Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розподіл майна, придбаного під час перебування у шлюбі та визнання за кожним права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], а також про визначення порядку користування зазначеною квартирою, виділення йому у користування кімнату, площею 17,8 кв.м. та вселення. В позові він вказав, що з 30.06.1988р. він перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON], який зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1117, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/334/2499/2012 від 06.08.2012р. шлюб між ними розірвано. В період шлюбу, вони за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.07.2013р. Спірна квартира [ADDRESS] зареєстрована на нього на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.07.2013р., що підтверджено витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно. Вказана квартира є їх з відповідачкою спільною сумісною власністю подружжя. Відповідачка зареєстрована у зазначеній квартирі, однак не мешкає в ній. В квартирі також зареєстрований та проживає їх син [PERSON], 1989 р.н. зі своєю родиною, який не є співвласником квартири.. В 2013р. він уклав шлюб з [PERSON] Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] народження. Він тимчасово вимушений проживає зі своєю родиною в [ADDRESS], оскільки позбавлений можливості користуватися належною йому квартирою, т.я. в ній проживає відповідачка з сином та онуками. Йому не дають ключів від квартири. Разом з новою сім`єю він має намір проживати у спірній квартирі, однак необхідно визначити порядок користування нею між співвласниками. В добровільному порядку відповідачка не бажає розподілити майно та визначити порядок користування квартирою. Вважає, що у відповідності до ст.ст. 60, 71 Сімейного кодексу України, вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя та він має право на її поділ. Просить розподілити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], яке набуте під час шлюбу, визнати за ними право власності за кожним на 1/2 частину квартири [ADDRESS], надати йому у володіння та користування кімнату загальною площею 17,8 кв.м. разом із балконом в зазначеній квартирі, а відповідачці - меншу кімнату, площею 12,7 кв.м., в якій разом з нею буде мешкати їх син [PERSON] , який не є співвласником квартири, зі своєю сім»єю. Підсобні приміщення квартири - кухню, ванну кімнату, туалет, коридор залишити у загальному користуванні співвласників [PERSON] та [PERSON]. Крім того, просить вселити його у кімнату загальною площею 17,8 кв.м. квартири [ADDRESS] Відповідач [PERSON] позов визнала частково, не заперечує проти розподілу спірної квартири як спільного майна подружжя та визнання за кожним з них права власності на ? її частину. Однак , заперечує проти виділення позивачу в користування більшої кімнати, площею 17, 8 кв.м. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частини спірної квартири та встановлення порядку користування нею. В позові зазначила, що перебувала у шлюбі з [PERSON], який був зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1117, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. В період шлюбу вони придбали двокімнатну квартиру, розташовану за адресою : [ADDRESS], яка зареєстрована на позивача. На даний час у спірній квартирі також зареєстрований та проживає їх син [PERSON] разом зі своєю сім`єю, який не є співвласником квартири. Шлюб між ними було розірвано 06.08.2012р., що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/334/2499/2012 від 06.08.2012р. Позивач [PERSON] не проживає у спірній квартирі приблизно чотири роки, оскільки створив іншу сім»ю. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно 23.07.2013р. власником спірної квартири є позивач, але вона була придбана в період шлюбу і є спільною власністю подружжя. Вказана квартира є їх спільною сумісною власністю та їх частки є рівними. Просить в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], а також встановити порядок користування спірною квартирою та надати їй у володіння та користування кімнату загальною площею 17,8 кв.м. разом із балконом, а [PERSON]- кімнату загальною площею 12,7 кв.м., оскільки в більшій кімнаті разом з нею буде проживати їх син зі своєю сім»єю. Підсобні приміщення квартири [ADDRESS] : кухню, ванну кімнату, туалет, коридор залишити у загальному користуванні сторін.. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, представників, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині розподілу спільного сумісного майна подружжя та вселення у повному обсязі, а в частині визначення порядку користування квартирою частково. Зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності зі ст. 60 СК України майно, придбане подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям в період шлюбу є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором між ними чи законом. Судом встановлено, що з 30.06.1988р. сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1117, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/334/2499/2012 від 06.08.2012р. шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу, сторони за спільні кошти придбали кооперативну квартиру [ADDRESS].. Спірна квартира [ADDRESS] зареєстрована на позивача на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.07.2013р., що підтверджено витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно. Для визнання майна, придбаного в період шлюбу, об`єктом спільної сумісної власності подружжя немає значення на ім`я кого з подружжя воно оформлене та зареєстроване. Крім того, чоловік та жінка мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, яке їм належить на праві спільної сумісної власності. Таким чином, судом встановлено, що вказана квартира придбана сторонами в період зареєстрованого шлюбу та ведення ними спільного господарства, спільного бюджету, тобто за кошти спільної праці подружжя і є їх спільною сумісною власністю. Спірна квартира є об`єктом права спільної cумісної власності сторін та їх частки є рівними по 1/2 частині. Домовленості між сторонами щодо поділу спільного майна в добровільному порядку не досягнуто. Сторони не заперечує проти розподілу спільної сумісної власності шляхом визнання за кожним з них права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. З огляду на викладене, спір між подружжям про поділ спільного сумісного майна підлягає вирішенню шляхом визнання права власності на відповідну частку в майні, із залишенням квартири у спільній частковій власності сторін . Вирішуючи питання про визначення порядку користування зазначеною квартою співвласниками, суд виходить з того, що відповідно до вимог ст.. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною сумісною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Квартира, що є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, за вимогою учасника цієї власності, підлягає розподілу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлові приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири. В іншому випадку може бути визначений порядок користування приміщеннями в квартирі, якщо про це заявлений позов. Вказана спірна квартира є двокімнатною та не може бути розділена на 2 окремі квартири з самостійними виходами. В загальному користуванні залишаються і підсобні приміщення - кухня, коридор, туалет, ванна кімната. Сторони просять визначити їм порядок користування спірною квартирою. Судом встановлено, що квартира складається з двох ізольованих кімнат - площею 17,8 кв.м. та 12, 7 кв.м. В квартирі також зареєстрований та проживає син сторін [PERSON], 1989 р.н. зі своєю родиною, який не є співвласником квартири, однак має право користування житловим приміщенням. Доводи позивача, що він в 2013р. уклав шлюб з [PERSON] та від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] народження, а тому йому необхідно виділити більшу кімнату в користування , суд вважає безпідставними. Його дружині [PERSON] належить ? частина [ADDRESS]. Крім того, син сторін проживає у зазначеній квартирі та має право користування нею. Позивач посилається на те, що не буде мешкати в своїй кімнаті разом з сином, а тому суд вважає за необхідне виділити позивачу [PERSON] в користування меншу кімнату , площею 12,7 кв.м., а відповідачу [PERSON] більшу кімнату, площею 17,8 кв.м., оскільки разом з нею буде проживати син [PERSON]. , зі своєю родиною. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] позбавлений можливості користуватися належною йому квартирою, т.я. в ній проживає відповідачка з сином та онуками. Йому не дають ключів від квартири. До визначення порядку користування квартирою, він не міг користуватися якою-небудь кімнатою в квартирі. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійснені ним права користування своїм майном. Доводи відповідача [PERSON] про те, що позивач тривалий час не мешкає в зазначеній квартирі суд вважає безпідставними, оскільки він є співвласником співвласником квартири. Таким чином , суд вважає за необхідне визнати за сторонами в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя право власності за кожним на 1/2 частину квартири [ADDRESS], визначити порядок її користування та вселити [PERSON] в зазначену квартиру у визначену для користування кімнату, підсобні приміщення залишити у загальному користуванні співвласників..

Outcome: partial