Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Затоківської селищної ради, третьої особи Завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Головного територіального управління юстиції Одеської області Саданова О . В. та просить суд визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] . Позивач вказує, що у 2003 році його мати [PERSON] прийняла від батька позивача [PERSON] садовий будинок [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори. У 2007 році мати позивача [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Тітовою Т.С. , відповідно до якого все належне їй майно вона заповідала [PERSON] . Представник позивача з метою оформлення спадкових прав позивача звернувся до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори та відповідно до листа від 20.12.2018 року № 1181/02-14 представнику було відмовлено в оформленні спадщини, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, витяг з державного земельного кадастру і експертна та грошова оцінка на земельну ділянку. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Третя особа пояснень щодо позову не подала. 24.01.2019 року було відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Витребувано від Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області копію спадкової справи № [NUMBER] (номер у спадковому реєстрі), номер у нотаріуса 179/2012 щодо спадкодавця [PERSON] . Витребувано від Одеського державного нотаріального архіву копію спадкової справи щодо [PERSON] , відкритої Шостою Одеською державною нотаріальною конторою 13.11.2003 року за реєстровим номером № 4-1624. 13.02.2019 року до суду надійшла від Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області копія спадкової справи № 179/2012 до майна померлого [INFO] року [PERSON] (а.с. 74-126). 18.02.2019 року до суду надійшла від Одеського державного нотаріального архіву копія спадкової справи № 243//2000 до майна померлого [INFO] року [PERSON] (128-150). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Представник позивача [PERSON] . - адвокат Гудима І.Б ., який діє на підставі ордеру, склав письмову заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Затоківської селищної ради у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Головного територіального управління юстиції Одеської області надав до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за його відсутності. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 77). За життя [PERSON] склала заповіт від 09.07.2007 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Тітовою Т. С ., відповідно до якого все належне їй майно вона заповідала [PERSON] (а.с. 82). Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] успадкувала майно чоловіка та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі 4-1620, 4-1624 на садовий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] та земельну ділянку [ADDRESS] площею 0,039 га для ведення садівництва. Зазначена земельна ділянка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Затоківською селищною радою міста Білгород-Дністровського Одеської області 27.12.1999 року на підставі рішення 13 сесії XXIII скликання Затоківської селищної ради міста Білгород-Дністровського Одеської області від 21.10.1999 року № 68 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1401. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] 05.09.2012 року після смерті матері прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину, зареєстровано в реєстрі 3148 за заповітом на садовий будинок [ADDRESS] (а.с. 117). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку позивачу було відмовлено Білгород-Дністровською районною державною нотаріальною конторою Одеської області (лист від 20.12.2018 року № 1181/02-14), у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Ч. 1 ст. 1296 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). У відповідності до ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Відповідно до п.10 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Беручи до уваги викладене, позивач є спадкоємцем за заповітом майна після смерті матері [PERSON] (спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку на спадщину, відсутні), позивач у відповідності до статті 1269 ЦК України є таким, що прийняв спадщину, оскільки вчасно звернувся із заявою до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері та у строк, встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України не відкликав заяву про прийняття спадщини, однак позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів. Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved