Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]: 3 % річних та індекс інфляції в сумі 18205, 92 грн. В обґрунтування позову позивач зазначав, що вироком Московського районного суду м. Харкова по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 КК України №1-621/2006 від 12.12.2006 року, та який набрав законної сили 21.03.2007 року, цивільний позов [PERSON] було задоволено , стягнуто на його користь матеріальну шкоду в розмірі 618 грн. 13 коп. та 5500 грн. моральної шкоди, на загальну суму 6118 грн. 13 коп. На виконання зазначеного вироку Московського районного суду м. Харкова видано виконавчий лист, що пред'явлено до виконання у Фрунзенський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. Станом на 07.03.2017 року вирок Московського районного суду м. Харкова від 12.12.2006 року відповідачем не виконано, суму боргу не сплачено. Таким чином позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача суму індексу інфляції в розмірі 16376 грн.71 коп. та 3% річних за 3639 днів в сумі 1829 грн. 21 коп. на загальну суму 18205 грн. 92 коп. У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився у судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність представника позивача та відповідачів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Судом установлено, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2006 року, який набрав законної сили, [PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 КК України, та призначено кримінальне покарання. Також цим вироком задоволено цивільний позов [PERSON] про відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди й стягнуто з [PERSON] на його користь 6118 грн. 13 коп. Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вищевказане знайшло своє відображення у правовій позиціях Верховного Суду України по справі № 113 цс 14 від 01 жовтня 2014 року. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, після того, як судове рішення набрало законної сили, в будь-який спосіб ухиляється від його виконання і до теперішнього часу не оплатив ані копійки на погашення боргу. На момент пред'явлення даного позову, рішення не виконано. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Суд погоджується з наданими розрахунками позивача, які проведені відповідно до вимог листа ВСУ № 62-97 від 03.04.1997 року про «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», та вимог ст.. 625 ЦК України. Таким чином, підлягають стягненню з відповідача сума інфляційних витрат за час прострочення зобов'язання по виконанню вироку суду за період з березня 2007 р. по березень 2017 р. - 16376,71 грн., сума 3% річних складає 1829 грн. 21 коп. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved