу, де сторонами за погодженням було визначено, що на момент підписання даного акту заборгованість за оренду належного позивачу автомобіля за договором оренди від 03.01.2014 року станом на 20.06.2014 року складає 5 666 грн. 67 коп. Крім того, відповідно до проведених розрахунків по оренді належного позивачу автомобіля Орендар за договором оренди від 26.04.2013 року не сплатив на його користь грошові кошти за листопад-грудень 2013 року, що становить 6 000 грн. (3 000 грн. х 2 = 6 000 грн.). Його звернення від 19.11.2014 року до відповідача про несплачені йому виплати залишилось без відповіді. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просив суд стягнути з Приватного підприємства «ТМ-Новатор» на його користь грошові кошти в розмірі 11 666 грн. 67 коп. та витрати, пов»язані з оплатою судового збору розмірі 487 грн. 20 коп., а всього стягнути на користь позивача 12 153 грн. 87 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, надав суду заяву, в якій посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві просив суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд, враховуючи факт повторної неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутність не прибувшого відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] з 06.03.2013 року по 20.06.2014 року працював на посаді директора приватного підприємства «ТМ-Новатор» ( надалі ПП «ТМ- Новатор»). 26.04.2013 року між ПП «ТМ-Новатор» та фізичною особою [PERSON] було укладено договір оренди належного йому легкового автомобіля [NUMBER] для використання в службовій діяльності підприємства з терміном дії по 31.12.2013 року. Згідно акту прийняття-передачі транспортного засобу від 26.04.2013 року вказаний транспортний засіб був переданий орендарю. Відповідно до п.5.1. договору оренди від 26.04.2013 року орендна плата за користування орендарем вказаного автомобіля встановлюється в розмірі 3000 грн. в місяць. 03.01.2014 року між ПП «ТМ-Новатор» та фізичною особою [PERSON] в зв»язку з закінченням терміну дії договору оренди автомобіля від 26.04.2013 року повторно було укладено договір оренди належного йому легкового автомобіля [NUMBER] для використання в службовій діяльності підприємства з терміном дії по 31.12.2014 року. Згідно акту прийняття-передачі транспортного засобу від 03.01.2014 року вказаний транспортний засіб був переданий орендарю. Відповідно до п.5.1. договору оренди від 03.01.2014 року орендна плата за користування орендарем вказаного автомобіля встановлюється в розмірі 3000 грн. в місяць. В подальшому, в червні 2014 року в зв»язку з тим, що наймач не вносив йому плату за користування автомобілем протягом трьох місяців підряд та більше він відмовився від договору оренди автомобіля. 01.07.2014 року між позивачем та відповідачем було складено акт прийому-передачі транспортного засобу, де сторонами за погодженням було визначено, що на момент підписання даного акту заборгованість за оренду належного позивачу автомобіля за договором оренди від 03.01.2014 року станом на 20.06.2014 року складає 5 666 грн. 67 коп. Крім того, відповідно до проведених розрахунків по оренді належного позивачу автомобіля Орендар за договором оренди від 26.04.2013 року не сплатив на його користь грошові кошти за листопад-грудень 2013 року, що становить 6 000 грн. (3 000 грн. х 2 = 6 000 грн.). Його звернення від 19.11.2014 року до відповідача про несплачені йому виплати залишилось без відповіді. Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання ( неналежне виконання ). Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред»являються в суд за їхнім місцезнаходженням, тобто справа підсудна Автозаводському районному суду м. Кременчука Полтавської області. Тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON]

Outcome: approved