Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості на користь позивача грошових коштів в сумі 63 000,00 грн.. Позовні вимоги обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору, укладеного в усній формі. Мотивує тим, що за попередньою домовленістю з [PERSON] він протягом серпня - листопада 2018 року здійснював столярні роботи в належному йому будинку, який знаходиться в смт. Рудно . А саме, виготовив відповідачу десять дерев`яних дубових дверей, а також були зроблені сходи у вказаному будинку. Зазначає, що загальна вартість столярних виробів, згідно домовленості між сторонами, становила 138 тисяч гривень, які [PERSON] зобов`язувався сплатити позивачеві до листопада 2018 року. З вказаної суми позивач отримав лише 75 тисяч гривень. Станом на день подачі позову до суду, відповідач [PERSON] відмовляється платити будь-які кошти та не виходить на зв`язок. Остання розмова з відповідачем відбулася ще минулого року. Під час цієї розмови [PERSON] наголосив, що на столярні вироби діє гарантія 1 рік і він віддасть заборгованість після того, коли така закінчиться і якщо нічого з виробами не станеться. Позивач 1 липня 2019 року звернувся у Яворівський відділ поліції у Львівській області та по місцю роботи відповідача у Львівську митницю ДФС України про незаконність дій [PERSON] (у зверненні, надісланому на Львівську митницю позивач наголошував на порушенні [PERSON] Правил етичної поведінки та запобігання корупції в органах Державної фіскальної служби, затверджених наказом ДФС від 1 грудня 2016 року № 979). За результатами розгляду даного звернення Яворівський ВП у Львівській області зазначив, що в даному випадку, вбачаються ознаки цивільно-правових відносин. Також позивачу було роз`яснено, що для вирішення порушених питань, котрі мають цивільно-правовий характер, необхідно звернутися до суду в порядку приватного звинувачення. Львівська митниця ДФС України надала аналогічну відповідь на звернення. На неодноразові звернення позивача відповідач постійно щось вигадував, а пізніше перестав відповідати на телефонні дзвінки. А тому змушений звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав. Просить позов задоволити. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 15.07.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, справу призначено до розгляду. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, з мотивів викладених у позовній заяві, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого повідомлявся належним чином. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Позивач в судовому засіданні стверджує, що на протязі серпня-листопада 2018 року між сторонами був укладений усний договір, предметом якого було виготовлення столярних виробів в будинку відповідача в смт. Рудно. Позивач зазначає, що на виконання умов даного усного договору виготовив відповідачеві сходи на суму 38000 грн., дев`ять міжкімнатних дверей на суму 72000 грн., вхідні двері - 24000 грн. та розхідні матеріали на 4000 грн. Натомість, до теперішнього часу відповідачем умови договору не виконані, а саме частково сплачено за виготовлені столярні вироби в сумі 75000 грн. та не сплачено заборгованість за виготовлені вироби на суму 63000 грн. На претензії позивача щодо виконання умов усного договору належним чином та повернення заборгованих грошових коштів відповідач не реагує. В той же час, як вбачається з наявних у справі доказів, договір про надання будь-яких послуг з виготовлення столярних виробів між сторонами в письмовій формі не укладався, і таке не заперечується позивачем. Будь-яких інших додаткових угод між сторонами не укладалось (доказів зворотного суду не надано). Посилання позивача на той факт, що в межах укладеного між сторонами усного договору ним було виготовлено столярні вироби для відповідача [PERSON] на суму 138000 грн. та часткова сплата в сумі 75000 грн. наявними у справі доказами не підтверджено. Однак, суд зауважує на тому, що жодним фінансовим документом не підтверджено твердження позивача щодо часткової оплати за виконання послуг з виготовлення столярних виробів та матеріали справи не містять жодної інформації про те, що така є проведена за виконання певних послуг і ці послуги пов`язані з укладеним між сторонами певного договору. У зв`язку з наведеним, зазначений вище доказ в якості належного та допустимого судом прийнятий бути не може. Суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, в постановах від 18.07.2018 року у справі №143/280/17, від 02.09.2020 року у справі №569/24347/18, згідно з якою факт виконання зобов`язання за договором не може доводитися поясненнями сторони та показаннями свідка, а заперечення факту виконання правочину повинно бути підтверджено письмовими доказами, а отже, рішення суду не може ґрунтуватися на поясненнях сторони по справі. Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, на думку позивача, між відповідачем та позивачем умовно був укладений договір підряду. Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. В свою чергу, згідно зі ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач є споживачем. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази належного укладення та виконання умов договору сторонами, зокрема, підписаного відповідачем акту приймання-передачі виготовлених столярних виробів, що би підтверджувало факт прийняття виробів, виконання зобов`язань позивачем (Виконавцем) у повному обсязі, відсутність претензій у Замовника щодо кількості, якості, комплектності, розмірів виробів, суд вважає, що належних доказів наявності таких позивачем не надано. Наведене є підставою для відмови в позові в повному обсязі. Враховуючи відмову в позові, судові витрати покладаються на позивача, відповідано до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed