Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив зобовязати відповідача [PERSON] не чинити йому перешкоди у користуванні ним належної йому на праві власності 1/4 частки квартири [ADDRESS], шляхом забезпечення йому безперешкодного доступу у приміщення. В обґрунтуванні позову зазначив, що відповідач не надає йому доступ в квартиру, з приводу чого він звертався до поліції. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов в повному обсязі. Представник позивача дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Позивач, допитаний в судовому засіданні за його клопотанням в якості свідка пояснив, що раніше у спірному житлі проживала його мати та він мав вільний доступ до квартири, мати померла, отримавши у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину вони з відповідачем домовилися про зустріч, в ході якої зясують подальше сумісне володіння майном. Але відповідач його в квартиру не пустив, через зачинені двері казав, що єдиний власник він та його не пустить до квартири. Він звернувся до міліції, йому сказали, що це не кримінальні відносини. Він намагався домовитися з відповідачем, але той на контакт з ним не йде, телефон змінив. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав посилаючись на те, що позивач приходив до квартири у стані алкогольного спяніння. А одного дня на очах у його малолітнього сина штовхнув його так, що він пошкодив стегно та 2 місяця перебував у лікарні на розтяжці, тривалий час лікувався, а його сину заподіяна моральна травма. Крім того, вказував на те, що частка брата мала та фактично він не є власником. Дійсно він не пускає брата до квартири, щоб той не заподіяв йому шкоди. Замки він змінив після того, як брат спричинив йому тілесні ушкодження. Крім того, у брата є 2 квартири. Допитана в судовому за сіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є дружиною відповідача [PERSON], на теперішній час вони проживають окремо, але постійно спілкуються і їй відомо про неприязні стосунки братів, а 29.05.2014 року (день останнього дзвонику), в той час коли у квартирі знаходилися її чоловік та син прийшов позивач, відбулася сварка, яку бачила дитина, внаслідок дій позивача її чоловіку були причинені тілесні ушкодження та він довго лікувався, довго лікували дитину. Дійсно відповідач змінив замки в квартирі. У її присутності приблизно півроку назад позивач приходив до квартири, але відповідач його не пустив, оскільки боїться його. Суд, заслухав пояснення сторін, дослідивши письмові докази та заслухавши покази свідка, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 24.03.2016 року позивач [PERSON] є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS], рішення про державну реєстрацію права власності внесено до державного реєстру 29.03.2016 р. (арк. справи 11-14). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна власником 3/4 частини квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON], при цьому 1/2 частина квартири належить йому на підставі свідоцтва про право власності, виданим Фондом комунального майна м. Херсона серія ЯЯЯ № 722596, а 1/4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії та номер 1-56, виданого 19.01.2016 р. державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори (арк. справи 11-13). 28 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся з заявою до Дніпровського ВП ХВП Головного управління Національної поліції у Херсонській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме щодо прийняття заходів до його брата [PERSON], який його не пускає у квартиру [ADDRESS], на частину якої він має право власності в порядку спадкування (арк. справи 6-8). Під час перевірки заяви посадовими особами поліції встановлено наявність між сторонами цивільно-правових відносин та перевірку завершено, про що повідомлений позивач (арк. справи 9-10). Таким чином, судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири [ADDRESS], яка перебуває у їх спільній часткові власності, в натурі не поділена. Відповідач [PERSON] змінив замки в квартирі та доступу позивачеві [PERSON] до їх спільної часткової власності не надає. Вказані обставини визнані сторонами. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.ч.1,2\~\~\~ст. 319 ЦК України). Частиною 1\~статті 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За правилами ст.ст.10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 58 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Посилання відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не є підставою для порушення прав позивача на користування квартирою. Питання щодо порядку користування, виділення в натурі, припинення права у спільній частковій власності мають інше правове вирішення. З зустрічною позовною заявою відповідач до суду не звертався. Враховуючи, що факт порушення прав та інтересів [PERSON] щодо вільного володіння та користування належними йому 1/4 частин квартири доведений належними та допустимим доказами, які у встановленому законом порядку не спростовані, суд приходить до висновку, що відповідач не надаючи доступ до спірного житлового приміщення позивачеві порушує права та законні інтереси позивача володіти та користуватися цим майном, а щодо зобовязання надання вільного доступу до спірної квартири є допустимим та законним способом захисту його порушених прав та інтересів, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню підтверджені ним документально судові витрати, а саме сума сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved