Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 27.03.2019 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS] . Судові витрати по справі стягнути з відповідача. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] зазначає, що він є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Крім нього за цієї адресою зареєстрована ще його донька: [PERSON] , [INFO] , з 22.05.2007 року. Його дочка [PERSON] фактично 25.10.2014 р [INFO] виїхала із квартири з речами разом зі своїм цивільним чоловіком, не проживає в житловому приміщенні без поважних причин (понад 4 роки), про що складено акт про фактичне проживання осіб в житловому приміщенні. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням він не чинив. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В письмовій заяві від 17.05.2019 р. [PERSON] зазначає, що останній раз свою доньку бачив восени 2014 року, вона зібрала свої речі і виїхала у невідомому напрямку. Від адвоката позивача [PERSON] [PERSON] , яка діє від імені позивача на підставі ордеру серія ХВ № 000007 від 30.10.2019 р., договору про надання правової допомоги від 30.10.2018 р., надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи провести за її відсутності та за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити та постановити по справі заочне рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. У судове засідання третя особа відділ реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м. Харкова управління ведення Реєстру територіальної громади департаменту реєстрації Харківської міської ради не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради V скликання від 07.11.2006 р. № 168/109 «Про зміну договору житлового найму і визнання [PERSON] наймачем», змінений договір житлового найму на квартиру [ADDRESS] і визнано [PERSON] наймачем цієї квартири. У довідці комунального підприємства «Жилкомсервіс» № 18811/г/0705 від 28.11.2018 р. зазначається, що за адресою: [ADDRESS] станом на 01.06.2018 р. зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 16.12.1988 р.; [PERSON] , [INFO] , з 22.05.2007 р. У довідці комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка № 26» Харківської міської ради від 28.11.2018 р. № 2642 зазначається, що [PERSON] , 1993 року народження, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 2014 року по теперішній час за медичною допомогою до поліклініки не зверталася. В акті про фактичне проживання від 27.12.2018 р. зазначається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Зареєстрована у квартирі, але фактично не проживає з 25.10.2014 р. [PERSON] , [INFO] . Підписи сусідів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У письмовій заяві [PERSON] від 17.05.2019 р. зазначається, що вона є матір`ю [PERSON] , останній раз її бачила восени 2014 року, вона зібрала свої речі і виїхала у невідомому напрямку. У письмовій заяві [PERSON] від 17.05.2019 р. зазначається, що вона є сестрою [PERSON] , останній раз її бачила восени 2014 року, вона зібрала свої речі і виїхала у невідомому напрямку. Згідно зі статтею 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК УРСР). Аналіз приведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку. Статтею 9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи. Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зав`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3 рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Звертаючись до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, [PERSON] позовні вимоги обґрунтовував тим, що його повнолітня донька [PERSON] , [INFO] , з 25.10.20104 р. не проживає за адресою реєстрації: [ADDRESS] без поважних причин, її місце проживання йому не відомо. Вичерпного переліку поважності причин не проживання у житловому приміщенні, житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Відповідно до статті 107 ЖК Української РСР наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім`ї в будь який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Враховуючи, що відповідач понад чотири роки не проживає без поважної причини за місцем реєстрації, суддя доходить висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 9, 64, 71, 72, 107 ЖК Української РСР,

Outcome: approved