Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що 14.04.2014 року позивач передав у борг відповідачу суму коштів у розмірі 7600 грн. 00 коп., про що було складено розписку. Відповідно до зазначеної розписки [PERSON] грошові кошти зобов'язувався повернути до 27.04.2014 року. Відповідач у вказаний строк грошові кошти не повернув, у зв'язку із чим позивач і звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути із відповідача борг у розмірі 7600 грн. 00 коп. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з викладених підстав. Відповідач на початку судового розгляду позовні вимоги визнав, однак в подальшому пояснив, що грошові кошти він не отримував, працюючи на підприємстві у нього виникла заборгованість за користування послугами мобільного зв'язку у розмірі 7600 грн., у зв'язку із чим позивач змусив його написати розписку. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] 14.04.2014 року отримав від позивача грошові кошти у розмірі 7600 грн. 00 коп., що підтверджується розпискою (а.с.4). Згідно вказаної розписки, [PERSON] зобовязався повернути борг до 27.04.2014 року. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що розписка, яка міститься у письмових матеріалах справи написана ним власноручно. Всупереч ч. 1 ст. 60 ЦПК України відповідач [PERSON] не надав суду доказів того, що позивач змусив його написати вказану розписку, по якій він грошові кошти у розмірі 7600 грн. 00 коп. не отримував. Крім того, пояснення відповідача про те, що борг у розмірі 7600 грн. виник у зв'язку із використанням послуг мобільного зв'язку письмові матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи те, що відповідач в передбачений в розписці строк гроші не повернув, суд вважає, що вказана в розписці сума в розмірі 7600 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до положення ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved