Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Він доглядав її до смерті, здійснив поховання та оплатив всі витрати пов`язані з похованням. Після смерті матері відкрилась спадщина на належні їй земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 0721181200:12:000:0217 площею 1,52 га. і кадастровий номер 0721181200:12:000:0218 площею 1,52 га., які розташовані на території Грядівської сільської ради. Вказані земельні ділянки використовуються селянським фермерським господарством [PERSON] на підставі договорів оренди. Заповіту за життя [PERSON] не залишила. На теперішній час ніхто із спадкоємців відповідно до ст. 1270 ЦК України заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав. У встановлений законом шестимісячний термін з дня смерті матері він не заявив про прийняття спадщини, оскільки помилково вважав, що фактично прийняв спадщину, так як доглядав матір до смерті, а при житті мати подарувала йому належні їй будинок, що в [ADDRESS] в якому вона проживала до смерті та земельні ділянки. Після смерті матері він звернувся до Грядівської сільської ради для офомлення документів на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства: кадастровий номер 0721181200:12:000:0217 площею 1,52 га. та кадастровий номер 0721181200:12:000:0218 площею 1,52 га., однак в сільській раді йому порадили звернутися до них після спливу шести місяців з дня смерті матері, тобто в грудні 2019 року. В грудні 2019 року він звернувся до Грядівської сільської ради для оформлення документів на земельні ділянки, однак у сільській раді йому повідомили про необхідність звернення до Іваничівської держнотконтори. В Іваничівській державній нотаріальній конторі йому відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, так як він пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини на земельні ділянки. На підставі викладеного просить визначити йому додатковий двомісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 23 січня 2020 року попереднім складом суду відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 20 травня 2020 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 03 серпня 2020 року суддею Федечко М.О. прийнято до свого провадження матеріали справи та ухвалено повернутися до стадії підготовчого судового засідання. 01 вересня 2020 року замінено первісного відповідача Грядівську сільську раду на належних відповідачів - [PERSON] та [PERSON] . 13 жовтня 2020 року закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 24 вересня 2020 року від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву згідно якого, вимоги позивача вважають необгрунтованими та безпідставними і які не підлягають до задоволення. У відзиві зазначено, що [PERSON] є сином їхньої покійної баби [PERSON] , яка померла [INFO] . У спадкодавиці [PERSON] було два сини позивач та їхній покійний батько [PERSON] , який помер [INFO] . Вони успадкували частку їхнього покійного батька. Зазначені позивачем причини пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не можуть бути визнані поважними, оскільки вони не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення цих дій. Усі викладені обставини позивачем щодо його догляду за покійною до часу смерті не відповідають дійсності та не мають реального підтвердження. [PERSON] до смерті доглядали вони , забрали її у смт. Благодатне, так як позивач залишив її зовсім без нагляду і допомоги. [PERSON] померла теж за їхньою адресою проживання і вони здійснили її поховання, що підтверджується медичною довідкою про причину смерті, яка видається тим особам хто здійснює поховання. Перше свідоцтво про смерть їм було видано відразу після смерті баби, [INFO] . Місце смерті вказано місто Нововолинськ, а не с. Гряди Іваничівського району. Саме вони оплатили ритуальні послуги, що спростовує твердження позивача про його догляд за покійною [PERSON] і про витрати понесені на поховання. Вважають, що ніщо не перешкоджало позивачу звернутися за спадщиною у визначений законом строк. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюуваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Зважаючи на те, що позивачем не наведено та не надано належних та допустих доказів про існування перешкод, чи поважних обставин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, вважають, що підстав для задоволення позову немає. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити. У своїх поясненнях зіслалися на те, що у сільській раді йому невірно пояснили про строки спадкування після смерті матері. Строк на подачу заяви про прийняття спадщини ним пропущено внаслідок помилки, а саме, невірне інформування посадовою особою органу місцевого самоврядування. Зазначив, що мав намір мирно врегулювати з відповідачами спір однак такі відмовилися. Повідомив суд, що знав, що відповідачі прийняли спадщину. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що відповідачі належним чином прийняли спадщину після смерті [PERSON] , яку вони до смерті доглядали та поховали. Вони заперечують щодо визначення позивачу додаткового двомісячного строку для прийняття спадщин після смерті їхньої баби. Причина пропуску строку для прийняття спадщини на яку вказує позивач не є поважною, оскільки юридична необізність не є підставою для поновлення строку для прийняття спадщини. Крім цього сам позивач стверджує, що вважав, що прийняв спадщину, оскільки оформив право власності на майно померлої ще за життя. Також представником зроблено заяву про те, що нею буде подано клопотання про компенсацію судових витрат з позивача. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідачів, свідка, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 67) і після її смерті відкрилась спадщина. За життя [PERSON] заповіту не залишила, а тому спадщина після її смерті відкрилась за законом. Згідно копії спадкової справи до майна померлого [PERSON] № 337/2019, [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] подавши 29 листопада 2019 року у встановлені законодавством строки заяву про прийняття спадщини до Іваничівської державної нотаріальної контори. 27 грудня 2019 року позивач [PERSON] подав заяву до Іваничівської державної нотаріальної контори у якій зазначив, «у зв`язку з тим, що пізно звернувся до нотаріуса з оформленням документу на пай, просить ні на кого не оформляти документи на пай до рішення судового засідання, у зв`язку з тим, що подає в суд». Довідкою Грядівської сільської ради від 04 грудня 2019 року № 1327 стверджується, що після смерті баби [PERSON] спадкоємцем є її внук [PERSON] , який постійно зареєстрований в [ADDRESS] . Спадкодавець проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . Пережилого подружжя немає. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Грядівської сільської ради не посвідчувався. (а.с.51). Той факт, що відповідачі здійснили поховання [PERSON] стверджується наданою до відзиву на позовну заяву довідкою про причину смерті № 43 від 31 травня 2019 року, накладною № 20 від 31 травня 2019 року про придбання ритуальних речей для здійснення поховання (а.с.82). Вказане спростовує твердження позивача, що ним здійснено її поховання. Згідно копій державних актів на право власності на земельні ділянки, [PERSON] належали земельні ділянки площею 1,52 га. та 1,52 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території Грядівської сільської ради Іваничівського району Волинської області. (а.с.8-9). При цьому суд звертає увагу на те, що стороною позивача не надано суду копії рішення про встановлення факту родинних відносин між позивачем та [PERSON] , клопотання про його витребування перед судом теж не заявлялося. При цьому, у позовній заяві зазначено, що він буде встановлювати факт родинних відносин. Свідок [PERSON] показала суду, що [PERSON] була її свекрухою. У сільській раді її чоловікові, позивачу по справі, повідомили, що оформлення спадкового майна відбудеться через шість місяців. Таку інформацію вона знає з його слів. У позивача ще є племінники, відповідачі у справі. Знає, що через 1-2 місяці після смерті її свекрухи між її чоловіком та племінниками були розмови з приводу спадкового майна, чим вони закінчилися вона не знає. За життя [PERSON] подарувала житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] [PERSON] , що стверджується копією договору дарування житлового будинку (а.с.11-12). Також нею подаровано земельні ділянки площею 0,2166 га, кадастровий номер 0721181201:01:003:0134, площею 0,1 га. кадастровий номер 0731181201:01:003:0135 та площею 0,1 га., кадастровий номер 0721181201:01:002:0182, які розташовані в с. Гряди Іваничівського району Волинської області (а.с.11-14). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON] та останні є такими, що прийняли спадщину, оскільки [PERSON] у встановлені законодавством строки подав до Іваничівської державної нотаріавльної контори заяву про прийняття спадщини, а [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем за однією адресою, а тому згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Разом з тим, позивач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин щодо пропуску строку зверення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Таким чином матеріали справи не містять жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за законом, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1272 ЦК України. Суд вважає, що його дії свідчать про фактичне неприйняття спадщини за законом, причини на які посилається не є поважними та такими, що перешкодили позивачу подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк та на думку суду не є пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений без поважних причин. Позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Враховуючи викладене позивачу слід відмовити в задоволенні позову у визначенні додаткового строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Крім того, спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі повного задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed