Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 07 жовтня 2000 року. Рішенням Пирятинського районного суду від 18.08.2014 року їх шлюб був розірваний. 11 жовтня 2014 року у [PERSON] народилася донька [PERSON], в свідоцтві про народження якої відповідач записаний батьком. [PERSON] про батька зроблений відповідно до вимог Сімейного кодексу України, оскільки на час зачаття та народження дитини відповідач та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Позивач зазначає, що він є батьком дитини [PERSON], а не відповідач [PERSON], оскільки з жовтня 2013 року вони перебували у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] та проживали разом однією сім'єю. Враховуючи вищевикладене позивач просить визнати його батьком [PERSON], виключити з актового запису відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пирятинського районного управління юстиції у Полтавській області про народження [PERSON] запис про [PERSON], як про батька дитини, а також зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пирятинського районного управління юстиції у Полтавській області внести зміни в актовий запис про народження [PERSON], народження 11 жовтня 2014 року, записавши його батьком [PERSON], змінивши прізвище дитини на [PERSON], а імя по батькові на Артурівну. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] з позовом згоден, просив слухати справу у його відсутність, про що надав суду відповідну письмову заяву. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] не заперечувала проти того, щоб позивача було визнано батьком її дитини дочки [PERSON], [INFO], а запис про батьківство відповідача було виключено із актового запису про її народження. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив слухати справу у відсутність їхнього представника, про що відділом було надіслано відповідну заяву. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служби у справах дітей Пирятинської районної державної адміністрації [PERSON] проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача, третьої особи та представника третьої особи, дослідивши докази, що маються з матеріалах справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2000 року. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2014 року шлюб між ними було розірвано (а.с.6-7). 11 жовтня 2014 року у [PERSON] народилася дочка [PERSON]. Батьками дитини у свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №202585 від 21.10.2014 року (а.с.8). Позивач вказує, що він є батьком [PERSON], оскільки з жовтня 2013 року він проживав з [PERSON] однією сім'єю, а про те, що він є батьком дитини [PERSON] [PERSON], дізнався лише через рік після народження дівчинки, а саме під час святкування дня народження [PERSON] 27 вересня 2015 року. Відповідач та третя особа [PERSON] визнали вказані обставини, тому в силу ч.1 ст.61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Частиною 1 ст.129 СК України передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Згідно приписів ч.2 ст.129 СК України до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Про своє батьківство позивач дізнався від [PERSON] 27.09.2015 року, позов подав 04.04.2016 року, тобто в межах строку, передбаченого ч.2 ст.129 СК України. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Судку України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач [PERSON] у повному обсязі визнав позов, і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб, а також, оскільки відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, суд вважає позов [PERSON] про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини, визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.

Outcome: approved