Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 20.06.2016 року близько 13 год. 10 хв. на 775 км. автодороги Київ-Чоп, водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Audi», номерний знак Словацької республіки МІ194DВ, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу дорожнього руху, чим створив ситуацію при якій водій зустрічного транспортного засобу марки «ВАЗ 2106», д.н.з. [NUMBER], різко змінив напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, внаслідок чого автомобіль марки «ВАЗ 2106» зїхав з дороги. Відповідно до постанови апеляційного суду Закарпатської області від 11.01.2017 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, провадження по справі було закрито у звязку із закінченням строків передбачених ст.38 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження, вартість відновлювального ремонту якого становить 33154,80 грн. Крім цього в ході судового розгляду позивач в порядку ст.31 ЦПК України збільшив позовні вимоги, в яких вказує на те, що у звязку з дорожньо-транспортною пригодою, йому також була завдана і моральна шкода, яка полягає в душевних переживаннях та стражданнях, яких позивач зазнав у звязку з пошкодженням його автомобіля та, яку оцінює в сумі 50000,00 грн. З урахуванням наведеного просить стягнути з [PERSON] майнову шкоду в розмірі 33154,80 грн. та 50000,00 грн. моральної шкоди. Також просить вирішити питання судових витрат. Позивач - [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просили суд їх задоволити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, та показав суду, що в даному випадку права [PERSON] не порушені, оскільки власником автомобіля являється не він, а інша фізична особа. Заслухавши думки позивача - [PERSON] та його представника - [PERSON], представника відповідача - [PERSON], дослідивши матеріали адміністративної справи про притягнення -2- [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП, яка надійшла з Хустського районного суду Закарпатської області та дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до Постанови апеляційного суду Закарпатської області від 11 січня 2017 року, постанову Хустського районного суду від 09 серпня 2016 року щодо [PERSON] скасовано; [PERSON], визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 4 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі щодо [PERSON] закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП на підставі п.7 ст.247 КУпАП (а.с.6-7). Апеляційним судом Закарпатської області встановлено, що 20 червня 2016 року о 13 годині 10 хвилин на 775 км автодороги Київ-Чоп [PERSON], керуючи автомобілем марки Audi, номерний знак Словацької Республіки MI-194 DB, здійснив маневр виїзду на зустрічну смугу руху, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам руху, створив ситуацію при якій водій зустрічного транспортного засобу марки ВАЗ 2106державний номерний знак [NUMBER], різко змінив напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, внаслідок чого, автомобіль марки ВАЗ - 2106 з'їхав з дороги та отримав механічні пошкодження, тобто [PERSON] порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України. Відповідно до частини 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином судом встановлено, що внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль [NUMBER] зазнав технічних пошкоджень. Згідно з представленого суду звіту про оцінку автомобіля № 2016-1001 від 22.08.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER]», становить 33154,80 грн. Відповідно до статті 396 Цивільного кодексу України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 цього Кодексу, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 Цивільного кодексу України. Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в статті 1166 Цивільного кодексу України, де передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, -3- що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166 , 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 33154,80 грн. Щодо позовної вимоги в частині стягнення моральної шкоди, то суд враховує наступне. Як визначено частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода зокрема полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як розяснено в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як зазначає позивач в позові та безпосередньо в судовому засіданні представник позивача, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було заподіяно майнову шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, які він пережив у звязку дорожньо-транспортною пригодою, а також зазнав моральних та психологічних переживань, повязаних з пошкодженням -4- автомобіля, так як він був позбавлений можливості користуватися ним протягом тривалого часу та вимушений витрачати додаткові зусилля і час на його ремонт. Разом з тим, враховуючи глибину спричинених позивачу моральних страждань, а також, виходячи із загальних засад розумності та справедливості, із врахуванням того, що права порушено тільки внаслідок пошкодження майна, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а грошове відшкодування спричиненої моральної шкоди слід визначити в розмірі 2000,00 грн. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності та враховуючи те, відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б спростували заявлені позовні вимоги, при цьому обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до часткового задоволення. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України сплачений судовий збір стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON].

Outcome: approved