Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.09.2003 року він уклав шлюб з відповідачем, від якого мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Останнім часом сімейне життя суттєво погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведуть, подружніх відносин не підтримують з листопада 2019 року. Звернув увагу на те, що в 2019 році він вже звертався до суду з аналогічною заявою, однак намагаючись зберегти шлюб, подав заяву про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку зі спробою примирення з відповідачем. Однак з січня 2020 року по теперішній час ні позивач ні відповідач не намагалися відновити сімейні відносини. Неповнолітні діти після розірвання шлюбу будуть проживати з відповідачем. Майнових спорів немає. Позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Згідно ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 06.09.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06.09.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції. Від шлюбу подружжя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області та серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області Україна. Як вбачається з матеріалів справи позивач звертався до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем. Ухвалою суду від 23.01.2020 позовну заяву залишено без розгляду з тих підстав, що позивачем подано заяву про залишення позову без розгляду у зв`язку з примиренням з відповідачем. Однак згідно тверджень позивача з того часу відновити шлюбні відносини сторони і не намагалися. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України\~та відповідно до ст.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини, шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, ст.ст.55, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved