Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, встановлення порядку користування майном та вселення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час перебування в шлюбі з відповідачкою була придбана квартира за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 22А/29. Угоди про поділ квартири вони досягнути не можуть. Він також позбавлений можливості проживати в цій квартирі. Просив суд в порядку розподілу майна спільної сумісної власності подружжя визнати за ним право власності на 1/2 частку спірної квартири, виділити йому у користування кімнату площею 11,3 кв.м; [PERSON] виділити у користування кімнату площею 17 кв.м, кухню, ванну, вбиральну, коридор та комору залишити в загальному користуванні; вселити його у спірну квартиру; зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні та володінні належною йому часткою квартири та видати ключі від вхідних дверей. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю. Суду пояснив, що спірна квартира була придбана ним та відповідачкою за спільні гроші під час перебування у шлюбі. Йому для проживання буде достатньо кімнати меншої площі. Просив задовольнити заявлені позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтвердив доводи, викладені в позові, підтримав позицію позивача та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала. Суду пояснила, що дійсно в період перебування в шлюбі з позивачем за спільні кошти була придбана квартира за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 22А/29. Вона не заперечує проти задоволення вимог позивача. Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ст. 368 Цивільного Кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник … квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.08.2003 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД №174750 повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області 15.11.2013 р. Відомості про розірвання шлюбу між сторонами на день розгляду справи відсутні. Згідно з договором купівлі - продажу від 29.12.2011 р. відповідач [PERSON] придбала квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 22А/29. Згідно з витягом про державну реєстрацію прав 07.02.2012 р. за відповідачем [PERSON] було зареєстроване право власності на спірну квартиру. Згідно технічного паспорту квартира [ADDRESS], розташована на третьому поверсі 5 поверхового будинку, складається з двох кімнат, одна з яких має площу 17 кв.м, а друга 11,3 кв.м. Таким чином, спірна квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та підлягає розподілу між ними в рівних частках по 1/2 частині квартири [ADDRESS] кожному. Підстав для відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні в суді встановлено не було. Суд вважає, що позивач [PERSON] є рівноправним співвласником квартири, як і [PERSON], тому він має право користування своєю часткою квартири. Враховуючи визнання відповідачкою позовних вимог суд вважає за можливе встановити сторонам порядок користування спірною квартирою, виділивши в користування позивачу кімнату площею 11,3 кв.м., а відповідачу кімнату площею 17 кв.м., залишивши у загальному користуванні сторін кухню, коридор, санвузол та комору, що є необхідним для створення нормальних умов для проживання у квартирі кожної із сторін. Оскільки відповідач є співвласником квартири, він має право на проживання в ній, що є підставою для задоволення вимог про вселення його у спірну квартиру та встановлення для відповідачки зобовязання не чинити позивачу перешкод у користуванні його часткою квартири і передати ключі від спірної квартири. При цьому в судовому засіданні не було встановлено того, що відповідач перешкоджає позивачеві у здійсненні його права розпорядження спірним майном, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 829,40 грн.

Outcome: partial