Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь заподіяну моральну шкоду, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів досудового розслідування і прокуратури в сумі 500000 гривень. В поданому позові позивач заявлені позовні вимоги обгрунтовує тим, що 25 березня 2011 року прокуратурою Генічеського району Херсонської області було порушено кримінальну справу №610071-11 відносно нього за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. 01.04.2011 року слідчим СВ Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області було порушено кримінальну справу №610071/2-11 відносно нього за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України та кримінальну справу №610071/4-11 відносно нього за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. 02.04.2011 року дії його були перекваліфіковані на ст.190 ч.2 КК України. 20.05.2011 року було порушено слідчим СВ кримінальну справу за ст.209 ч.1 КК України та цієї датою слідчим було винесено постанову про об'єднання в одне провадження та присвоєно єдиний номер 610071-11. 31.05.2011 року слідчим СВ Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області був складений обвинувальний висновок, який був затверджений прокурором та його було спрямовано до Генічеського районного суду Херсонської області. Потім фактично протягом 2011-2017 років його було незаконно засуджено вироками Генічеського районного суду Херсонської області, незаконно було повідомлено про підозру 20.02.2015, 06.03.2015, та 24.02.2016 року. Стосовно нього було незаконно обрано і застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд в період з 11.04.2011 до 10.11.2017 року, тим самим порушено його конституційне право на вільний вибір місця проживання та свободу пересування передбачені ст.33 Конституції України. Тривалі періоди затримки, під час яких не вчинялися будь-які слідчі чи інші процесуальні дії, з вини органу досудового розслідування чим було порушено його право на справедливий суд, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Ним неодноразово подавалися скарги на бездіяльність органу досудового розслідування та прокуратури, однак вони залишились поза їх увагою. В подальшому на протязі 2016, 2017 року прокуратурою Генічеського району Херсонської області кримінальне провадження щодо нього закривалося, у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особі в суді і вичерпанням можливості їх отримати, вирішувалось питання про скасування запобіжного заходу - підписки про невиїзд. Однак дані постанови скасовувались і продовжувалось досудове розслідування. Остання постанова про закриття кримінального провадження за № 12014230140002517 відносно нього винесена прокурором Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області Ліхтаренко В.В. 30.12.2017 року. Підставою закриття було вказано в постанові, з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати. Також вказано, що відомості про прийняте рішення внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вилучені речові докази повернути та скасувати обраний запобіжний захід - підписку про невиїзд. Відповідно до ст. ч.1 статті 6 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безтороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. В результаті незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру та інших дій органу досудового розслідування, які обмежили його права, йому було завдано моральної шкоди у вигляді психічних страждань пов'язаних із притягненням до кримінальної відповідальності, втратою ним авторитету в очах оточуючих, порушенням нормальних життєвих зв'язків та необхідністю докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Він пережив страх та відчай, особливо після вказівки апеляційного суду про м'якість первинно призначеного покарання, адже ст.190 ч.4 КК України передбачала покарання до 12 років позбавлення волі. Фактично було зруйновано його сімейне життя, значно знизився його авторитет як громадського діяча, оскільки було поставлено під сумнів його членство в лавах козаків, він не міг влаштуватися на роботу, пов'язану з організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями. Дані обставини спонукали його про вимагання від держави компенсації завданої йому моральної шкоди. Розмір цієї компенсації оцінює у 500000 гривень. У відповідності до ст.3 п.5 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Відповідно до ст.13 ч.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратур і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Під слідством та судом він перебував з 25 березня 2011 року до 10 листопада 2017 року, тобто 79 повних місяців та 15 днів. Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено з 1 січня 2017 року щомісячну мінімальну заробітну плату у розмірі 3200 гривень. Отже мінімальний розмір компенсації завданої йому моральної шкоди повинен становити: 79х3200= 254800 гривень. Проте, з урахуванням обставин справи, її тривалості та тривалості його моральних страждань, інтенсивності цих страждань та серйозності негативних наслідків для його сімейного та громадського життя, з урахуванням принципів розумності та справедливості, розмір компенсації повинен становити двократний мінімальний розмір з округленням в меншу сторону до 500000 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] повністю підтримали заявлені позовні вимоги, підстави та обгрунтування заявлених позовних вимог викладених в позовній заяві. Просила задовольнити позов. Представник прокуратури Херсонської області Триказюк І.Д. заперечувала в задоволені позову позивача, повністю підтримала відзив на позовну заяву [PERSON] надану зам.прокурора області Кубатко К. та просила відмовити в задоволені позову. В поданому відзиві прокуратура Херсонської області вказує, що право на відшкодування шкодим за рахунок держави незалежно від вини судово-слідчих органів закріплено у ст.56 Конституції України та у Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Суб'єктом відповідальності є держава, а не конкретний орган прокуратури. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №12014230140002517 здійснювалось СВ Генічеського ВП ГУНП у Херсонській області. У ході досудового слідства притягнуто як обвинуваченого у порядку КПК України 1960 року [PERSON] у вчиненні діяння, які органами досудового розслідування кваліфікувались за різними статтями КК України. [PERSON] обвинувачувався у тому, що після ухвалення судом рішення про ліквідацію юридичної особи ГО «Генічеський курінь Козацького війська Запорізького низового» використав печатку та реєстраційні документи юридичної особи й організували отримання квот на вилов водних живих ресурсів та вилов цих ресурсів в акваторії Азовського моря протягом 2007-2010 років. Постановою прокурора Генічеської місцевої прокуратури від 30.12.2017 року кримінальне провадження стосовно позивача закрито на підставі ст.284 ч.1 п.3, у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати. Наведені обставини засвідчують дійсно, що у позивача виникло право ставити питання про відшкодування моральної шкоди на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» Позивачем [PERSON] не надано доказів, які б підтверджували заподіяння та необхідність відшкодування йому моральної шкоди саме у розмірі 500000 гривень. На підтвердження заподіяння моральної шкоди позивачем до позову надано лише процесуальні документи, які підтверджують факт проведення досудового розслідування стосовно нього та закриття кримінального провадження за реабілітуючих підстав. Посилання позивачем на інтенсивність та глибину сприйняття психотравмуючих факторів, внаслідок проведеного досудового розслідування не підтверджено жодним доказом. Розмір відшкодування моральної шкоди необґрунтовано перевищує розмір можливого відшкодування чим передбачено ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратур і суду». Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце слухання справи, надали відзив на позовну заяву позивача, в якому просять відмовити позивачу в задоволені позову, виходячи із наступного, оскільки Державна казначейська служба України не є учасником спірних відносин, казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, забезпечує обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі єдиного казначейського рахунка та управління наявними фінансовими ресурсами, що ним обліковуються. Стягнення кошів з Казначейства є необгрунтованим і таким, що не відповідає встановленому законом способу захисту порушеного права. Позивачем не враховано приписи Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Розмір відшкодування моральної шкоди позивачеві необгрунтовано завищено. Дійсно законом передбачено, що відшкодування шкоди провадиться з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Однак відповідно до п.3 розділу П «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати та інших виплат, а повинна застосовуватися у розмірі 1600 гривень. Крім того позивач визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди не зазначив у чому конкретно полягали страждання (фізичні, душевні або психічні), не досліджено характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатись з урахуванням вимог розумності та справедливості, відшкодування має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок держави. Представник Головного управління Національної поліції в Херсонській області за дорученням Чорний А.С., позовні вимоги не визнав, заперечував у їх задоволенні. Також вказав, що до суду було надано відзив на позовні вимоги, повністю його підтримав, виходячи із яких не згодні з розміром відшкодування моральної шкоди в сумі 500000 гривень, яка завищена, не згодні, що розрахунок здійснено виходячи із мінімальної заробітної плати 3200 гривень, а потрібно застосовувати як розрахункову величину 1600 гривень, як передбачено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Також вважають, що позивачем не доведено ні наявності моральної шкоди, ні причинного зв'язку дій досудового розслідування з моральними втратами, про які зазначає позивач, позивачем взагалі необгрунтовано визначено суму моральної шкоди. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази та заперечення викладені у відзивах, вважає встановленими наступні факти і відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди в сумі 500000 гривень, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Позивач зазначав, що під слідством і судом перебував з 25 березня 2011 року до 10 листопада 2017 року, тобто 79 повних місяців та 15 днів. Під час досудового розслідування і перебування під судом йому було обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд. Постановою прокурора Генічеської місцевої прокуратури від 30.12.2017 року кримінальне провадження стосовно позивача [PERSON] закрито на підставі ст.284 ч.1 п.3, у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати. Моральну шкоду обгрунтовує тим, що в результаті незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру та інших дій органу досудового розслідування, які обмежили його права, йому було завдано моральної шкоди у вигляді психічних страждань пов'язаних із притягненням до кримінальної відповідальності, втратою ним авторитету в очах оточуючих, порушенням нормальних життєвих зв'язків та необхідністю докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Фактично було зруйновано його сімейне життя, значно знизився його авторитет як громадського діяча, оскільки було поставлено під сумнів його членство в лавах козаків, він не міг влаштуватися на роботу, пов'язану з організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями. Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Згідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; Статтею третьою цього ж закону передбачено, що у наведених у статті першій цього ж Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) - Заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; - Майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності) конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; - Штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; - Суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; - Моральна шкода. Судом встановлено, що позивач звернувся з позовом саме про відшкодування моральної шкоди, які обгрунтовує тривалістю досудового розслідування та незаконним засудження неодноразово, обрання йому запобіжного заходу-підписку про невиїзд, з приводу чого зазнав психологічних і моральних страждань. Статтею 56 Конституції України закріплено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Це конституційне положення конкретизовано у Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», статтями 2, 4 якого, зокрема встановлюється, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбаченого цим Законом виникає, у тому числі, у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру і обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Суд погоджується з твердженням позивача [PERSON], що тривалістю досудового розслідування та засудження його вироками, які були скасовані, обрання запобіжного заходу-підписки про невиїзд він дійсно зазнав, моральних та психологічних страждань. Однак тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану доказів про їх доведеність позивачем суду не надано, а лише перераховані перенесені страждання. Також суд, приймає до уваги заперечення відповідачів з приводу розрахунку моральної шкоди наданої позивачем. Ним здійснений розрахунок виходячи із мінімального розміру компенсації завданої йому моральної шкоди, який повинен становити: 79х3200= 254800 гривень, оскільки відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Однак суд вважає, що розрахунок не повинен бути здійснений із розрахунку мінімальної заробітної плати 3200 гривень, а з розрахунку 1600 гривень, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Тому із врахуванням вищезазначеного та з урахуванням того, що не надано позивачем доказів в підтвердження перенесених страждань, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тому при вирішення розміру відшкодування моральної шкоди виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. У відповідності з вимогами закону та перенесеними моральними та психологічними стражданнями позивача суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути співмірним стражданням позивача, завданим незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, незаконним обранням запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, тому виходячи з принципів рівності, поміркованості, розумності, справедливості повинен становити в сумі 150000 гривень. Даний розмір відшкодування є співмірним і достатнім для відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди.

Outcome: partial