Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 27.02.2010 він зареєстрував з відповідачем шлюб, в якому [INFO] народилась донька [PERSON] , яка наразі проживає разом з відповідачем та на утримання якої з нього за рішенням суду стягнуті аліменти. Спільне життя\~з відповідачем\~не склалося\~через несумісність\~характерів,\~втрату одне\~до одного\~ почуттів\~поваги,\~довіри та\~любові,\~внаслідок чого з березня 2020 року вони припинили сумісне проживання та ведення спільного господарства. Вважаючи примирення неможливим та збереження шлюбу таким, що суперечить його інтересам, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Сторони до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому позивач вказав, що він наполягає на позові, а відповідач що вона визнає позов та не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно з ухвалою судді від 11.12.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 27.02.2010 сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 43, в якому [INFO] народилась донька [PERSON] , яка проживає разом з матір`ю. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з березня 2020 року. Вказані обставини\~встановлені на\~підставі копій\~свідоцтв про\~шлюб,\~про народження\~дитини,\~довідки виконкому\~Мирноградської міської\~ради від\~30.11.2020про\~склад сім`ї\~відповідача,\~заяв сторін (а.с.15-17). Частиною 1 ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України встановлена основна засада, на якій ґрунтується шлюб, а саме: вільна згода жінки та чоловіка. У шлюбі дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч.1 ст.55 СК України. Згідно з положеннями частин 3 і 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною четвертою ст.4 СК України закріплено та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на повагу до приватного та сімейного життя, що включає в себе захист права на розірвання шлюбу у спосіб та в порядку, передбачені законодавством. Зокрема, згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно за ст.112 СК України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався, примирення сторони вважають неможливим, наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження шлюбу не відповідало б їх інтересам та суперечило б моральним засадам суспільства, тому їх шлюб підлягає розірванню. Спір майнового характеру сторонами не заявлений, місце проживання дитини та питання її матеріального забезпечення сторонами узгоджено. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не висловила своє бажання на відновлення дошлюбного прізвища. Понесені позивачем судові витрати останній просить покласти на себе. На підставі ст.ст.110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved