Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: встановити для сторін наступний порядок користування квартирою [ADDRESS] , а саме: виділити позивачу [PERSON] в користування кімнату площею 8,8 кв.м та житлову кімнату площею 14,9 кв.м з балконом площею 0,8 кв.м; виділити відповідачці [PERSON] в користування кімнату площею 8,5 кв.м; кухню площею 6,7 кв.м, ванну кімнату площею 2,2 кв.м, вбиральню площею 1,0 кв.м, коридор площею 5,5 кв.м, коридор площею 0,9 кв.м, вбудовану шафу 0,4 кв.м визначити як місця загального користування та залишити в спільному користуванні; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві спільної часткової власності належить 2/3 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири № 1522 від 12 липня 2012 року та на підставі договору дарування № 229 від 14 лютого 2014 року. Власником іншої 1/3 частини квартири є колишня дружина позивача - [PERSON] . Враховуючи, що загальна житлова площа спірної квартири становить 32,2 кв.м, позивачу, виходячи із його частки у квартирі, на праві спільної часткової власності належить 21,4 кв.м жилої площі, а відповідачу - 10,7 кв.м., а тому, виходячи з належних сторонам часток у квартирі, просить визначити вказаний порядок її користування. Різниця у жилій площі компенсується тим, що кімната площею 14,9 кв.м не є ізольованою, оскільки є прохідною до кімнати площею 8,5 кв.м та до ванної кімнати. Тобто частина кімнати площею 14,9 кв.м, зі сторони ванної кімнати буде використовуватись усіма власниками як умовний коридор. Окрім того позивач обладнав жилу кімнату, площею 8,8 кв.м, під дитячу кімнату для того, щоб у ній проживав спільний син власників квартири, [PERSON] , [INFO] , що проживає разом зі сторонами. На думку позивача, виділення йому у користування балкону, площею 0,8 кв.м, не може бути перешкодою у такому розподілі, оскільки у разі залишення балкону у спільному користуванні, вся неізольована кімната фактично буде використовуватись обома сторонами, що обмежить права позивача на використання своє 2/3 частки у квартирі. Самостійно сторони не можуть домовитись про порядок користування спірною квартирою та про порядок оплати житлово-комунальних послуг, неодноразові усні прохання позивача щодо надання у його користування кімнати, площею 14,9 кв.м, у добровільному порядку не вирішені. Відповідач незаконно користується 2/3 частками квартири, а саме: вона проживає у кімнаті, площею 8,5кв.м, а у кімнаті, площею 14,9 кв.м., без згоди позивача та всупереч його волі, вона засилала свої родичів. Натомість позивач, проживаючи у кімнаті, площею 8,8 кв.м., використовує лише 1/3 частку квартири, з належних йому 2/3 частки. Незаконне використання відповідачкою двох кімнат у квартирі завдає позивачу значних матеріальних витрат, оскільки, родичі відповідачки користуються усіма комунальними послугами, за які сплачує позивач. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем було отримано 28 липня 2020 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Позивач копію вказаної ухвали суду отримав 01 жовтня 2020 року, про що склав власноручну розписку. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Суд у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу № 1522 від 12 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Козаренко О.С., була придбана у приватну спільну часткову власність, по 1/3 частці, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2013 року по справі № 755/10458/13-ц було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення порядку користування квартирою. Вказаним рішенням суду визначено порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши [PERSON] у користування окрему житлову кімнату площею 8,8 кв.м, виділивши [PERSON] та [PERSON] у користування житлові кімнати площею 14,9 кв.м та 8,5 кв.м, залишити місця загального користування: кухню площею 6,7 кв.м, ванну кімнату площею 2,2 кв.м, вбиральню площею 1,0 кв.м, коридор площею 5,5 кв.м, коридор площею 0,9 кв.м., вбудовану шафу 0,4 кв.м, балкон площею 0,8 кв.м - в спільному користуванні. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 207970089 від 30.04.2020 щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер: 226364680000, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить: 1/3 частка квартири на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] , номер запису про право власності/довірчої власності: 4681659 від 14.02.2014, на підставі договору дарування № 229 від 14.02.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, [PERSON] ; 1/3 частка квартири на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] , номер запису про право власності/довірчої власності: 3600131 від 16.11.2013, на підставі договору купівлі-продажу квартири № 1522 від 12.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Козаренко О.С.; 1/3 частка квартири на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] , номер запису про право власності/довірчої власності: 3600474 від 16.11.2013, на підставі договору купівлі-продажу квартири № 1522 від 12.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Козаренко О.С Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , вказана квартира має жилу площу 32,3 кв.м, площа кімнати № 1 - 14,9 кв.м, площа кімнати № 2 - 8,5 кв.м, площа кімнати № 3 - 8,8 кв.м, площа кухні - 6,7 кв.м, площа коридору - 5,5 кв.м, площа ванної - 2,2 кв.м, площа вбиральні - 1,0 кв.м, площа вбудованої шафи - 0,4 кв.м, площа балкону - 0,8 кв.м. Загальна площа квартири становить 49,7 кв.м. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 3 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 150 Житлового кодексу УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За вимог ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Порядок здійснення права спільної часткової власності визначений у ст. 358 Цивільного кодексу України, відповідно до якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Судом встановлено, що сторони не можуть самостійно домовитись про порядок користування спірною квартирою та про порядок оплати житлово-комунальних послуг. Як роз`яснено в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20, квартира, якає спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Як роз`яснено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, в силу ст. 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім`ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Враховуючи заявлені позовні вимоги, беручи до уваги порядок користування квартирою, який був раніше встановлений рішенням Дніпровського районного суд м. Києва від 25 липня 2013 року по справі № 755/10458/13-ц, зважаючи на розмір часток сторін у спірній квартирі, суд дійшов висновку, що запропонований позивачем порядок користування квартирою не призведе до порушення рівності прав співвласників квартири, у зв`язку з чим вони мають право на надання їм у користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає їхнім часткам у праві спільної часткової власності, а тому вважає за можливе встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS] : виділити [PERSON] в користування кімнату площею 8,8 кв.м та житлову кімнату площею 14,9 кв.м з балконом площею 0,8 кв.м; виділити [PERSON] в користування кімнату площею 8,5 кв.м; кухню площею 6,7 кв.м, ванну кімнату площею 2,2 кв.м, вбиральню площею 1,0 кв.м, коридор площею 5,5 кв.м, коридор площею 0,9 кв.м, вбудовану шафу 0,4 кв.м визначити як місця загального користування та залишити в спільному користуванні. Судом враховано, що кімната, площею 14,9 кв.м, що підлягає до виділення позивачу, не є ізольованою, тобто є прохідною до кімнати, площею 8,5 кв.м, що підлягає до виділення відповідачу, та до ванної кімнати, що залишається у спільному користуванні. Таким чином частина вказаної прохідної кімнати використовуватиметься співвласниками як умовний коридор при проході до кімнати, площею 8,5 кв.м та ванної кімнати. Щодо виділення у користуванні позивача балкону, площею 0,8 кв.м, то судом враховується, що у разі залишення балкону у спільному користуванні, вся неізольована кімната фактично буде використовуватись обома сторонами, що призведе до обмеження права позивача на використання своє 2/3 частки у квартирі. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, за відсутності будь-яких заперечень проти позову з боку відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. З огляду на повне задоволення позову, у порядку ч.ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved