Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] та [PERSON] В позовній заяві позивач вказав, що 28 листопада 1996 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) із земель Тимківської сільської ради Кодимського району, яке було посвідчене сертифікатом ОД-12 №0120320, виданого Кодимською районною державною адміністрацією. 29 квітня 2003 року померла його мати - [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), яка була успадкована нею після смерті [PERSON], та право на земельну частку (пай), яке належала їй та була посвідчена сертифікатом серії ОД-12 №0120321, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Заповіту померла [PERSON] не склала, тому позивач як син померлої є спадкоємцем її спадкового майна за законом першої черги. Він (позивач) є єдиним спадкоємцем спадщини померлої матері за законом, у поновлений судом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому є таким, що прийняв цю спадщину, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналів сертифікатів на земельну частку (пай), які втрачено. В судовому засідання представник позивача [PERSON] заявлений позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього (заява №135 від 16 червня 2016 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі представника відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 29 квітня 2003 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №405638, виданого 20 березня 2015 року Тимківською сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлої [PERSON] ввійшла земельна частка (пай) у розмірі 5.69 умовних кадастрових гектарів із земель Тимківської сільської ради Кодимського району, яка була посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0120320, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, і яка була успадкована нею після смерті чоловіка [PERSON], що підтверджується довідками Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області №599 та №601 від 20 жовтня 2015 року. Окрім цього, до спадкового майна померлої [PERSON] ввійшла земельна частка (пай) у розмірі 5.69 умовних кадастрових гектарів із земель Тимківської сільської ради Кодимського району, яка була посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0120321, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що заповіту [PERSON] не склала, а тому на час відкриття спадщини відповідно до ст.1261 ЦК України її спадкоємцем за законом першої черги є її син [PERSON] позивач у справі. Факт родинних відносин між позивачем та померлою [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії ІІІ-УР №239942, виданого 11 червня 1961 року Кодимським бюро ЗАГС Одеської області, в якому його матірю вказано [PERSON], а батьком [PERSON]. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. У поновлений рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 28.03.2016 року №503/397/16-ц строк позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері Отже, за змістом ч.3 ст.1268 ЦК України позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв належну померлій матері спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлої за законом у вигляді права на земельну частку (пай), однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві цього свідоцтва через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, зокрема сертифікату на право на земельну частку (пай), який втрачено, оголошення про що було розміщено в газеті «Вісті Кодимщини» №35 від 29 серпня 2015 року (відмова нотаріуса № 337/02-14 від 21 квітня 2016 року). Відсутність оригіналу зазначених правовстановлюючих документів, які відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», є основними документами, що посвідчують право особи на земельну частку (пай), відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим його позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,3 ст.1270 ЦК України він є таким, що у передбаченому законом порядку прийняв спадщину померлої [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved