Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, просить визнати недійсним договір дарування квартири, загальною площею 49,3 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що укладений 22.06.2017 року між ним та відповідачем [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С.О., який зареєстрований у реєстрі за № 973, посилаючись на те, що укладання договору не відповідало його внутрішній волі, фактично він, під впливом своєї матері [PERSON] та доньки [PERSON] , які ввели його в оману, вчинив правочин, вважаючи, що підписує заповіт, а не договір дарування. Відповідач [PERSON] просила у позові відмовити, посилаючись на те, що 22.06.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Спірний договір укладався між ними саме як договір дарування, при його укладенні були дотримані інтереси сторін, волевиявлення було вільним і усвідомленим, умови зрозумілими та відповідали реальній домовленості, зафіксовані усі істотні умови договору, з додержанням всіх вимог законодавства. Також [PERSON] зазначає, що після укладання договору дарування, вона разом зі своєю родиною переїхала до подарованої квартири, постійно проживає там, належним чином зареєструвалися, сплачують комунальні платежі, що свідчить про реальне настання правових наслідків, які обумовлені договором дарування. Посилання позивача на те, вона ввела позивача [PERSON] в оману щодо змісту правочину, скористалася, нібито, його хворобливим станом та змусила [PERSON] підписати договір дарування, не підтверджено жодними доказами. Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Комісарова С.О. у судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] , як власник квартири звернувся до неї за посвідченням договору дарування квартири,яка розташована за адресою: [ADDRESS] , своїй дочці [PERSON] 22.06.2017 року [PERSON] були надані всі необхідні документи, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії не було. Жодних сумнівів в дієздатності [PERSON] в неї не виникло, оскілки [PERSON] цілеспрямовано заявив про намір подарувати квартиру власній дочці, поводився адекватно. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити повністю. Як встановлено в судовому засіданні, 22.06.2017 року. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування двокімнатної квартири,яка розташована за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С.О.За умовами договору [PERSON] (дарувальник) передав, а [PERSON] (обдаровувана) прийняла в дар спірну квартиру. Згідно з договором дарування, дієздатність сторін, а також належність [PERSON] відчужуваної квартири перевірено. За п. 9 договору дарування, зміст ст.ст. 182, 203, 721, 722 Цивільного кодексу України, ст. 65, Сімейного кодексу України, сторонам роз`яснено. Договір зареєстровано в реєстрі за №973. Відповідно до витягу з єдиного реєстру довіреностей, наявні відомості про надання [PERSON] довіреностей від 22.12.2016 року, 14.07.2017 року, 16.08.2017 року, при засвідчені яких приватними нотаріусами було встановлено особу [PERSON] та перевірено його дієздатність. Сумнівів у дієздатності позивача не встановлено. Відповідно до довідки про склад сім`ї, яка видана ТОВ «Керуюча компанія Майстер» від 04.02.2019 року, у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані 6 осіб: [PERSON] , як власниця квартири, її дочки: [PERSON] , [PERSON] , батько - [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю другої групи за загальним захворюванням, відповідно до довідки Серії 12 ААБ№ 245293. Представником [PERSON] до суду було подано клопотання про призначення комплексної психолого-психіатричної експертизи відносно [PERSON] , надалі було подана заява про залишення цього клопотання без розгляду, оскільки [PERSON] усвідомлює значення своїх дій, тому відсутні підстави для проведення експертизи. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2018 року на підставі заяви [PERSON] , заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб квартири, яка розташованаза адресою: [ADDRESS] . Допитані судом свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не заявляли, що [PERSON] страждав або страждає яким-небудь психічним захворюванням , або його поведінка у побуті викликає сумніви в його адекватності. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 1 ст. 229 ЦК України передбачено, що, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч.2 ст. 719 ЦК України). Будь-яких доказів, що дали б правові підстави для задоволення позову позивача суду не надано. За таких обставин, суд відмовляє [PERSON] у задоволенні позову про визнання недійсним договору дарування квартири, яка розташована [ADDRESS] , що укладений між [PERSON] та [PERSON] 22.06.2017 року та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С.О., на підставі ст. 203, ч. 3 ст.ст. 215, 229 ЦК України повністю за недоведеністю, оскільки до суду не доведено належними та допустимими доказами, що позивач вчинив вказаний договір дарування під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення, а також, що волевиявлення учасників договору дарування не були вільними і не відповідали їх внутрішній волі; що вказаний договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, як то передбачено ст. 203 ЦК України. Як зазначено у спірному договорі дарування, його умови були зрозумілі сторонам і відповідали реальній їх домовленості, між ними було досягнуто усіх істотних умов, що стосуються дарування квартири, обов`язків [PERSON] вчинити на користь [PERSON] будь-яких дій майнового або немайнового характеру, договір не містить. Крім того, в судовому засіданні не встановлено той факт, що сторони договору дарування не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності під час його укладення. Відповідно до ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову суд, відповідно до ст. 158 ЦПК України, скасовує заборону будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка була накладена за ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2018 року.

Outcome: dismissed