Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS] за правилами набувальної давності. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. В 1998 році [PERSON] правомірно вселився до домоволодіння [ADDRESS]. З вказаного часу позивач на постійній основі проживає за вказаною адресою, покращує житлові умови, займається господарством, обробляє земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку. При вчиненні позивачем дій, направлених на оформлення на своє ім'я права власності на спірне домоволодіння, встановлено, що власником будинку є [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач з урахуванням того, що з часу вселення до житлового будинку [ADDRESS] та до теперішнього часу відкрито користується об'єктом нерухомого майна, експлуатуючи його за призначенням, вважаючи себе добросовісним набувачем спірного майна, звернувся за судовим захистом своїх прав та інтересів, в спосіб визнання права власності, за допомогою якого досягне панування над належним домоволодінням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Відповідач Олександрівська селищна рада Мар'їнського району Донецької області у судове засідання не направила свого представника, надіславши на адресу суду заяву з клопотанням розглянути справу за позовом [PERSON] в відсутність органу місцевого самоврядування, при цьому заперечень проти заявлених вимог не має. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 1998 року відкрито, безперешкодно володіє домоволодінням [ADDRESS]. Даний факт підтверджено письмовими доказами, а саме актом депутату Олександрівської селищної ради Мар'їнського району Донецької області, довідкою виконкому Олександрівської селищної ради Мар'їнського району від 25 вересня 2013 року. Від [PERSON], [PERSON], заявлених позивачем як свідків по справі, надійшли заяви, зі змісту яких вбачається, що ними підтверджено факт того, що [PERSON] відкрито володіє та користується житловим будинком [ADDRESS]. Власником домоволодіння є [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 15 травня 1961 року виконавчим комітетом Олександрівської селищної ради. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Даних про успадкування спадщини після смерті [PERSON] судом не встановлено. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду, зокрема, у випадку, коли особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном, продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з часу добросовісного заволодіння спірним домоволодінням експлуатує майно за призначенням, здійснює охорону житлового будинку, обробляє земельну ділянку. Відповідно до п. 1 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року, а п. 8 цих положень встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюється, також, на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином визнання права власності за набувальною давністю, не може мати місця раніше 1 січня 2011 року. Зважаючи на те, що домоволодіння [ADDRESS] є нерухомим майном, та на момент розгляду справи сплило десять років, коли можуть бути застосовані положення Цивільного кодексу про набувальну давність, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок з господарськими побудовами за набувальною давністю обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню, оскільки це буде спрямовано на захист інтересів позивача та не суперечить чинному законодавству. На підставі ст. 344 ЦК України,

Outcome: approved