Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом в якому просить суд зобов`язати Біляївський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області зняти арешт з автотранспортного засобу марки ВАЗ, моделі 2107 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що він власником автотранспортного засобу ВАЗ 2107, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . У січні 2019 року, при намаганні здійснення процедури зняття з реєстрації з метою подальшого продажу зазначеного автотранспортного засобу, співробітниками регіонального сервісного центру в Одеській області позивачу було відмовлено у проведені зазначеної процедури, в зв`язку з тим, що у відповідній базі наявний запис про арешт транспортного засобу, а саме арешт було внесена Роздільнянським ВРЕР Одеської області на підставі рішення державної виконавчої служби м. Біляївка від 09.06.2009 року. З огляду на те, що постановою державного виконавця арешт накладений на майно позивача та його права, як власника майна, на який накладено арешт позивач був змушений звернутись до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи. Від Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, також було надані пояснення, відповідно до яких встановлено, що згідно бази даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів, наявна інформація про арешт транспортного засобу ВАЗ 2107, номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , яка внесена Роздільнянським ВРЕР Одеської області на підставі постанови ДВС м. Біляївка від 09.06.2009 року за вихідним №2543. У зв`язку з зазначеним позивачеві було відмовлено у перереєстрації транспортного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] належить транспортний засіб марки ВАЗ 2107, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] виданого Роздільнянським МРЕВ Одеської області 02.09.2004 року. Відповідно до листа наданого Біляївським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.01.2019 року за вих.№429/25 було роз`яснено, що згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчих проваджень по стягненню боргів з [PERSON] на виконанні у відділі не перебуває, а також було повідомлено, що згідно наказу Міністерства юстиції України №1699/5 від 28.07.2010 року «Про внесення змін до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, тому було рекомендовано звернутися до суду з заявою про зняття арешту з майна на яке накладено арешт. Згідно відповіді на запит на отримання публічної інформації від 27.03.2019 року про надання інформації щодо наявності обтяжень (накладення арешту) на рухоме майно [PERSON] , було повідомлено наступне, що згідно бази даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів, наявна інформація про арешт транспортного засобу ВАЗ 2107, номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] внесений Роздільнянським ВРЕР Одеської області на підставі рішення ДВС м. Біляївка від 09.06.2009 року за вихідним №24543. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка є обов`язковою для суду. Згідно із ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, та оскільки підстав для продовження обтяження на майно на даний час не вбачається, оскільки не існує будь-яких відкритих виконавчих проваджень відносно нього, в рамках яких міг би бути накладений арешт, порушене право позивача підлягає судовому захисту у заявлений спосіб шляхом зняття арешту з майна, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст. 41 Конституції України, Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved