Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на ? частину житлового будинку [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що [INFO] помер його дідусь - [PERSON], проживаючий за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку [ADDRESS], а також грошові внески в філії Ощадного Банку в місті Маріуполі. Після його смерті спадкоємцями є: він - [PERSON] та його тітка [PERSON]. Він звернувся з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом до приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] Однак, нотаріус відмовив йому у здійсненні нотаріальних дій по причині відсутності в нього оригіналів документів, необхідних для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадкування. Усі правовстановлюючі документи знаходяться у відповідачки та вона відмовляється їх надати, чим перешкоджає реалізації його права на отримання спадщини. Оскільки він не має можливості належним чином оформити свої спадкові права після смерті дідуся, просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на ? частину житлового будинку [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], діючий на підставі угоди про надання правової допомоги, у судове засідання не з'явилися, надали заяви з проханням розглядати справу в їх відсутності. Просили позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися судом належним чином за місцем їх реєстрації. Третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], про що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області зроблено актовий запис № 478. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується довідкою БТІ міста Маріуполя за № 192 від 01 серпня 2014 року. Як вбачається з відповіді приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 19 листопада 2013 року та постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 червня 2014 року, спадкоємцями після смерті [PERSON] за законом є його донька [PERSON] та онук за правом представлення - [PERSON]. Крім того, з постанови про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, вбачається, що [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом за правом представлення після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю в нього належним чином оформленого правовстановлюючого документу на спадкове майно. Як зазначив у позовній заяві позивач [PERSON], правовстановлюючі документи знаходяться у відповідачки [PERSON], та вона відмовляється їх надавати ані йому, ані нотаріусу. Проти даних обставин не заперечувала представник відповідачки [PERSON], яка була присутня у судовому засіданні 01 липня 2014 року. Таким чином, судом встановлено, що спадкоємцями після смерті [PERSON] за законом є його донька [PERSON] та онук за правом представлення - [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Позивач на теперішній час не може здійснити свої спадкові права та оформити спадщину за законом на у зв'язку з незаконним утримання відповідачкою правовстановлюючих документів на домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до ст.. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до п. 3 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року постановленого по справі № 9-зп, частину 2 ст. 124 Конституції України необхідно розуміти так, що юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Отже, юрисдикція суду поширюється також і на вирішення спорів, щодо можливості визнання за особою права власності на майно в порядку спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. З наведеної правової норми, суд дійшов висновку про те, що особа може набути право власності на майно у будь-який спосіб, якщо такий спосіб прямо не заборонений законом, або така заборона не витікає із положень правових норм, що регулюють відповідні відносини. Жоден нормативно-правовий акт, що діє на території України і регулює порядок та умови прийняття спадщини не містить прямої, чи опосередкованої заборони можливості набуття особою права власності на спадкове майно у судовому порядку. Відповідачка не визнає право власності на ? частину спірного домоволодіння за позивачем, у зв'язку з чим відмовляється надавати правовстановлюючі документи, що є нічим іншим, як вирішення спору про право у захист майнових прав та інтересів спадкоємця. Таким чином, вивчивши зібрані по справі докази, аналізуючи вищевикладені норми права, суд приходе до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за ним права власності в порядку спадкування на ? частину житлового будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON], за правом представлення, яка належала би його батьку - [PERSON].

Outcome: approved