Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, вказуючи на те, що 27.06.2009 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, в якому у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Шлюб було розірвано 23.08.2016 року. 21.04.2017 року за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №200/3731/17 з нього стягнуті аліменти на користь відповідачки на утримання їх сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 06.03.2017 року. Виконавчий лист перебуває на виконанні. За період від дати винесення рішення до 28.05.2021 року у платника аліментів змінилися сімейний та матеріальний стан. 01.12.2018 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. У подружжя народився син - [PERSON] , який перебуває на утриманні позивача. На час ухвалення рішення від 21.04.2017 року позивач отримував заробітну плату, однак починаючи з 11.02.2020 року він є непрацевлаштованим. У зв`язку із скрутним матеріальним становищем у позивача виникла заборгованість по аліментам. Зазначені обставини свідчать про зміну сімейного та матеріального стану відповідача. На підставі ст.ст. 182, 183, 192 СК України просив зменшити розмір аліментів з 1/3 частини на ј частину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник відповідачки подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідачки 5000 грн. витрат на правничу допомогу, вказуючи на те, що позивач ніяких коштів на утримання дитини не сплачував і зазначені обставини підтверджуються розрахунками державного виконавця заборгованості по аліментах. Крім того, позивача було притягнуто до відповідальності за заборгованість по сплаті аліментів рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська та стягнуто пеню в сумі 81223,94 грн. Факт злісного ухилення позивача від обов`язку піклуватися про стан здоров`я своєї дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення матеріального утримання до повноліття підтверджується постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2021 року по справі про притягнення [PERSON] за ст. 183-1 КУпАП. Разом з цим, [PERSON] також приховав від суду факт існування відносно нього кримінального провадження № 12021046700000124, внесеного до ЄРДР 04.06.2021 року за скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. За таких обставин вбачається, що позивач ніколи не сплачував аліменти на утримання свого сина, злісно ухилявся від свого обов`язку, передбаченого ст.ст. 150, 181 СК України щодо матеріального утримання дитини до повноліття. Позивач намагається ввести суд в оману, оскільки його син [PERSON] народився до прийняття Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська рішення від 21.04.2017 року - 23.11.2016 року. Тому вважає, що ніяких змін сімейного стану у позивача не відбулося. Крім цього, у відповідачки виникає питання з якого періоду у позивача змінився матеріальний стан, чим це викликано, яке ж в нього було джерело існування, чому він не став на облік до центру зайнятості та не отримував грошову допомогу від держави, з яких би він міг сплачувати аліменти. Із долученої ним довідки податкової інспекції від 17.05.2021 року вбачається, що він тривалий час ніде офіційно не працевлаштований, а коли працював то отримував доходи теж нічого не сплачував. Останні три роки взагалі відсутні відомості про доходи. Виникає питання, чому саме зараз звернувся із позовом про зменшення, адже ніяких змін не відбулось. Належних доказів, щодо значного погіршення матеріального становища матеріали справи не містять і в позові не зазначаються. Крім цього, представник відповідачки вважає, що поданням цього позову позивач намагається переглянути рішення суду від 21.04.2017 року про стягнення з нього аліментів, яке набрало законної сили. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позові та зазначених його адвокатом та зазначив, що він не був присутнім під час розгляду справи про стягнення з нього аліментів. Заборгованість утворилась внаслідок того, що позивачка втратила виконавчий лист, а потім пред`явила його до виконання із вже існуючою заборгованістю. Він втратив роботу і не працевлаштований. Крім того, в нього є ще дитина, яка перебуває на його утриманні. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, спираючись на доводи поданої позовної заяви. Представник відповідачки в судовому засіданні просив відмовити в позові, спираючись на доводи поданого відзиву на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено: Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьком є [PERSON] . Згідно копії рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2017 року у справі № 200/3731/17 з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 06.03.2017 року. Вказане рішення було прийнято заочно за відсутності відповідача. Воно вступило в законну силу. Згідно копії Дублікату виконавчого листа у справі № 200/3731/17 - його було видано на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2020 року. Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 62791212 від 12.08.2020 року - було відкрито виконавче провадження. Згідно копії свідоцтва про шлюб, 01.12.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно копії наказу № 78-0000003877 від 11.02.2020 року, [PERSON] було звільнено з ТОВ «АРТ-ПРОМ». Згідно копії відомостей № 00510 від 17.05.2021 року з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків/джерела виплачених доходів та утримання податків, [PERSON] з 02.2020 року доходу не отримував. Згідно копії розрахунку заборгованості за в/д № 200/3731/17 від 07.07.2020 року про стягнення аліментів з [PERSON] , станом на грудень 2020 року він має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 73278,61 грн., а станом на квітень 2021 року - 90351,94 грн. Згідно копії постанови від 05.08.2021 року Самарського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 206/3028/21, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП. Згідно копії рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2021 року у справі № 206/892/21 з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 81233,94 грн. Згідно копії витягу є ЄРДР № 12021046700000124 від 04.06.2021 року, до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КК України. Суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу він має сина [PERSON] , 2016 року народження, а тому на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, а також втрату стабільного заробітку та постійного місця роботи. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд приходить до висновку про те, що відповідно до судового рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2017 року у справі № 200/3731/17 розмір аліментів відповідав вимогам сімейного законодавства, та був стягнутий в розмірі, що перевищує розмір аліментів, що зазвичай стягується на одну дитину за нормами ст.ст. 182, 183 СК України, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну малолітню дитину, а також значне погіршення майнового стану позивача - втрату постійного місця роботи та постійного заробітку, що підтверджено матеріалами справи, не буде суперечити принципу належного забезпечення дитини від шлюбу з відповідачкою - сина [PERSON] , 2009 року народження, та не буде суперечити його інтересам, оскільки розмір аліментів, про стягнення якого просить позивач буде відповідати нормам ст.ст. 182, 183 СК України. Крім цього, в ході розгляду справи судом було встановлено факт погіршення майнового стану позивача, що виразилось у відсутності прибутків з лютого 2020 року, що за глибоким переконанням суду, у разі відмови в задоволенні позовних вимог може призвести до недостатнього рівня утримання дитини [PERSON] , 2016 року народження, а тому встановлення рівноваги утримання обох дітей на належному рівні, суд вважає неможливим без зменшення розміру аліментів для сина [PERSON] , 2009 року народження. Таким чином, суд, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки належними та допустимими доказами позивачем підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. На підставі наведеного та

Outcome: approved