Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені з травня 2019 року, по причині різних поглядів на сімейне життя, не можливості прийти до спільної думки у вирішенні важливих питань, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного, шлюб носить формальний характер, примирення неможливе та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Ухвалою суду від 04.10.2019 року відкрите провадження у справі. 02.12.2019 року позивач надав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення. 02.12.2019 року відповідач надала до суду заяву, в якій просила про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала, на розлучення не згода, у разі розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.01.2018 року. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з травня 2019 року по причині різних поглядів на сімейне життя, не можливості прийти до спільної думки у вирішенні важливих питань, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного, шлюб носить формальний характер, примирення неможливе. За змістом ст.\~51\~Конституції України та ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки шлюбні стосунки подружжям припинені та подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд вважає, що їх сім`я розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved