Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який є батьком [PERSON] , [INFO] . З метою оформлення права власності на спадкове майно, що відкрилося після смерті [PERSON] він звернувся до Другої державної нотаріальної кантори м. Черкаси (номер справи у Спадковому реєстрі: 52081398, номер у нотаріуса: 831/11). Однак нотаріус повідомив, що вступити в право спадщини та належним чином оформити право власності на нерухоме майно, а саме на Ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] неможливо, оскільки на вказане нерухоме майно накладено арешт згідно постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Придніпровського районного управління юстиції серії АА № 352590 від 14.12.2005 року, що була винесена при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-899, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення аліментів, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка № 164378466). Також вказує, що 14.05.2019 року до Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області була направлена заява про зняття арешту з майна померлого боржника за №35, на що отримано відповідь від 20.05.2019 року за № 12945, в якій зазначено, що відповідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 20.05.2019 року відсутні відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON] . Одночасно повідомлено, що в зв`язку з неможливістю ідентифікувати, в рамках якого виконавчого провадження було накладено арешт, Придніпровський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області позбавлений можливості зняти арешт та для вирішення даного питання рекомендував звернутись до суду. Крім того, зазначає, що у постанові про накладення арешту державним виконавцем допущено помилку та невірно вказано номер будинку, квартира в якому належала померлому. Аналогічна помилка міститься у відомостях з Єдиного реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. А тому, просить зняти арешт та оголошення заборони відчуження з нерухомого майна, а саме: Ѕ частини квартири [ADDRESS] , який накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Придніпровського районного управління юстиції АА № 352590 від 14.12.2005 року, що була винесена при примусовому виконанні виконавчого листа Соснівьського районного суду м. Черкаси про стягнення аліментів та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 16.01.2006 року за № 2792614. Також просив судові витрати по справі стягнути з відповідача на користь позивача та витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.06.2019 року у справі відкрито провадження та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. Учасники справи заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 31.07.2019 року, до участі в справі залучено в якості співвідповідача [PERSON] . В ході розгляду справи, 05.12.2019 року адвокат позивача - Вихрист Т.В. уточнив позовні вимоги, відмовився від стягнення з відповідачів судових витрат та витрат на правничу допомогу. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Вихрист Т.В. позовні вимоги остаточно уточнив та просив: зняти арешт та оголошення заборони відчуження з нерухомого майна, а саме з Ѕ квартири [ADDRESS] та належить [PERSON] у відповідності до постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Придніпровського районного управління юстиції АА № 35250 від 14.12.2005 року. В судове засідання представник відповідача - Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. В судове засідання співвідповідач [PERSON] не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення представника позивача - адвоката Вихрист Т.В., дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком позивача - [PERSON] . Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.08.2011 року, актовий запис №154 (а.с. 9) та свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 10). Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син - [PERSON] (позивач), який своєчасно звернувся до Другої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , яку і має намір успадкувати позивач. Також встановлено, що постановою державного виконавця від 01.12.2005 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладений арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме на Ѕ квартири [ADDRESS] та заборонено здійснювати відчуження вказаного майна. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22.04.2019 року №164378466 та від 26.12.2019 року №194957994 саме така заборона і зареєстрована в реєстрі, а саме на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Позиваючись до суду, позивач вказує про те що в резолютивній частині постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.12.2005 року допущена описка та помилково вказано об`єкт обтяження квартира [ADDRESS] , тому і арешт просить скасувати саме з квартири [ADDRESS] . Однак, якщо це і описка, як про це вказує позивач, то вона ніким не виправлялася і на даний час в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під забороною знаходься квартира [ADDRESS] , а не по [ADDRESS] . А в силу норм цивільно-процесуального законодавства судове рішення, як і доказування, не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що поставною державного виконавця від 01.12.2005 року арешт та заборона на відчуження накладені саме на квартиру [ADDRESS] , і саме вказане обтяження внесено до Єдиного реєстру заборон, підстав для скасування арешту та заборони на обтяження з квартири [ADDRESS] , як про це просить позивач, немає. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до постанови пленуму ВССУ від 30.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження». Відповідно позов [PERSON] до відповідача - Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області пред`явлений до неналежного відповідача, тому суд відмовляє в задоволенні позову до цього відповідача саме з цих підстав. А тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] . На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed