Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він з відповідачем перебуває в шлюбі, який було зареєстровано 29 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблений актовий запис № 9. Разом з тим, позивач зазначив, що від спільного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Крім того, позивач зазначив, що на протязі останнього часу, а саме з кінця 2012 року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Також, позивач зазначив, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між ними постійно виникають сварки. Разом з тим, [PERSON] зазначив, що на протязі останніх півтора років він з відповідачем хоча і мешкає за однією адресою, але фактично проживають окремо один від одного та не ведуть спільне господарство та сумісне проживання припинено. Окрім того, позивач зазначив, що відповідач не розуміє його проблем, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побутову сімейних відносин між нею та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Також, позивач зазначив, що на даний час шлюбні відносини між ними припинені, а відповідач добровільно розірвати шлюб відмовляється та майновий спір між ними відсутній. В зв'язку з вказаними в позовній заяві обставинами, позивач просить розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON], який було зареєстровано 29 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 9. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що з 29 січня 2011 року перебуває в шлюбі з відповідачем, від якої він має двох дорослих дітей. Також, [PERSON] пояснив, що з відповідачем постійно сварилися, проявляли неповагу один до одного і внаслідок чого з кінця 2012 року вони проживають за однією адресою, але спільне господарство не ведуть. Окрім того, позивач, пояснив, що збереження шлюбу вважає неможливим, та просив судові витрати, сплачені при пред'явленні позову, залишити за ним. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала в повному обсязі та суду пояснила, що вона не згідна на розлучення, оскільки не поділено майно, а саме автомобіль «Міцубісі». Суд, вислухавши сторін по справі, перевіривши матеріали справи в їх сукупності, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, приймає рішення за наявними у справі доказами. Суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] суд встановив, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], 29 січня 2011 року було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що внесено в Книгу реєстрації шлюбів актовий запис № 9 (а.с.11). З довідки про склад сім'ї від 02 вересня 2014 року, встановлено, що позивач проживає разом з відповідачем [PERSON] (а.с. 10). Суд, встановив, що між подружжями виникали сварки, вони мешкають разом, однак не ведуть спільного господарства, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ст. 104 Сімейного Кодексу України підставами припинення шлюбу є його розірвання. Згідно ст. 105 ч. 3 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Доводи відповідача [PERSON] проте що вона не визнає позов, тільки з однієї причині, що не поділено майно, суд не може віднести до вагомої причини, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що було роз'яснено сторонам по справі. Разом з тим, суд вважає, що відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Тому, на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити та розірвати шлюб, судові витрати віднести за рахунок позивача. На підставі вказаного,

Outcome: approved