Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про скасування арешту майна, прохав зняти (скасувати) арешт з майна [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] ) та оголошення заборони на його відчуження, накладений згідно постанови Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській областів межах виконавчого провадження №15815345 з виконання судового наказу Полтавського районного суду Полтавської області № 2н-124. В обґрунтування позову зазначив, що Полтавським районним судом Полтавської області 10.09.2009 року видано судовий наказ №2н-124 про стягнення з нього на користь Кредитної спілки «Турбота» 2234,77 грн. Примусове виконання судового рішення Полтавського районного суду здійснювалося ВДВС Полтавського районного управління юстиції в Полтавській області. В межах виконавчого провадження №15815345 згідно постанови державного виконавця накладено арешт на все належне йому майно. Згідно листа Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за вих.№16494 від 13.09.2019 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу в порядку п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з відсутністю майна на яке можливо звернути стягнення. 28.08.2019 року позивачем отримано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого вбачається, що під час винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувану, арешт, накладений на все належне йому майно не знято.Державним виконавцем при закінченні виконавчого провадження не були дотримані норми законодавства та не знятий арешт з належного [PERSON] майна. Таким чином, нерухоме майно починаючи з 2010 року до даного часу безпідставно перебуває під арештом і забороною. Арешт (обтяження), накладене на належне позивачу майно, порушує його право власності, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, у зв`язку з чим змушений звернутись до суду з позовом. 17 вересня 2019 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Кредитну спілку «Турбота» (а.с.9-10). У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява, у якій він просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов у повному обсязі (а.с.15). Відповідач Полтавський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзив на позовну заяву не надходив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Кредитна спілка «Турбота» належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.14), про причини неявки в судове засідання представника суд не повідомлено. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 178845499 від 28.08.2019, на все нерухоме майно [PERSON] , [INFO] , накладено обтяження у вигляді арешту, реєстраційний номер обтяження 9242600, підстава - постанова заступника начальника ВДВС Полтавського РУЮ Лазоренко О.М. про відкриття виконавчого провадження ВП №15815345 від 12.11.2009 (а.с.5). З листа Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 13.09.2019 року № 16494 вбачається, що державним виконавцем у ВП № 15815345 з примусового виконання судового наказу, виданого Полтавським районним судом 10.09.2009 № 2-н-124, про стягнення з [PERSON] на користь КС «Турбота» боргу у сумі 2 234 грн.77 коп., 14.04.2010 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу в порядку п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення (а.с.6-7). Позивач зазначає, що виконавчий документ повернуто стягувачу. Строк повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання закінчився , однак державним виконавцем не проведено всіх необхідних дій у відповідності до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» пов`язаних з поверненням виконавчого документу, а саме не знято арешт на нерухоме майно, накладений під час відкриття виконавчого провадження. Зазначив, що внаслідок неправомірних дій державного виконавця при закінченні виконавчого провадження він позбавлений можливості розпоряджатись своєю власністю.. У відповідності до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Відповідно до положень ст.41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності визначено у статті 317 ЦК України, згідно з якою власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року « Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Частиною 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. При цьому, ч.5 ст.59 Закону встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи виконавче провадження № 15815345 по якому винесено постанову про накладено обтяження на майно [PERSON] на виконанні не перебуває, у зв`язку із поверненням виконавчого документу стягувачу, інша інформація відсутня, проте арешт на все нерухоме майно [PERSON] не був скасований. Встановлені судом обставини, на переконання суду, свідчать про те, що існування нескасованого арешту нерухомого майна порушує право позивача на мирне володіння та розпорядження своїм майном. Надаючи юридичну оцінку доказам, з урахуванням того, що у відділі ДВС відсутні відкриті виконавчі провадження, боржником за якими є [PERSON] , враховуючи наявність в матеріалах справи копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 178845499 від 28.08.2019, з якої вбачається, що на нерухоме майно належне [PERSON] накладено обтяження у вигляді арешту, існування такого обтяження як арешт майна створює перешкоди у здійсненні позивачем його права власності на майно та реалізації законних прав та інтересів, а тому суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту та існують достатні підстави для скасування арешту майна. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за можливе припинити обтяження у вигляді арешту майна [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, накладений згідно постанови Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській областів межах виконавчого провадження №15815345 з виконання судового наказу Полтавського районного суду Полтавської області №2н-124. На підставі викладеного,

Outcome: approved