Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до відповідача, [PERSON], у якому просить суд визнати договір купівлі-продажу гаражу [ADDRESS], укладений 05.12.2008 року між [PERSON] та [PERSON], дійсним, а також визнати за ним право власності на предмет вказаного договору. Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що у листопаді 2008 року він домовився з власником вказаного гаражу, відповідачем по даній справі, [PERSON], про умови та суму здійснення правочину - купівлю-продаж гаражу [ADDRESS]. 05.12.2008 року позивачем по справі передано відповідачу гроші в сумі 20000,00 доларів США в якості плати за укладеним договором, після чого повинно було відбутись переоформлення гаражу на користь позивача, про що відповідачем власноручно було написано відповідну розписку, а також передала всі наявні у неї оригінали документів (квитанції про оплату за гараж, постанова про накладення адміністративного стягнення, дозвіл ДАЕК «Харківобленерго», протокол про притягнення до адміністративної відповідальності, постанова про накладення штрафу, квитанція про сплату штрафу). Після складання вказаної розписки позивач фактично став власником вказаного гаражу та здійснював сплату за його утримання до КП «Жилкомсервіс», що доводиться копіями відповідних квитанцій. Проте, до теперішнього часу [PERSON] не виконала всі необхідні умови домовленості і не оформила у встановленому законом порядку договір купівлі-продажу гаражу. У судове засідання сторони не з'явились, повідомлені належним чином. Про причини неявки відповідача суд не повідомлений, позивачем подано заяву про розгляд справи у йго відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору купівлі-продажу, на виконання якого покупцем сплачено на користь продавця суму вартості майна, а продавцем було фактично передано предмет договору та всі наявні у неї документи стосовно нього покупцю, проте перехід права власності не зареєстровано через обставини, що не залежать від волі покупця. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності отримується на підставах, не заборонених законом. Право власності передбачається таким, що виникло правомірно, якщо інше прямо не виходить із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. У відповідності з ч. 2 ст. 219 ЦК України, суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Частиною 2 ст. 219 ЦК України передбачено, що суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Матеріали справи свідчать про те, що розглядуваний правочин щодо купівлі-продажу гаражу відповідав справжній волі осіб, які його вчинили - сторонам по даній справі. При цьому, нотаріальному посвідченню вказаного правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (гараж не було належним чином зареєстровано в КП «Харківське МіськБТІ»). Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» одним з таких правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав, є рішення судів, що набрали законної сили. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки фактично умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані, то суд вважає, що цей договір можливо визнати таким, що відбувся, та визнати право власності за [PERSON] на гараж [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved