Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що йому на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі з 1997 року зареєстрований його син [PERSON], але з січня 2008 року він у даній квартирі не проживає, речей його в квартирі немає, проте добровільно виписатися не бажає, чим перешкоджає власнику здійснювати право користування та розпорядження цим майном. У зв'язку з чим позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності на квартиру [ADDRESS] шляхом зняття з реєстрації [PERSON], визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування даною квартирою. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден, та просить розглянути справу без його участі. Третя особа у судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. Суд, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, та надавши їм оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні Право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.1992 року [PERSON] придбав у власність квартиру за адресою: [ADDRESS], та зареєстрував за собою право власності на вказану квартиру у встановленому законом порядку, що підтверджено договором купівлі-продажу, на якому мається реєстраційний напис (а.с.3). Згідно довідки ПП «[PERSON]» від 03.09.2014 року №3617 у зазначеній квартирі зареєстровано дві особи: з 02.08.1990 року позивач [PERSON] та з 11.03.1997 року відповідач [PERSON] (а.с.5). Однак відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2008 року, його речей в квартирі немає, що підтверджено актом обстеження від 04.09.2014 року (а.с.6). У відповідності зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зазначені обставини щодо відсутності відповідача [PERSON] без поважних причин понад один рік у квартирі за адресою: [ADDRESS], що є власністю [PERSON], та в якій відповідач проживав в якості члена сім'ї, безспірно встановлені в судовому засіданні. Жодних домовленостей про збереження за ним права на проживання понад встановлені законом строки сторони не мали. Крім того відповідачем надана письмова згода на визнання його таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. При зазначених обставин суд вважає, що усунення перешкод користування власністю повинне бути зроблене шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Тобто, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, передбачає подальше її зняття з реєстраційного обліку. Покласти судові витрати на відповідача позивач не просить.

Outcome: partial