Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 червня 2019 року йому було надано витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №60282303, згідно витягу на майно позивача було накладено арешт рухомого майна 18 лютого 2014 року за №14190744 терміном до 18 лютого 2019 року. Відповідно до листа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 19 червня 2019 року відкритих виконавчих проваджень відносно [PERSON] не має, виконавчий лист №2-849/11 повернутий 25 червня 2014 року стягувачу. Таким чином, на думку позивача станом на 19 червня 2019 року на виконанні у відділі державної виконавчої служби не перебуває виконавчий лист №2-849\\11, на підставі якого накладений арешт на рухоме майно позивача, строк пред`явлення виконавчого листа для виконання сплив, строк повторного пред`явлення виконавчого листа для виконання також сплив 25 червня 2015 року, відкриті виконавчі провадження відносно позивача відсутні, стан виконавчого провадження 34822881- завершено. У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що наявність арешту на рухоме майно порушує права власника майна - фізичної особи в частині розпорядження належним йому майном, тому [PERSON] просить суд скасувати накладений арешт. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21 червня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача по довіреності надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, вимоги позову підтримує та просить суд їх задовольнити. Крім того, просить суд не стягувати судові витрати з відповідача у разі задоволення позову. Представник відповідача Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засіданні не з`явився. Розгляд справи просить проводити без його участі та просить повідомити про розгляд справи. Відзиву на позов не надав. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. З`ясувавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Так 14 червня 2019 року позивач отримав витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №60282303, згідно витягу на майно [PERSON] , код РНОКПП [NUMBER] 18 лютого 2014 року було накладено арешт рухомого майна за №14190744 терміном до 18 лютого 2019 року. Об`єктом обтяження є все невизначене майно, все рухоме майно в межах суми боргу 66991,57 грн. та заборона відчуження (а.с. 7). Листом міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 18 червня 2019 року повідомлено [PERSON] , що відкритих виконавчих проваджень відносно нього не має, а виконавчий лист №2-849/11 на підставі якого було накладено арешт на все майно [PERSON] повернутий 25 червня 2014 року стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», а постанова про звільнення майна з-під арешту не виносилося (а.с. 8). Відносини, пов`язані зі скасуванням заходів забезпечення позову регулюються відповідними нормами ЦК України, законом України «Про виконавче провадження». Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Частиною першою ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент повернення виконавчого провадження) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Частина 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент повернення виконавчого провадження) регламентує, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Згідно ч.3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент повернення виконавчого провадження) у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони. Стаття 40 Закону України «Про виконавче провадження» (чинна редакція, а також ч.1 ст.50 редакції закону, яка діяла на момент повернення виконавчого провадження) регламентують, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно ч. 1 ст. 316, ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1, 2 ст. 321, 391 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що на теперішній час згідно бази АСВП (СПЕЦРОЗДІЛ) стосовно [PERSON] є зареєстрованим лише одне виконавче провадження стосовно виконання виконавчого листа №2-849/11 від 25 травня 2012 року, яке 25 червня 2014 року було повернуто стягувачу. Після повернення виконавчого листа стягувачу з червня 2014 року, стягувач повторно не пред`явив виконавчий лист до виконання у строки встановлені чинним на той момент законодавством. У зв`язку з відсутністю на виконанні виконавчого провадження в межах якого було накладено арешт на майно боржника, суд приходить до висновку, що позивач має право вимагати усунення перешкод у користуванні належним йому рухомим та нерухомим майном, тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, насамперед як спосіб захисту прав та інтересів позивача.

Outcome: approved