Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Московського районного суду м.Харкова з позовною заявою до Дочірнього Підприємства Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект», з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив Суд зобов'язати відповідача надати йому копії наказу про звільнення з посади начальника філіалу дочірнього підприємства Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект» з 10.08.09 р. та повернути йому оформлену трудову книжку, а також просив Суд стягнути заборгованість по заробітній платні у розмірі 39 000,74 гривен, середній заробіток у розмірі 57 371,42 гривен. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що згідно з наказом ДП Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект» №22 від 27.11.2003 р. його було призначено начальником Харківського філіалу дочірнього підприємства Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект». Згідно з наказом відповідача №16 від 31.10.08 р. було прийнято рішення про ліквідацію Харківського філіалу проектного інституту «Укооппроект» з 01 січня 2009 року. На виконання наказу від 31.10.08 р. №16 на нього було покладено обов'язок про проведення всіх необхідних дій, які пов'язані з ліквідацією даного філіалу. Як зазначає позивач, він всі покладені на нього вищезгаданим наказом обов'язки повністю виконав, у встановлений строк звільнив усіх працівників філіалу, звернув роботу філіалу та підготував усі необхідні для передачі ліквідаційній комісії документи. Але, з вини відповідача, ліквідаційна комісія приступила до своєї роботи тільки в травні 2009 року, після чого пропрацювавши всього декілька днів і фактично не виконавши необхідну роботу припинила свою діяльність. Наказом відповідача №39/к від 31.10.09 р. було відновлено роботу ліквідаційної комісії з 31.10.09 року Протягом 2009 року позивач залишився єдиним незвільненим працівником ліквідованого філіалу, але продовжував складати і здавати передбачені звіти, як до різних державних органів, так і безпосередньо до головного підприємства - ДП «Проектний інститут «Укооппроект» не отримуючи при цьому заробітної плати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що був вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав, так як керівництво відповідача ігнорувало всі його вимоги про звільнення. Так, Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 03 лютого 2010 р. по справі №2-887/10 було зобов'язано ДП Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект» звільнити [PERSON] з роботи в якості начальника Харківського філіалу дочірнього підприємства Укоопспілки «Проектний інститут» Укооппроект» за власним бажанням у відповідності до ч.1 ст. 38 КЗпП України. 18 березня 2014 року представник позивача подав заяву до суду, в якої підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив розглядати позовні вимоги без його участі. Також представником позивача було надано до суду правове обґрунтування позовних вимог від 18.03.2014 р., які були долучені до матеріалів справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заперечення на позов від 14.03.2014 року, в яких відповідач частково визнав позовні вимоги. З приводу вимоги надати позивачу копію наказу про звільнення [PERSON] представник відповідача не заперечував у своїх усних та письмових поясненнях, але при цьому зазначивши, що зі змісту ч.2. ст..47 КЗпП України не випливає обов'язок у відповідача надати копію цього наказу, так як звільнення позивача відбулось за власним бажанням, а не за ініціативою власника або уповноваженого ним органу. У такому випадку копія наказу видається тільки на вимогу працівника. У зв'язку з тим, що позивач звільнений за власним бажанням на підставі ст.. 38 КЗпП України та не звертався до відповідача з вимогою про надання йому наказу вважає дані вимоги такими, що суперечать вимогам ч. 2 ст..47 КЗпП України. З приводу позовних вимог позивача надати оформлену трудову книжку представник відповідача заперечував, у зв'язку з тим, що трудова книжка позивача зберігалась у Харківському філіалу проектного інституту «Укооппроект», а відповідач ніколи не отримував дану трудову книжку, а тому не має можливості повернути її позивачу. Представник відповідача частково визнав позовні вимоги та погодився виплатити позивачу заборгованість по заробітній платні за грудень 2008 р. у розмірі 1 915,32 грн. та 3 613,90 грн. за січень 2009 р. Заборгованість перед позивачем з 01.02.2009 р. по 03.02.2010 р. відповідач визнає у розмірі 2/3 тарифного окладу за кожний місяць з посиланням на обставини простою філіалу, відповідно до ст.. 113 КЗпП України. Також відповідач зазначив, що фактично з лютого 2009 р. по 03.02.2010 р. позивач не працював, так як за цей час Харківським філіалом не складалися табелі обліку робочого часу, розрахунково-платіжні відомості, не велася книга по рахунку №661 «Розрахунки з оплати праці». Також відповідач зазначив, що з урахуванням принципу співрозмірності суми середнього заробітку із заробітної плати, а також те, що позивач тривалий час (більше трьох років) не звертався в судовому порядку про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платні відповідач не заперечує проти відшкодування позивачу середнього заробітку у розмірі 1600 грн. Суд, за наявності заяв повноважних представників сторін про розгляд даної справи за їх відсутності, розглянувши матеріали справи, вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 Положення про Харківський філіал Дочірнього підприємства Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект» (далі Положення) Харківський філіал є виробничим структурним підрозділом дочірнього підприємства Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект», на який поширюється «Статут» та діючи в інституті накази, розпорядження, вказівки, положення і знаходиться в м.