Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27.04.2012 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції у м.Севастополі (актовий запис № 150). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачкою та на утримання яких він сплачує аліменти за рішенням суду. Також вказує, що з листопада 2018 вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Під час спільного проживання з відповідачкою неодноразово виникали сварки на ґрунті непорозумінь з побутових питань та сімейного життя, внаслідок чого подальше сімейне життя та збереження шлюбу стало не можливим, строк на примирення просить не надавати. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, - розірвати, судові витрати залишає за собою. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.10.2019 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву від 06.08.2019 про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просива задовольнити у повному обсязі. Судові витрати залишив за собою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву від 09.01.2020 про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 27.12.2012 між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції у м.Севастополі, про що складено відповідний актовий запис № 150 (свідоцтво серії [NUMBER] ). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: синів - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво серії [NUMBER] ), про місце проживання яких досягнуто між сторонами згоди. Спір про поділ спільного майна між ними відсутній. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідачки [PERSON] , яка повністю погодилася із заявленими позовними вимогами щодо розірвання шлюбу та не заперечувала проти їх задоволення. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують протягом тривалого часу, проживають окремо, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам та інтересам дітей, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Судові витрати позивач залишив за собою. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved