Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про поновлення порушеного права власності на земельну ділянку [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням 27 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» від 20.11.2013 р. №1325/13 позивачу було передано у власність земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,0755 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою - [ADDRESS]. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, ст. 1, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області 12 грудня 2013 р. було зареєстроване право власності на земельну ділянку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухому майно (індексний номер 14495550) від 12.12.2013 р. та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію права власності. Відповідачі, не маючи жодних правових підстав, самовільно захопили частину земельної ділянки належної позивачу. Так, внаслідок дій [PERSON] та [PERSON], площа земельної ділянки зменшилась приблизно на 8-10 м-2, у зв'язку з тим що вони самовільно переставили паркан який розмежовує земельні ділянки [ADDRESS]. [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], не маючи жодних правових підстав, самовільно захопила частину земельної ділянки площею понад 30 м-2 належної позивачу на праві власності, самовільно переставила паркан, внаслідок чого площа земельної ділянки позивача зменшилась. У зв'язку з вищевикладеним, просить суд поновити порушене право власності на земельну ділянку [ADDRESS], зобов'язати [PERSON] та [PERSON] що мешкають за адресою: [ADDRESS] переставити з земельної ділянки [ADDRESS] самовільно встановлений паркан, відповідно до схеми проекту землеустрою та відновити конфігурацію та площу земельної ділянки [ADDRESS], зобов'язати [PERSON] що мешкає за адресою: [ADDRESS] переставити з земельної ділянки [ADDRESS], самовільно встановлений паркан відповідно до схеми проекту землеустрою та відновити конфігурацію та площу земельної ділянки [ADDRESS], стягнути з відповідачів судовий збір. Під час розгляду справи від позивача надійшла заява, в якій він зазначав, що відповідачка [PERSON] змінила прізвище, і зараз її прізвище [PERSON], при винесені рішення просив врахувати зазначені зміни. Від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій позивач просив зобов'язати [PERSON] та [PERSON] що мешкають за адресою: [ADDRESS], повернути [PERSON] що мешкає за адресою [ADDRESS] земельну ділянку площею 11 м-2, шляхом перестановки з земельної ділянки [ADDRESS] самовільно встановленого паркану, відповідно до додатку №7 до висновку експертизи №7764 від 24.12.2014 р. та відновити конфігурацію та площу земельної ділянки [ADDRESS]. Відновлення площі та конфігурації земельної ділянки [ADDRESS] провести за рахунок [PERSON] та [PERSON]. Зобов'язати [PERSON] що мешкає за адресою: [ADDRESS], повернути [PERSON] що мешкає за адресою [ADDRESS] земельну ділянку площею 28 м-2, шляхом перестановки з земельної ділянки [ADDRESS] самовільно встановленого паркану, відповідно до додатку №7 до висновку експертизи №7764 від 24.12.2014 р. та відновити конфігурацію та площу земельної ділянки [ADDRESS]. Відновлення площі та конфігурації земельної ділянки [ADDRESS] провести за рахунок [PERSON], стягнути з відповідачів судові витрати, а саме: витрати зі сплати судового збору та витрати по оплаті судової земельно-технічної експертизи. У судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позов з підстав на які він посилався в позовній заяві та надав відповідні пояснення. Відповідачі по справі, [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Від відповідача [PERSON] надійшла заява в якій він просив розглянути справу за його відсутністю. Заперечення [PERSON] та [PERSON] ґрунтувались на тому, що під час приватизації земельної ділянки, [PERSON] порушив їх права як суміжних землекористувачів не погодивши з ними межі земельної ділянки. Також [PERSON] у своїх запереченнях зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2004 року у справі №2-104/04 було зобов'язано [PERSON] повернути земельну ділянку площею 22 м-2 [PERSON] землекористувачем якої вона є по межі землевідводу. Вказане рішення було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2004 р. та ухвалою Верховного суду України від 29 червня 2005 р. З огляду на викладене, відповідачі просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази доходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного: Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як вбачається із свідоцтва про право власності на земельну ділянку від 13.12.2013 р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.12.2013 р. [PERSON] зареєстрував право власності на земельну ділянку [ADDRESS], та з моменту державної реєстрації такого права є власником зазначеної земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 211 ЗК України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема за самовільне зайняття земельних ділянок. Згідно ч. 1 ст. 212 ЗК України - самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Із матеріалів справи вбачається, що частина земельної ділянки [ADDRESS] була самовільно зайнята відповідачами [PERSON] та [PERSON] що підтверджується висновком судової земельно-технічної експертизи №7764 від 24.12.2014 р. Згідно вказаного висновку, площа порушення та накладання земельної ділянки [ADDRESS] на земельну ділянку [ADDRESS] складає 0,0011 га. Також, висновком судової земельно-технічної експертизи №7764 від 24.12.2014 р. встановлено, що [PERSON] самовільно зайняла частину земельної ділянки [ADDRESS]. Згідно вказаного висновку, площа порушення та накладання земельної ділянки [ADDRESS] на земельну ділянку [ADDRESS] складає 0,0028 га. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Посилання відповідачів на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20.04.2004 р., яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2004 р. та ухвалою Верховного суду України від 29 червня 2005 р. не може бути прийняте судом як належний доказ виникнення у [PERSON] права користування земельною ділянкою [ADDRESS], оскільки вказане твердження спростовується рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21 квітня 2008 р. у справі №22-ц-2063/2008, яким встановлено, що земельна ділянка [ADDRESS] знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова, у зв'язку з чим [PERSON] не набула у встановленому законом порядку права власності або права користування земельною ділянкою. Правовідносини щодо спірної земельної ділянки на які посилаються відповідачі не можуть бути застосовані при розгляді спору між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки зазначені правовідносини виникли між [PERSON] та попередньою власницею домоволодіння [ADDRESS] - [PERSON] коли діяли інші нормативно-правові акти що регулювали земельні відносини. Посилання відповідачів на той факт, що при приватизації [PERSON] земельної ділянки [ADDRESS] також не знайшли свого підтвердження, та спростовуються рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2015 р. у справі №642/9465/14-ц яким було відмовлено у задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Харківської міської раді, [PERSON], треті особи Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, Головне управління Держземагентства у м. Харкові про скасування рішення ХМР про передачу земельної ділянки від 20.11.2013 р. №1325/13, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку №8979105 від 12.12.2013 р., скасування свідоцтва про право власності [PERSON] на земельну ділянку №14495550 від 12.12.2013 р. Вказане рішення було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27.05.2015 р. За таких обставин, суд доходить до висновку що належним чином зареєстроване та оформлене [PERSON] право власності на земельну ділянку [ADDRESS] було порушено і підлягає поновленню. Згідно ч. 2 ст. 212 ЗК України - приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Суд, вирішуючи питання про відновлення конфігурації та площі земельної ділянки [ADDRESS] з боку земельної ділянки [ADDRESS] за рахунок [PERSON] і [PERSON] та відновлення площі та конфігурації земельної ділянки [ADDRESS] за рахунок [PERSON] доходить до висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки сума витрат на відновлення площі та конфігурації земельної ділянки [ADDRESS] не визначена. Визначення вказаної суми відбудеться під час здійснення заходів виконавчого провадження в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження», і має бути віднесена до витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial