Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач, [PERSON]., звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни; зобов'язати Житлово ремонтно-експлуатаційну організацію ЖРЕО-402 зняти [PERSON] з реєстрації обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS]; всі судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Виконавчого комітету Печерської районної Ради народних депутатів № 122 від 23 грудня 1986 року йому було надано для проживання двокімнатну квартири житловою площею 29,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. 07 січня 1987 року видано відповідний ордер № 90659. Відповідач, [PERSON], ніколи не проживала за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом не проживання від 16 жовтня 2012 року та заявами сусідів [PERSON] та [PERSON] Жодних спроб вселитися та проживати в квартирі відповідач не здійснювала. Перешкод у проживанні він їй не створював. Відповідач постійно проживає за адресою: [ADDRESS]. Проте її мати, його колишня дружина, [PERSON], безпідставно намагалася перевести на себе особовий рахунок на квартиру. За фактом даного правопорушення 03 квітня 2013 року було відкрито кримінальне провадження № 1201311004005620. На сьогоднішній день з ним проживає дружина, [PERSON] та її син [PERSON] Вони сплачують комунальні послуги та підтримують помешкання у належному стані. Відповідач же не бере жодної участі у витратах на утримання квартири. Коли він звернувся до ЖРЕО-402 з проханням виписати [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS], як таку, що не проживає за вказаною адресою, співробітники ЖРЕО-402 почали всіляко перешкоджати. Як було йому порекомендовано співробітниками ЖРЕО-402 у листі № 1-859 від 02 грудня 2013 року, він склав з сусідами акт про не проживання [PERSON] від 27 липня 2014 року. Проте в ЖРЕО-402 відмовилися його завіряти, аргументуючи це заявою від відповідачки, де вона просить не проводити будь-яких дій з наданою йому для проживання квартирою. І хоча, такі вимоги є безпідставними, він не заперечував щоб [PERSON] поінформували та запросили на складання акту. Проте ніхто не з'явився і акт так і не завірили. В подальшому, він його імені до ЖРЕО-402 направлялися адвокатські запити. Перший з них, від 08 січня 2015 року № 08/01-1 співробітники навіть не передали на розгляд начальнику і в довідці № 57 від 26 січня 2015 року стверджують, що нічого не отримували. Хоча довідка поштового відділення 02094 № 2 свідчить, що рекомендований лист з запитом вручений уповноваженій особі. На сьогоднішній день складено акт від 21 січня 2012 року про не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] протягом багатьох років та Акт про постійне проживання в квартирі його, дружини, [PERSON] та сина, [PERSON] У відповідь на повторний адвокатський запит надано довідку № 244 від 28 січня 2015 року про те, що він є відповідальним квартиронаймачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Пояснив суду, що спірна квартиру не перебуває у його власності, він є квартиронаймачем. Дніпровським районним судом м. Києва 05 березня 2013 року було винесено рішення про вселення відповідача у спірну квартиру, проте вона до цього часу не вселилася у квартиру, не сплачувала кошти за квартиру та навіть не телефонувала. 23 квітня 2015 року відповідач відкликала виконавчий лист про її вселення з ВДВС, що свідчить про те, що вона втратила свій інтерес до квартири та не бажає в ній проживати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила у відповідності до вимог ст. ст. 64, 72 ЖК УРСР, позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, суд про причини неявки не повідомила. Представник третьої особи - Житлової ремонтно-експлуатаційної організації № 402 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, представника третьої особи та за згодою сторони позивача постановити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали цивільної справи № 2604/17356/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, про усунення перешкод в користування жилим приміщенням та вселення та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, та зобов'язання вчинити дії щодо зняття з реєстраційного обліку, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 07 січня 1987 року Виконавчим комітетом Печерської районної ради народних депутатів м. Києва на ім'я [PERSON] на сім'ю із трьох чоловік було видано ордер на житлове приміщення № 90659 серії Б на право зайняття житлового приміщення площею 29,4 кв.м., яка складається із двох кімнат в квартирі ізольованій по адресі [ADDRESS] (а.с.8). Судом встановлено, що у спірній квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], 1963 року народження - з 1987 року та [PERSON], 1994 року народження - з 1994 року. [PERSON] є донькою позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с.8, ц/с № 2604/17356/12). Відповідно до ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до акту про не проживання від 16 жовтня 2012 року, складеного майстром технічної дільниці [PERSON], сусідами по будинку [ADDRESS] - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та затвердженого заступником начальника ЖРЕО № 402 [PERSON], [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] на протязі тривалого часу (а.с.9). Згідно заяв гр. [PERSON] та [PERSON] на ім`я начальника ЖРЕО - 402, останні підтвердили, що в квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] із дружиною [PERSON] і сином [PERSON]. [PERSON] в даній квартирі не проживає багато років (а.с.10, 10 об.). Відповідно до акту про не проживання від 24 жовтня 2014 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON],, [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає більше вісімнадцяти років і не з'являється за даною адресою (а.с.26). Згідно акту про не проживання від 21 січня 2015 року, складеного майстром технічної дільниці [PERSON], сусідами по будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та затвердженого начальником ЖРЕО № 402 [PERSON], [PERSON] по [ADDRESS] на протязі багатьох років не проживає. При цьому, представником ЖРЕО № 402 в акті зазначено, що у паспортному відділі ЖРЕО № 402 зареєстровані заяви [PERSON] за № 79 від 08 лютого 2012 року та № 17 від 21 січня 2015 року, в яких остання звертається з проханням без її відома не проводити виписку або прописку за адресою: [ADDRESS] (а.с.30). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] зверталася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] третя особа Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, про усунення перешкод в користування жилим приміщенням та вселення (справа № 2604/17356/12), в межах якого було винесено рішення про вселення [PERSON] у квартиру [ADDRESS] В той же час, як встановлено судом та підтверджено поясненнями позивача, відповідач жодним чином не намагалася вселитися у спірну квартиру, при цьому позивач не чинив будь-яких перешкод відповідачу у реалізації її права на вселення. Дані обставини підтверджуються листом Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 02 травня 2015 року. Так, у наведеному листі зазначено, що 08 серпня 2013 року відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2604/17356/2012 від 19 липня 2013 року виданого Дніпровським районним судом м. Києва про вселення [PERSON] у квартиру [ADDRESS] 23 квітня 2015 року до відділу надійшла заява стягуюча [PERSON] про повернення виконавчого документа стягувачу та постановою державного виконавця від 23 квітня 2015 року вказаний виконавчий лист повернуто стягувачу (а.с.85). Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наявність рішення суду про право громадянина користуватися жилим приміщенням не є перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішенням законної сили або після його виконання він був відсутнім понад шість місяців, у тому числі і в тих випадках, коли строк для виконання рішення не скінчився. Згідно ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, з огляду на вищевикладене вбачається, що відповідач тривалий час не проживає за адресою реєстрації, будь-яких дій щодо вселення її у спірну квартиру не проводила та не проводить, що свідчить про відсутність заінтересованості у проживанні в спірній квартирі. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на вищевикладене, надані стороною позивача докази підтверджують факт не проживання відповідача у квартирі без поважних причин понад шість місяців, а відповідачем не надано доказів перешкоджання позивачем у користуванні житлом, доказів наміру вселитися в квартир, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], внаслідок відсутності понад встановлені строки. Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання Житлово ремонтно-експлуатаційну організацію № 402 зняти [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: м. Київ, [ADDRESS], то дані вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Як вбачається з позовних вимог позивача, позов пред'явлено до [PERSON] Разом з тим, позивач просить суд зобов'язати третю особу - Житлову ремонтно-експлуатаційну організацію № 402 вчинити певні дії, що суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства. Підстави для зняття з реєстрації місця проживання визначені в ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Виконання функцій з ведення реєстраційного обліку місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та надання інформації про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні, здійснюється органами Державної міграційної служби України. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, враховуючи викладене, позивач повинен звертатися з вимогами про зняття відповідача з реєстраційного обліку до органів Державної міграційної служби України. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: Житлово ремонтно-експлуатаційна організація ЖРЕО № 402 про зняття з реєстраційного обліку, у зв'язку з відсутністю за місцем реєстрації понад встановлений термін. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: partial