Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Артемівської міської ради, у якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування позову позивач зазначає, що після смерті батька його дружини [PERSON], який помер [INFO], залишилася спадщина у вигляді житлового будинку який розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно договору дарування у вигляді подарунку був прийнятий вищезазначений будинок жінкою позивача [PERSON], яка померла [INFO], не встигнувши переоформити право власності на вищенаведений будинок. Позивач [PERSON] зазначив, що в будинку вони з померлою дружиною проживали разом, та він продовжує жити в ньому на сьогоднішній день. За викладених обставин у позовній заяві позивач не може оформити спадщину в нотаріальній конторі, хоча фактично прийняв її, а тому позивач був змушений звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх на підставах, визначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до Свідоцтва про спадкування від 15.08.1952 року будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] успадкували [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], тобто [PERSON] належала на той час ? частина будинку. Згідно з договором дарування, зареєстрованому в реєстрі № 1-229 від 19.02.1990 року, [PERSON] прийняв в дар ? житлового будинку з частиною надвірних будівель, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, з 1990 року будинок повністю належав останньому на праві власності. [INFO] у віці 74 років помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про смерть 1999 року грудня місяця 13 числа зроблено запис № 1324 та Артемівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану видано свідоцтво про смерть. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Відповідно до роз'яснень наданих у п.1 Постанови Пленуму Верхового суду України №7 від 30.05.2008р., відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи час відкриття спадщини після смерті [PERSON] (який помер у [INFO]), на той час діяли норми ЦК УРСР (в редакції 1963року). Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Донька померлого [PERSON] - [PERSON] після смерті батька фактично прийняли спадщину, але нотаріально не оформила її. З матеріалів справи (будинкової книги, довідки голови квартального комітету № 1) вбачається, що [PERSON], [INFO], був прописаний та проживав за адресою: [ADDRESS] з 11 травня 1985 року по 05.03.2010 року. 20 лютого 2005 року у віці 45 років померла дружина позивача - [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 2005 року лютого місяця 23 числа зроблено відповідний запис за № 247 та Артемівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції видано Свідоцтво серії [NUMBER]. В свідоцтві про народження [PERSON], батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). У відповідності до ч 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановлено ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями статті 1276 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. [PERSON] на момент смерті [PERSON] відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] був її чоловіком (арк.с.7). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 36472450 від 29.01.2014 року та на запит суду Першої Артемівською державною нотаріальною конторою повідомлено, що після смерті [PERSON], померлого [INFO], спадкова справа не відкривалась, ніхто не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 36477743 від 30.01.2014 року та на запит суду Першої Артемівською державною нотаріальною конторою повідомлено, що після смерті [PERSON], померлої [INFO], спадкова справа не відкривалась, ніхто не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З пояснень позивача та матеріалів справи судом зроблено висновок про те, що позивач як на момент смерті батька дружини [PERSON], так і на момент смерті своєї дружини, проживав разом з нею, тобто фактично прийняв спадщину. Після смерті дружини позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право власності йому було відмовлено, оскільки в нього немає документа щодо прийняття спадщини його дружиною після смерті батька. Судом встановлено, що відповідач проти позову не заперечує. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявних для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, а також те, що визнання позову відповідачем і його задоволення судом не суперечить діючому законодавству та не порушує прав та свобод інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved