Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Лавківська сільська рада Мукачівського району про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що йому ([PERSON]В.) на праві приватної власності належить будинок №22, який розташований по вул.Садова в с.Лавки Мукачівського району. Також в даному будинку крім нього зареєстровані: відповідач [PERSON], [INFO] - колишній зять, [PERSON], [INFO] - донька, [PERSON], [INFO] внук. Так, відповідач [PERSON], [INFO], більше року не проживає у належному йому на праві приватної власності будинку №22 по вул. Садовій в с.Лавки. Крім того, будь-яких речей відповідача в даному будинку немає, участі в утриманні будинку він не бере, жодних послуг не сплачує. Однак, наявність його реєстрації не дає можливості вільно використовувати гарантоване законодавством України, право власності, в тому числі право розпоряджатися власністю. Тому, на підставі вищенаведеного звертається до суду та просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним йому ([PERSON]В.) на праві приватної власності житловим будинком №22 по вул.Садова в с.Лавки Мукачівського району, шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, через оголошення в засобах масової інформації. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Третя особа - представник Лавківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області в судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва на нерухоме майно видане виконавчим комітетом Лавківської сільської ради 18 вересня 2008 року, будинок № 22, який розташований по вул.Садова в -2- с.Лавки Мукачівського району, Закарпатської області, належить на праві приватної власності - [PERSON] (а.с.7), про що також свідчить копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та Довідка №1200/2 видані 18 вересня 2008 року Товариством з обмеженою відповідальністю Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки (а.с.8,9). З копії Будинкової книги вбачається, що за адресою: с.Лавки, вул.Садова, буд.№22, Мукачівського району, Закарпатської області зареєстровані : [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.10-11). Відповідно до Довідки № 580 виданої виконкомом Лавківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 19 вересня 2016 року, [PERSON], [INFO], за адресою: с.Лавки, вул.Садова, буд.№22, Мукачівського району, Закарпатської області не проживає більше року (а.с.12). Конституція України у статті 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в частині 3 статті 13 Конституції України, власність зобовязує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Так, статтями 317, 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Права власника житлового будинку, квартири визначені статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В пункті 1 статті 8 Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод,гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Так, Пленум Верховного Суду України у постанові Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Судом встановлено, що підстав для збереження за відповідачем [PERSON] право бути зареєстрованим в будинку №22, який знаходиться по вулиці Садова в с.Лавки Мукачівського району Закарпатської області - не має, оскільки за вищевказаною адресою не проживає більше року, що знайшло своє підтвердження наданими письмовими доказами, і позивачем доведено, а відповідачем не спростовано. З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - підлягає до задоволення. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved