Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд в інтересах [PERSON] та [PERSON] з позовом до Григорівської сільської ради Канівського району Черкаської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В позові зазначив, що 11 липня 2008 року помер [PERSON]. Спадкоємцями першої черги за законом у рівних частках є діти останнього [PERSON] та [PERSON]. Інших спадкоємців немає. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, загальною площею 45,4 кв.м., житловою площею 5,6 кв. м., з верандою площею 9,3 кв. м., який знаходиться за адресою: Черкаська область, Канівський район, с. Григорівка, вул. Центральна, буд. 98, який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу будинку від 28 травня 1988 року та земельної ділянки площею 0,12 га, цільове призначення - для ведення садівництва, яка розташована за адресою: Черкаська область, Канівський район, с. Григорівка, вул. Центральна, 98. Спадщину після смерті [PERSON], його сини прийняли, шляхом подачі їх законним представником заяв до Третьої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Але у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частку житлового будинку, загальною площею 45,4 кв. м., житловою площею 5,6 кв. м., з верандою площею 9,3 кв. м., який знаходиться за адресою: Черкаська область, Канівський район, с. Григорівка, вул. Центральна, буд. 98, та на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,12 га, цільове призначення для ведення садівництва, яка розташована за адресою: Черкаська область, Канівський район, с.Григорівка, вул. Центральна, 98, після смерті батька - [PERSON], який помер 11 липня 2008 року, за кожним. Позивач [PERSON], який є опікуном [PERSON] та [PERSON] на підставі рішень Деснянського районного суду м. Києва № 2о-48/2009 від 19.06.2009 р. та № 2о-88 від 14.08.2009 р., в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Представник відповідача голова Григорівської сільської ради Канівського р-ну Черкаської області [PERSON], в судове засідання не з'явилася, на адресу суду надійшла телефонограма про розгляд справи за відсутності представника, позов визнала, не заперечує щодо його задоволення. В порядку, передбаченому ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення по справі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 11.07.2008 року в м. Києві помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БК № 112526 від 12.07.2008 року (а.с.4). Відповідно до договору купівлі-продажу від 28.05.1988 року посвідченого секретарем Григорівської сільської ради Канівського району Черкаської області, реєстровий № 32, померлий 11.07.2008 року, [PERSON] придбав у власність житловий будинок в с. Григорівка Канівського району Черкаської області, який розташований на присадибній земельній ділянці розміром 0,31 га (а.с.8). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР Стретовичу [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,12 га, яка розташована по вулиці Центральна, 98 в с. Григорівка Канівського району Черкаської області, але даний акт не було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю (а.с.14). Позивачі по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] є рідними синами померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження: серії І-БК № 482268 від 20.04.1974 року ( а.с.17) та серії ІІ-БК № 344508 від 10.02.1976 р. (а.с.20). Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті їх батька [PERSON], який помер 11.07.2008 року. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Як вбачається із спадкової справи № 6 /2009 року, наданої Третьою київською державною нотаріальною конторою (а.с.41-90), після смерті [PERSON], який помер 11.07.2008 року в м. Києві, спадщину за законом прийняли позивачі [PERSON] та [PERSON], від імені якого діяв на час подачі заяви опікун останнього [PERSON] Постановами Третьої київської державної нотаріальної контори від 16.10.2016 року (а.с.23,24) [PERSON], який діє від імені [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,12 га передану для ведення садівництва, яка розташована за адресою: Черкаська область, Канівський р-н, с. Григорівка, вул. Центральна, 98 та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок номер 98, розташований за адресою: Черкаська область, Канівський р-н, с. Григорівка, вул. Центральна. Оскільки за життя спадкодавець [PERSON] не оформив у встановленому законом порядку своє право власності на спадкове майно: житловий будинок № 98 по вул. Центральна в с. Григорівка Канівського району Черкаської області та земельну ділянку площею 0,12 га, розташовану за адресою: вул. Центральна,98 в с. Григорівка Канівського району Черкаської області, [PERSON] та [PERSON] позбавлені можливості належним чином оформити спадкове майно на своє ім'я. Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», №1952-1У від 01.07.2004 року передбачено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні докази на підтвердження заявлених позовних вимог, і його доводи знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved