Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 листопада 2010 року стягнуто з нього, аліменти, починаючи з 19 листопада 2010 року, щомісячно на утримання і до повноліття сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь [PERSON] З червня 2016 року син позивача [PERSON] виявив бажання проживати разом із своїм батьком та переїхав на постійне місце проживання до позивача [PERSON] та знаходиться фактично на повному утриманні батька, але незважаючи на ті обставини, що син [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON], відповідач по справі [PERSON] продовжує отримувати аліменти на утримання сина [PERSON], які використовує у власних цілях, а також вона не приймає участі в утриманні дитини, що порушує права позивача та неповнолітньої дитини, тому позивач і просить суд звільнити його від сплати аліментів і визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 листопада 2010 року в цивільній справі № 2-2401/2010 року про стягнення з [PERSON], щомісячно аліменти на утримання і до повноліття сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь [PERSON] У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просять задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення з наведених позивачем підстав. Третя особа, представник органу опіки та піклування Прилуцької міської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду листа в якому не заперечує проти задоволення позовних вимог та покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], на утримання якого позивач сплачує відповідачу аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів доходів згідно рішення Прилуцького міськрайонного суду міста Чернігівської області від 30.11.2010 (а.с.8-9). Неповнолітній [PERSON] проживає разом зі своїм батьком, позивачем по справі, [PERSON], за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом про фактичне проживання осіб у житловому приміщенні (а.с.10), довідкою комітету самоорганізації населення № 2 Заудаївського мікрорайону за № 024/2-09-3456 від 25.10.2016 (а.с.11). Як вбачається із характеристики, виданої Прилуцькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ст. № 9 (а.с.13) [PERSON] навчається в 8-А класі даної школи, з травня 2016 року він проживає з батьком, який приділяє йому належну увагу, також тримає постійний зв'язок з класним керівником. Позивач [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем роботи, що підтверджується характеристиками (а.с.14, 15). Згідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. В ст.223 ч.4 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Крім того, в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» чітко підлягає роз'ясненню питання про вибір місця проживання дитини, а саме те, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати , також слід враховувати положення ст. 160 СК (2947-14), якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Проживання на даний час неповнолітньої дитини з батьком є обставиною, що має істотне значення і є підставами для звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідача, оскільки в даний час він самостійно (без участі відповідача) утримує та виховує сина. Тому, з огляду на викладене, та встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] щодо припинення стягнення аліментів на користь відповідача на утримання їх сина знайшли підтвердження в ході розгляду справи, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved