Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 22.07.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Довгинцівської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 232. В позовній заяві позивач посилається на те, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Питання матеріального утримання дитини вирішено позивач надаватиме допомогу на утримання сина добровільно. Шлюбні стосунки остаточно припинено з червня 2016 року, з того часу проживають окремо, спільно господарство не ведуть, бюджет окремий. Причиною розірвання шлюбу стали відсутність взаєморозуміння, різні інтереси, різні погляди щодо сімейного життя. На цей час кожен живе особистим життям, вони стали чужими один одному, втратили почуття любові, навпаки між ними існує неприязнь. Зазначив, що вони намагалися зберегти сімю, примиритися та налагодити стосунки, але з часом зрозумілі, що збереження сімї недоцільно. Спір по майну та житлу відсутній. Позивач та відповідач про дату, місце та час розгляду справи повідомлені своєчасно, в установленому законом порядку, але в судове засідання не зявилися. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити /а.с. 16/. Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала /а.с. 23/. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч.2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 22.07.2000 /а.с.9/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] /а.с. 9/. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що дитина проживає з відповідачем, питання матеріального утримання дитини між сторонами вирішено, на час розгляду справи майновий спір між сторонами відсутній. При цьому суд враховує, що шлюбні стосунки подружжя не підтримує, разом тривалий час не мешкає, спільно господарство не веде, відповідач заперечень проти позову не надала, отже примирення між сторонами неможливе. За таких обставин суд вважає, що продовження шлюбних стосунків порушує права сторін, і насамперед позивача. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved