Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , в якій зареєстрована відповідачка, яка без поважних причин за місцем реєстрації не проживає з часу своєї реєстрації з 11.07.2018 року, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймає, тому це є перешкодою для реалізації ним права користування і розпорядження своїм майном. Посилаючись на положення ст.ст. 15, 317, 319, 391, 405 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути буз його участі, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує і не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася і не повідомила суд про причини своєї неявки, хоч належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за заповітом, виданим від 02.11.2007 року державним нотаріусом Богуславської районної нотаріальної контори Київської області Полковніковою Т.А., зареєстрований в реєстрі за № 1-5012 та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно виданим комунальним підприємством Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 16896624 від 03.12.2007 року. В належному йому будинку зареєстрована, але з моменту реєстрації не проживає відповідачка по справі [PERSON] , що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов проживання. Посилаючись на положення ст. 405 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги. Відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 11.07.2018 року в житловому будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №4635 від 13.12.2019 року, виданою КП Богуславської міської ради «Богуславблагоустрій» та довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області №2514 від 28.02.2020. Актами обстеження житлово-побутових умов, складеним комісією в складі сусідів позивача та депутата Богуславської міської ради Київської області, підтверджується, що відповідачка [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] не проживає з дати реєстрації по даний час. Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї та інших осіб. Аналогічне правило міститься в статті 150 ЖК Української РСР, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Тобто проживання членів сім`ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У разі виникнення спору між власником та особами, які проживали з ним як члени сім`ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням власника. Так, згідно цієї норми закону член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачка [PERSON] не проживає в будинку позивача більше року, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки відповідач не проживає по місцю реєстрації в квартирі позивачки більше року, то є законні підстави для визнання його таким, що втратив право на користування цим житлом. В даному випадку рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved