Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є полковником у відставці. Проходив військову службу у період з 01.08.1988 року до 16.09.2019 року та звільнений з військової служби у відставку відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «б» (за станом здоров`я) Починаючи з 03.03.1995 року, позивач перебував на квартирному обліку у ЖК гарнізону м. Київ разом із дружиною - [PERSON] , та двома дочками - [PERSON] та [PERSON] . За рахунок Міністерства оборони України позивача, разом з моєю сім`єю, було забезпечено \~ \~ \~ \~службовим \~ \~ \~ \~житлом, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] , та видано ордер на житлове приміщення №000168 від 12.10.2016 р. Позивачем було подано рапорт від 08.04.2019 р. про зміну статусу «службова» двокімнатної квартири [ADDRESS] . Житловою комісією Командування СВ ЗСУ на засіданні від 26.04.2019 року було погоджено надання житлового приміщення для постійного проживання шляхом виключення з числа службових двокімнатної квартири [ADDRESS] та забезпечення зазначеною квартирою для постійного проживання [PERSON] та його сім`ї зі зняттям з квартирного обліку в гарнізоні м. Київ та прийнято відповідне рішення. 16 квітня 2020 року позивач звернувся до начальника Головного квартирно- експлуатаційного управління Збройних сил України з письмовим запитом щодо надання роз`яснення механізму розслужеблювання квартир, які були виключені зі службових та надані військовослужбовцям та їх сім`ям для постійного проживання за рахунок Міністерства оборони України, а також приватизації квартири. У відповідь на запит, було повідомлено, що згідно вимог п. 6 Положення про порядок надання службових житла приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 04 лютого 1988 року №37 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба у тому його використанні, а також у випадках коли установленому порядку воно виключено із числа жилих. На цей час, заступником Міністра оборони України прийнято рішення від 09.04.2020 року № 19360/з/1-2019 розглядати питання щодо забезпечення постійним житлом шляхом виключення займаного числа із числа службових для осіб, які звільнені до 01.04.2020 року з військової служби. Зазначено роботу доручено організувати після проведення організаційних заходів Головного управління та створення відповідного органу. Та лише після створення відповідного структурного підрозділу з вирішення житлових питань, питання забезпечення житлом для постійного проживання, шляхом виключення із числа службового житла зазначеної квартири та її приватизація буде розглянуто відповідно до вимог законодавства. На звернення позивача надійшла відповідь від Головного управління майна та ресурсів Міністерства оборони України, в якій повідомлялось, що питання щодо виключення квартир із житлових та подальшої приватизації буде розглянуто відповідно до вимог чинного законодавства України лише після створення відповідного структурного підрозділу з вирішення житлових питань. Оскільки не виключення із числа службових квартири [ADDRESS] є незаконним та суперечить чинним нормам законодавства. Як вже зазначалось, житловою комісією Командування СВ ЗСУ було прийнято рішення щодо надання житлового приміщення для постійного проживання шляхом виключення з числа службових двокімнатної квартири [ADDRESS] та забезпечення нею для постійного проживання полковника [PERSON] , складом сім`ї чотири особи. Аналогічне рішення було зазначено також і в витязі з наказу Командувача Сухопутних військ Збройних сил України про звільнення з військової служби. Проте, подальший механізм забезпечення житлом, виключення квартири із числа службових та подальшої її приватизації, не реалізовано у зв`язку відсутністю відповідного структурного підрозділу з вирішення житлових питань, створення якого передбачено рішенням заступника Міністра оборони України від 09.04.2020 р. №193/з/1-2019. Рішення заступника Міністра оборони України від 09.04.2020 р. №193/з/1-2019 не є нормативно-правовим актом, який би перешкоджав або міг перешкоджати забезпеченню житлом шляхом виключення житла із числа службового. Тому затягування процесу виключення службової квартири із числа службових, шляхом затвердження рішення про виключення та двокімнатної квартири [ADDRESS] та подачі клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири за адресою: [ADDRESS] є абсолютно незаконною бездіяльністю органів державної вдали щодо прийняття рішення, яке зумовлює виникнення цивільних прав у [PERSON] , в житлових правовідносинах, тому я звертаюсь до суду з даним позовом задля визнання такої бездіяльності незаконною та примусового виконанню органами державної влади вимог чинного законодавства. Тому позивач просив визнати за [PERSON] право на виключення з числа службового житла квартири за адресою: [ADDRESS] . Визнати бездіяльність Міністерства оборони України в особі Головного управління майна та ресурсів Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ: 00034022) щодо не створення відповідного підрозділу з житлових питань незаконною. Зобов`язати Міністерство оборони України в особі Головного управління майна та ресурсів Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ: 00034022) затвердити розподіл житлових приміщень, а саме затвердити рішення щодо виключення з числа службового житла квартири за адресою: [ADDRESS] , та забезпечення квартирою за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) разом із сім`єю. Зобов`язати Київське квартирно-експлуатаційне управління (код ЄДРПОУ: 22991617) подати до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири за адресою: [ADDRESS] , жилою площею 64,90кв.м. Відповідачі Міністерство оборони України в особі Головного управління майна та ресурсів міністерства оборони України та Київське квартирно-експлуатаційного управління подали до суду письмові відзиви згідно яких просили у вимогах позову відмовити. Позивач [PERSON] та представники відповідачів Міністерства оборони України в особі Головного управління майна та ресурсів міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. Третя особа про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] проходив військову службу у період з 01.08.1988 року до 16.09.2019 року та звільнений з військової служби у відставку відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «б» (за станом здоров`я), що підтверджується Витягом з послужного списку про проходження військової служби від 16.12.2019 року № 2/5/2768. Згідно довідки № 26805 від 12.09.2019 року вбачається що [PERSON] перебуває на квартирному обліку у ЖК гарнізону м. Київ з 03.03.1995 року (категорія пільги: першочерговий). За рахунок Міністерства оборони України позивача, разом з моєю сім`єю, було забезпечено службовим житлом, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] , та видано ордер на житлове приміщення №000168 від 12.10.2016 р. Житловою комісією Командування СВ ЗСУ на засіданні від 26.04.2019 року було погоджено надання житлового приміщення для постійного проживання шляхом виключення з числа службових двокімнатної квартири [ADDRESS] та забезпечення зазначеною квартирою для постійного проживання [PERSON] та його сім`ї зі зняттям з квартирного обліку в гарнізоні м. Київ та прийнято відповідне рішення. Згідно витягу із наказу Командувача сухопутних військ Збройних сил України від 22.05.2019 № 269 було погоджено надання житлового приміщення для постійного проживання полковнику [PERSON] . Листом Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України від 05.05.2020 року позивачу було повідомлено що згідно вимог п. 6 Положення про порядок надання службових житла приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 04 лютого 1988 року №37 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба у тому його використанні, а також у випадках коли установленому порядку воно виключено із числа жилих. На цей час, заступником Міністра оборони України прийнято рішення від 09.04.2020 року № 19360/з/1-2019 розглядати питання щодо забезпечення постійним житлом шляхом виключення займаного числа із числа службових для осіб, які звільнені до 01.04.2020 року з військової служби. Зазначено роботу доручено організувати після проведення організаційних заходів Головного управління та створення відповідного органу. Згідно відповіді від Головного управління майна та ресурсів Міністерства оборони України від 18.06.2020 № 503/12/274, повідомлялось що на виконання вимог спільної директиви Міністерства оборони України та генерального штабу Збройних Сил України від 05.11.2019 № Д-322/1/10дск Про проведення організаційних заходів у Збройних Силах України в 2019-2020 роках, Київське квартирно-експлуатаційне управління, КЕВ, КЕЧ передані зі складу Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України до складу Сил логістики Збройних Сил України та підпорядковані командувачу Сил логістики Збройних Сил України. Разом з тим, на виконання вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 31.03.2020 № Д-322/1/6дск, у Головному управлінні; проводиться робота з прийому від Головного КЕУ справ (документів) тощо. Статтею 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до пункту 2\~статті 2\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом. За змістом\~статті 118 Житлового кодексу Української РСР\~службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає\~Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до\~статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених\~Житловим кодексом Української РСР\~та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті. Пунктом 9\~ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Аналогічні приписи закріплені й в п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, а також в п. 2.16. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої\~наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 №737. У відповідності до пункту 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого\~Указом Президента України №406/2011 від 06.04.2011, Міністерство оборони України (Міноборони України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міноборони України входить до системи органів виконавчої влади і є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та реалізації державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва, а також у формуванні державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, гідрометеорологічної діяльності Міноборони України є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Відповідно до абзацу першого п. 7 Розділу І «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої\~наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 06.09.2018 за №1020/32472, що набрала чинності 16.10.2018, питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців та членів їх сімей, вирішуються за місцем проходження військової служби та перебування їх на обліку. Згідно з п. 1 Розділу II\~Інструкції №380\~для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах утворюються житлові комісії. Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України\~\~№ 1081 від 3 серпня 2006 року, а саме пунктом 3 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше: 1) наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого; 2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, виключеного з числа службового; 3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб; 4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. У пункті 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, передбачено, що виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу. Пунктом 10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої\~Наказом Міністерства оборони України\~\~від 31 липня 2018 року № 380, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року, передбачено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком. Відповідно до п. 4,5 Розділу 7 Інструкції № 380, передбачає що на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла) (додаток 23). Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю. Для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій). За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про: погодження надання постійного житла; відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови. Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом. У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією Інструкцією порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання. Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами. Аналізуючи все вище викладене суд приходить до наступних висновків. Позивач [PERSON] наділений правом на виключення з числа службового житла квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідно до вимог статті Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~\~№\~1081\~від 3\~серпня 2006\~року та Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями затвердженої\~наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380. Крім того\~факт такого\~права не\~заперечується відповідачами по справі. Тому суд вважає обґрунтованими вимоги позову щодо визнання за позивачем права на виключення з числа службового житла квартири за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах справи відсутня відмова КЕУ щодо відсутності підстав для розгляду питання виключення житлового приміщення з числа службових. Разом з тим, зазначено що для вирішення питання про виключення жилого приміщення з числа службових Інструкцією № 380 встановлена спеціальна процедура, і дана процедура на даний час не завершена у зв`язку з відсутністю відповідного органу, який займається житловими питаннями. Відповідачем Київським КЕУ у відзиві зазначено що із спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України від 05.11.2019 № Д-322/1/10, Головне квартирно-експуатаційне управління Збройних сил України розформовано, ідентифікаційний код анульовано. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 на 316-й нараді,\~\~під дискреційними повноваженнями\~\~слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні\~\~- це можливість діяти за власним розсудом, але можливість обрати з двох або більш альтернатив, кожна з яких є законною. У разі, коли\~законом\~передбачено єдиний можливий варіант поведінки адміністративного органу, але він діє в іншій спосіб, аніж той, що передбачено\~законом, мова про дискрецію не йде, в такому випадку порушено принцип законності як складової принципу верховенства права. Слід зауважити, що межі судового контролю за рішеннями та діями адміністративного органу дозволяють оцінити їх за критеріями, визначеними\~статтею 2 ЦПК України, у тому числі в розрізі висвітленої проблематики. Дискреційні повноваження суду визнаються і ЄСПЛ (зокрема, справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо. Практика Європейського\~суду з\~прав людини\~підтверджує,\~що дискреційні\~повноваження не\~повинні використовуватися\~свавільно,\~а суд\~повинен контролювати\~рішення,\~прийняті на\~підставі реалізації\~дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» №30985/96). Створення юридичних осіб або відокремлених підрозділів юридичної особи пов`язаних із житловими питаннями військовослужбовців є виключним повноваженням Міністерства оборони України, і суд не наділений функціями щодо зобов`язання відповідача на створення конкретного органу з наділенням відповідних адміністративних повноважень та функцій. Крім того, зобов`язання Міністерства оборони України в особі Головного управління майна та ресурсів Міністерства оборони України затвердити розподіл житлових приміщень, а саме затвердити рішення щодо виключення з числа службового житла квартири та забезпечення такої квартири [PERSON] разом із сім`єю, а також подальше зобов`язання Київського квартирно-експлуатаційного управління подати до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири, враховуючи не завершення сторонами по справі встановленої процедури передбаченої Інструкцією № 380, буде втручанням в дискреційні повноваження даних суб`єктів владних повноважень із встановлення вже позитивного результату для позивача. Тому в даних позовних вимогах суд вважає за необхідне відмовити. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. В порядку статті 141 ЦПК України, судові витрати що підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог стягуються на користь держави.

Outcome: partial