Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою 21.01.2019 року, в якій просить суд визначити йому додатковий строк тривалістю в 3 місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], померлого 14.10.2010 року. Предявлені вимоги мотивовано тим, що 14.10.2010 року у м. Агауем штату Массачусетс США помер його син [PERSON] Про смерть сина він дізнався по телефонному звязку від знайомих. 21.10.2010 року він поїхав до США для організації поховання сина, де знаходився до 02.11.2010 року. Таким чином, в період часу з 14.10.2010 року по 02.11.2010 року, який входить в строк для прийняття спадщини, він з обєктивних причин не міг подати заяви до нотаріальної контори. Звернувшись 09.11.2018 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] як єдиний спадкоємець першої черги, він отримав відмову у видачі свідоцтва у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Вказані вище обставини, його скрутне матеріальне становище та юридична необізнаність, на переконання позивача, є достатньо обєктивними та поважними причинами пропуску строку, який він просить надати додатково з метою забезпечення можливості реалізації спадкових прав. Ухвалою суду від 23.01.2019 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, предявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористалася, подавши клопотання про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні справи покладаючись на розсуд суду. Таку позицію представника відповідача, не подання відзиву у встановлений судом строк та відсутність заперечень проти заявлених вимог, суд розцінює як визнання позову, а тому вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України,\~у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, враховуючи позицію сторін у справі, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.10.2010 року в м. Агауем округу Хемпден штату Масачусетс Сполучених Штатів Америки помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію акта цивільного стану від 20.10.2010 року, засвідченого в офіційному перекладі секретарем міської ради Агауем Масачусетс США (а.с.7, 8-9). За життя [PERSON] на праві спільної сумісної власності з [PERSON] та [PERSON] належало житлове приміщення, розташоване за адресою: мкр-н. Гірницький 44/179, м. Кривий Ріг на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів №С3687 від 08.10.1993 року (а.с.11). Згідно зі ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Як передбачено ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, позивач по справі [PERSON] є рідним батьком [PERSON], факт родинних відносин між якими підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-КИ №348134 від 22.03.1981 року (а.с.6). На момент смерті спадкодавець перебував в офіційно зареєстрованому шлюбі з громадянкою США [PERSON], яка проживає: [PERSON], 20, м. Агауем, Хемпден, Масачусетст, США, та про свої спадкові права після смерті чоловіка не заявляла. Діти від шлюбу у них відсутні. Інші спадкоємці першої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] відсутні, оскільки його мати [PERSON] померла 16.08.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-КИ №259005 від 1994 року. Як визначено ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини в межах встановленого законом строку. Свої спадкові права на майно, належне за життя [PERSON], реалізував лише його батько [PERSON], звернувшись 09.11.2018 року із відповідною заявою за вх..№438/01-16 до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.10). У звязку з відсутністю доказів в підтвердження факту прийняття спадкового майна та несвоєчасним зверненням до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 14.10.2010 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, що слідує з відповіді нотаріуса від 22.02.2019 року №50/01-16 (а.с.27). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як визначено ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 14.10.2010 року, почав відлік відповідно з дати його смерті та закінчився 14.04.2011 року. З огляду на те, що [PERSON] помер за межами України, а саме у м. Агауем штату Массачусетс США, при вирішенні спору з іноземним елементом суд також керується нормами Закону України «Про міжнародне приватне право». Як слідує з п.6 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, зокрема, якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання. Відповідно до ст.ст.70, 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося. Спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. З огляду на зазначене, при вирішенні вимоги про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (нерухомого майна, що знаходиться на території України) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] громадянина України, суд керується національним законодавством України. В розумінні ст.1269 ЦК України, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у 6-місячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Так, в п.24 Постанови Пленуму ВСУ за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як слідує з правового висновку ВСУ, викладеного в постановах у справах № 6-85цс12 від 26.09.2012 року та № 6-1486цс15 від 04.11.2015 року, правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані у випадку одночасної наявності двох обовязкових умов: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. В силу ст.12 ЦПК України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі спадкових. Наведені \~позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, повязані з \~тим, що він з обєктивних причин не зміг своєчасно подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки спочатку перебував закордоном, а після повернення до України перебував в пригніченому стані, хворів, суд визнає поважними з огляду на наявність належних доказів в їх підтвердження (а.с.12), тому на підставі ч.3 ст.1272 ЦК України приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] із визначенням йому додаткового строку тривалістю в 3 місяці, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті сина [PERSON], померлого 14.10.2010 року, який слід обчислювати з дня набрання рішенням суду законної сили. Надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини, за відсутності спадкового спору стосовно прийняття спадкового майна, є підставою для оформлення за спадкоємцем спадкових прав у встановленому законом порядку. З огляду на характер спору, відсутність вимог про компенсацію понесених позивачем витрат по сплаті судового збору, на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за доцільне покласти їх на позивача.

Outcome: approved