Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.10.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області за актовим записом № 67. Позов мотивовано тим, що від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачкою виявилося невдалим. З вини відповідачки спільне життя між ними не склалося. Протягом тривалого часу між ними не досягнуто порозуміння, існує відсутність спільних поглядів на життя, різниця в підходах до створення в сім`ї, нормального психологічного клімату. Внаслідок цього між ними виникли напружені стосунки і їхній шлюб в останній час став формальним. Подружні відносини між ними фактично припинені. З цих причин між ними постійно виникають сварки, суперечки, відповідачка проявляє до нього неповагу. Після розірвання шлюбу питання щодо надання ним матеріальної допомоги на утримання дітей вирішено в судовому порядку, а саме згідно рішення суду з нього утримуються аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу). Спірних питань щодо майна, нажитого ними за час шлюбу, між ними немає. Всі питання щодо цього будуть вирішуватися за взаємною згодою між ними. Вважає, що подальше перебування у шлюбних відносинах з відповідачкою, його збереження суперечило б його інтересам, було б порушенням положень Сімейного кодексу в частині добровільності шлюбу. За таких обставин збереження шлюбу між ним та відповідачкою є неможливим. Посилаючись на наведені обставини та положення ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, просить шлюб із відповідачем розірвати. Ухвалою судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 22.09.2021 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 24.12.2021 року через канцелярію суду позивачем подана заява, в якій він просить розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім того, вказав, що сплачений ним судовий збір залишає за собою (а.с. 33). Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України відзиву до суду не подала, проте через канцелярію суду від останньої надійшла заява, в якій вона просить цивільну справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає, просить їх задовольнити (а.с. 32). Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачкою позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. Так, за змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що 24.10.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 67, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 14). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6, 7). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, встановивши, що сторони припинили подружні стосунки, шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову. Ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, та беручи до уваги те, що позивач бажає судові витрати, пов`язані з розглядом справи, залишити за собою, суд не вбачає підстав стягувати із відповідачки на користь позивача сплачений ним судовий збір. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, то позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved