Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою та уточненою позовною заявою до відповідачів про стягнення витрат на утримання майна та встановлення порядку користування житловим приміщенням, в якій зазначає, що він з відповідачем [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 17.12.2014 року. Йому та відповідачам на праві власності належить житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Харківська, буд. 60/1. Фактично у вказаному будинку зареєстровані і проживають він та [PERSON]. Позивач також зазначає, що у вказаному будинку централізоване газопостачання відсутнє та всі витрати по утриманню будинку, за електроенергію, водопостачання, вивіз побутових відходів, спожитий газ сплачує він особисто власними коштами. Відповідачі, як співвласники, не приймають участі й вказаних витратах. Позивач також вказує, що у нього виник спір з відповідачами щодо участі відповідачів у зазначених витратах, а саме: за електроенергію на суму 5507,51 грн. за період з грудня 2014 року по листопад 2015 року та з лютого 2016 року по вересень 2016 року, за водопостачання на суму 560 грн., оплачені ним 06.07.2015 року, 17.07.2015 року, 06.10.2015 року, 02.12.2015 року, 22.03.2016 року, 07.06.2016 року, 02.09.2016 року, за вивіз твердих побутових відходів на суму 77,28 грн. оплачені ним 06.07.2015 року, 17.07.2015 року, 06.10.2015 року, 02.12.2015 року, 22.03.2016 року, 07.06.2016 року; за спожитий газ на суму 1100,80 грн. оплачені ним 10.02.2015 року, 19.05.2015 року, 17.07.2015 року, 29.10.2015 року, 30.06.2016 року, 05.09.2016 року. Загальна сума понесених ним витрат становить 7245,59 грн.. Вважає, що відповідачі повинні компенсувати йому 2/3 частини понесених витрат на утримання будинку в розмірі 4830,40 грн.. Також, [PERSON] зазначає, що крім понесених витрат у звязку з відключенням від водовідведення в 2014 році будинку № 60/1 по вул. Харківській в м. Тернівка Дніпропетровської області, він власними зусиллями за власні кошти був вимушений збудувати каналізацію на території домоволодіння, на матеріали якої було витрачено 3971 грн., та вважає, що відповідачі повинні компенсувати йому 2/3 частини понесених витрат на утримання будинку за зведення каналізації в розмірі 2647,33 грн.. Крім того, у звязку з відключенням від водовідведення в 2014 році будинку № 60/1 по вул. Харківській в м. Тернівка Дніпропетровської області, він власними зусиллями за власні кошти був вимушений збудувати туалет на території домоволодіння, на матеріали якого було витрачено 2134,50 грн.. Також, у звязку з поломкою автоматичного вимикача в 2015 році в будинку № 60/1 по вул. Харківській в м. Тернівка Дніпропетровської області, він власними зусиллями за власні кошти був вимушений придбати вимикач автоматичний та власноруч встановити його, на придбання якого витратив 291,20 грн., та вважає, що відповідачі повинні компенсувати йому 2/3 частини понесених витрат за зведення туалету в розмірі 1423 грн. та витрат у звязку з поломкою автоматичного вимикача в розмірі 194,13 грн.. Окрім того, позивач також зазначає, що у нього виник спір щодо порядку користування вказаним житловим приміщенням після розірвання шлюбу з [PERSON], у звязку з чим, він вважає, що було б доцільно вирішити цей спір таким чином, щоб житлову кімнату площею 12,4 кв.м. виділити у користування йому, житлову кімнату площею 13,6 кв.м. та житлову кімнату площею 8,9 кв.м., виділити у користування [PERSON] та [PERSON], та залишити у спільному користуванні: тамбур, площею 1,9 кв.м., сіни, площею 9,1 кв.м., котельню, площею 4,4 кв.м., ванну, площею 4,8 кв.м., прихожу, площею 9,8 кв.м., коридор, площею 2,1 кв.м., кухню, площею 6,9 кв.м.. У звязку з викладеним, [PERSON] просить стягнути на його користь з [PERSON] та [PERSON] солідарно 9094,86 грн. в рахунок понесених ним витрат на утримання будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Харківська, буд. 60/1; визначити наступний порядок користування приміщеннями будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Харківська, буд. 60/1, згідно технічного паспорту за реєстраційним № 42-235 від 20.04.2007 року: жилу кімнату № 1-6, площею 12,4 кв.м. виділити у користування йому, жилу кімнату № 1-7, площею 8,9 кв.м. та жилу кімнату № 1-8, площею 13,6 кв.м. виділити [PERSON] та [PERSON], залишити у спільному користуванні: тамбур № 1-1, площею 1,9 кв.м., сіни № 1-2, площею 9,1 кв.м., котельню № 1-3, площею 4,4 кв.м., ванну № 1-4, площею 4,8 кв.м., прихожу № 1-5, площею 9,8 кв.м., коридор №1-9, площею 2,1 кв.м., кухню № 1-10, площею 6,9 кв.м., та стягнути на його користь з відповідачів солідарно сплачений ним судовий збір 487,20 грн.. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом та уточненим зустрічним позовом, в якому зазначила, що 30.01.1971 року вона з [PERSON] в м. Нововолинськ Волинської області зареєстрували шлюб. 04.11.1980 року цей шлюб розірвано. Після цього вони проживали однією сімєю, були повязані спільним побутом до 29.01.2011 року, коли знову зареєстрували шлюб, який було розірвано 17.12.2014 року. [PERSON] зазначає, що факт проживання однією сімєю підтверджується свідоцтвами про народження дітей, крім того, будучи повязані спільним побутом вони збудували будинок 24 по вул. Л.Українки в м. Тернівка Дніпропетровської області, який разом продали 20.12.2005 року, та придбали через декілька днів 22.12.2005 року автомобіль «Міцубісі Лансер», державний № [NUMBER], вартістю 151000 грн. та вони, як жінка та чоловік користувались автомобілем, обслуговували його і у неї збереглась копія заказу наряду № 4741 на виконання робіт з ремонту та обслуговування автомобіля від 04.02.2012 року, що також свідчить про те, що вони з [PERSON] проживали однією сімєю з 1971 року по 17.12.2014 рік, на підставі чого, [PERSON] зазначає, що автомобіль «Міцубісі Лансер», державний № [NUMBER], вартістю 151000 грн. необхідно розділити порівно між [PERSON] та нею. Крім того, [PERSON] зазначає, їй, [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності по 1/3 частки буд. 60/1 по вул. Харківська в м. Тернівка Дніпропетровської області, який згідно з технічного паспорту плану будинку складається з житлових кімнат та господарських споруд. Угоди про спосіб виділення частки [PERSON] із загального майна та про порядок користування домоволодінням з [PERSON] не досягнуто. Запропонований [PERSON] порядок користування приміщеннями будинку не відображає в повному обсязі загальний порядок користування приміщеннями в житловому будинку, а господарські приміщення взагалі не враховані. У звязку з чим, [PERSON] просить встановити факт її проживання однією сімєю з [PERSON] з 30.01.1971 року по 17.12.2014 року, стягнути на її користь з [PERSON] 1/2 вартості автомобіля «Міцубісі Лансер», державний № [NUMBER], в сумі 75500 грн.; виділити їй в користування кімнати та господарські споруди буд. № 60/1 по вул. Харківській в м. Тернівка Дніпропетровської області, а саме: житлову кімнату, площею 13,5 кв.м., сіни, площею 9,1 кв.м., кухню, площею 6,9 кв.м., В-літню кухню, площею 9,8 кв.м., Д-сарай, площею 3,3 кв.м.; виділити в користування [PERSON] кімнати та господарські споруди в буд. № 60/1 по вул. Харківська в м. Тернівка Дніпропетровської області, а саме: житлову кімнату, площею 12,4 кв.м., Б-гараж, площею 19,7 кв.м., оглядову яму, площею 1,7 кв.м., яка є невідємною частиною гаража, Л-бесідку, площею 6,6 кв.м., погріб, площею 6,6 кв.м., який є невідємною частиною бесідки; виділити [PERSON] кімнати та господарські споруди в буд. № 60/1 по вул. Харківська в м. Тернівка Дніпропетровської області, а саме: житлову кімнату, площею 8,64 кв.м., Ж-літній душ, площею 4,1 кв.м., Е-сарай, площею 6,6 кв.м.. Позивач [PERSON] та його представник у судове засідання не зявилися, однак позивач подав до суду письмову заяву, про розгляд справи без його участі та участі його представника, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] не визнає, просить в їх задоволенні відмовити, також просить врахувати, що на час придбання спірного автомобіля за зустрічним позовом [PERSON] з нею у шлюбі він не перебував, шлюбні правовідносини між ними були відсутні. Крім того, [PERSON] просить врахувати, що висновок експерта по вартості спірного автомобіля, проведений за його ініціативою вже не діє, у звязку з тим, що минув значний час після проведення оцінки автомобіля, інших доказів на підтвердження вартості спірного автомобіля [PERSON] взагалі не надала (т. 2 а.с. 100). Крім того, раніше в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що в 1980 році він розлучився з [PERSON], в 1972 році у нього з [PERSON] народилася перша дочка, в 1981 році народилася друга дочка, деякий період вони з [PERSON] разом не жили, однак потім він повернувся до [PERSON] та вони жили разом, в 2011 році знову уклали шлюб, у 2005 році не в період шлюбу він придбав автомобіль, у них був окремий бюджет, зазначив, що будинок оформлений на трьох співвласників, а договори за на комунальні послуги укладені з ним, [PERSON] не оплачувала за послуги на утримання будинку, з оцінкою, яку надала [PERSON] щодо вартості автомобіля він не згоден, ремонтував автомобіль за свої кошти. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що уточнену зустрічну позовну заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. Уточнену позовну заяву [PERSON] не визнає в повному обсязі, просить відмовити в її задоволенні (т. 2 а.с. 101-106). Крім того, раніше надала до суду письмові заперечення проти уточненого позову, в яких зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.12.1998 року, виданого Тернівським УЖКГ ДХК буд. 60/1 по вул. Харківська в м. Тернівка Дніпропетровської області їй, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності належить по 1/3 частки будинку. Крім того, [PERSON] зазначає, що [PERSON] у позовній заяві вказує, що у зазначеному будинку він проживає з нею, однак вона проживає окремо. Вона не користуючись комунальними послугами не може нести матеріальну відповідальність за спожитий відповідачем газ, електроенергію, водопостачання та вивіз ТПВ. Також, в запереченні до уточненого позову [PERSON] вказує, що нею за електроенергію за грудень 2014 року сплачено 470 грн., так як розрахунок за електроенергію відбувався з її картки. Крім того, зазначає, що за електроенергію за грудень 2015 року в сумі 206 грн. та за червень - листопад 2015 року в сумі 41,73 грн. також сплачено з її картки. Щодо придбання та встановлення [PERSON] вимикача автоматичного, [PERSON] зазначає, що це не можливо зробити без залучення спеціалістів постачальника електричної енергії (т. 1 а.с. 192-193). Крім того, раніше у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що в 1980 році вона розірвала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований 30.01.1971 року, в 1972 році у неї з [PERSON] народилася перша дочка, в 1981 році народилася друга дочка, до 1986 року вона з [PERSON] мешкала в квартирі, в 1986 році квартиру обміняли на будинок. Також, зазначила, що деякий час вона разом з [PERSON] не проживала, однак [PERSON] повернувся та вони жили однією сімєю, згодом уклали шлюб в 2011 році, 17.12.2014 року шлюб розірвано. 22.12.2005 року придбали разом з [PERSON] автомобіль, в будинку каналізацію будували разом, згоди на забудову туалету вона не надавала та зазначила, що вона частково оплачувала комунальні послуги, з лютого 2016 року в будинку з [PERSON] не мешкає. Крім того, [PERSON] раніше в судовому засіданні визнала вимоги [PERSON] щодо порядку користування приміщеннями будинку, однак просила і вирішити питання щодо порядку користування господарськими спорудами. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак раніше надала до суду письмові заяві про розгляд справи без її участі, в яких зазначила, що позовні вимоги [PERSON] не визнає в повному обсязі (т. 1 а.с. 154, т. 2 а.с. 50). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є донькою [PERSON] та [PERSON], вона до 2003 року не знала, що вони не перебувають у шлюбі, деякий час мешкали вони окремо, розлучились у 2014 році. [PERSON] та [PERSON] у 1992 році було виділено землю під забудову будинку, будівництво завершилось в 2004-2005 роках, після чого вони продали будинок у 2005 році і придбали автомобіль, у них тоді були найкращі стосунки. Крім того, свідок зазначила, що вигрібну яму [PERSON] та [PERSON] будували у шлюбі, хто і які кошти сплачував вона не знає. З будинку № 60/1 по вул. Харківська в м. Тернівка Дніпропетровської області [PERSON] пішла в січні-лютому 2016 року і з того часу там не мешкає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона з 1979 року знайома з [PERSON] та [PERSON], та є хрещеною їх молодшої доньки, зазначила, що [PERSON] та [PERSON] будували разом будинок, і в подальшому продали його та у шлюбі придбали автомобіль. Свідок також зазначила, що буваючи у [PERSON] у гостях, коли вона з [PERSON] вже не жила разом, [PERSON] їй говорила, що дає позивачу [PERSON] кошти на оплату комунальних послуг їхнього будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є знайомою [PERSON], вона разом з нею працювала з 1999 року, завжди бачила [PERSON] та [PERSON] разом, їй відомо, що вони розлучились в кінці 2014 року, також відомо, що вони разом будували будинок, який в подальшому продали та придбали автомобіль, в 2006 році вона їх бачила разом, крім того, зі слів [PERSON] їй відомо, що вигрібну яму вони будували разом. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є знайомою [PERSON] та [PERSON], разом з ними святкувала свята, [PERSON] готувала їжу [PERSON], також свідок зазначила, що [PERSON] та [PERSON] вели спільне домашнє господарство, у них було спільне майно, в будинку жили разом, робили ремонти, 2 роки 6 місяців тому розійшлися, однак [PERSON] виїхала з будинку не одразу. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, з'ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Судом встановлено факти на відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Щодо уточнених позовних вимог [PERSON] про стягнення на його користь витрат понесених на утримання будинку та уточнених зустрічних позовних вимог [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю з [PERSON] суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності по 1/3 частини належить буд. 60/1 по вул. Харківська в м. Тернівка Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло, видане 14.12.1998 року «Тернівським управлінням житлово-комунального господарства» структурним підрозділом ВАТ ДХК «Павлоградвугілля» (т. 1 а.с. 59) та технічним паспортом на житловий будинок, виготовлений 20.04.2007 року Тернівським бюро технічної інвентаризації (т. 1 а.с. 85-87). Також, з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у період з 30.01.1971 року по 04.11.1980 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується штампами про сімейний стан в паспорті [PERSON] (т. 1 а.с. 12), що також не заперечували сторони. .Крім того, [PERSON] та [PERSON] у період з 29.01.2011 року по 17 грудня 2014 року також перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний, що підтверджується рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17.12.2014 року (т. 1 а.с. 10). Факт проживання\~однією сімєю\~[PERSON]\~та [PERSON]\~підтверджується наступними\~доказами дослідженими\~в судовому\~засіданні:\~поясненнями свідків,\~допитаних у\~судовому засіданні, які в\~сукупності своїх\~пояснень підтвердили, що дійсно [PERSON] та [PERSON] в період не перебування у шлюбних відносинах проживали разом, вели спільне господарство, вказана обставина підтверджується і наданими у судовому засіданні поясненнями [PERSON] та [PERSON]; свідоцтвом на право власності на житло від 14.12.1998 року, де зазначено, що членами сімї [PERSON] є: дружина - [PERSON] та дочка - [PERSON] (т. 1 а.с. 59), листом завідуючої державної Тернівської державної нотаріальної контори від 07.11.2014 року № 636/02-47, з якого видно, що 20.12.2005 року від імені [PERSON] зі згоди чоловіка [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку (т. 1 а.с. 88). Суд критично відноситься до пояснень [PERSON] про не проживання ним однією сімєю з [PERSON] за період не перебування з нею у шлюбі, оскільки даний факт спростовується поясненнями свідків, матеріалами справи та самими поясненнями [PERSON]. Отже, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, пояснення свідків, допитаних в судовому засіданні та пояснення [PERSON] і [PERSON], суд вважає за необхідне частково задовольнити уточнені позовні вимоги за уточненим зустрічним позовом [PERSON] та встановити факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] з 05.11.1980 року по 28.01.2011 року, виключивши періоди перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, що інше не встановлено договором або законом. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 ст.\~78\~ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Положеннями ст.ст. 12, 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] в підтвердження особистих витрат на утримання буд. 60/1 по вул. Харківська в м. Тернівка Дніпропетровської області надано до суду квитанції з оплати послуг за електроенергію за період з грудня 2014 року по листопад 2015 року та з лютого 2016 року по вересень 2016 року на суму 5507,51 грн. (т. 1 а.с. 16-22, 53, 139-141), квитанції з оплати послуг за водопостачання в 2015-2016 роках, а саме від 06.07.2015 року, 17.07.2015 року, 06.10.2015 року, 02.12.2015 року, 22.03.2016 року, 07.06.2016 року, 02.09.2016 року на суму 560 грн. (т. 1 а.с. 23, 55, 138), квитанції з оплати послуг за вивіз твердих побутових відходів в 2015-2016 роках, а саме від 06.07.2015 року, 17.07.2015 року, 06.10.2015 року, 02.12.2015 року, 22.03.2016 року, 07.06.2016 року на суму 77,28 грн. (т. 1 а.с. 23, 54, 138), квитанції з оплати послуг за спожитий газ в 2015-2016 роках, а саме від 10.02.2015 року, 19.05.2015 року, 17.07.2015 року, 29.10.2015 року, 30.06.2016 року, 05.09.2016 року на суму 1100,80 грн. (т. 1 а.с. 24, 138). Крім того, [PERSON] в підтвердження понесених витрат на забудову каналізації та зведення туалету на території домоволодіння надав до суду товарні чеки на будівельні матеріали від 22.05.2015 року, на суму 63 грн., від 22.05.2015 року на суму 390 грн., від 23.05.2015 року на суму 143 грн., від 03.05.2015 року на суму 454 грн., від 07.05.2015 року на суму 140 грн., від 13.05.2015 року на суму 435 грн., від 19.05.2015 року на суму 147 грн., від 06.06.2014 року на суму 3475 грн., від 07.06.2014 року на суму 406 грн., від 07.06.2014 року на суму 3475 грн., від 28.04.2015 року на суму 362,50 грн., та товарний чек від 04.12.2015 року на суму 291,20 грн., на витрати на автоматичний вимикач в 2015 році у вказаному вище будинку (т. 1 а.с.13-15, 54). Також, судом встановлено, що відповідно до акту від 20.07.2015 року про фактичне проживання, виданого квартальним комітетом м. Тернівка Дніпропетровської області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Харківська, буд. 60/1, фактично проживають та прописані з 01.12.2014 року по теперішній час [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 9). В заперечення проти уточнених позовних вимог [PERSON] по стягненню на його користь солідарно з [PERSON] та [PERSON] витрат в рахунок понесених ним витрат на утримання буд. 60/1 по вул. Харківська в м. Тернівка Дніпропетровської області за період з 2015-2016 років, [PERSON] надала до суду акт № 79 від 17.07.2017 року, складений 16.01.2017 року ЖРЕД-2 КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство», з якого судом встановлено, що зі слів сусідів [PERSON] проживає за адресою: [INFO], без реєстрації з лютого 2016 року по теперішній час (т. 1 а.с. 194), що також підтверджено поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON]. Крім того, з квитанцій про оплату витрат за електроенергію наданих [PERSON], судом встановлено, що оплата послуг за електроенергію за період з 01.01.2015 року по 28.01.2015 року на суму 470 грн., за період з 01.11.2015 року по 30.11.2015 року на суму 41,73 грн., та за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року на суму 206 грн. була здійсненна з карткового рахунку [PERSON] № 516875********84 відкритого в АТ КБ «Приватбанк» (т. 2 а.с. 102-106). Також, з акту від 10.12.2015 року № 575, виданим ПП «Комунальщик-4» м. Першотравенськ Дніпропетровської області встановлено, що [PERSON] з 2012 року проживає за адресою: [INFO] (т. 1 а.с. 58). Отже, враховуючи правові норми ст. 322 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме те, що комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, а також проживання [PERSON] у вищезазначеному будинку в період з грудня 2014 року по січень 2016 року включно, та враховуючи не проживання [PERSON] в будинку з 2012 року, у звязку з чим вона не повинна нести витрати за забезпечення умов проживання у будинку в спірний період, суд вважає, що уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 1656,50 грн., яка повинна бути стягнута з [PERSON] на користь [PERSON] за період з грудня 2014 року по січень 2016 року включно, а саме: за витрати на електроенергію, в сумі 1155,34 грн. за період з грудня 2014 року по листопад 2015 року; за водопостачання згідно з квитанціями від 06.07.2015 року, 17.07.2015 року, 06.10.2015 року, 02.12.2015 року в сумі 120 грн.; за вивіз твердих побутових відходів згідно з квитанціями від 06.07.2015 року, 17.07.2015 року, 06.10.2015 року, 02.12.2015 року в сумі 25,76 грн.; за спожитий газ згідно з квитанціями від10.02.2015 року, 19.05.2015 року, 17.07.2015 року, 29.10.2015 року в сумі 355,40 грн.. Витрати, понесені [PERSON] на забудову каналізації на території домоволодіння в сумі 3971 грн., на зведення туалету на суму 2134,50 грн., та витрати на заміну автоматичного вимикача в сумі 291,20 грн. судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки з наданих [PERSON] вищевказаних товарних чеків, суд не може встановити за чиї кошти були придбані будівельні матеріали та автоматичний вимикач, оскільки [PERSON] не надав доказів витрачання особистих коштів на придбання матеріалів, зазначених в товарних чеках, а саме: на забудову каналізації та зведення туалету, крім того, частина будівельних матеріалів згідно з товарними чеками від 06.06.2014 року на суму 3475 грн., від 07.06.2014 року на суму 406 грн., від 07.06.2014 року на суму 3475 грн., взагалі були придбані у період перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі по 17.12.2014 року, а також позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між сторонами спору існували домовленості щодо проведення забудови каналізації та зведення туалету на території вищевказаного домоволодіння, або ж доказів звернення [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] із відповідними пропозиціями на їх забудову, на які вони не погодились. Що стосується уточнених позовних вимог [PERSON] про визначення порядку користування буд. 60/1 по вул. Харківська в м. Тернівка Дніпропетровської області та позовних вимог [PERSON] за уточненим зустрічним позовом суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом положень ч.ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом на право власності на житло від 14.12.1998 року [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності з визначенням часток кожному по 1/3 належить буд. 60/1 по вул. Харківська в м. Тернівка Дніпропетровської області (т. 1 а.с. 59). Згідно з ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Статтею 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. З уточненої позовної заяви, видно що [PERSON] просить визначити порядок користування будинком, а тому у даному випадку спірні правовідносини стосуються встановлення порядку спільного користування будинком сторонами, тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обовязковим. Крім того, ст. 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Аналогічні правові позиції викладені у постанові Другої судової палати КЦС Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі № 366/103/16 та у постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 року у справі № 6-1500цс15. Як вже встановлено в судовому засіданні сторони, на праві спільної сумісної власності є власниками по 1/3 частини буд. 60/1 по вул. Харківська в м. Тернівка Дніпропетровської області, уточнені позовні вимоги [PERSON] та уточнені зустрічні вимоги [PERSON] в частині встановлення порядку користування будинком, а саме житловими кімнатами та деякими господарськими спорудами є тотожні, враховуючи ту обставину, що домовленості на користування будинком та господарських споруд співвласниками не досягнуто, те, що [PERSON] раніше в судовому засіданні визнала вимоги [PERSON] щодо порядку користування приміщеннями будинку, а також те, що [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] та вимог щодо встановлення іншого порядку користування не заявляла, а тому з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення уточнених позовних вимог та уточненого зустрічного позову, а саме визначити порядок користування жилим будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Харківська, буд. 60/1, та господарськими спорудами: виділити у користування [PERSON], [INFO], житлову кімнату № 1-6, площею 12,4 кв.м., [PERSON], [INFO], житлову кімнату № 1-7, площею 8,9 кв.м., [PERSON], [INFO], житлову кімнату № 1-8, площею 13,5 кв.м. (згідно з технічним паспортом на житловий будинок, виготовленим Тернівським бюро технічної інвентаризації станом на 20.04.2007 року); залишити у спільному користуванні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], тамбур № 1-4, площею 1,9 кв.м., сіни № 1-2, площею 9,1 кв.м., котельню № 1-3, площею 4,4 кв.м., ванну № 1-4, площею 4,8 кв.м., прихожу № 1-5, площею 9,8 кв.м., коридор № 1-9, площею 2,1 кв.м., кухню № 1-10, площею 6,9 кв.м., В-літню кухню, площею 9,8 кв.м., Д-сарай, площею 3,3 кв.м., Б-гараж, площею 19,7 кв.м., оглядову яму, площею 1,7 кв.м., Л-бесідку, площею 6,6 кв.м., погріб, площею 6,6 кв.м., Ж-літній душ, площею 4,1 кв.м., Е-сарай, площею 6,6 кв.м., (згідно з технічним паспортом на житловий будинок, виготовленим Тернівським бюро технічної інвентаризації станом на 20.04.2007 року). Вирішуючи питання щодо уточнених зустрічних позовних вимог [PERSON] про стягнення на її користь з [PERSON] 1/2 вартості автомобіля «Міцубісі Лансер» суд приходить до наступного. З матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РСА № 045558, виданого 25.03.2006 року Павлоградським МРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, автомобіль марки «Міцубісі Лансер», 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на [PERSON] (т. 1 а.с. 109). З показань\~свідків [PERSON],\~[PERSON]\~та [PERSON]\~встановлено,\~що [PERSON]\~та [PERSON]\~проживаючи спільно\~без шлюбу,\~разом в\~2005\~році продали\~будинок та\~придбали автомобіль\~марки «Міцубісі\~Лансер» 2005\~року випуску.\~Відповідно до\~звіту про\~оцінку транспортного\~засобу №\~2316\~від 29.03.2016\~року ринкова\~вартість автомобіля\~«Міцубісі Лансер»,\~2005\~року випуску,\~реєстраційний номер\~[NUMBER], ідентифікаційний (VIN) № JMBSNCS3A6U005563, на дату оцінки складає 136590 грн. (т. 1 а.с. 102-112). Згідно з ч. 1 ст. 74 СК України (яка діяла на час виникнення правовідносин), якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Так, ч. 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним Кодексом України. Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 364 ЦПК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Водночас,\~[PERSON]\~звернулася до\~суду з\~вимогою про\~стягнення на\~її користь\~1/2 вартості автомобіля «Міцубісі Лансер», однак вимог про визнання вказаного автомобіля спільною сумісною власністю придбаного за час її проживання з [PERSON] однією сім'єю не заявляла. Крім того, нормами ст. 364 ЦК України встановлено, що компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою, однак у судовому засіданні [PERSON] згоди на відшкодування [PERSON] 1/2 вартості спірного автомобіля не надав, а лише зазначив, що сам придбав автомобіль у 2005 році. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У звязку з тим, що [PERSON] вимоги про визнання вказаного автомобіля спільною сумісною власністю не заявляла, суд вважає, що в задоволенні уточнених зустрічних позовних вимог [PERSON] про стягнення на її користь з [PERSON] 1/2 вартості автомобіля «Міцубісі Лансер» слід відмовити. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦК України, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 287,97 грн.. Враховуючи викладене,\~

Outcome: partial