Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 23.08.2017 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд прийняти позовну заяву про розірвання шлюбу до провадження Дзержинським районним судом м. Харкова. Розірвати шлюб між ним, [PERSON], 01.05.1985 р. н., який мешкає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, буд. 66 В, кв. 285, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького міського управління юстиції Донецької області 21.01.2011 р., актовий запис про шлюб № 31 від 21.01.2011 року, свідоцтво про одруження серія 1 НО № 226913. Визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], з відповідачем [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, буд. 66 В, кв. 285. В обґрунтування поданого позову [PERSON] зазначає, що з 21.01.2011 р. вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, в шлюбі у них народилася син [PERSON], [INFO], шлюбні відносини між ними фактично припинені, подальше збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд шлюб розірвати. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.01.2018 р. (головуючий суддя Грищенко І. О.) позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання неповнолітньої дитини в частині визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], з відповідачем [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, буд. 66 В, кв. 285 залишена без розгляду. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 21 січня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 21.01.2011 р. зроблено відповідний актовий запис за № 31. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Місце реєстрації: Донецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21.01.2011 р. серія 1 НО № 226913. [PERSON], 18 січня 2013 року, народився в м. Донецьку, Донецької області, про що 30.01.2013 р. складено відповідний актовий запис № 94. Його батьками записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. Місце державної реєстрації відділ державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, що підтверджується свідоцтвом про народження від 30.01.2013 р. серія I НО № 506687. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з розясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.01.2011 р., у них народилася спільна дитина: син [PERSON], [INFO]. Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що сторони однією сім?єю не проживають з лютого 2016 р., шлюбні відносини між сторонами припинені, позивач не бажає зберегти шлюб, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, в розумінні ч. 1 ст. 24 СК України ніхто не може примушувати жінку та чоловіка до шлюбу, а ст. 56 СК України передбачає право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, спільне господарство сторони не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов [PERSON] задоволенню. На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved