Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами, який розташований за адресою: с.Т.Пасіка, вул.Гагаріна, №63 Перечинського району Закарпатської області в порядку спадкування за заповітом за [PERSON], яка померла 16 вересня 2017 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16 вересня 2017 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами, що розташований за адресою: с.Т.Пасіка, вул.Гагаріна, №63 Перечинського району Закарпатської області. Відповідно до заповіту складеного 01 вересня 2017 року та посвідченого секретарем виконкому Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області померла [PERSON] заповіла все своє майно позивачу. На даний час позивач бажає оформити спадщину, у звязку з чим звернувся до Перечинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що покійною [PERSON] не було виготовлено правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок, що на даний час є перешкодою у прийнятті спадщини, тому просить позов задовольнити. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак подав до суду заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Представник Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області у підготовче судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Згідно ч.1 ст.198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що 16 вересня 2017 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №253495, виданим 18 вересня 2017 року виконавчим комітетом Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №25. Також встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами, що знаходиться по вул.Гагаріна, №63 у с.Т.Пасіка Перечинського району Закарпатської області. Разом з цим встановлено, що згідно довідки Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області №663 від 20 березня 2018 року, головою домогосподарства в с.Т.Пасіка, вул.Гагаріна, №63 Перечинського району Закарпатської області, являлася померла 16 вересня 2017 року, [PERSON]. Крім цього встановлено, що [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося заповіла позивачу [PERSON], про що свідчить заповіт від 01 вересня 2017 року, посвідчений секретарем виконкому Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №94. Також встановлено, що позивач [PERSON] з метою оформлення права на спадщину звернувся до нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори, однак згідно повідомлення за вих.№28/01-16 від 21 березня 2018 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини та порекомендовано звернутися до суду, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок №63 по вул.Гагаріна у с.Т.Пасіка Перечинського району Закарпатської області. Згідно розяснень, які містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Разом з цим, згідно ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом за спадкодавцем [PERSON], однак у нього існують певні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб його захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки при подачі позовної заяви позивачем було сплачено 704,80 грн. судового збору, то зважаючи на визнання заявленого позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 352,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved