Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис №2443, виданий 31.01.2019 року приватним нотаріусом Киїівського міського нотаріального округу Хара Н.С. таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на його користь витрати по сплату судового збору у розмірі 1152,60 грн. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що в квітні 2019 року по місцю його роботи ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Ягідне» надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи та задоволення вимог відповідача в розмірі 13222,67 грн., щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Хара Н.С. Х2443 від 31.01.2019 року. До цього часу [PERSON] не знав про існування виконавчого напису або про те, що банк звернувся до нотаріуса з приводу видачі виконавчого напису. Позивач не згоден з даним виконавчим написом вважаючи його незаконним, необґрунтованим, що вчинений з грубим порушенням норм законодавства та таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Позивач зазначає, що не укладав з банком АТ «Перший Український Міжнародний Банк» кредитний договір, не укладав інших угод, кредитні кошти не брав і на якій підставі нотаріус ухвалив виконавчий напис йому невідомо. Ні нотаріус, ні банк не надсилав на адресу позивача жодних повідомлень, останній заперечує проти нарахування такої суми заборгованості, ніхто не надавав йому розрахунок заборгованості, позивачу невідомо, що ввійшло у розрахунок суми заборгованості, а тим самим банк не міг надати нотаріусу документи, які б підтвердили безспірність вказаної суми, та з чого сума складається. [PERSON] зазначає, що його ніхто не попереджав про те, що має відбутися виконавчий напис нотаріуса, що також є порушенням порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, йомуніхто не надсилав письмової вимоги про усунення порушень. Суми вказані у виконавчому напису не є безспірними, оскільки позивач з ними не згоден. Безспірність боргу, це якщо про суму боргу сторони не сперечаються. Позивач вважає, що до даних правовідносин можливо необхідно застосовувати строк позовної давності, а тому справа про стягнення боргу повинна розглядатися з подачею позовної заяви про стягнення заборгованості, що відповідає п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Таким чином, зважаючи на вищевикладене позивач вважає, що має право на подання позову до суду про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та його скасування. Ухвалою судді від 20.05.2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Пухтаєвич Є.В. у судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява від адвоката Пухтаєвича Є.В. про розгляд справи без їх участі, позов підтримують в повному обсязі, який просять суд задовольнити. Представник відповідача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається. 3-я особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у судове засідання також не з`явилася, в матеріалах справи міститься клопотання пр розгляд справи у її відсутність з урахуванням фактичних відносин та постановити рішення згідно чинного законодавства. У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що згідно виконавчого напису, вчиненого 31.01.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрованого в реєстрі за №2443 та витягу (за безкоштовним запитом/ Міністерство юстиції України) (а.с. 73) пропоновано звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №26253018550650 від 14.09.2010 року, укладеним ним із АТ «Банк РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк». Стягнення заборгованості проводиться за період з 28.01.2018 р. по 28.01.2019 р.. Сума заборгованості складає 12722,67 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9109,31 грн., прострочена заборгованість за процентами - 1493,94 грн., неустойка за порушення зобов`язань по кредиту в розмірі становить 2119,42 грн.. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» складає 13222,67 грн.. Даний виконавчий напис вчинено на підставі наступних документів: витягу від 31.01.2019 року (за безкоштовним запитом/ Міністерство юстиції України) (а.с. 74-75), Статуту Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (а.с. 76-79), Витягу з Наказу «ПУМБ» №749ОС від 24.07.2015 р. (а.с. 80), довіреності від 11.04.2018 р. (а.с. 81), Повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності) №38440379 (а.с. 82), інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 31.01.2019 р. (а.с. 83), копії паспорту громадянина України [PERSON] (а.с. 84, 85), заяви про вчинення виконавчого напису (вих.. 107 від 28.01.2019 р.) представника Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (а.с. 86), Виписки з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором 26253018550650 (а.с. 87), пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) затвердженої розпорядженням АТ «Банк РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» №51 від 01.04.2010 р. (а.с. 88), письмової вимоги (повідомлення) вих.. № 24 від 26.09.2018 р. до [PERSON] (а.с. 89). Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника серії ВП №58538827 від 23.03.2019 р. (а.с. 10) приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. на підставі виконавчого напису №2443, виданого 31.01.2019 року приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С., звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] . Згідност.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідност.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно доч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідност.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно дост.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Такими актами є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 щодо Вчинення виконавчих написів Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року по справі № 137/1666/16-ц вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених в постанові від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Зокрема, на переконання суду, надані відповідачем нотаріусу документи не підтверджують безспірності заборгованості боржника перед стягувачем. Вирішуючи дану справу суд бере до уваги те, що на момент вчинення виконавчого напису № 2443 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 31.01.2019 року боржник [PERSON] , не мав безспірну заборгованість перед стягувачем, так як згідно до наданої лише виписки з рахунка [PERSON] про непогашення заборгованості за кредитним договором 26253018550650 станом на 28.01.2019 року складає 12722,67 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9109,31 грн., прострочена заборгованість за процентами - 1493,94 грн., неустойка за порушення зобов`язань по кредиту в розмірі становить 2119,42 грн., однак період виникнення заборгованості, кінцевого терміну погашення заборгованості не вказано, тощо, хоча в виконавчому написі нотаріуса вказано на те, що стягнення заборгованості проводиться за період з 28.01.2018 р. по 28.01.2019 р., та загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» складає 13222,67 грн., як то вказано у заяві про вчинення виконавчого напису, що не підтверджено іншими доказами. Крім того, не зважаючи на той факт, що відповідач АТ «Перший Український Міжнародний Банк» дійсно надсилав [PERSON] вимогу про погашення кредиту, але у свою чергу не надав суду беззаперечних доказів на підтвердження отримання ним цього листа на день оформлення виконавчого напису, суд приходить до висновку, що на день вчинення виконавчого напису боржник фактично повідомлений про наявність боргу не був. Так, неотримання позивачем вимоги об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно поінформованою про наявність заборгованості та можливість надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги відповідача. Враховуючи те, що станом на 31.01.2019 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, у зв`язку з тим, що АТ «Перший Український Міжнародний Банк» не надало документів, що свідчать про безспірність його вимог та доказів отримання позивачем вимоги про усунення порушень умов кредитного договору із вказівкою розміру боргу, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно роз`яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», в п. 6 зазначено, що відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів. Згідно ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Статтею 141 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так за загальним правилом, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved