Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, та свої вимоги мотивує тим, що 19 липня 2018 року о 16:40 год головними спеціалістами управління «Інспекція з благоустрою міста Суми» Сумської міської ради виявлено порушення правил благоустрою м. Суми за адресою: м. Суми,вул. Заливна, а саме фізична особа-підприємець [PERSON] самовільно встановив точку торгівлі з автомобіля Мерседес з реалізації готової їжі без наявності відповідного дозволу, що є порушенням п. 24 розділу ХІІ Додатку до рішення Сумської міської ради «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР, також за вищезазначеною адресою [PERSON] припаркував автомобіль Мерседес для реалізації готової їжі, на зеленій зоні міста, що є порушенням п. 19 розділу XII Додатку до рішення Сумської міської ради «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР. Відносно [PERSON] були складені протоколи про адміністративні правопорушення №030113 від 19 липня 2018 року, №030201 від 19 липня 2018 року у зв`язку порушення п.19, п.24 розділу XII Додатку до рішення СМР «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР, що передбачає адміністративну відповідальність згідно ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 30 липня 2018 року на засіданні адміністративної комісії була розглянута справа про адміністративне правопорушення та за результатами розгляду справи Адміністративною комісією при виконкомі Сумської міської ради прийнято постанову від 30 липня 2018 року № 1142 за фактом порушення позивачем п.19, п.24 розділу XII рішення Сумської міської ради «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР та відповідно до ст. 152 КУпАП позивача притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафної санкції у сумі 1700 гривень. Вказану постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради було оскаржено в судовому порядку та постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року по справі №591/4594/18 її скасовано. Виносячи постанову, судом встановлено, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що свідчить про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Позивач вказує, що йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у і тому, що невинну особу було пригнуто до відповідальності, внаслідок чого з`явилося відчуття тривоги, хвилювання, безсоння, відчуття безкарності осіб органу, що виносив постанову про притягнення до відповідальності, що також і підірвало авторитет органів місцевого самоврядування. Через незаконне притягнення до відповідальності у нього зірвалися його життєві плани через судові тяжби, відкрите виконавче провадження про стягнення боргу, арешт рахунків. Відбулося погіршення стосунків з підлеглими працівниками, оскільки в останніх виникла думка, що вони сприяють позивачу в незаконній діяльності. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з виконавчого комітету Сумської міської ради на його користь моральну шкоду 10000 грн. 00 коп. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 11 грудня 2019 року о 09 год. 00 хв. 04 жовтня 2019 року від представника виконавчого комітету Сумської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивачем не надано жодного документу на підтвердження змін у фізичному або психологічному стані здоров`я, доказів порушення нормального укладу його життя або інших негативних для позивача наслідків матеріали справи не містять. Обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні, таким чином, відшкодування шкоди настає при одночасному існування усіх вищезазначених обставин, які повинні бути доведені позивачем. Проте, доказів погіршення життєвих зав`язків з підлеглими працівниками саме ув`язку із притягненням позивача до адміністративної відповідальності не надано. Наявність будь-якого стресового стану, через судові тяжби, відкрите виконавче провадження про стягнення боргу, арешт рахунків, що спричинило душевні хвилювання чи погіршення здоров`я, позивач належним чином не підтверджено. Крім того, позивач у своєму позові не навів, з яких саме міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди. Посилаючись на зазначене, просить відмовити у задоволенні позову. 11 грудня 2019 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду на 20 лютого 2020 року о 15 год. 00 хв. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог. Позивач, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове зсідання не з`явився. Вислухавши пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 лютого 2019 року у справі № 591/4594/18 за адміністративним позовом [PERSON] до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 лютого 2019 року по справі №591//4594//18 скасовано, прийнято нове рішення, яким скасовано постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради №1142 від 30 липня 2018 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та закрито справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] . Вказаним рішенням суду встановлено, що 19 липня 2018 року о 16:40 год. головними спеціалістами управління «Інспекція з благоустрою міста Суми» Сумської міської ради ГордієнкомМ. С. та [PERSON] виявлено порушення Правил благоустрою м. Суми за адресою: [ADDRESS] , а саме фізична особа - підприємець [PERSON] самовільно встановив точку торгівлі з автомобіля Мерседес д.н. [NUMBER] з реалізації готової їжі без наявності відповідного дозволу, що є порушенням п. 24 розділу XII Додатку до рішення Сумської міської ради «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР, також за вищезазначеною адресою ФОП [PERSON] припаркував автомобіль Мерседес д.н. [NUMBER] для реалізації готової їжі, на зеленій зоні міста, що є порушенням п. 19 розділу XII Додатку до рішення Сумської міської ради «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР. Відносно позивача складені протоколи про адміністративні правопорушення №030113 від 19 липня 2018 року, №030201 від 19 липня 2018 року у зв`язку порушення п.19, п.24 розділу XIІ Додатку до рішення СМР «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР, що передбачає адміністративну відповідальність згідно ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 30 липня 2018 року на засіданні адміністративної комісії справа про адміністративне правопорушення розглянута у присутності позивача. При розгляді адміністративної справи позивач пояснив, що з зазначеним порушенням, а саме самовільним встановленням точки торгівлі, не згоден, так як вже два роки не може узаконити свою діяльність, міська влада не надає дозвіл. За результатами розгляду справи Адміністративною комісією при виконкому Сумської міської ради прийнято постанову від 30. липня 2018 р. № 1142 за фактом порушення позивачем п.19, п.24 розділу XII рішення Сумської міської ради «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР та відповідно до ст. 152 КУпАП позивача притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафної санкції у сумі 1700 гривень. Приймаючи рішення про скасування постанови Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради № 1142 від 30 липня 2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, суд апеляційної інстанції послався на те, що в порушення вимог законодавства відповідач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження обставин порушення позивачем п. 19, п. 24 розділу ХІІ Додатку до рішення СМР «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми» від 26 грудня 2014 року № 3853-МР, а саме відсутні докази того, що позивач самовільно встановив саме точку торгівлі без наявності дозволу на таке встановлення, а також доказів того, що позивач припаркував свій автомобіль на зеленій зоні міста. Також судом зазначено, що доказів вчинення правопорушення (обґрунтовані пояснення позивача, пояснення свідків тощо) відповідачем не надано ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції, тобто в матеріалах справи відсутні дані, які б беззаперечно свідчили про те, що позивач вчинив порушення, за які передбачена відповідальність згідно ст. 152 КУпАП. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради № 1142 від 30 липня 2018 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП винесена з порушенням норм КУпАП, оскільки відсутні належні і допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що в цілому свідчить про відсутність належного обґрунтування наведених в оскаржуваній постанові обставин та їх доведеність допустимими доказами (а.с.43-47). Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Частинами першою та другою статті 22 ЦК України передбачено право особи на відшкодування збитків у результаті порушення її цивільного права. Збитками є, у тому числі, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України). При цьому, незаконність рішення, дій чи бездіяльність завдавача шкоди повинна бути доведена, а вина в цьому випадку презумюється. Суб`єктом відшкодування завданої шкоди є Держава та орган місцевого самоврядування. Тобто шкода відшкодовується за рахунок державного бюджету, бюджетів органів місцевого самоврядування. Протиправне рішення Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради, який є органом місцевого самоврядування, при здійсненні ним своїх повноважень встановлено зазначеним рішенням суду, закриття справи про адміністративне правопорушення свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому неправомірним рішенням відповідача, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини. Внаслідок протиправного рішення відповідача позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягала в душевних переживаннях, порушенні звичайного способу життя та вимагала від нього додаткових зусиль для оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розмір компенсації моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер та об`єм заподіяних позивачу моральних страждань, ступінь їх доведеності. Проте заявлений позивачем не підтверджений належними та допустимими доказами, в тому числі щодо погіршення стосунків з підлеглими працівниками, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1500 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Зазначений розмір моральної шкоди буде відповідати вимогам розумності і справедливості. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам (оскільки позов задоволено частково, на 15 % від заявленої суми) у розмірі 115 грн. 26 коп. (15% від 768,40 грн. сплачених при пода0чі позову судових витрат), та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 300 грн.0 коп. (15%% від 2000,00 грн.).

Outcome: partial