Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про звільнення від сплати аліментів. Посилається на те, що з відповідачем перебували у шлюбі з 26.02.1994 р. по 05.10.2006 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Згідно рішення апеляційного суду Закарпатської області з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 500 гривень. В даний час у позивача суттєво змінився матеріальних стан, в результаті чого він не має змоги сплачувати аліменти, оскільки у нього на утриманні дружина [PERSON], донька [PERSON] [INFO], батьки похилого віку та спільний з відповідачем син - [PERSON]. Його неповнолітня донька [PERSON] є дитиною-інвалідом, на її лікування необхідні значні кошти, а його дружина не має змоги працювати, так як постійно доглядає за донькою. Таким чином позивач не має змоги сплачувати аліменти на сина [PERSON], оскільки на його утриманні перебувають інші особи, а на утриманні відповідача [PERSON], у якої хороше матеріальне становище, перебуває тільки один син [PERSON]. Позивач просить суд звільнити його від сплати аліментів, визначених рішенням апеляційного суду Закарпатської області, що стягуються на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Подав суду заяву від 27.07.2015 р. в якій просить суд справу слухати в його відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], діюча на підставі довіреності, в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що вказані позивачем у позовній заяві обставини, як посилання на звільнення від сплати аліментів, не є новими. На вказані обставини [PERSON] посилався при вирішенні справи про стягнення аліментів в апеляційному суді Закарпатської області, як на підставу для зменшення розміру аліментів. Визначеної судом суми аліментів у розмірі 500 гривень на сьогоднішній день не достатньо для утримання та забезпечення навіть мінімальних потреб дитини. Крім того, позивач останнім часом взагалі не приймає участі у матеріальному забезпеченні свого сина і за ним рахується заборгованість по сплаті аліментів в сумі 8750 грн.. У позовній заяві позивачем не вказано жодної норми матеріального права та обставини, які б служили підставою для повного звільнення позивача від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а тому представник відповідача просить суд у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що згідно рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 25 червня 2014 року з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття починаючи з 20 вересня 2013 року. Обставини, які позивач наводить у позові як підставу звільнення від сплати аліментів були предметом розгляду в апеляційному суді, рішенням якого змінено заочне рішення Хустського районного суду від 25.11.2013 року та зменшено розмір аліментів. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 82 СК України право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: 1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; 2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. Право одного з подружжя на утримання припиняється у випадках, передбачених статтями 83, 85, 87, і 89 цього Кодексу. Виходячи зі змісту наведеної норми права і з урахуванням вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивач зобовязаний був довести, надавши докази відповідно до положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України, що є неспроможним надавати матеріальну допомогу [PERSON] чи [PERSON] перестала потребувати такої допомоги. Будь яких доказів того що [PERSON] неспроможний сплачувати аліменти на утримання дитини судом не добуто, матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А тому, у звязку з недоведеністю підстав для звільнення від сплати аліментів, що становить предмет позову, суд не може застосувати способи захисту позивача, у звязку з чим позов до задоволення не підлягає. У відповідності до ст. 88 ЦПК України в разі відмови позивачу в задоволені позовних вимог не підлягають стягненню з відповідача судові витрати.

Outcome: dismissed