Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просив суд про стягнення із Страхового товариства з додатковою відповідальністю «ГАРАНТІЯ» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 5795,00 (п'ять тисяч сімсот дев'яносто п'ять) гривень, пеню у розмірі 462 (чотириста шістдесят дві) гривні 65 (шістдесят п'ять) копійок та судових витрат у вигляді: витрат на правову допомогу в розмірі 6.000,00 (шість тисяч) гривень та судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок та стягнення з Приватного підприємства «СМАРТКОМ» на його користь коштів у розмірі 100,00 (сто) гривень, вказуючи на те, що 06.11.2012 р. о 14:10 год., по автодорозі в м. Одесі до ТЦ «Рів'єра», водій [PERSON], керуючи транспортним засобом автобусом «БАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], в порушення вимог п. п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, не витримав безпечну дистанцію та допустив зіткнення з автомобілем «Форд», реєстраційний номер [NUMBER], під його керуванням. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 29.11.2012 р., суддею Суворовського районного суду м. Одеси, Погрібним М.О., було ухвалено постанову, якою [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищезазначеного ДТП. Цивільно-правова відповідальність водія автобусу «БАЗ», на момент ДТП, була застрахована в СТзДВ «ГАРАНТІЯ». 08.11.2012 року позивач повідомив страхову компанію про настання страхового випадку. Транспортний засіб «Форд», реєстраційний номер [NUMBER], належить [PERSON] згідно з Технічним паспортом автомобіля ГИ №515690 від 11.09.1993 р. 09.10.2013 р. [PERSON] звернувся до СТзДВ «ГАРАНТІЯ» із заявою на виплату страхового відшкодування. В подальшому було визначено вартість матеріальних збитків спричинених власнику автомобілю «Форд», реєстраційний номер [NUMBER], яка склала 15.299,22 гривень та визначалася на підставі звіту №01988 від 30.11.2012 р., якого позивач не отримував. Згідно листа СТзДВ «ГАРАНТІЯ» від 13.11.2013 р. №3179, вартість транспортного засобу позивача до ДТП складала 13.795,00 грн.. Таким чином, було зроблено висновок, що ремонт автомобіля «Форд», реєстраційний номер [NUMBER] є економічно необґрунтованим та запропоновано Позивачу підписати угоду про визначення залишкової вартості зазначеного транспортного засобу у розмірі 7.000,00 гривень. З таким висновком [PERSON] не погоджується, вважає його безпідставним та необ'єктивним та просить суд стягнути з СТзДВ «ГАРАНТІЯ» суму страхового відшкодування у розмірі 5.795,00 грн. (від пропонованої до погодження вартості автомобілю до ДТП відняти пропоновану по погодження залишкова вартість автомобілю: 13795 - 7000 = 6795, та мінус франшиза 1.000,00 грн.). При цьому, між позивачем та ПП «СМАРТКОМ» було укладено договір поруки №87-С16-П, відповідно до якого ПП «СМАРТКОМ» відповідає перед [PERSON] за невиконання СТзДВ «ГАРАНТІЯ» зобов'язань за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4878444. Відповідальність поручителя перед Позивачем обмежується сплатою суми у розмірі 100,00 гривень. В судове засідання сторони не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача до суду, до судового засідання, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, представник відповідача ПП «СМАРТКОМ» в письмовій заяві просила справу розглянути за її відсутності, представник СТзДВ «ГАРАНТІЯ» про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. З'ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 113 Цивільного процесуального кодексу України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Як випливає з матеріалів справи, 06.11.2012 року о 14 годині 10 хвилин, по автодорозі в м. Одесі до ТЦ «Рів'єра», водій [PERSON], керуючи транспортним засобом автобусом «БАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], в порушення вимог п.12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, не витримав безпечну дистанцію та допустив зіткнення з автомобілем «Форд», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 29.11.2012 року, суддею Суворовського районного суду м. Одеси, Погрібним М.О., було ухвалено постанову у справі №1527/18388/12, якою [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищезазначеного ДПТ та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді стягнення штрафу у розмірі 425,00 грн. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правова відповідальність водія автобусу «БАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], на момент ДТП, була застрахована в СТзДВ «ГАРАНТІЯ», що підтверджується Полісом №АВ/4878444 від 16.07.2012 р., строк дії з 17.07.2012 року до 15.01.2013 року. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування», страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. 08.11.2012 року позивач повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, що підтверджується відповідним повідомленням, зареєстрованим за № 7922. Право власності на транспортний засіб «Форд», реєстраційний номер [NUMBER], зареєстровано за [PERSON] згідно з Технічного паспорту автомобіля ГИ №515690 від 11.09.1993 року 09.10.2013 року [PERSON], як потерпілий від ДТП, звернувся до СТзДВ «ГАРАНТІЯ» із заявою на виплату страхового відшкодування, що підтверджується відповідною заявою. Представниками СТзДВ «ГАРАНТІЯ» було в десятиденний термін проведено огляд пошкодженого автомобілю «Форд», реєстраційний номер [NUMBER]. На підставі вказаного огляду було визначено вартість матеріальних збитків спричинених власнику вищевказаного автомобіля, яка склала 15.299,22 грн. Як вбачається з листа СТзДВ «Гарантія» від 13.11.2013 року №3179 зазначену вартість матеріальних збитків було визначено звітом №01988 від 30.11.2012 року, з яким позивача ознайомлено не було. При цьому, у вказаному листі зазначено, що звітом №01988 від 30.11.2012 року також було визначено вартість транспортного засобу до ДТП, яка складала 13.795,00 гривень. Таким чином, Відповідачем було зроблено висновок, що ремонт автомобіля «Форд», реєстраційний номер [NUMBER], є економічно необґрунтованим та запропоновано Позивачу підписати угоду про визначення залишкової вартості зазначеного транспортного засобу у розмірі 7.000,00 гривень. Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV), транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Зважаючи на вказані норми, вбачається, що аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку має бути визначено: по-перше, вартість транспортного засобу до ДТП, по-друге, вартість транспортного засобу після ДТП, по-третє, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу. Проте, такий звіт позивачу надано не було. При цьому, останнім абзацом у листі №3179 від 13.11.2013 р. зазначено, що у разі відсутності відповіді на цей лист протягом 15 календарних днів СТзДВ «ГАРАНТІЯ» вважатиме розмір страхового відшкодування узгодженим в сумі 7.000,00 гривень, що дасть можливість страховій компанії здійснити розрахунок страхового відшкодування. Таким чином, із вказаного листа вбачається, що Страховиком станом на 13.11.2013 року було визнано зобов'язання щодо сплати страхового відшкодування у розмірі 6.795,00 гривень (від пропонованої до погодження вартості автомобілю до ДТП відняти пропоновану до погодження залишкову вартість автомобілю: 13795 - 7000 = 6795). Договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4878444 передбачено франшизу у розмірі 1.000,00 (одна тисяча) гривень, яка повинна сплачуватись винуватцем ДТП, [PERSON] Отже, розмір страхового відшкодування, яке повинно бути сплачено на користь позивача становить 5.795,00 грн. Відповідно до ст.35 Закону № 1961-IV, підставою для виплати страховою компанією страхового відшкодування потерпілій особі є заява про виплату страхового відшкодування. Як зазначено вище, Позивачем вказану заяву подано 09.10.2013 р. Тобто, станом на 09.10.2013 р. Відповідачу були надані усі необхідні документи, що передбачаються ст. 35 № 1961-IV для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Тобто, відповідно до зазначеної норми крайній строк виплати страхового відшкодування - 07.01.2014 року. Проте, на даний момент виплату страхового відшкодування СТзДВ «ГАРАНТІЯ» не здійснило. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Що не звільняє боржника від виконання зобов'язання (ст. 611 ЦК України). Згідно положень п. 36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV, кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Розмір пені розраховано за формулою: сума заборгованості х ставка пені у відсотках за день прострочення х кількість днів прострочення виконання зобов'язань. Відповідно до Постанови Правління НБУ від 09 серпня 2013 року «Про регулювання грошово-кредитного ринку» встановлено з 13 серпня 2013 року облікову ставку в розмірі 6,5 % річних. Відповідно до Постанови Правління НБУ від 14 квітня 2014 року № 212 «Про регулювання грошово-кредитного ринку» встановлено з 15 квітня 2014 року облікову ставку в розмірі 9,5%. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, пеня, яку повинен сплатити Відповідач СТзДВ «ГАРАНТІЯ» складає: - за період 08.01.2014 р. - 14.04.2014 р. (97днів) - 200,21грн.; - за період 15.04.2014 р. - 11.07.2014 р. (87днів) - 262,44грн. Відповідно до ст.2 2 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається з ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому, між Позивачем та ПП «СМАРТКОМ» було укладено договір поруки №87-С16-П, відповідно до якого ПП «СМАРТКОМ» відповідає перед [PERSON] за невиконання СТзДВ «ГАРАНТІЯ» зобов'язань за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4878444. Відповідальність поручителя перед Позивачем обмежується сплатою суми у розмірі 100,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з положеннями ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, який набрав чинності з 01.01.2012 року, - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. [PERSON] був укладений договір з адвокатським бюро «Федяєва Сергія Володимировича» про надання правової допомоги від 03.06.2014 року № 86у/06/2014, про що зазначено у квитанції від 03.06.2014 року № 85у/06/2014. Згідно цієї квитанції, за надання правової допомоги [PERSON] сплатив 6.000,00 шість тисяч) гривень. Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік», який складає 1.218,00 грн. на липень 2014 року - жовтень 2014 року, то вартість одного часу роботи адвоката складає не більш 487,20 грн. З урахуванням кількості судових засідань у суді першої, кількості клопотань, уточнень до позову, запитів і інших документів, що були виготовлені та надані представником [PERSON], суд приходить до висновку про доцільність стягнення з СТзДВ «ГАРАНТІЯ» на користь позивача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, витрат на правову допомогу у розмірі 3.000,00 (три тисячі) гривень. На підставі ст. ст. 4, 6, 8, 10-11, 57-60, 79, 84, 88, 113, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial