Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ПСП «Кузьмич» суму позики за договором від 15.02.2015 у розмірі 664\~092 грн., що в еквіваленті становить 24\~000 доларів США, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 59\~004,12 грн., судовий збір у розмірі 7\~230,96 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що 15.02.2015 між позивачем та ПСП «Кузьмич» було укладено договір позики, та відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 24\~000 доларів США, з зобов`язанням повернення до 01.09.2015. Проте в установлений договором строк відповідач не повернув суму позики, в результаті чого утворилася заборгованість, що в еквіваленті складає 664\~092 грн., за курсом НБУ на 17.08.2018 27,67 грн. за 1 долар США. Також відповідач зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми за користування грошовими коштами за період з 01.09.2015 по 17.08.2018 у розмірі 59\~004,12 грн. Представник відповідача [PERSON], належно повідомлена про дату та час розгляду справи (а.с.51,59,64,66-67) в судове засідання повторно не з`явилась. В підготовчому засіданні заперечувала проти позову тим, що [PERSON] не укладав та не підписував договір позики від 15.02.2015, розписка про надання позики від 15.02.2015 ним не підписувалась. Грошові кошти в розмірі 24 000 доларів від [PERSON] ніколи не отримував. В зв`язку з неявкою представника відповідача в судове засідання без поважних причини, суд розглядає справу в заочному провадженні. Заслухавши представника позивача, допитавши свідка та вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2015 між ПСП «Кузьмич» - позичальник, в особі директора [PERSON] та фізичної особи [PERSON] позикодавець, було укладено договір про надання позики, предметом якого є грошові кошти в сумі 24\~000 доларів, строком до 01.09.2015 (а.с.6-7). Того ж дня сторони: [PERSON] та [PERSON] підписали розписку про надання позики (а.с.8). Згідно з розрахунком відсотків за користування грошовими коштами, загальна сума складає за період з 01.09.2015 по 17.08.2018 - 59\~004,12 грн. (а.с.10). Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 4-363 від 13.12.2018 підпис в договорі про надання позики від 15.02.2015 та в розписці про надання позики від 15.02.2015 виконаний [PERSON] (а.с.69-74). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала головним бухгалтером в ПСП «Кузьмич» та була присутньою при укладенні договору позики від 15.02.2015, який був підписаний [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Статтею 530\~ЦК України передбачено, що зобов'язання підлягає виконанню у строк, визначений цим зобов'язанням. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст.\~1050\~ЦК якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з тим, що відповідач і досі не повернув позивачу кошти, він має сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми за користування грошовими коштами за період з 01.09.2015 по 17.08.2018 у розмірі 59\~004,12 грн., згідно розрахунку (а.с.10). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В Листі Верховного Суду України від 01.03.2015 «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2014 року зазначено: «Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст.ст. 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов`язання) валютного платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і його виконання, є національна валюта України гривня. Отже у національній валюті України підлягають обчисленню та стягненню й інші складові грошового зобов`язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України». Вищевказаний правовий висновок викладено Верховним Судом України в постанові від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 встановлено, що згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. У зв`язку з цим, при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземною валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Позивачем еквівалент суми боргу був врахований за офіційним курсом іноземних валют Національного Банку України на день складання позовної заяви 17.08.2018. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року № 6-1672цс16. Так судом встановлено, що сторонами 15.02.2015 підписаний договір про надання позики та розписка про надання позики про отримання відповідачем від позивача у борг суми 24\~000 доларів США, який він зобовязується повернути до 01.09.2015. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України №6-50цс16 від 24.02.2016 р., №309/3458/14ц від 13.12.2017 р. На підставі\~наведеного,\~суд приходить\~до висновку\~про доведений\~факт щодо\~наявності заборгованості\~за договором\~позики від 15.02.2015, укладеного між сторонами. Після укладення цього договору позивач всі обов`язки, передбачені договором виконав, а відповідач взагалі не виконав свої зобов`язання. В результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 664 092 грн. що в\~еквіваленті становить\~24\~000\~доларів США за курсом НБУ на 17.08.2018 27,67 грн. за 1 долар США,\~3%\~річних за\~прострочення повернення\~позики за\~період з\~01.09.2015\~по 17.08.2018\~у розмірі\~59\~004,12\~грн.Оскільки відповідач відмовляється виконувати взяті на себе зобов'язання, сума позики ним досі не повернута, в судовому засіданні не здобуто жодних доказів того, що [PERSON] не укладав та підписував договір позики та розписку про надання позики, суд вважає, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту. Арешт накладений\~ухвалою Приморського\~районного суду\~Запорізької області\~від 11.09.2018\~на грошові\~коштиприватного сільськогосподарського\~підприємства «Кузьмич»\~у розмірі\~723\~096,12\~грн.,\~які знаходяться\~на розрахунковому\~рахунку №\~26001208456\~в АТ\~«[PERSON]\~Аваль» МФО\~380805,\~код ЄДРПОУ\~32999969,\~залишити в\~силі до\~виконання рішення.\~ Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 7\~230,96 грн. (а.с.1) На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України,

Outcome: approved