Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до КП ШКЗ «Зірка» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що Згідно наказу № 1765 від 02.10.1978 р. позивач був прийнятий на посаду в цех № 8 «обрізником поліетиленових виробів по 2 розряду». Наказом № 242-к від 10.05.2018 року позивач був звільнений за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю (ст. 38 ч. З КЗпП України). На день звільнення з роботи Казенне підприємство «Шосткинський казенний завод «Зірка» нарахувало [PERSON] заробітну плату в сумі 21553,26 грн., але виплатити її внаслідок відсутності грошових коштів відмовилося. А тому позивач звернувся з вказаним позовом до суду, оскільки підприємство повинно виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення суду. Відповідач у відповідності до ст. 278 ЦПК України відзив на позов, у наданий судом строк до суду не надав. Заперечень проти розгляду справи в прощенному провадженні без виклику сторін не надав. Тому, відповідно до ст. 279 ч. 5 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що [PERSON] працювала в КП ШКЗ «Зірка» з 02.10.1978 року по 10.05.2018 року (а.с.7) Правовідносини по даному позову регулюються Кодексом законів про працю України. Згідно ст. 43 Конституції України, кожна людина має право на заробітну плату, не нижчу ніж встановлену законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівниками регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. 10.0.2018 року позивача звільнено з посади за власним бажанням в зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю.(а.с.7) В день звільнення позивача і до цього часу відповідач не виплатив всіх належних йому сум заробітку, в результаті чого відповідно до посвідчення № 626 про примусове виконання рішення комісії по трудовим спорам з КП ШКЗ «Зірка» на користь [PERSON] стягнуто 21553,26 грн. (а.с.8). Разом з цим після звільнення позивача і до цього часу заробітна плата йому не виплачена. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати проводиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Пунктом 8 Порядку визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки від 07.11.2019р. середньоденна заробітна плата позивача становить 147,84 грн (а.с.11) Таким чином заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 10.05.2018 року (з дати звільнення) по 08.01.2020 року(по день винесення рішення) становить 61501,44 грн (416(кількість роб. днів) *147,84 (середньоденна з.п.)), які слід стягнути з відповідача. Отже вимоги позивача доведені і підлягають задоволенню. Крім цього суд має допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення усієї суми заборгованості із заробітної плати У відповідності до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved