Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, смт. Суворове, вул. Бесарабська, 7, мотивуючи тим, що вищевказаний житловий будинок належить [PERSON]. 12.08.2011 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене спадкове майно. 25.02.1999 року [PERSON] залишила заповіт, згідно умов якого все майно, що належатиме їй на день смерті заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Позивач прийняв спадщину оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. [PERSON] звернулась із заявою про відмову в прийнятті спадщини після смерті [PERSON] При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено, у звязку з із тим, що відсутні необхідні документи для проведення реєстрації права власності на підставі п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій, п.1, підп. 4 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, смт. Суворове, вул. Бесарабська, 7, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.03.1984 року, виданим державним нотаріусом Ізмаїльської районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 649. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 264388 від 12.08.2011 року, виданого [PERSON] селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла 12.08.2011 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, смт. Суворове, вул. Бесарабська, 7. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 25.02.1999 року секретарем Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON], зареєстрованого в книзі записів нотаріальних дій за № 34, [PERSON] все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що за законом на день смерті буде їй належати, у тому числі житловий будинок з надвірними спорудами, право на земельний пай площею 3,65 га в умовних кадастрових гектарах із земель, що перебувають в колективній власності КСП «Суворове», смт. Суворове Ізмаїльського району на підставі сертифікату серії ОД № 0231838, виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією 16.02.1996 року, грошовий вклад, що зберігається в ощадній касі № 6708/018 смт. Суворове на рахунку № 9171 з належними відсотками заповіла сину [PERSON] та доньці [PERSON] в рівних частинах кожному. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщини незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою Суворовської селищної ради Ізмаїльського району №2084 від 07.09.2017 року, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. [PERSON] на час відкриття спадщини не проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою Суворовської селищної ради Ізмаїльського району №2084 від 07.09.2017 року, крім цього звернулась до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON], про свідчить відповідна заява, посвідчена 08.09.2017 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON], яка зареєстрована за №230, тобто вважається такою, яка не прийняла спадщину. Згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Враховуючи, що спадкодавець за заповітом [PERSON] від своєї частки у спадщині по заповіту після смерті [PERSON] відмовилась, спадкування належної їй частки у спадщині після смерті [PERSON], а саме 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, смт. Суворове, вул. Бесарабська, 7 повинно здійснюватись за законом. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: -син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ЯТ № 515070 від 07.01.1949 року, виданим Суворовським районним відділом реєстрації актів цивільного стану; -донька Ж.елєва [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ЯЖ № 100454 від 19.10.1956 року, виданим Суворовським районним відділом реєстрації актів цивільного стану. Як вже встановлено в судовому засіданні [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із [PERSON] та вважається таким, який прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON] за № 393/02-14 від 08.09.2017 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що відсутні необхідні документи для проведення реєстрації права власності на підставі п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій, п.1, підп. 4 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved