Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Просив стягнути з відповідача на його користь спричинену йому майнову шкоду у розмірі 29694,22 грн. В обґрунтування позовної заяви вказав, що 28 грудня 2018 року він вийшов з будинку [ADDRESS] , де він проживає, та побачив на належному йому автомобілі Honda Accord, державний номерний знак [NUMBER] , пошкодження у вигляді глибоких подряпин лакофарбного покриття на капоті, правому передньому крилі, правій передній двері, правій задній двері, правому задньому крилі. Піднявшись до дому він переглянув відео з камер відеоспостереження та побачив, що його сусідка [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , навмисно пошкодила належний йому автомобіль. 28 грудня 2018 року після перегляду відео з камер відеоспостереження він звернувся до Шевченківського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. 09.01.2019 року слідчим Шевченківського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області були внесені відомості до ЄРДР за ознаками вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 194 КК України та відкрито досудове розслідування по кримінальному провадженню №12019040640000094 в якому його визнано потерпілим. В ході досудового розслідування, слідчим Похил О.І. було проведено ряд слідчих дій, а саме: допит потерпілого, огляд місця події, долучено до матеріалів справи речовий доказ - DVD-R диск ємкістю 4,7 GB на якому знаходиться запис з камери відеоспостереження подвір`я, розташованого за адресою: [ADDRESS] за 28.12.2018 року, а також, було проведено перегляд зазначеного диску мешканцями будинку [ADDRESS] , що підтверджується відповідними протоколами слідчого. Також, ним було ініційовано проведення автотоварознавчої експертизи. Висновок експерта №1802/19/19 від 12 лютого 2019 року було долучено до матеріалів кримінального провадження №12019040640000094. Згідно до протоколів перегляду відеозапису від 23 лютого 2019 року, перегляд проводився з присутністю понятих, а саме: [PERSON] , [INFO] , яка після перегляду відеозапису пояснила, що на відео впізнала сусідку [PERSON] з якою вона знайома 40 років, яка невідомим предметом схожим на ключі пошкоджує автомобіль Honda Accord, державний номерний знак [NUMBER] , належний [PERSON] , а також [PERSON] , [INFO] , яка також після перегляду відеозапису пояснила, що на відео впізнала сусідку [PERSON] з якою вона знайома 42 роки, оскільки вона є сусідкою, яка невідомим предметом схожим на ключі пошкоджує автомобіль Honda Accord, державний номерний знак [NUMBER] належний [PERSON] який також є сусідом. У вказаних діях вбачається ознаки злочину, передбаченого ст. 194 КК України, умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах. Згідно до висновку експерта №1802/19/19 від 12 лютого 2019 року, йому спричинена матеріальна шкода в розмірі 29694,22 грн. З матеріалів кримінального провадження №12019040640000094 вбачається, що належний їй транспортний засіб пошкодила [PERSON] . Всі докази вини відповідача були зібрані повноважною особою з дотриманням вимог чинного законодавства під час досудового слідства. Представник відповідача адвокат Текут`єв Є.Ю. подав до суду відзив на позовну заяву в якому повідомив, що позов не визнається відповідачкою у повному обсязі, а всі вимоги є безпідставними та такими, що не підтверджені належними та відповідними доказами, а час та факт спричинення шкоди саме відповідачкою не доведений позивачем. В підтвердження спричинення шкоди відповідачкою позивач до позовної заяви надав декілька фотокопій матеріалів процесуальних дій досудового розслідування у кримінальному провадженні №12019040640000094: протокол допиту потерпілого від 01.02.2019 року, постанову слідчого про визнання потерпілим у кримінальному провадженні від 30.01.2019 року, постанову слідчого про визнання речових доказів та їх зберігання від 20.02.2019 року та два протоколи перегляду відеозапису від 23.02.2019 року. В позовній заяві позивач стверджує, що завдання шкоди відповідачкою підтверджується саме цими матеріалами кримінального провадження, не наводячи при цьому ніяких інших доказів. Проте, відповідач не згодна з висновком позивача та вважає, що додатки, які прикладені до позовної заяви не можуть бути належним підтвердженням факту спричинення шкоди саме відповідачкою. Позовна заява та прикладені до неї документи не свідчать про наявність у позивача прав власності на автомобіль Honda Accord, державний номерний знак [NUMBER] , що виключає право на подання позову такою особою. Крім того, на думку відповідача прикладені до позовної заяви фотокопії матеріалів процесуальних дій досудового розслідування у кримінальному провадженні містять суперечливі відомості стосовно допустимості такого доказу як DVD-R диск невідомої марки ємкістю 4,7 GB, який був добровільно 14.02.2019 року наданий позивачем слідчому, та який 20 лютого 2019 року визнаний слідчим речовим доказом у досудовому розслідуванні. Так, відповідно до вищевказаної постанови про визнання речових доказів та їх зберігання, вилучений слідчим та залишений при матеріалах кримінального провадження диск містить відеозапис саме за 28 грудня 2019 року, тобто на подію у майбутньому. Вищевказаний факт датування подій, зафіксованих на майбутню дату - 28 грудня 2019 року чотири рази зафіксований у вищевказаній постанові слідчого, що виключає його випадкову помилку. Таким чином, слід дійти висновку, що вищевказаний диск невідомої марки ємкістю 4,7 GB на якому нібито зафіксований факт спричинення відповідачкою шкоди автомобілю позивача є недопустимим доказом, з якого неможливо встановити час та дату відеозапису, що також на думку відповідачки свідчить про те, що цей доказ є недопустимим. Зрозуміло, що й подальші дії слідчого, які зафіксовані у протоколах допиту свідків та здійснені на підставі перегляду цього недопустимого доказу, відповідно до концепції «плодів отруєного дерева», тобто оцінки допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один зі іншим, також мають наслідком їх недопустимість. Таким чином, позивачем не є доведеним як час спричинення шкоди, так і особа, яка цю шкоду спричинила. Крім того, враховуючі те, що вищевказаний диск не наданий до матеріалів справи позивачем, відповідачка має з цього приводу певний сумнів стосовно дійсності тих обставин, які зафіксовані на цьому диску та на які позивач посилається у позовній заяві. Таким чином, на підставі доказів, наданих позивачем, не наведено суду та не додано доказів, які прямо стверджували, що саме відповідачка спричинила шкоду автомобілю «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER] , що виключає правомірність стягнення з неї суми заявленої шкоди. Крім того, позивачем до матеріалів справи також не наданий вирок, що набрав законної сили, винесений за наслідком судового розгляду кримінального провадження №12019040640000094, або інший процесуальний документ у розмінні ч. 6 ст. 82 ЦПК України, який свідчить про наявність вини відповідачки у заподіянні шкоди. Крім того, всі без винятку копії письмових доказів, прикладені до позовної заяви, не відповідають ознакам допустимості. До позовної заяви прикладені ті докази, засвідчення яких здійснено не в передбачений законодавством спосіб. Отже, позов поданий особою, яка не довела, що шкода причинена саме його майну, а також позивачем не доведено, що шкода цьому майну спричинена саме відповідачкою. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2021 року було витребувано від Шевченківського відділу поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області належним чином засвідчені копії кримінального провадження № 12019040640000094 від 09.01.2019 року. 12.05.2021 року на адресу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшли належним чином засвідчені копії кримінального провадження №№ 12019040640000094 від 09.01.2019 року. Суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Лукіновою К.С. від 16.06.2021 року було направлено запит до Моторно транспортного (страхового) бюро України та поставлено питання для відповіді. 26.07.2021 року від Моторно транспортного (страхового) бюро України на адресу суду надійшла відповідь на лист в якому вони зазначили, що МТСБУ не володіє інформацією щодо укладення договорів за іншими видами страхування, зокрема, добровільного страхування транспортних засобів від ризиків, які виникають в процесі експлуатації автомобіля (КАСКО). За договором страхування №АМ/6786558 вимог потерпілих внаслідок ДТП в ЦБД МТСБУ не зафіксовано. Також, інформації про сплату страхового відшкодування власнику автомобіля «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER] , як потерпілій стороні, не виявлено. А також і те, що непередбачена наявність інформації про пошкодження, отримані транспортними засобами внаслідок ДТП. У судове засідання з`явився представник позивача, підтримав позовні вимоги, просив задовільними позовну заяву в повному обсязі. У судове засідання з`явився представник відповідача, з позовними вимогами не згодний, заперечував проти задоволення позовної заяви. З урахуванням думки сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно із вимогами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено відповідно до копії протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується, що 28 грудня 2018 року, [PERSON] звернувся до Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст 194 КК України., а саме з тим, що 28.12.2018 року приблизно о 18:45 годин у подвір`ї за адресою мешкання [PERSON] виявив пошкодження на корпусі належного йому автомобіля марки «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER] , які спричинила його сусідка [PERSON] . Відповідно до копії протоколу допиту потерпілого від 01 лютого 2019 року [PERSON] дав наступні показання: 28.12.20218 року приблизно 18:00 годин до нього приїхав його друг [PERSON] , [INFO] . Так коли він зайшов до нього додому, повідомив, що бачив невідому йому раніше жінку, яка дуже близько ходила біля його автомобіля і проводила рукою по правій стороні його транспортного засобу. Цього ж дня приблизно о 18:45 годині він з [PERSON] вийшов з під`їзду і підійшов до свого автомобіля. Так, він виявив пошкодження краски його транспортного засобу «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER] , а саме капота з правої сторони, правого крила, правої передньої, правої задньої двері і заднього правого крила. Так як у нього на другому поверсі будинку встановлена камера відеоспостереження, він із другом зайшов до квартири, щоб подивитись запис з камери. При перегляді запису він побачив раніше йому знайому жінку, яка являється його сусідкою, а саме [PERSON] . Після чого викликав поліцію, но так як приїзду поліції він не дочекався, він самостійно поїхав до Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області. У судовому засіданні встановлено та підтверджується записом, який знаходиться на DVD-R диску, який було переглянутого у залі судового засідання, на ньому зображено, як [PERSON] наносить пошкодження транспортному засобу «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до копії постанови про визнання речових доказів та їх зберігання від 20 лютого 2019 року постановленою слідчими Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Похил О.І., визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №12019040640000094 DVD-R диск марки ємкістю 4,7 GB. Відповідно до копії висновку експерта №1802/19/19 від 12 лютого 2019 року величиною матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобіль «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок протиправних дій, складає 29694,22 грн. Відповідно до копії протоколу перегляду відеозапису від 23.02.2019 року свідок [PERSON] підтвердила, що на відеозаписі зображена [PERSON] , яка йде повз автомобіль «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , та, тримаючи щось у руках (можливо ключі), проводить по всьому правому боці автомобіля від капоту до заднього правого крила, після чого продовжує йти до місяця свого мешкання. Вона її впізнала одразу, так вона її знає вже на протязі 40 років. Відповідно до копії протоколу перегляду відеозапису від 23.02.2019 року свідок [PERSON] підтвердила, що на відеозаписі зображена [PERSON] , яка йде повз автомобіль «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , та, тримаючи щось у руках (можливо ключі), проводить по всьому правому боці автомобіля від капоту до заднього правого крила, після чого продовжує йти до місяця свого мешкання. Вона її впізнала одразу, так вона її знає вже на протязі 42 років. Відповідно до копії постанови про закриття кримінального провадження від 21 березня 2019 року постановлено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019040640000094 від 09.01.2019 року, закрити, у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення. Таким чином, кримінальне провадження було закрито на підставі того, що в матеріалах кримінального провадження відсутній склад злочину, оскільки за санкцією ч. 1 ст. 194 КК України шкода у великих розмірах становить 2881500,00 грн. Тобто, кримінальне провадження №12019040640000094 від 09.01.2019 року було закрито не тому, що не було доведено вину, а тому що шкода заподіяна транспортному засобу «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER] не складає у великих розмірах, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 194 КК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. За змістом вказаних норм зобов`язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов`язання, в яких потерпіла сторона (кредитор) має право вимагати від боржника (заподіювача шкоди) повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків. Крім того, з огляду на положення ст. 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166 - 1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник) (правова позиція Верховного Суду України №6-954цс16 від 26 жовтня 2016 року). Отже, заслухавши думку сторін, виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, огляду у судовому засіданні відеозапису збереженому на DVD-R диск невідомої марки ємкістю 4,7 GB, показаннями свідків, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди обґрунтованими та доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ст. ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved