Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та [PERSON] 25 листопада 2014 р. було укладено договір позики відповідно до умов якого він позичив відповідачу грошову суму у розмірі 11 670,00 грн., що підтверджується розписками від цієї ж дати. Стверджує, що відповідно до умов договору відповідач зобовязався повернути йому грошові кошти до 10 грудня 2014 року, однак,\~станом на\~момент подання\~цієї позовної\~заяви жодних\~коштів він\~неотримував. Отже, вважає, що відповідач порушив взяті на себе зобовязання, а тому з нього підлягає стягненню сума основного боргу у розмірі 11 670,00 грн. Крім того, стверджує, що має право відповідно до ст. 1048 ЦК України на одержання процентів від суми позики, а враховуючи те, що договором інше не було встановлено, відповідач повинен сплатити йому проценти у розмірі облікової ставки НБУ, а саме 5594,89 грн. Позивач зазначає, що у ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Обраховані таким чином сума інфляційних втрат та 3 процентів річних на заборгованість по договору становлять 7 060,35 грн. та 846,00 грн. відповідно. А тому просив стягнути на його користь із відповідача зазначені суми та судовий збір в розмірі 640,00 грн. Заочним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 10.10.2017 року позов було задоволено. На дане рішення відповідач [PERSON] подав апеляційну скаргу, однак ухвалою судді судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 22.01.2018 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги відповідача [PERSON] на заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10.10.2017 року. В подальшому відповідачем [PERSON] подано заяву про перегляд заочного рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10.10.2017 року. Ухвалою суду від 12.03.2018 року заяву [PERSON] про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та скасування рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10.10.2017 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та призначення справи до розгляду задоволено. Поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10.10.2017 року по цивільній справі № 444/1113/17, провадження № 2/444/654/2017 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Скасовано заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10.10.2017 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 27.04.2018\~року позивач\~[PERSON] подав\~на адресу\~суду заяву\~про зменшення\~розміру позовних\~вимог у\~якій зазначив,\~що він позичив [PERSON] 25 листопада 2014 р. грошову суму у розмірі 11 570,00 грн., що підтверджується розпискою на суму 8 150,00 грн. та розпискою на суму 3 520,00 грн. Однак, зазначає, що грошова суму в розмірі 3520,00 грн. була передана ним відповідачу не безпосередньо, а через [PERSON] Цим самим і пояснюється той факт, що розписка була складена не на його імя, а на імя [PERSON] На згадану обставину він не звернув увагу під час подання позову до суду, а виявив її лише після ухвалення рішення. Отже, належним позивачем в частині позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] суми 3 520,00 грн. є [PERSON], а тому позовні вимоги підлягають зменшенню на згадану суму так само як і суму процентів у розмірі облікової ставки НБУ, інфляційних втрат та 3 процентів річних, які нараховані на суму 3 520,00 грн. Остаточно просить стягнути з [PERSON] на його, [PERSON] користь 8 150,00 грн. основного боргу, 4 929,86 грн. процентів за користування коштами, 5 884,30 грн. інфляційних втрат та 815,89 грн. 3 процентів річних та судовий збір в розмірі 640,00 грн. Позивач в підготовче судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак його представник- Куксов В. Г. в підготовчому судовому засіданні підтримав уточнені, зменшені позовні вимоги, просить такі задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, однак його представник- Грига [PERSON] в підготовчому судовому засіданні уточнені, позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як представник відповідача визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] 25.11.2014 року отримав грошові кошти в сумі 8150,00 грн., які зобовязався повернути до 10.12.2014 року, що підтверджується копією розписки (а.с. 4), яка долучена до матеріалів справи. Тобто суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом досліджено розписку відповідача про зобовязання повернути грошові кошти в сумі 8150,00 грн. Відповідно до п. 3 ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідач [PERSON] зобовязаний був погасити заборгованість до 10.12.2014 року, однак станом на час звернення позивача до суду зобовязання не виконав, боргу не повернув. Статтею 526\~ЦК України\~передбачено,\~що зобов'язання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~цього Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог -\~відповідно до\~звичаїв ділового\~обороту або\~інших вимог,\~що звичайно\~ставляться. Таким чином, відповідач по справі зобовязаний повернути грошові кошти в терміни передбачені за домовленістю сторін, а за їх відсутності в терміни передбачені чинним законодавством. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Перевіривши розрахунок процентів за користування грошовими коштами, розрахунок розміру інфляційних втрат та розрахунок розміру 3 % річних, які надані позивачем за період з грудня 2014 року по березнь 2017 року включно, суд визнає його арифметично вірним, та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 8150 (вісім тисяч сто пятдесять) грн. 00 коп. основного боргу, 4929 (чотири тисячі девятсот двадцять девять) грн. 86 коп. процентів за користування коштами, 5884 (пять тисяч вісімсот вісімдесять чотири) грн. 30 коп. інфляційних втрат та 815 (вісімсот пятнадцять) грн. 89 коп.- 3 (трьох) процентів річних, тобто сумарно 19780 (девятнадцять тисяч сімсот вісімдесять) грн. 05 коп. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанцій № 0.0.761802070.1 від 11.05.2017 року (а.с. 1) вбачається, що позивачем [PERSON] сплачено 640,00 грн. судового збору. Так як\~суд прийшов\~до висновку\~про обгрунтованість\~позовних вимог\~та їх\~задоволення,\~а тому\~з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] повністю обгрунтовані та доведені матеріалами справи, доказами і тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved