Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Підгаєцької районної державної адміністрації про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку. У підготовчому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити. У підготовче судове засідання представник відповідача - Підгаєцької районної державної адміністрації Тернопільської області не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце його проведення. Крім того, визнання ним позову та прохання про розгляд справи у його відсутності викладено у відзиві на позов, який долучено до матеріалів справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Як роз`яснено у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (із змінами внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №2 від 19 березня 2010 року) виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 Земельного кодексу України, глав 27, 33, 34 Цивільного кодексу України, статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України, судам (підсудні) справи за заявами, зокрема: \~ \~ \~ \~- з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №561853 від 08 червня 2010 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011065800606, належить земельна ділянка площею 1,4500 га., кадастровий номер 6124888300:01:001:0693, яка розташована на території Шумлянської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області. Встановлено, що за кадастровим номером 6124888300:01:001:0693 в Державному земельному кадастрі зареєстрована земельна ділянка площею 1,2309 га., яка розташована на території Шумлянської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, що посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №002737 від 03 липня 2006 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010665800313, який був виданий на ім`я [PERSON] , жительки с. Шумляни Підгаєцького району. Вищезазначене підтверджується копіями державних актів на право власності на земельну ділянку та копіями з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Як слідує із позовної заяви та вбачається із витяга з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10 січня 2019 року, відомості про земельну ділянку позивача площею 1,4500 га., з кадастровим номером 6124888300:01:001:0693, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №561853 від 08 червня 2010 року, не внесені до Державного земельного кадастру, оскільки вказаний кадастровий номер в часі було швидше присвоєно іншій земельній ділянці площею 1,2309 га., яка згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №002737 від 03 липня 2006 року належить [PERSON] . Як вбачається із інформації відділу у Підгаєцькому районі Головного управління Держгеокадастру від 06 лютого 2019 року, у відділі наявні відомості про видачу державних актів на право власності щодо двох земельних ділянок з однаковими кадастровими номерами 6124888300:01:001:0693, а саме: державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №561853 від 08 червня 2010 року, площею 1,4500 га. та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №002737 від 03 липня 2006 року, площею 1,2309 га. Частиною 9 ст.24 Закону України Про Державний земельний кадастр передбачено, що при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. У відповідності із ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підставний, а тому підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судові витрати покласти на позивача в межах ним понесених. На підставі наведеного,

Outcome: approved