Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , ПАТ «Європейський страховий союз» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди і свої вимоги мотивує тим, що 19.05.2018 року близько 07 год. 32 хв. на перехресті пр. М. Лушпи та вул. Г. Крут в м. Суми, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ВАЗ 21043 н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля OPEL Vivaro н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . В результаті зазначеної дорожньо - транспортної пригоди, Позивач зазнав матеріальної та моральної шкоди. Постановою Зарічного районного суду м. Суми 31 травня 2018 року Відповідач [PERSON] визнаний винним у вищевказаній ДТП. 07 червня 2018 року судовим експертом автотоварознавцем [PERSON] було складено Висновок автотоварознавчого дослідження автомобіля OPEL Vivaro н.з. [NUMBER] , з номерним знаком [NUMBER] . Згідно Висновку судового експерта товарознавця досліджено вартість відновлювального ремонту на усунення пошкоджень, завданих автомобілю марки OPEL Vivaro 1.9 DTi, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пригоди, що сталася 19.05.2018 року, без врахування ПДВ на вартість робіт, матеріалів та з урахуванням ПДВ на вартість складових частин, без врахування коефіцієнта фізичного зносу на складові частини та деталі складає 126739,19 грн.. Діями відповідача заподіяна моральна шкода, яку позивач просить стягнути з відповідача в сумі 12000 грн., а також судові витрати. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить суд позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Осмоловський В.А. в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на укладений договір страхування та обов`язок відповідача - страхової компанії ПАТ «Європейський страховий союз» відшкодувати шкоду за цим договором в межах ліміту страхового відшкодування та на висновки Верховного суду, зроблені ним у 2018 році. Відповідач ПАТ «Європейський страховий союз» належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, представник до суду не з`явився. Одночасно також був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. 02.08.2019 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми відкрите провадження по справі і призначено до підготовчого судового засідання на 25.09.2018 року. Справа перебувала в провадження судді Бурда Б.В.. 05.09.2018 року справу передано в провадження судді Клименко А.Я.. Підготовче судове засідання відкладалося в зв`язку з неявкою відповідача і відсутністю даних про його належне сповіщення. Ухвалою від 09.08.2019 року справу призначено до судового розгляду на 29.10.2019 року. Судове засідання відкладалося у зв`язку з неявкою відповідачів та відсутністю доказів їх належного сповіщення. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного: За ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відшкодування шкоди саме винною особою потерпілому кореспондується з п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», та п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Посилання відповідача на висновки Великої палати Верховного суду у справі №755/18006/15-ц від 04.07.2018 року, містять інший склад правовідносин між сторонами та стосуються розгляду справ щодо переходу права вимоги до страховика в порядку суброгації, за якими Верховний суд відійшов від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Так, Велика палата Верховного суду у своїй постанові від 19.06.2019 року по справі №465/4621/16-к зазначила, що правова позиція, сформульована у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, стосувалася питання про наявність можливості у страховика, який виплатив страхове відшкодування на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, своєму страхувальнику, самостійно обирати, до кого саме звертатися з вимогою про стягнення суми виплаченого страховиком відшкодування: до винної особи чи у межах ліміту відповідальності страховика, в якого винна особа застрахувала цивільно-правову відповідальність, - до цього страховика. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Такий спосіб захисту прав потерпілою особою не суперечить меті обов`язкового страхування, винна особа в такому випадку захищає своє право у відповідності до висновків зробленими у постанові Верховного суду по справі №910/9029/17 від 27 квітня 2018 року. Так, потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Частиною 1 ст. 22 ЦК України Позивачу, як особі, якій завдано збитків у зв`язку із пошкодженням майна, гарантовано право на їх відшкодування. Пунктом 1 ч.2. ст.22 ЦК України визначено, що, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Позивачу [PERSON] були завдані збитки в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини Відповідача. Дана обставина встановлена судом, а саме постановою Зарічного районного суду м. Суми від 31 травня 2018 року (а.с.12). Дослідивши матеріали справи, а саме Висновок експерта, суд приходить до висновку, що вимоги в цій частині підлягають задоволенню в розмірі, визначеному експертом - 126739,19 грн.. Крім того, згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені також ст. 1167 Цивільного кодексу України. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Неправомірними діями відповідача [PERSON] майну Позивача була завдана шкода. Пошкодження автомобіля обмежило Позивача у користуванні майном на деякий час та зайняло багато часу і зусиль для його повернення. Багато часу було витрачено на пошук способів відновлення порушеного права: мобілізації додаткових коштів на запасні частини, ремонтні роботи. Ситуація потягла за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовила необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з вини [PERSON] була завдана також немайнова шкода позивачу, яка полягає у моральних стражданнях, пов`язаних з пошкодженням майна. Суд, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, вважає необхідним і достатнім визначити розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди в сумі 5000 гривень. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 1387,40 грн. судового збору при подачі заяви про забезпечення позову 352,40 грн. та витрат на проведення експертизи - 2288 грн., що складає - 4027,80 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved