Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача 1/2 частини вартості відчуженого транспортного засобу ВАЗ 210930 д/з [NUMBER] , що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, в сумі 40368,00 грн., посилаючись на придбання спірного автомобіля в період шлюбу та одноособове відчуження автівки відповідачкою без його згоди. В обґрунтування позову зазначив, що з 21.06.2006 р. перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 10.07.2017 р. між ними розірваний. В березні-квітні 2013 року під час шлюбу вони з відповідачкою за спільні кошти придбали легковий автомобіль ВАЗ 210930 червоного кольору, 2006 року випуску д/з [NUMBER] , який є спільним майном подружжя та використовувався в інтересах родини. Однак як стало відомо, наприкінці 2017 року - почату 2018 року відповідач відчужила автомобіль на користь третьої особи без його відома та письмової згоди. Тому виходячи з максимальної вартості 1/2 частини автомобіля ВАЗ 210930, 2006 року випуску просить задовольнити заявлені вимоги. До початку першого судового засідання розгляду справи по суті позивач, в порядку статті 49 ЦПК України, подав заяву про зменшення позовних вимог, зазначивши, що 28 листопада 2019 року від представника відповідача отримано копію висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 261/19 від 14.11.2019 р. про визначення ринкової вартості, відповідно до якого середня ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21093 номерний знак [NUMBER] станом на 07.11.2019 р. складає 54246,72 грн. Тому виходячи з встановленої вартості автомобіля, просить стягнути з відповідача вартість 1/2 частини автомобіля в сумі 27123,36 грн. Ухвалою суду від 03 вересня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 03 вересня 2019 року витребувано з Територіального сервісного центру 1243 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області копію цивільно-правового договору або довідки-рахунку, за яким транспортний засіб ВАЗ 210930, червоного кольору, 2006 року випуску, об`ємом двигуна 1499, останній відомий д/з [NUMBER] був придбаний на ім`я [PERSON] , а у разі відсутності копії цивільно-правового договору або довідки-рахунку, інформацію про дату, номер укладення (складання) цивільно-правового договору (довідки-рахунку), місця його реєстрації, за яким транспортний засіб ВАЗ 210930, червоного кольору, 2006 року випуску, об`ємом двигуна 1499, останній відомий д/з [NUMBER] був придбаний на ім`я [PERSON] ; копію цивільно-правового договору або довідки-рахунку, за яким транспортний засіб ВАЗ 210930, червоного кольору, 2006 року випуску, об`ємом двигуна 1499, останній відомий д/з [NUMBER] був відчужений [PERSON] на ім`я третьої особи, а у разі відсутності копії цивільно-правового договору або довідки-рахунку, інформацію про дату, номер укладення (складання) цивільно-правового договору (довідки-рахунку), місця його реєстрації, за яким транспортний засіб ВАЗ 210930, червоного кольору, 2006 року випуску, об`ємом двигуна 1499, останній відомий д/з [NUMBER] був відчужений [PERSON] на ім`я третьої особи; інформацію про марку, модель, рік випуску, колір, об`єм двигуна, номеру шасі (кузова, рами), діючого реєстраційного номеру транспортного засобу [NUMBER] , червоного кольору, 2006 року випуску, об`ємом двигуна 1499, останній відомий д/з [NUMBER]. Ухвалою суду від 07 листопада 2019 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] витребувано з Криворізького відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області належним чином завірені копії матеріалів перевірки за 2017 рік за фактом виявлення транспортного засобу ВАЗ 210930, червоного кольору, 2006 року випуску, об`ємом двигуна 1499, державний номерний знак [NUMBER] зареєстрований на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце проживання за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги підтримали з підстав, викладених в заяві про зменшення позовних вимог, наполягали на їх задоволенні в повному обсязі. Позивач суду пояснив, що він дійсно має заборгованість по аліментам, оскільки є студентом та отримує стипендію в розмірі 500,00 грн., інших джерел доходу не має, однак коли дитина знаходиться з ним, придбає йому все необхідне. Представник відповідача [PERSON] змінені вимоги визнав частково, вважав, що частка позивача підлягає зменшенню на підставі частин 2,3 статті 70 СК України, оскільки їх спільна дитина проживає з матір`ю, позивач має заборгованість по аліментам в сумі 9000,00 грн., щомісяця на утримання дитини з доходів позивача відраховуються лише по 100,00 грн., тому вважає, що позивач ухиляється від сплати аліментів. В минулому році позивач частково погасив заборгованість по аліментам. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як встановлено судом, сторони з 21 січня 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2017 року між ними розірвано (а.с. 15-16 - копія рішення суду). В період шлюбу сторонами придбано транспортний засіб ВАЗ 210930, червоного кольору, 2006 року випуску, об`ємом двигуна 1499, державний номерний знак [NUMBER] , який було зареєстровано за [PERSON] (а.с. 35). Таким чином матеріалами справи підтверджується факт набуття спірного автомобіля за час перебування у шлюбі, дане майно є спільним сумісним майном подружжя, що не заперечується відповідачем. Згідно відомостей Територіального сервісного центру № 1243, 18 листопада 2017 року за договором купівлі, укладеному у суб`єкта господарювання ТОВ «Алексавто-Кіровоград» від 17 листопада 2017 року, автомобіль ВАЗ 210930 2006 року випуску перереєстровано на іншого власника, виданий номерний знак [NUMBER] (а.с. 35). Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Підстав відступити від зазначених висновків не встановлено. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Згідно з частиною третьою статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У випадку, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (Пункт 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (постанова Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 204/9102/14-ц). Вирішуючи питання про розмір часток сторін в майні, суд виходить з того, що інше не визначено домовленістю між сторонами, а тому вважає їх рівними. Відступати від рівності часток подружжя з огляду на зазначені в статті 70 СК України обставини, суд не вбачає підстав за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої вимоги. Стягуючи компенсацію вартості частини автомобіля, суд керується висновком експертного авто товарознавчого дослідження № 261/19 про визначення ринкової вартості, складеного 14 листопада 2019 року (а.с. 52-56), відповідно до якого середня ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21093 реєстраційний номерний знак [NUMBER] станом на 07.11.2019 р. складає 54246,72 грн. Таким чином, вартість 1/2 частини спірного автомобіля становить 27123,36 грн. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються сторони, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами першою, другою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, сплачених ним при подачі позову (а.с. 1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved