Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідач по справі зареєстрований у [INFO], однак там не проживає, не здійснює оплату комунальних послуг, її особистих речей немає. У звязку з цим, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою №21 в будинку №17 по вул. Лесі Українки в м. Тернополі. Позивач у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності. Позов підтримую в повному обсязі і просить суд його задовільнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про визнання в повному обсязі позову [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Правові наслідки визнання позову відповідачу відомі і зрозумілі. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], про що свідчить договір дарування квартири від 15 серпня 2001 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], та Витяг про державну реєстрацію прав, сформований 12 березня 2011 року ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації». Як слідує із записів у будинковій книзі для прописки громадян, проживаючих у [INFO], у вказаній квартирі 05 серпня 2004 року зареєстрований [PERSON], [INFO]. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується \~та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №21 в будинку №17 по вул. Лесі Українки в м. Тернополі, оскільки останній не проживав у вказаній квартирі більше року і проживає за іншою адресою. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: approved