Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Великолучківської сільської ради, третя особа Мукачівська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 лютого 2017 року померла його мама [PERSON], яка постійно проживала [INFO]. Після її смерті залишилося спадкове майно, серед якого житловий будинок. Документом, який підтверджує належність будинку матері є довідка сільської ради. За час свого життя мати склала заповіт, як розпорядження на випадок своєї смерті, згідно якого заповіла все своє майно йому. Згідно визначених законодавством термінів він звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав тільки Свідоцтво про право на належне померлій майно на земельну частку (пай), щодо документів на спадкове нерухоме майно (житловий будинок з спорудами), то державним нотаріусом йому надано відповідь, що немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів. Відсутність реєстрації права власності на будинковолодіння позбавляє його можливості прийняти спадщину і отримати свідоцтво про право на спадщину, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, однак до початку судового засідання його представник подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Великолучківської сільської ради Мукачівського району в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, одночасно зазначивши, що вирішення позовних вимог залишають на розсуд суду. Представник третьої особи Мукачівської районної державної нотаріальної контори в судове засідання також не зявився, однак до початку судового засідання від державного нотаріуса [PERSON] надійшла заява,згідно якої вбачається, що винесення рішення по справі залишають на розсуд суду та повідомляють, що до Мукачівської РДНК за оформленням спадкових справ після смерті [PERSON] звертався лиш один спадкоємець її син [PERSON], відповідно заведена спадкова справа № 42/2017. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що згідно даних погосподарської книги № 2016-2020 рік, головою домоволодіння, яке знаходиться за адресою в с.Великі Лучки, вул. Миру, буд. 89, була [PERSON], [INFO] до дня смерті 02.02.2017 року, рік забудови - 1956, що підтверджується копією довідки, виданою виконкомом Великолучківської сільською радою № 1970 від 12.06.2017 року. 02 лютого 2017 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 226859, виданим виконкомом Великолучківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 03.02.2017 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, яку на підставі ст. 1268 ЦК України прийняв позивач. На випадок своєї смерті 22.06.2016 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області [PERSON], згідно якого все належне їй рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та все те, що ще буде належати їй на час смерті, а також належні їй майнові права та її обовязки на час смерті, заповідає сину [PERSON]. Позивач [PERSON] являється сином померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І- ФМ № 139453 від 31 жовтня 2002 року. Батько позивача [PERSON] 22.10.1972 року помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 252806, виданого Великолучківською сільською радою 09 листопада 1972 року. На день смерті заповідача [PERSON], яка була зареєстрована в [INFO] і померла 02.02.2017 року в домоволодінні згідно погосподарської книги за 2016-2020 рік, крім померлої не був зареєстрований ніхто. Даний факт підтверджується копією довідки, виданою виконкомом Великолучківської сільською радою № 4294 від 09.08.2017 року. Відповідно до\~ ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У визначений строк позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок державним нотаріусом було відмовлено, оскільки позивач не подав документів. Які посвідчують [PERSON] право власності на житловий будинок. Державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу [PERSON] 17.08.2017 року видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ЗК № 0100719, виданого на імя померлої [PERSON], Мукачівською райдержадміністрацією відповідно до її рішення № 347 від 26 червня 1997 року, у землі, яка перебуває у колективній власності КАТП «Великолучківське» с.В.Лучки, Мукачівського району розміром 1.05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів за № 002340. Станом на 23.02.2017 року виготовлений технічний паспорт на індивідуальний (садибний) житловий будинок за адресою вул. Миру № 89 в с.Великі Лучки, Мукачівського району на імя [PERSON]. Відповідно до звіту про оцінку обєкту нерухомості домоволодіння, яке знаходиться за адресою Мукачівський район с.Великі Лучки, вул. Миру, буд. 89 від 12 червня 2017 року, ринкова вартість обєкта оцінки становить 150 400 грн. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід всіх прав та обовязків від фізичної особи до інших осіб. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились на момент його смерті. Оскільки право власності на житловий будинок за адресою вул. Миру № 89 в с.Великі Лучки Мукачівського району не було зареєстровано у відділі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права у встановленому законом порядку, тому суд приходить до висновку, що його права підлягають захисту в судовому порядку. Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними в разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведення відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Згідно п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів погосподарських книгах. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Виходячи з даного, документом, що встановлює факт належності житлового будинку № 89 по вул. Миру в с.Великі Лучки померлій [PERSON] є довідка Великолучківської сільської ради № 1970 від 12.06.2017 року. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч.1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки існують реальні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, єдиним виходом із даної ситуації є визнання за позивачем права власності житловий будинок в порядку спадкування в судовому порядку. Через відсутність правовстановлюючих документів позивач не може реалізувати своє право на оформлення свідоцтва про право на спадщину, тому його право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 цього ж Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За таких обставин, враховуючи також відсутність заперечень у відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved