Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 26 червня 2016 року гр. [PERSON], під розписку, за участі свідків [PERSON] марини Володимирівни та [PERSON], позичила у позивача [PERSON] гроші у розмірі 151\~000 грн. троком до 05.07.2016 року. Відповідно до вказаної розписки сума боргу розділяється на суму основного боргу 151\~000 грн., та в разі невиконання умови 30 % від кінцевої суми за кожні прострочені 7 днів. Таким чином загальна сума боргу на даний момент складає 332\~200 грн. До сьогоднішнього дня відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобовязання. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь борг в сумі 332\~200 грн. та суму судового збору. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причин неявки суду не повідомила. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає часткоовому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України визначає що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено в судовому засіданні, 26 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено договір позики, за яким відповідач [PERSON] взяла в боргу 151\~000 грн. у [PERSON], та зобовязалась повернути дану суму в повному обсязі до 05.07.2016 року. В разі не виконання умови відповідач погодилась виплатити 30 % від кінцевої суми за кожні прострочені 7 днів. На підтвердження взятих на себе боргових обовязків відповідач [PERSON] склала власноруч напису розписку від 26.06.2016 року. У визначений договором строк повернення коштів, відповідач свої зобовязання не виконав, чим порушив права позивача і які підлягають захисту в судовому порядку, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача основної суми боргу в розмірі 151\~000 гривень. Також з відповідача підлягають стягненню проценти від суми позики, а саме за період з 05.07.2016 р. по момент звернення позивача до суду 01.08.2016 р., що загалом становить 168\~257,15 грн. Стаття 60 ЦПК України визначає що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦК України судові витрати суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 526, 1046 ЦК України, та

Outcome: approved