Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON]\~ сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно, а саме просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 23, загальною площею 54,4кв.м., що по вул. Гагаріна в с.Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після померлої, 27.11.2014року, матері [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті його матері [PERSON]відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 23, загальною площею 54,4кв.м., що по вул. Гагаріна в с.Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у зв»язку із тим, що державна реєстрація житлового будинку в реєструючих органах не проведена. В судове засідання позивач [PERSON]не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON]\~сільської ради Тернопільського району Тернопільської областів судове засідання не з»явився, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають. Представник третьої особи Першої Тернопільської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи у їх відсутності. Згідно ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. При розгляді справи судом встановлено наступне. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 188 від 21.03.2016 року, станом на 01.07.1990 року, будинковолодіння № 23, що по вул.Гагаріна в с.Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області було колгоспним двором, членами якого була [PERSON]. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що станом на 15.04.1991 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 23, що по вул. Гагаріна в с.Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області належав колгоспному двору, що складається із одного члена, тому суд приходить до висновку, що єдиним власником житла була [PERSON]. 27.11.2014 року [PERSON]померла (свідоцтво про смерть серії І-ИД №181171, видане 27.11.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 23, загальною площею 54,4кв.м., що по вул. Гагаріна в с.Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області. Як вбачається з інформаційної довідки №386, виданої 14.07.2015року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 14.07.2015року по обліку бюро будинковолодіння № 23, що по вул. Гагаріна в с.Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області належить [PERSON]. Державна реєстрація [PERSON]права власності на зазначене будинковолодіння в бюро не проведена. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.10.2015 року № 3707/02-31 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої, 27.11.2014 року, [PERSON],на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 23, що по вул.Гагаріна в с.Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області, у звязку із тим, що державна реєстрація житлового будинку [PERSON]в реєструючих органах не проведена. 23.06.2015р. між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна, відповідно до якого [PERSON] успадковує 1/8 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель в м. Тернопіль вул. С. Наливайка та заощадження, [PERSON] успадковує - житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 25, га. по вул. Гагаріна, 23, в с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області, земельну ділянку площею 0,09 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ст.1268 ЦК України). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 23, загальною площею 54,4кв.м., що по вул. Гагаріна в с.Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після померлої, 27.11.2014року, матері [PERSON].

Outcome: approved