Харків. Філіал не є юридичною особою. Згідно з п. 4.1. Положення філіал очолює начальник відділу, який призначається на посаду директором Дочірнього підприємства Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект». Згідно з наказом Дочірнього підприємства Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект» №22 від 27.11.2003 р. [PERSON] було призначено начальником Харківського філіалу дочірнього підприємства Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект». Згідно з наказом №16 від 31.10.08 року відповідачем було прийнято рішення про ліквідацію Харківського філіалу проектного інституту «Укооппроект» з 01 січня 2009 року Згідно з положеннями наказу від 31.10.08 р. №16 на позивача було покладено обов'язок про проведенню всіх необхідних дій, які пов'язані з ліквідацією філіалу. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено поясненнями сторін та матеріалами справи ліквідаційна комісії не розпочала свою роботу у передбачений наказом від 31.10.08 р. №16 строк, і тільки наказом відповідача №39/к від 31.10.09 р. було відновлено роботу ліквідаційної комісії з 31.10.09 року. Відповідно до положень наказу №39/к від 31.10.09 р. позивача [PERSON] було обрано членом ліквідаційної комісії та покладено особисту відповідальність, як адміністративну, так і фінансову, за повну ліквідацію філіалу. Позивач, покладені на нього обов'язки наказом №16 від 31.10.08 року та наказом №39/к від 31.10.09 року виконав у повному обсязі, залишився при цьому єдиним незвільненим працівником даного підприємства, не отримуючи за свою працю заробітню платню. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 03 лютого 2010 року по справі №2-887/10 було зобов'язано ДП Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект» звільнити [PERSON] з 10.08.09 р. з роботи в якості начальника Харківського філіалу дочірнього підприємства Укоопспілки «Проектний інститут» Укооппроект» за власним бажанням у відповідності до ч.1 ст. 38 КЗпП України (а.с.7,8). Дане судове рішення вступило у законну силу, доказів скасування або оскарження даного рішення сторонами не надано до суду. Факти та обставини встановлені рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 03.03.2010 р. відповідно до ст. 61 ЦПК України є обов'язковими для будь-якого державного органу та не потребують доказування знову. На виконання рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 03 лютого 2010 року по справі №2-887/10 відповідач видав наказ від 03.02.2010 року №6-1/к про звільнення з посади начальника Харківського філіалу ДП Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект». Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. В матеріалах справи міститься лист позивача від 01.03.2013 року з доказами про відправлення на адресу відповідача, з вимогами про сплату заборгованості по заробітній платні, повернення трудової книжки, а також наданні копії наказу про звільнення. Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України ДП Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект» не зобов'язано надавати позивачу копію наказу про звільнення, так як він був звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, але у зв'язку з тим, що матеріали справи не містять відповідь відповідача на лист від 01.03.2013 р., а також не містять доказів направлення на адресу позивача копії наказу про звільнення з посади начальника Харківського філіалу ДП Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект» позовні вимоги позивача в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню. Тим більше, що у своїх поясненнях від 12.12.2013 р. та від 14.03.2014 р. представник відповідача Проценко Г.А. не заперечує проти надання позивачу копії наказу про звільнення його з посади начальника Харківського філіалу ДП Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект». Відповідно до ст. 95 Цивільного Кодексу України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Відповідно до абз.2 п. 1 Положення про Харківський філіал Дочірнього підприємства Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект» філіал не є юридичною особою. Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Згідно з пп. 3, 4 постанови Кабміну «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301, в редакції Постанови від 16.05.2001 р. трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому за підписом в журналі обліку. Відповідальність за ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках й іншу відповідальність. Наказом відповідача №22 від 27.11.2003 р. [PERSON] було призначено начальником Харківського філіалу дочірнього підприємства Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект». Згідно з п. 4.1. Положення про Харківський філіал Дочірнього підприємства Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект» філіал очолює начальник відділу, який призначається на посаду директором Дочірнього підприємства Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект». Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу У судовому засіданні [PERSON] зазначив, що йому трудова книжка не передавалась, а зберігалась в Києві, в приміщенні Дочірнього підприємства Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект». Посилання відповідача на інформацію, яка міститься в листі територіальної державної інспекції праці у м.Києві від 15.07.2011 р. №Ш-1373 та власному наказі від 03.02.2010 р. №6-1/к про зберігання трудової книжки у позивача, Суд не приймає до уваги, так як зазначена інформація не містить належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт зберігання трудової книжки саме у Харківському філіалі Дочірнього підприємства Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект», а містить лише пояснення бувшого директора відповідача [PERSON] Матеріали справи не містять будь-яких належних доказів передачі на зберігання позивачу трудової книжки відповідачем, а тому вимога позивача, в частині повернення оформленої трудової книжки обґрунтована та підлягає задоволенню. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу (ст.. 47 КЗпП України). Згідно з статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). Відповідно до Абз. 3, розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Як встановлено в судовому засіданні, підтверджено матеріалами справи та визнано відповідачем розмір заробітної плати позивача за грудень 2008 року складає 1 915,32 гривен та 3 613,90 гривен за січень 2009 року. За період з 01.02.2009 року по 03.02.2010 року заробітна плата [PERSON] не нараховувалась та не виплачувалась. Як зазначає [PERSON] протягом цього часу він здійснював свої обов'язки, як член ліквідаційної комісії, звільняв працівників, звертав роботу філіалу, подавав необхідні звіти до державних органів та знаходився постійно на своєму робочому місті, що знайшло своє підтвердження також у поясненнях відповідача від 14.03.14 року. Посилання відповідача на умови простою на Харківський філії Дочірнього підприємства Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект» та необхідності проводити розрахунок середньої заробітної плати із розрахунку 2/3 від посадового окладу (тарифної ставки) Суд не приймає до уваги з наступних міркувань. Відповідно до ст. 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Згідно зі ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Відповідач не довів суду саме факту наявності простою й наявність чи відсутність вини позивача в цьому, а обмежився лише посиланням на цей факт. Більш того відповідач не надав жодний належний доказ зупинення роботи філіалу, викликаний відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Питання ліквідації Харківського філіалу було прийнято самим відповідачем, а також питання звільнення позивача, як члена ліквідаційної комісії залишалось у колі повноважень відповідача, які він мав реалізувати у будь-який час. Наявність простою повинно підтверджуватись певними документами, зокрема наказом відповідача про зупинення роботи Харківського філіалу у зв'язку з простоєм, наказом відповідача про зменшення оплати праці працівникам, який необхідно було довести до відома, у тому числі позивача, інші документи, які не були надані відповідачем на підтвердження факту простою. Враховуючи той факт, що з моменту прийняття відповідачем наказів про ліквідацію Харківського філіалу та призначення ліквідаційної комісії всі повноваження по управлінню філіалом перейшли до ліквідаційної комісії, у тому числі і питання виплати, нарахування заробітної плати [PERSON], а тому Суд погоджується з позицією позивача та приходить до висновку про обґрунтованість визначення заробітної плати позивачем у розмірі середньої заробітної плати за останні 2 календарні місяці роботи, а саме за грудень 2008 року та січень 2009 року. Середня заробітна плата за останні 2 календарні місяця [PERSON] складає 2 764,61 грн., із розрахунку 5529,22 грн. / 2 = 2 764,61 грн., де 5529,22 грн. це заробітна плата за грудень 2008 р. та січень 2009 р. (3613,9 грн. + 1915,32 грн.). Загальний період за який нараховується середній розмір заробітної плати складає з 01.02.2009 р. по 03.02.2010 р., де 03.02.2010 р. - це день оформлення відповідачем наказу про звільнення [PERSON] з посади начальника Дочірнього підприємства Укоопспілки «Проектний інститут «Укооппроект» за власним бажанням. Загальна сума заборгованості по заробітній плати за період з 01.02.2009 року по 03.02.2010 року дорівнює 33 471,52 (тридцять три тисячі чотириста сімдесят одна грн.. 52 коп.) грн.. (12*2 764,61 грн.+296,20 грн. = 33 471,52 грн., де 12 - місяців; 2 764,61 грн. - середньомісячна заробітна плата; 296,20 грн. - зарплата за 3 дні лютого 2010 року). Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Згідно з статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач у позовній заяві та розрахунку заборгованості визначив розмір середнього заробітку за весь час затримки у розмірі свого посадового окладу (тарифної ставки) у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.. Суд погоджується з визначенням позивачем суми середнього заробітку у розмірі свого посадового окладу, що відповідає вимогам останньому абзацу п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100. Строк за який необхідно відповідачу виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки складає з 04.02.2010 року по 01.02.2013 року. Загальна сума заборгованості за весь час затримки невиплати заробітної плати складає 57 371,42 (п'ятдесят сім тисяч триста сімдесят одна грн.. 42 коп.) грн.., із розрахунку 35*1600 грн. + 1 371,42 грн., де 35 - кількість місяців, 1371,42 грн. - середній заробіток за 24 дні лютого 2010 р., а 1600 грн. - посадовий оклад (тарифна ставка). Суд вважає, що сума заборгованості за весь час затримки невиплати заробітної плати відповідачем у розмірі 57 371,42 гривен є справедливою та такою, яка підлягає стягненню, а також є співрозмірною суми середнього заробітку сумі заборгованості із заробітної плати та повністю відновлює порушені права позивача. Матеріали справи містять докази того, що позивач протягом трьох років неодноразово звертався до відповідача, контролюючих та судових органів (заява до відповідача від 12.01.11 року , скарга до Територіальної державної інспекції праці у м. Києві від 04.06.2011 року , позовна заява до Жовтневого районного суду м.Харкова про зобов'язання відповідача про звільнення , лист до відповідача від 01.03.2013 року для захисту своїх прав, а тому посилання відповідача на зловживання позивачем свого права та затягування його у часі на звернення до суду не приймаються судом до уваги. Більш того, протягом розгляду справи у суді відповідач не виплатив позивачу, навіть і визнану ним суму заборгованості, що прямо передбачено ст. 117 КЗпП України. Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 15.10.2013 р. №8-рп/2013. звернення до суду працівника з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, а також усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат не обмежується будь-яким строком. На підставі викладеного та

Outcome: approved