Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права адвоката [PERSON] інформацію, направлену письмовим повідомленням до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, щодо: «Неявка адвоката [PERSON], захисника [PERSON], в судові засідання носить систематичний характер, докази поважності причин неявки жодного разу не були надані суду. Поведінка адвоката [PERSON] свідчить про явну неповагу до суду, тягне за собою зрив судових засідань та сприяє порушенню розумних строків розгляду кримінального провадження», а також про зобов'язання [PERSON] протягом 10 робочих днів з моменту набрання рішенням законної сили, спростувати недостовірну інформацію направлену письмовим повідомленням до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, щодо вищевикладеного, шляхом направлення на адресу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області листа із спростуванням, про стягнення з [PERSON] на його користь компенсацію за моральну шкоду, завдану приниженням честі, гідності та ділової репутації у розмірі 60 000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що підставою звернення з даним позовом до суду, стало розповсюдження суддею [PERSON] негативної, неправдивої інформації про нього, як професійного адвоката, що порочить його честь, гідність, підриває його ділову репутацію, тобто немайнові блага, які в свою чергу мають бути захищені в судовому порядку, та розповсюджена інформація має бути спростована. В провадженні судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області [PERSON] перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Позивач зазначає, що в даному кримінальному проваджені він є захисником гр. [PERSON], на підставі Договору на надання юридичної допомоги № 88/15 від 10 листопада 2014 року. Приймає участь в судових засіданнях, надає докази, дає пояснення, проводе всі необхідні дії, що передбачені кримінальним-процесуальним законодавством, для надання кваліфікаційної правової допомоги своєму підзахисному. Як нещодавно виявилось, суддя [PERSON] направив до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, письмове повідомлення-скаргу, в якому зазначив, що позивач, «як захисник [PERSON] в кримінальному провадженні, не з'являвся в судові засідання, що носить систематичний характер, докази поважності причини неявки жодного разу не були надані суду. Така поведінка свідчить про явну неповагу до суду, тягне за собою зрив судових засідань та сприяє порушенню розумних строків розгляду кримінального провадження». На підставі направленого повідомлення судді, кваліфікаційно-дисциплінарною комісією було призначено засідання, щодо перевірки відомостей викладених суддею. Викладена суддею інформація була перевірена Дисциплінарною комісією адвокатів на засіданнях, за результатами яких було винесено рішення № 232/ДПП-15 від 05 серпня 2015 року про відмову в порушені дисциплінарної справи відносно нього. Було встановлено, що його дії не пов'язані з навмисним зривом судових засідань з метою невиправданого затягування розгляду справи, чи неповаги до суду, як те зазначалось суддею [PERSON]., а тому не може бути визначена як свідоме порушення адвокатом вимог чинного кримінально - процесуального законодавства, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правил адвокатської етики. Тобто було встановлено, що направлена суддею інформація не відповідає дійсності та не відображає фактичних обставин справи. Позивач вважає, що викладена суддею [PERSON]. в повідомленні інформація щодо нього як захисника [PERSON] у кримінальному проваджені - є неправдивою та негативною, що порочить його честь та гідність порядної, законослухняної людини, та в першу чергу підриває його ділову репутацію як професіонала своєї справи, який діє лише та тільки в межах норм морального, матеріального та процесуального права. Позивач зазначає, що свідчення судді щодо ненадання поважності причин неявки до суду, повністю було спростовано під час засідання Дисциплінарної комісії, а саме, було встановлено поважність причин неявки його в судові засідання, перевірено та вивчено всі докази, якими підтверджувалась поважність його неявки. Крім того, позивач зазначає, що комісією в ході розгляду дисциплінарної справи, було отримано інформацію з Марганецького міського суду Дніпропетровської області, про отримання його заяв в яких повідомлялись причини неможливості з'явитись до суду, що підтверджує їх надходження до суду та повністю спростовує інформацію зазначену суддею [PERSON]. Позивач також вказує, що така протиправна поведінка особи, більш того судді, який розглядає кримінальне провадження, де він виступає захисником підсудного, є нічим іншим як тиском на учасників процесу. Розповсюдження недостовірної інформації про нього, окрім підриву його ділової репутації, завдало йому значну моральну шкоду, розмір якої він оцінює в розмірі 60 000 грн. Така сума обґрунтовується тим, що багато років, досвідом, він заробляв собі репутацію адвоката професіонала та розповсюдження такої негативної інформації про нього, підриває заслужену ділову репутацію, його авторитет серед колег, та загальну професійну оцінку серед клієнтів та сторонніх осіб. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності через неможливість з'явитися до суду в зв'язку із зайнятістю на роботі, а також надав суду письмові заперечення на позовну заяву, мотивуючи наступним. Він є суддею Марганецького міського суду Дніпропетровської області. В його провадженні перебуває кримінальне провадження відносно [PERSON] та [PERSON], які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. В даному кримінальному проваджені позивач - адвокат [PERSON], являється захисником [PERSON], на підставі Договору на надання юридичної допомоги № 88/15 від 10 листопада 2014 року. 01 липня 2015 року він направив до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області лист реагування, в якому зазначив, що позивач, як адвокат в кримінальному провадженні, не з'являвся в судові засідання, що носило систематичний характер, докази поважності причини неявки жодного разу не були надані суду. Така поведінка свідчила про явну неповагу до суду, тягнула за собою зрив судових засідань та сприяла порушенню розумних строків розгляду кримінального провадження, а саме: кримінальне провадження було призначено до розгляду на 01 липня 2015 року на 09-00 годину. В судове засідання не з'явились захисники - адвокати [PERSON] та [PERSON] причини неявки суду не повідомили. Захисник [PERSON] не з'являвся в судові засідання 07 квітня 2015 року, 15 квітня 2015 року, 12 травня 2015 року, 12 червня 2015 року. 22 червня 2015 року, 01 липня 2015 року. Захисник [PERSON] не з'являвся в судові засідання 23 квітня 2015 року, 12 травня 2015 року, 20 травня 2015 року, 08 червня 2015 року, 12 червня 2015 року, 22 червня 2015 року, 26 червня 2015 року. 01 липня 2015 року. Прокурором заявлено клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу обвинуваченого для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого [PERSON] у вигляді тримання під вартою, яке заявлено ним 08 червня 2015 року. Неявка захисників у судове засідання потягла за собою необхідність призначення захисника через Дніпропетровський обласний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги для проведення однієї процесуальної дії. Неявка вказаних захисників у судове засідання носить систематичний характер, докази поважності причин неприбуття жодного разу не були надані суду. Дана поведінка адвокатів свідчила про явну неповагу до суду, тягнула за собою зрив судових засідань, сприяла затягуванню розгляду кримінального провадження та клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно [PERSON], яке заявлене 08 червня 2015 року. Неявка адвокатів у судові засідання сприяла порушенню розумних строків розгляду кримінального провадження. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, вважає що в задоволенні даного позову слід відмовити з огляду на наступне. Позивач у даній справі - [PERSON], являється захисником [PERSON], на підставі Договору на надання юридичної допомоги № 88/15 від 10 листопада 2014 року. Справа відносно [PERSON] та [PERSON], які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, перебуває у провадженні судді Марганецького міського суду - [PERSON]., який є відповідачем у даній справі. Під час розгляду справи, в результаті неодноразової неявки у судове засідання адвоката [PERSON], 01 липня 2015 року суддя направив до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області лист реагування, в якому зазначив, що адвокат в кримінальному провадженні, не з'являвся в судові засідання, що носило систематичний характер, докази поважності причини неявки жодного разу не були надані суду. На підставі направленого суддею листа реагування кваліфікаційно-дисдиплінарною комісією адвокатури Дніпропетровської області було призначено засідання, щодо перевірки відомостей, викладених суддею та винесено рішення № 232/ДПП-15 від 05 серпня 2015 року, яким відмовлено в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката [PERSON], в зв'язку з тим, що останній надав докази поважності причин його неявки в судові засідання, відносно захисника-адвоката [PERSON] дисциплінарна справа порушена. Згідно ст. 138 КПК України поважними причинами неприбуття особи на виклик є: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо:,5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров'я у зв'язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім'ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об'єктивно унеможливлюють з'явлення особи на виклик. Зі змісту статі 324 КПК України у випадку неприбуття в судове засідання прокурора або захисника, участь якого відповідно до положень цього КПК чи за рішенням суду є обов'язковою, суд також має відкласти судовий розгляд, визначивши дату, час та місце проведення наступного засідання. Якщо ж причина неприбуття цих осіб не є поважною, суд порушує питання про відповідальність прокурора або захисника, які не прибули, перед органами, уповноваженими притягати їх до дисциплінарної відповідальності (перед вищестоящим прокурором або кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури). Тобто нормами КПК України чітко визначені дії суду в разі вищезазначеного випадку. Суддя, виконуючи норму закону ,порушив питання про відповідальність захисника, який не прибув, перед органами, уповноваженими притягати їх до дисциплінарної відповідальності (кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури), вважаючи неявку адвоката систематичною та без поважних причин. Відповідно відомості щодо даного повідомлення розглядає компетентний орган - в даному випадку - Кваліфікаційно- дисциплінарна комісія адвокатури Дніпропетровської області. При перевірці відомостей викладених у повідомленні судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області - причини неявки адвоката визнані поважними. При обґрунтуванні свого позову , позивач надав суду єдиний документ, як доказ по справі - рішення № 232/ДПП-15 від 05 серпня 2015 року, яким відмовлено в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката [PERSON], в мотивувальній частині якого зазначено, що в обґрунтування своїх пояснень, адвокат [PERSON] надав до дисциплінарної палати довідки, ухвали судів та довідки медичних установ, як докази поважності причин його неявки до суду для участі в судових засіданнях. Але жодного з цих документів, як на підставу своїх вимог при звернені з позовом до суду, позивачем надано не було. Позивачем також не було заявлено клопотання про витребування з Марганецького міського суду документів, що б підтверджували поважність його відсутності у судових засіданнях. Згідно із п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Між тим, відшкодування моральної шкоди та її обґрунтованість є похідним від вирішення спору про правомірність вимог позивача про захист честі, гідності та ділової репутації, а, як зазначено вище, в процесі розгляду справи факти, викладені позивачем в обґрунтування вимог щодо захисту честі, гідності та ділової репутації не знайшли свого підтвердження. Більш того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази вини відповідача у завданні моральної шкоди позивачу, не доведена наявність причинного зв'язку між нанесеною позивачу шкодою та протиправними діями відповідача, не визначено чим підтверджуються моральні страждання та з якого розрахунку виходив позивач, визначаючи розмір моральної шкоди у 60 000 грн. Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивачем, в порушення ст.ст. 23, 270, 275, 277, 297, 1167 Цивільного кодексу України, п.п. 4, 18, 19, 21, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 10, 57-60 Цивільного процесуального кодексу України не доведено факту поширення відповідачем негативної, принижуючої інформацію щодо честі, гідності та ділової репутації позивача та нанесення (завдання) йому моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України). Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про безпідставність, необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, оскільки позивач не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, у зв'язку з чим в задоволенні позовної заяви [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди - слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed