Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 3884, про стягнення з нього (позивача) на користь Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 37 480 доларів США 78 центів, що на день вчинення виконавчого напису згідно з офіційним курсом гривні до іноземних валют становить 1 056 958 грн. 00 коп. та 1 500 грн. 00 коп. суми плати за вчинення виконавчого напису. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з поданих нотаріусу документів неможливо встановити безспірність заборгованості, підстави заміни кредитора у зобов`язанні з ПАТ «УКРСОЦБАНК» на АТ «АЛЬФА-БАНК», здійснення оплат по кредиту, не вбачається яким саме чином нараховувались відсотки та комісія за користування кредитними коштами, а також неможливо встановити дійсний розмір заборгованості. При цьому, він (позивач) посилається на висновки Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі № 569/8884/17 (постанова від 14.08.2019 року), Великої палати Верховного Суду у справі № 137/1666/16-ц (постанова від 29.03.2019 року), у яких наголошено, що при розгляді такої категорії справ суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Позивач також вважає, що нотаріус не міг вчинити виконавчий напис на даному кредитному договорі через те, що на день вчинення виконавчого напису Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.061999 р. № 1172, передбачав можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Тому після визнання нечинними та скасування змін до переліку, у нотаріусів були відсутні правові підстави вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі. Крім того, зазначив, що в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскаржуваний виконавчий напис вчинено поза межами трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України та не на оригіналі документа (кредитному договорі), а на окремому нотаріальному бланку. Вказані обставини стали підставою для його (позивача) звернення з позовом до суду за захистом порушеного права та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи на 02.02.2021 року о 10 год. 00 хв., витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. матеріали (або їх належним чином завірені копії) нотаріальної справи щодо вчинення оспорюваного виконавчого напису. 02 лютого 2021 року судове засідання було відкладено на іншу дату у зв?язку з ненаданням нотаріусом витребуваних доказів та неявкою учасників справи. 01 березня 2021 року до суду за вх. № 5225 надійшов лист приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. вих. № 38/01-16 від 16.02.2021 р., яким нотаріусом надано до суду копії нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису № 3884 від 22 вересня 2020 року. В судове засідання 29 березня 2021 року позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений судом належним чином. Представник позивача - адвокат Лінчевський Д.Ю. (діє на підставі ордеру серії ВА № 1005997 від 18.11.2020 року) подав заяву, яка зареєстрована судом за вх. № 7773 від 29 березня 2021 року про розгляд справи без його участі та без участі позивача, про підтримання позовних вимог та про намір подати до суду докази понесення витрат на професійну правничу допомогу протягом п?яти днів після прийняття рішення у справі. Відповідач (представник відповідача) «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Крім того, представником відповідача - адвокатом Стеценко М.В. до суду було подано заперечення на позовні вимоги, зареєстровані в суді за вх. № 2315 від 01.02.2021 року, в яких відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. На обґрунтування заперечень зазначив, що під час вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса відповідачем було подано всі визначені чинним законодавством документи, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зазначив, що станом на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 не була належним чином виконана та розділ Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, яким регламентується вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, які не були нотаріально посвідчені, не був належним чином скасований і не видалений із офіційного тексту Переліку. Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позивачу грошові кошти у розмірі 22732 доларів США, однак останній в свою чергу, свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів належним чином не виконав, чим порушив умови кредитного договору. В подальшому, в результаті відступлення права вимоги права і обов`язки банку-кредитора перейшли до АТ «Альфа-Банк». Станом на 22 вересня 2020 року зобов`язання позивача щодо повернення коштів в повному обсязі не виконано, а тому відповідач був наділений правом грошової вимоги до позивача про повернення наданих грошових коштів, при цьому поняття строку позовної давності до правовідносин щодо вчинення виконавчих написів нотаріусів не застосовується з огляду на нетотожність строку позовної давності та строку звернення за вчиненням виконавчого напису. Сплив строку позовної давності не призводить до спливу строку звернення за вчиненням виконавчого напису, при цьому строк позовної давності не припиняє зобов?язань. З огляду на викладене, відповідач зазначив, що вчинений нотаріусом виконавчий напис був здійснений відповідно до вимог чинного законодавства, в межах строків звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними і не підлягають задоволенню. Треті особи,які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. та приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О. в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, про поважність причин неприбуття суд не повідомляли, заяви, клопотання, пояснення до суду не надходили. Зваживши доводи викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, враховуючи подані учасниками справи заяви по суті справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.06.2007 року між АКБ соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 420/664-ААФ03.16-2 на купівлю автотранспортних засобів, за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 22732 (двадцять дві тисячі сімсот тридцять два) дол. США зі сплатою 12,5 процентів річних з кінцевим терміном повернення 18.06.2014 року, на умовах, визначеним цим договором. Погашення кредиту та сплата нарахованих процентів здійснюється наступним чином: починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно 18 числа сплачує кредитору рівні суми грошових коштів, кожна з яких включає в себе заборгованість за кредитом та процентами, розрахованих за весь строк користування кредитом в сумі 407,39 дол. США, надалі за текстом договору - ануїтетний платіж (п. 1.1.1 Договору кредиту). Кредит надається позичальнику для оплати придбаного автомобіля марки SKODA моделі ROOMSTER, зеленого кольору, згідно з договором купівлі-продажу № 00001839 від 18 червня 2007 року укладеним з ПП «Авто-Шанс». (п. 1.2 Договору). В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, сторони укладають договір застави транспортного засобу, визначеного п.1.2 цього договору, заставною вартістю 22732,67 дол. США, що в еквіваленті становить 114800,00 грн. по курсу НБУ (п. 1.3 Договору кредиту). 11 вересня 2020 року АТ «Альфа-Банк» звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. із заявою про вчинення виконавчого напису вих. № 234-54/32, у якій просив вчинити виконавчий напис на кредитному договору та стягнути на користь АТ «Альфа-Банк», яке є кредитором по кредитному договору № 420/664-ААФ03.16-2, заборгованість з боржника [PERSON] , що складає 37480,78 USD, в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 16371,68 USD; - прострочена заборгованість за відсотками та комісією - 21109,10 USD. Судом також встановлено, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В.22.09.2020 року вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3884, відповідно до якого пропонується стягнути на користь акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» заборгованість, що виникла за Кредитним договором № 420/664-ААФ03.16-2 від 19 червня 2007 року, який укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (правонаступник «Акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК») та [PERSON] , за період з 01 червня 2017 року по 01 червня 2020 року, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 16 371,68 доларів США, простроченої заборгованості за відсотками та комісією - 21 109,10 доларів США, загальна сума заборгованості 37480,78 доларів США, що на день вчинення виконавчого напису згідно з офіційним курсом гривні до іноземних валют становить 1 056 958,00 грн. і 1500,00 грн. суми плати за вчинення виконавчого напису. Крім того, встановлено, що 20.10.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63360926, з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 3884, виданого 22.09.2020 р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення заборгованості з боржника [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» у розмірі 1058458 грн. за кредитним договором, укладеним між боржником та АКБСР «УКРСОЦБАНК» від 19.06.2007 р. Правомірність та законність вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. 22.09.2020 року виконавчого напису № 3884 оскаржується позивачем. При цьому, судом відзначається, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є правомірним, і відповідає конституційному положенню про всеосяжність права на звернення до суду та юрисдикцію суду (статті 55, 124 Конституції України) (п.3 листа Вищого Спеціалізованого Суду України розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні»). Відповідно до ч. ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Крім того, відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зміст виконавчого напису має відповідати вимогам, зазначеним у ст.89 Закону. Таким чином, судом відзначається, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Порядок вчинення виконавчих написів також визначений положенням Глави 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Мін`юсту України № 296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Мін`юсті України за № 282/20595 від 22.02.2012 року. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Також, ст.88 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При цьому, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою КабінетуМіністрів України від 29червня 1999року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Оскільки вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Матеріали, подані стягувачем нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису відомостей про надсилання позивачу та отримання позивачем відповідного повідомлення не містили. Копія такого повідомлення вих. № L31AB-20200701-142 від 01.06.2020 додана позивачем до позовної заяви разом із запереченням на нього, у якому позивач заперечив існування безспірної заборгованості за кредитним договором з огляду на ненадання відповідачем доказів відступлення на його користь грошової вимоги з боку ПАТ «УКРСОЦБАНК». Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Виписка з рахунку [PERSON] про непогашення заборгованості за кредитним договором № 420/664-ААФ03.16-2, додана відповідачем до заяви про вчинення виконавчого напису, не містить даних про період часу, за який розрахована заборгованість, оплат позивачем за договором кредиту, періоду заборгованості та строків її погашення за кожним ануїтетним платежем. Вказана виписка з рахунку, підписана представником АТ «Альфа-Банк» Гуцал А.О. Водночас, з копії довіреності від 30.06.2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О.С., зареєстрованою в реєстрі за № 1246, якою АТ «Альфа-Банк» уповноважило Гуцал А.О. діяти в якості уповноваженого представника та представляти інтереси товариства у взаємовідносинах з нотаріусами України та в органах нотаріату, не вбачається повноважень Гуцал А.О. підписувати виписки з рахунків клієнтів банку. Тому не можна вважати, що виписка з рахунку позивача щодо розміру заборгованості за кредитним договором підписана уповноваженою особою стягувача. Крім того, як вбачається з пункту 1.1 Договору кредиту № 420/664-ААФ03.16-2, кінцевим терміном повернення суми кредиту та процентів річних сторонами визначено 18.06.2014 р. Згідно з підпунктом 1.1.1 погашення кредиту та нарахованих процентів здійснюється позичальником щомісячно 18 числа ануїтетними платежами по 407,39 дол. США. Суд приймає до уваги висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у п. п. 80-82 постанови від 02.07.2019 р. у справі № 916/3006/17, згідно з яким строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах. Верховний Суд України у постановах від 19.03.2014 р. у справі № 6-14цс14 та від 18.06. 2014 р. у справі № 6-61цс14 сформував правову позицію, згідно з якою за кредитним договором, яким установлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту. Виходячи з викладеного, суд відхиляє доводи відповідача щодо дотримання строку на вчинення виконавчого напису і нетотожності вказаного строку із строком позовної давності і приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис від 22.09.2020 року № 3884 вчинено нотаріусом поза межами трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, що не відповідає вимогам статті 88 Закону України «Про нотаріат». З тексту оспорюваного виконавчого напису № 3884 від 22.09.2020 року судом також встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст.87-91Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно до п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 року у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Суд враховує, що касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року. Тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 була відновлена. Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року № 92. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Таким чином, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 22.09.2020 р. не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі втратили чинність, зазначена у виписці з рахунку заборгованість не є безспірною, а строк звернення стягувача для вчинення виконавчого напису пропущено, тому повинен був відмовити відповідачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. З огляду на викладене вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача [PERSON] та необхідність визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. 22.09.2020 р., зареєстрованого в реєстрі за № 3884, таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної зави та заяви про забезпечення позову, в загальному розмірі 1261,20 грн. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи, у зв`язку з чим вжиті по даній справі на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.11.2020 року заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тараса Володимировича від 22 вересня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №3884, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла за кредитним договором №420/664-ААФ03.16-2 від 19 червня 2007 року, який укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник «Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] , на загальну суму 37 480 доларів США 78 центів, що на день вчинення виконавчого напису згідно з офіційним курсом гривні до іноземних валют становить 1 056 958 грн. 00 коп. і 1 500 грн. суми сплати за вчинення виконавчого напису, який оскаржується боржником в судовому порядку, до прийняття судового рішення по даній справі, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням у справі законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved