Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] поділ спільного сумісного майна подружжя. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що з 13.03.2004 р. по 16.04.2014 р. перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають двоє малолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя не склалося, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.04.2014 р. шлюб розірваний. У період шлюбу, протягом останніх трьох років, ними за спільні кошти на ім»я відповідача було придбано автомобіль «Ssaпg-Yong «Асtyon», реєстраційний номер [NUMBER], 2010 р. випуску, та автомобіль «Fіаt - 500», реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 р. випуску, вартість яких станом на квітень 2014 р. складає відповідно 170000 грн. та 175000 грн. У травні 2014 р. відповідач без його згоди продала автомобіль «Ssaпg-Yong «Асtyon», гроші від продажу привласнила у повному обсязі. Крім того, протягом шлюбу за зароблені ним кошти у загальній сумі 200000 грн. проводився капітальний ремонт у двох належних відповідачу квартирах [ADDRESS], та [ADDRESS], встановлено кондиціонери та обладнано усі меблі. Вартість всього спільно нажитого майна складає 545 000 грн., з відповідачем не дійшли згоди щодо його поділу. Позивач просив припинити право спільної сумісної власності на майно, стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості автомобіля «Ssaпg-Yong «Асtyon» в сумі 85 000 грн., автомобіля «Fіаt - 500» в сумі 87500 грн. та коштів, вкладених у ремонт квартир, у сумі 100000 грн.. Відповідач, [PERSON], позовні вимоги не визнала, у задоволенні просить відмовити, у письмових запереченнях зазначила, що після розірвання шлюбу обидві їхні малолітні доньки проживають з нею, відповідач не надає коштів на їх утримання. Після розірвання шлюбу автомобіль «Ssaпg-Yong «Асtyon», оформлений на її ім»я, за домовленістю знаходився в розпорядженні позивача, за умови здійснення ним до кінця поточного року грошової компенсації вартості в сумі 70 000 грн., але 16.05.2014 р. на його прохання був проданий [PERSON] за 138 000 грн., гроші від продажу були йому передані покупцем в приміщенні ДАІ . Автомобіль марки «Fіаt - 500» був придбаний нею за власні кошти, отримані від продажу свого автомобіля Datwoo та дошлюбні кошти, за результатами виконання договору лізингу, укладеного з ПАТ «Приват Банк» . Тобто, як під час шлюбу, так і після розірвання шлюбу вона могла розпоряджатися своїм власним майном особисто, без будь-якої згоди колишнього чоловіка, тому з метою поліпшення житлових умов двох малолітніх дітей, що знаходяться на її утриманні, 22.10.2014 р. продала автомобіль марки «Fіаt - 500». Безпідставні твердження позивача щодо проведення ним у період з 13.03.2004 р. по 16.04.2014 р. за власний рахунок ремонтних робіт, придбання устаткування, меблів тощо у належних їй на праві власності квартирах: [ADDRESS] та [ADDRESS] тоді, як загальний його дохід у період шлюбу складав в цілому не більше 2000 грн. на місяць, натомість, вона постійно працювала, мала гарну зарплатню та утримувала родину. При цьому, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.04.2014 р. в цивільній справі № 758/2991/14-ц про розірвання шлюбу достовірно встановлено, що спорів щодо майна сторін та місця проживання дітей не має. Отже, твердження позивача про те, що при розірванні шлюбу не було вирішено питання поділу спільного майна подружжя не відповідають дійсності, фактично поділ здійснений за домовленістю сторін. У судовому засіданні позивач, [PERSON], підтримав позовні вимоги про поділ спільного сумісного майна у повному обсязі, з наведених у заяві підстав, просить задовольнити. Відповідач, [PERSON], позовні вимоги не визнала з підстав, наведених у письмових запереченнях, після перерви у судове засідання повторно не з»явилась, причини неявки не повідомила. Суд вважає за можливе завершити судовий розгляд за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів. Суд, вивчивши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Суд установив, що з 13.03.2004 р. сторони перебували в шлюбі, оформленому реєстрацією відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві, запис акту № 156, мають двох спільних малолітніх доньок, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] ( а. с. 5,6). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.04.2014 р., за позовом [PERSON], шлюб сторін розірвано ( а. с. 6). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) ( ст. 60 СК ). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ( ч. ч. 1, 3 ст. 61 СК ). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК). Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, доки не доказано інше кимось з подружжя ( ст. 65 СК). Пленум Верховного Суду України у п. п. 22, 23 постанови від 21.12. 2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз»яснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. За правилами ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Сторони у період шлюбу придбали на ім»я відповідача два автомобілі: «Ssaпg-Yong «Асtyon», реєстраційний номер [NUMBER], 2010 р. випуску, та «Fіаt - 500», реєстраційний номер [NUMBER], 2012 р. випуску. Автомобіль марки «Fіаt - 500» придбаний за договором лізингу, укладеним між відповідачем та ПАТ «Приват Банк», з погашенням згідно графіка лізингових платежів з 17.08.2012 по 15.08.2014, проте повне погашення кредиту відбулося станом на 23.04.2013, що підтверджується довідкою банку ( а. с. 43-45). Відповідно до повідомлення Управління ДАІ ГУ МВС України у м. Києві, за даними автоматизованої інформаційно-пошукової системи УДАІ м. Києва станом на 22.11.2014 за [PERSON] транспортні засоби не зареєстровані ( а. с. 46). Як убачається з реєстраційних документів, довідки-рахунку, пояснень сторін, відповідач у присутності позивача 16.05.2014 р. продала автомобіль «Ssaпg-Yong «Асtyon» за 138000 грн. [PERSON], а 22.10.2014 р. - автомобіль марки «Fіаt - 500» за 40000 грн. [PERSON], тобто після розірвання шлюбу ( а. с. 63. Позивач визнав, що був присутній при продажі автомобіля «Ssaпg-Yong «Асtyon», але грошових коштів від продажу не отримував, відповідач обіцянку розрахуватись пізніше не дотрималась, про відчуження автомобіля марки «Fіаt - 500» дізнався лише під час розгляду цієї справи. Пленум Верховного Суду України у п. 30 постанови від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз»яснив, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу ( ч. 1 ст. 69 СК). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором ( ч. 1 ст. 70 СК). Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними ( ч. ч. 1, 2 ст. 71 СК ). Частини 4, 5 цієї норми закону передбачає, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Пленум Верховного Суду України у п.25 постанови від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз»яснив, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Тобто, обов'язковою умовою присудження грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки. У даному випадку саме позивач, пред'явивши позов, і погодився на виплату грошової компенсації, тому будь-якої згоди іншого співвласника на проведення такої виплати законом не вимагається, встановлення причин щодо неможливості проведення виплати не має правового значення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. ч. 1, 3 ст. 10 ЦПК). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі ( ч. 1 ст. 11 ЦПК). Докази мають бути належними та допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 58-59 ЦПК України. Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України ( ч.1 ст.60 ЦПК ). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини ( ч. 3 ст. 61 ЦПК). Відповідач у підтвердження заперечень проти позову в частині того, що покупцем гроші від продажу автомобіля «Ssaпg-Yong «Асtyon» передані позивачу в приміщенні ДАІ, а автомобіль марки «Fіаt - 500» придбаний за рахунок власних, дошлюбних коштів, і що фактично поділ був здійснений між ними за домовленістю, - належних та допустимих доказів не надала. Посилання відповідача на те, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.04.2014 р. в цивільній справі № 758/2991/14-ц про розірвання шлюбу достовірно встановлена відсутність спору сторін щодо майна, не має визначального значення, та не виключає можливість виникнення такого спору в майбутньому. При цьому, позивач доказово не підтвердив позовні вимоги у частині стягнення половини вартості затрачених коштів на капітальний ремонт і облаштування двох належних відповідачу квартир: [ADDRESS], та [ADDRESS] у сумі 100 000 грн.. Крім того, на час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна сторін встановлена відсутність такого майна, відчуженого відповідачем, тому вимоги про припинення права спільної сумісної власності не підлягають задоволенню, може йти мова про стягнення ? частини вартості цього майна. Відтак, при вирішенні спору суд виходить з того, що автомобілі «Ssaпg-Yong «Асtyon» та «Fіаt - 500» були об»єктом спільної сумісної власності сторін, як придбані під час шлюбу за спільні кошти, відчужені відповідачем після розірвання шлюбу, тому позивач вправі вимагати стягнення ? частини вартості цього майна, а в іншій частині вимоги задоволенню не підлягають. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню частково, у частині стягнення з відповідача на користь позивача половини вартості автомобілів «Ssaпg-Yong «Асtyon» у сумі 69000 грн., та «Fіаt - 500» у сумі 20000 грн., всього суми 89000 грн., у іншій частині вимог відмовляє. Суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати від сплати судового збору в сумі 890 грн. пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі наведеного, ст. ст. 60, 61, 63, 65, 69-72, СК України,

Outcome: partial