Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON]С, [PERSON]С про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яка складається з чотирьох кімнат житловою площею 72,37 кв.м, загальною площею 113,87 кв.м та підсобних приміщень, корисною площею 113, 87 кв.м, укладений 21 серпня 1997 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], від імені та в інтересах якої на підставі довіреності діґяла [PERSON], та [PERSON], зареєстрований Центральною Одеською біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний №3225 від 21 серпня 1997 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 серпня 1997 року на Центральній Одеській біржі придбав у[PERSON], [PERSON], [PERSON], від імені та в інтересах якої на підставі довіреності діґяла [PERSON] квартиру [ADDRESS], яка складається з чотирьох кімнат житловою площею 72,37 кв.м, загальною площею 113,87 кв.м та підсобних приміщень, корисною площею 113, 87 кв.м на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно до умов договору він, позивач, передав відповідачам грошові кошти зазначені у договорі у розмірі 20\~508,00 гривень до підписання зазначеного договору, а відповідачі передали квартиру у власність позивача. Представник позивача [PERSON] у судове засідання зявився, надав до суду заяву, в якій повідомив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу без фіксації технічними засобами. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, місце проживання яких у встановленому законом порядку не зареєстровано, були викликані до суду через оголошення у пресі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна №3225 від 21 серпня 1997 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а позивач [PERSON] придбав квартиру загальною площею 113,87, яка складається з чотирьох кімнат житловою площею 72,37 кв.м та підсобних приміщень, корисна площа 113,87 кв.м за адресою: [ADDRESS]. Договір був укладений згідно вимог ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» та зареєстрований на Центральній Одеській біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №3225 від 21 серпня 1997 року. Як вбачається із договору, зазначене майно належало відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло №11-7615 від 31 червня 1996 року, виданого УЖКГ Одеської міської ради, зареєстрованого в МБТІ м.Одеси під №38 стр 126 кн183 пр 24 червня 1996 року. Під час укладення договору сторонам пояснили, що відповідно до ч.2 ст.15 ЗУ «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Умови укладеного Договору купівлі-продажу були повністю виконані покупцем, позивачем по справі, та продавцями, 14 жовтня 1997 року цей договір був зареєстрований в МБТІ та РОН за № 241 пр. стр 98 реєстр 38. Після оформлення угоди позивач вселився в придбану квартиру, володіє й користується нею, несе витрати по утриманню по оплаті житла. Відповідно до ст.224 ЦК України, покупець і продавці повністю виконали умови договору купівлі-продажу. Позивач сплатив в повному обсязі вартість квартири відповідачам, останні передали позивачу квартиру, ключі тощо. Будь-яких суперечок між сторонами немає, протизаконних умов угода не містить, проте порушена форма угоди, оскільки при оформлені її не була дотримана нотаріальна форма договору, яка передбачена ст.227 ЦК України. Письмовим доказом є договір купівлі-продажу нерухомого майна №3225 від 21 серпня 1997 року, який був укладений на Центральній Одеській біржі. Оскільки вказана угода виконана повністю сторонами, але порушена її форма, а одна із сторін ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК України на вимогу сторони, що виконала угоду має право признати її дійсною. У відповідності з ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність» від 1991 року, який був чинним станом на 29 жовтня 2002 року, визначено, що громадянин набуває право власності на майно на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Задовольняючи даний позов, суд також виходить з того, що в силу ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права, а задоволення даного позову, крім відповідності вищенаведеним нормам діючого цивільного законодавства, поряд з цим узгоджується з його загальними засадами, зокрема неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України). Проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що позивачем представлені докази виконання умов договору купівлі-продажу спірної квартири, у звязку з чим, угоду необхідно визнати дійсною. На підставі викладеного і

Outcome: approved