Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить звільнити його частково від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 18072 грн., яка нарахована за період з березня 2014 року по серпень 2016 року на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] ; змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дочки Сніжани, до 1/6 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімум на дитину відповідного віку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням суду від 26.11.2002 року з нього на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі ? частини від усіх видів заробітку. 26.05.2003 року відповідачці на руки виданий виконавчий лист, проте [PERSON] не звернулася із ним до відділу ДВС Харківського міського управління юстиції для примусового виконання, оскільки за їх спільною домовленістю він у добровільному порядку перераховував аліменти на утримання дочки. 14.07.2007 року він вдруге одружився, від даного шлюбу має сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час він дізнався, що у липні 2016 року [PERSON] подала виконавчий лист для примусового виконання до Дзержинського ВДВС Харківського міського управління юстиції, проте постановою згаданий лист направлено за територіальністю у Зарічанський відділ ДВС м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області. 19.09.2016 року державним виконавцем відкрите виконавче провадження про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки. Окрім цього, йому нарахована заборгованість за період з 01.03.2014 року по липень 2016 року в розмірі 33858,22 грн. Така заборгованість була нарахована за час офіційного працевлаштування у Роменсько Недригайлівському міському військовому комісаріаті і на даний час з нього стягуються аліменти у розмірі 50 % заробітної плати. У період з 01.03.2014 року по липень 2016 року він у добровільному порядку перерахував відповідачці аліменти у розмірі 6786 грн., про виниклу заборгованість дізнався лише у жовтні 2016 року. Вважає, що такі обставини як наявність іншої дитини на утриманні, добровільна сплата аліментів у розмірі 6786 грн. може бути підставою для часткового звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Також, вважав можливим з урахуванням майнового стану зменшити розмір аліментів до 1/6 частини. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи сповіщена своєчасно та належним чином. Представник третьої особи Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми в судове засідання не з`явився, надіславши заяву про розгляд справи за відсутності державного виконавця з урахуванням викладених у листі обставин. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін у відсутності відповідача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи та вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням такого.\~\~\~\~\~\~\~\~ Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.11.2002 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 28.10.2002 року та до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 08.08.2016 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-115002/02, виданого 26.05.2003 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на корить [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , виконавчий лист направлено для подальшого виконання до Роменського МВДВС ГТУЮ Сумської області так як боржник працює в Роменському об`єднаному міському військовому комісаріаті.\~ Постановою державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 19.09.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-115002/02, виданого 26.05.2003 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на корить [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] . З листа Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми від 27.07.2017 року на адресу суду вбачається, що на виконанні у відділі перебувало ВП № 52287743 з примусового виконання виконавчого листа № 2-11502/02 виданого 26.05.2003 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на корить [PERSON] аліментів у розмірі ? частини всіх видів доходу щомісячно на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . 29.09.2016 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копію якої направлено до бухгалтерії [INFO] на виконання. Згідно листа № 5/660 від 16.05.2017 року [INFO] боржника звільнено з військової служби 18.04.2017 року. Аліменти утримані та перераховані по 18.04.2017 року, заборгованість станом на 18.04.2017 року складає 20877,76 грн. 11.07.2017 року виконавче провадження передано для подальшого виконання до Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, за місцем фактичного проживання, згідно вимог ст.25 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно довідки ТВО військового комісара Роменського ОМВК від 27.12.2016 року [PERSON] згідно Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 призваний по мобілізації на особливий період та проходить військову службу з 19.03.2014 року по теперішній час. 19.12.2016 року капітан [PERSON] відправлений у відрядження у в/ч пп В 2287 м. Глухів для підтримки бойової готовності військових частин бойового складу на невизначений термін, де перебуває на теперішній час. Також, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.11.2008 року [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. \~Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі) Верховним Судом України висловлено таку правову позицію в справі №6-143цс 13: «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки)». Враховуючи викладене, наявність на утриманні у позивача ще однієї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , призов [PERSON] по мобілізації на особливий період та проходження військової служби з 19.03.2014 року, бажання позивача сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , наявність на утриманні матері похилого віку, звернення якої наявне в матеріалах справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині зменшення розміру аліментів до 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Що стосується вимоги [PERSON] про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 18072 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Як свідчать матеріали справи, у якості обставин для звільнити від сплати заборгованості за аліментами, позивач посилається на здійснення сплати аліментів у добровільному порядку за домовленістю з відповідачем у справі та звернення виконавчого листа до примусового виконання без відома позивача. Разом з цим, виходячи зі змісту наведених норм Сімейного кодексу України, зазначені обставини не є підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Такими обставинами у розумінні ст. 197 СК України є обставини, через які виникла заборгованість, тобто, обставини, які позбавляли позивача можливості своєчасно та в повному розмірі сплачувати аліменти. Всупереч вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, з боку позивача не надано належних доказів, які підтверджуються існування згаданих обставин. Суд вважає, що ці обставини не можуть бути підставою для звільнення позивача сплати заборгованості за аліментами. З урахування вищевикладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача про звільнення від сплати заборгованості за аліментами. З наведених міркувань суд приходить до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: partial