Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 20.05.2021 до суду з позовом, в якому просить суд визначити йому додатковий строк - три місяці після набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його матері [PERSON] та встановити факт його постійного проживання за адресою: [ADDRESS] із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову позивач вказує, що [PERSON] - дідові позивача, відповідно до договору дарування від 15.05.1975, належав жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення міськвиконкому від 28.10.1975 №350, адреса: [ADDRESS] змінена на [ADDRESS] . Разом з [PERSON] у вказаному будинку була зареєстрована його дружина [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] , які після смерті [INFO] [PERSON] прийняли спадщину шляхом фактичного управління або володіння спадковим майном. Після смерті [INFO] [PERSON] , шляхом фактичного управління або володіння спадковим майном прийняли спадщину [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] , спадщину прийняла її рідна сестра [PERSON] , як така, що проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Після смерті [INFO] [PERSON] , спадщину прийняли її сини - [PERSON] - позивач, та [PERSON] - відповідач по справі. Звернувшись до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори, позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки пропустив 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та не надав документального підтвердження фактичного проживання на день смерті зі спадкодавцем. Хоча позивач був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично він мешкав разом із матір`ю у житловому будинку [ADDRESS] . Як на підставу поважності причин пропуску строку для подачі нотаріусу заяви, позивач зазначає, що з вересня 2019 року він працював у віддаленій місцевості Закарпаття, а з 13.03.2020 в Україні були запроваджені карантинні заходи, тому нотаріальні контори були закриті. Оскільки, на переконання позивача ці обставини є достатньо поважними, просить суд надати йому додатковий строк в три місяці для звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері та встановити факт його постійного проживання з [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини,за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 28.07.2021 позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження із призначенням до підготовчого провадження. Ухвалою суду від 02.09.2021 підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у підготовчому судовому засіданні подали заяву про визнання позовних вимог, у подальшому просили проводити судовий розгляд за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] правом участі у судовому засіданні не скористалася, на електронну адресу суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. До розгляду справи по суті, 28.09.2021 позивачем через канцелярію суду подано клопотання про допит у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , яке 05.10.2021 ухвалою суду, постановленою на місці, задоволено. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що позивач [PERSON] та [PERSON] - його сини, померла [PERSON] - його колишня дружина, з якою він розірвав шлюб у 1990 році, а відповідач [PERSON] - племінник, син померлої [PERSON] . Будинок по [ADDRESS] належав діду позивача - [PERSON] . Після його смерті ніхто юридично спадщину не приймав. Лише після смерті [PERSON] їх син, позивач по справі, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Свідку відомо, що позивач намагався знайти свідоцтво про шлюб діда та баби, які одружувалися у [PERSON] , проте безрезультатно. Відповідач [PERSON] до створення своєї сім`ї жив зі свідком, а позивач [PERSON] з матір`ю [PERSON] до її смерті. Де був [PERSON] зареєстрований, не знає. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що мешкає по сусідству з позивачем, за адресою: [ADDRESS] мешкає позивач [PERSON] , який проживав та доглядав до самої смерті за своєю матір`ю [PERSON] , прізвища якої вона не знає. У [PERSON] була рідна сестра [PERSON] , яка до своєї смерті також жила в цьому будинку. Після смерті матері [PERSON] у вересні 2019 року поїхав до Закарпаття на заробітки, звідки повернувся коли в країні почали впроваджувати карантинні заходи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів судом не вживались. Відзив на позов відповідачами в межах встановленого законом строку не подано. Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення представника позивача. показання свідків, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.1975 [PERSON] належав глинобитний житловий будинок житловою площею 24,20 кв.м. з господарчими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчено нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Черняєвою В.М., зареєстровано в реєстрі за №2310 (а.с. 7-8). Відповідно до реєстраційного посвідчення від 10.06.1975, право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] за вказаним договором купівлі-продажу зареєстрований у Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації, про що зроблено запис у реєстровій книзі №193, аркуш №260, запис №41720 (а.с. 16). На підставі рішення Криворізького міськвиконкому від 28.10.1975 №350 [ADDRESS] перейменована на вул. Льотчиків буд. 28 у м. Кривому Розі (а.с. 17). Державним актом на право власності на земельну ділянку 21.03.2006 [PERSON] видано на підставі рішення міської ради №2737 від 22.12.2004 право власності на земельну ділянку, площею 0,1 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 9). Згідно із домовою книгою щодо реєстрації осіб, що мешкають у будинку [ADDRESS] , за вказаною адресою були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 13-15). Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу у них народилися доньки [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.09.2007 (а.с. 22). Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На момент відкриття спадщини, відповідно до довідки від 19.09.2019 №01.16-13/3/2858, на день смерті [PERSON] за адресою його реєстрації: [ADDRESS] , разом із ним були зареєстровані його дружина [PERSON] та доньки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). Однак, жодна з них за життя юридично не оформили своїх спадкових прав після смерті своєї [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що видно із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.03.2008. На день її смерті разом з нею за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані її доньки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18, 24). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.01.2014, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 23). Разом із [PERSON] на день її смерті за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована її сестра [PERSON] (а.с. 20). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.07.2019 (а.с. 21). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю позивача - [PERSON] (а.с. 5а). За відомостями, зазначеними у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] з 19.06.2001 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). У довідці, виданою головою вуличного комітету, вказано, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , на момент смерті своєї матері [PERSON] та вів з нею господарство (а.с. 10). Частинами 1, 3 ст . 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із системного аналізу вказаних положень законодавства слідує, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у 6-місячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , почав відлік відповідно з дати її смерті та закінчився 02.01.2020. Після смерті [PERSON] до державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері, де 02.03.2021 отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ним пропущено шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та не надав документального підтвердження фактичного проживання на день смерті з [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Окрім того, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в рамках вирішення цивільно-правового спору. Судом встановлено та підтверджено показами свідків, що позивач [PERSON] постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на день її смерті - [INFO] , та вважається таким що прийняв спадщину, оскільки протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадщини. Як встановлено судом, позивач був впевнений, що у зв`язку із тим, що він проживав до моменту смерті із [PERSON] , тим самим фактично прийняв спадщину після смерті матері, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що у вересні 2019 року [PERSON] поїхав на заробітки до Закарпаття, звідки повернувся у березні 2020 року. Через запровадження в Україні карантинних заходів, коли нотаріальні контори були закриті, у зв`язку чим він не мав можливості своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини, що також підтвердили допитані у судовому засіданні свідки. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Так, в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 за №7 визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постановах у справах №6-85цс12 від 26.09.2012 та №6-1486цс15 від 04.11.2015, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані у випадку одночасної наявності двох обов`язкових умов: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. В силу ст. 12 ЦПК України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі спадкових. Так, наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини в сукупності із встановленими обставинами, дають суду підстави дійти до висновку про те, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини позивач пропустив з поважних причин. Відтак, на підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] із визначенням йому додаткового строку тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , який слід обчислювати з дня набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного вище, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи визнання відповідачами позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову. Надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини, за відсутності спадкового спору стосовно прийняття спадкового майна, є підставою для оформлення за спадкоємцем спадкових прав у встановленому законом порядку.

Outcome: approved