Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до відповідача Вашківецької міської ради, де третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору є відділ Держгеокадастру у Вижницькому районі. Посилається на те, що [INFO] померла його тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю), площею 2,0459 га., кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться на території Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, нормативно-грошова оцінка якої становить 14583,01 грн., цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Разом з померлою проживав в житловому будинку, який розташований в [ADDRESS], однією сім'єю більше п'яти років, без реєстрації місця проживання. В зв'язку з відсутністю спадкоємців першої, другої та третьої черги, він є спадкоємцем четвертої черги спадкування, як особа, що проживала із спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини, як це встановлено ст.1264 ч.1 ЦК України. Зазначив, що у встановлений ст.1270 ЦК України термін, звернувся до Вижницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак через відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин із спадкодавцем та витягу з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки, постановою державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори від 07.06.2016 року, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Уточнивши позовні вимоги, просить встановити факт проживання [PERSON] з спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO], однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме, з 1955 року по [INFO] та визнати за ним, [PERSON] в порядку спадкування за законом, право власності на спадкове майно, а саме, на земельну ділянку площею 2,0459 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Вашковецької міської ради, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія [NUMBER], виданого 18 листопада 2003 року на підставі розпорядження Вижницької райдержадміністрації від 03 жовтня 2003 року за №316, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №31. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, не з'явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному об'ємі, заперечень проти задоволення позову не мають та просять справу розглядати без їх участі. В судове засідання представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Вижницькому районі Чернівецької області не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 05.08.2005 року виконавчим комітетом Вашківецької міської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №60. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,0459 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Вашковецької міської ради, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю Серія [NUMBER], виданого 18 листопада 2003 року на підставі розпорядження Вижницької райдержадміністрації від 03 жовтня 2003 року за №316, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №31. Згідно листа відділу Держгеокадастру у Вижницькому районі Чернівецької області №34-28-0.3-2150/2-16 від 01.07.2016 року вбачається, що вартість земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], площею 2,0459 га, що належала померлій [PERSON] становить 14583,01 грн. Після смерті [PERSON], спадщину прийняв [PERSON], інших спадкоємців за законом чи за заповітом та осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадковому майні немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи №137/2016 р. З довідки Вашківецької міської ради №506 від 10.08.2016 року вбачається, що разом із померлою [INFO] [PERSON], яка до настання смерті постійно проживала і була зареєстрована за місцем проживання в [ADDRESS], однією сім'єю, з дворічного віку (з1955 року) і до настання смерті останньої проживав її племінник [PERSON], [INFO], яка через відсутність своїх дітей, мала намір усиновити останнього. [PERSON] проживав без реєстрації місця проживання. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому прядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідністю до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON] надав докази того, що він понад п'ять років проживав однією сім'єю з [PERSON], яка померла [INFO], цей факт має для позивача юридичне значення і іншим порядком підтвердити його він не має можливості, тому вимога [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини необхідно для оформлення спадщини. Позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області Олійник Ю.М. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але в зв'язку з тим, що ним не подані документи, що підтверджують наявність підставі для закликання [PERSON] до спадкоємства за законом після смерті [PERSON], йому в цьому відмовлено, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 07.06.2016 року №679/02-31. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 03.06.2003 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 03.06.2003 року) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Виникнення права власності на земельну ділянку безпосередньо пов'язане з державною реєстрацією цього права, яка здійснюється шляхом внесення відповідного запису до Книги записів реєстрації державних актів на право власності па землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності [PERSON] було видано державний акт на її ім'я, з кадастровим номером земельної ділянки [NUMBER], право на земельну ділянку в порядку спадкування переходить до спадкоємця за законом, тобто [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016 року, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016 року, будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved