Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсними договори купівлі-продажу прав вимоги, які були укладені 25.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та від 15.06.2012 р., та який був укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» в частині передачі прав вимоги за кредитним договором від 25.03.2008 року №0308/0308/71-065, який було укладено між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк». В обґрунтування своїх вимог послався на те, що у провадженні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа № 211/5966/15-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту. У кредитному зобов`язанні позивач у справі №211/5966/15-ц отримав право вимоги з відповідача відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги боргу від 15.06.2012 року з самого відповідача так як первісним кредитором за договором кредиту був ПАТ «Сведбанк». Про даний договір відповідач дізнався лише на початку 2016 р. коли отримав судову повістку. Відповідно до зазначеної у позові інформації 25.05.2012 р. відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги ПАТ «Сведбанк» продав, а ПАТ «Дельта-Банк» придбав право вимоги боргу у т. ч. і відносно [PERSON] А потім, 15.06.2012 р. ПАТ «Дельта- Банк» продав, а ПАТ «Альфа-Банк» придбав аналогічне право. Позивач вважає, що договори купівлі-продажу права вимоги боргу від 25.05.2012 р. та від 15.06.2012 р. з додатками мають бути визнані судом недійсними у частині, що стосується передачі права вимоги боргу з [PERSON] за кредитним договором від 25.03.2008 р. №0308/0308/71-065, який було укладено між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» на підставі наступного: Вимоги відповідача обгрунтовані у тому числі тим, що відповідач придбав право вимоги боргу з відповідача за низкою договорів факторингу, а саме: 25.05.2012 р. ПАТ «Сведбанк» уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі-продажу права вимоги, який відповідно до гл. 73 ЦК України є договором факторингу. 15.06.2012 р. ПАТ «Дельта Банк» уклав з ПАТ «Альфа-Банк» аналогічний договір факторингу. Надані позивачем т. з. «Виписки» з вказаних договорів не передбачають можливості ідентифікувати їх як «належні та допустимі докази» т. я. дані «виписки» не містять ні повного тексту угоди, ні переліку боржників, права вимоги боргу щодо яких передаються, ані інших умов договору. Крім того, самі тексти договорів передбачають, що право вимоги у нового кредитора виникає після сплати повної суми договору - у першому випадку факторингу, та за умови сплати першого траншу - у другому договорі факторингу. Позивач по справі №211/5966/15-ц не надав жодних доказів даним обставинам - з матеріалів справи навіть не можна зрозуміти наявність самого факту наявності права вимоги боргу саме у позивача. Крім того, наприклад, відповідно до ст. 1083 ЦК України «7. Наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається. якщо інше не встановлено договором факторингу. 2. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. З наданих документів не можна встановити - чи мав право ПАТ «Дельта Банк» відступати право вимоги позивачеві з урахуванням вказаного. 3 01.01.2004 р. набрав чинності новий ЦК України, за ст. 1077 якого зазначено, що «За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника. Відповідно до Розпорядження Держкомісії з регулювання ринків фін послуг №231 від 03.04.2009 року, яке втратило чинність на підставі Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 1926 від 13.08.2015 р., «Віднести до фінансової послуги факторингу сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів), фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги, набуття відступленого\~права грошової\~вимоги,\~у тому\~числі права\~вимоги,\~яке виникне в\~майбутньому,\~до боржників\~-\~суб`єктів\~господарювання за\~договором,\~на якому базується таке відступлення, отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу, відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому) базується відступлення. ВСУ у своїй постанові від 13.04.2016 р., з урахуванням обставин тієї справи, зазначив, що хоча угода, укладена між сторонами і містить назву «Договір» (без будь-яких уточнень), однак з своєю правовою природою укладений договір містить ознаки договору факторингу і тому застосував до нього при розгляді справи норми ЦК України, які регулюють відносини за вказаним договором факторингу. В нашому випадку договори купівлі-продажу права вимоги за своєю правовою природою, як я вказував, є договорами факторингу і тому до них мають застосовуватись відповідні норми діючого законодавства і, зокрема, вказане розпорядження Держкомісії з регулювання ринків фін послуг №231 від 03.04.2009 р., яке до внесення до нього змін Розпорядженням №352 від 06.02.2014 р. мало вищевказану редакцію тексту пункту 1, і тому передбачало можливість укладення договорів факторингу лише щодо відступлення права вимоги з боржників - суб`єктів господарювання. В нашому випадку договір кредиту було укладено з громадянином [PERSON] , а ніяк не із відповідним суб`єктом господарювання, наприклад з СПД, ФОП чи ін. Зважаючи на вказане, у період до 06.02.2014 р. ніхто не мав права укладати договір про платне відступлення права вимоги боргу з [PERSON] . Враховуючи викладене, вказані договори купівлі-продажу права вимоги, а по суті - факторингу, принаймні у частині, що стосується [PERSON] , є нікчемними угодами так як при їх укладенні було допущено свідоме порушення норм діючого законодавства, а тому додаткових підстав для визнання їх недійсними не потребується. Ухвалою суду від 04.02.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04.02.2019 року задоволено клопотання позивача та витребувано докази , а саме витребувано: з Акціонерного товариства «Сведбанк» копії документів, які становлять собою договір купівлі-продажу прав вимоги, разом з додатками, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 25.05.2012 року у частині, що стосується купівлі-продажу права вимоги відносно боржника за кредитним договором від 25.03.2008 року № 0308/0308/71-065, який було укладено між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк»; з Акціонерного товариства «Дельта Банк» копії документів, які становлять собою договір купівлі-продажу прав вимоги, разом з додатками, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 25.05.2012 року у частині, що стосується купівлі-продажу права вимоги відносно боржника за кредитним договором від 25.03.2008 року № 0308/0308/71-065, який було укладено між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк»; з Акціонерного товариства «Дельта Банк» копії документів, які становлять собою договір купівлі-продажу прав вимоги, разом з додатками, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» від 15.06.2012 року у частині, що стосується купівлі-продажу права вимоги відносно боржника за кредитним договором від 25.03.2008 року № 0308/0308/71-065, який було укладено між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк»; з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» копії документів, які становлять собою договір купівлі-продажу прав вимоги, разом з додатками, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» від 15.06.2012 року у частині, що стосується купівлі-продажу права вимоги відносно боржника за кредитним договором від 25.03.2008 року № 0308/0308/71-065, який було укладено між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк». Ухвалою суду від 16.07.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. Від представника відповідача АТ «Альфа-Банк» М.М. Курдюмова надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечував, просив відмовити, надав письмові пояснення згідно яких, просить застосувати строки позовної давності згідно ст.\~257\~ЦК України\~загальна позовна\~давність встановлюється\~тривалістю у\~три роки. 25\~травня 2012\~року між\~ПАТ «Сведбанк»\~та ПАТ\~«Дельта Банк»\~укладений Договір\~про відступлення\~прав вимоги. 15\~червня 2012\~року між\~ПАТ «Дельта\~Банк» та\~ПАТ «Альфа-Банк»\~укладений Договір\~про відступлення\~прав вимоги. [PERSON] \~звернувся до\~суду у\~лютому 2019\~року,\~тобто із\~пропуском строку\~позовної давності. Жодних клопотань\~на поновлення\~строку позовної\~давності позивачами\~не надано.\~Також позивачами\~не наведено\~причин/обставин,\~котрі б\~свідчили про\~поважність пропуску\~строку позовної\~давності. Твердження [PERSON] ,\~про те\~що він\~дізнався про\~відступлення права\~вимоги за\~оспорюваними договорами,\~отримавши повістку\~про виклик\~у судове\~засідання по\~справі 211/5966/15-ц,\~лише на\~початку 2016р.\~-\~не заслуговують\~на увагу,\~з огляду\~на наступне: Провадження у справі 211/5966/15-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - відкрито ЗО вересня 2015 року (http://revestr.court.gov.ua/Review/52055940). Жодних\~доказів неотримання\~позову та\~викликів у\~судове слухання\~по справі\~211/5966/15-ц,\~за період\~з ЗО\~вересня 2015\~року по\~04\~лютого 2016\~року -\~ [PERSON] \~не надає. [PERSON] \~більше трьох\~років частково\~сплачував заборгованість\~по кредиту\~новому кредитору,\~тобто ПАТ\~«Альфа-Банк»\~у період\~з 15\~червня 2012\~року по\~01\~серпня 2015\~року (додаток\~1).\~Що в\~свою чергу\~свідчить про\~його обізнаність\~щодо відступлення\~права вимоги\~по кредитному\~договору. Між ПАТ «Сведбанк», ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладене договори купівлі-продажу права вимоги (відступлення на платній основі). Як вбачається з п. 1 договору купівлі-продажу права вимоги, укладеного між ПАЇ «Сведбанк» і ПАТ «Дельта Банк» та п. 1 договору купівлі-продажу права вимоги укладеного між ПАТ «Дельта Банк» і ПАТ «Альфа-Банк» - відступлено не тільки праве грошової вимоги, навпаки за договорами купівлі-продажу права вимоги відступлені всі права вимоги, в тому числі і за договорами застави майна, тобто відбулось також відступлення права майнової вимоги. Щодо факторингу, слід зазначити, що згідно ст. 1077 ЦК України - за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Крім того, ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансовий послуг», який є спеціальним Законом, котрий встановлює загальні правові засади у сфер надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Статтею 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансовоих послуг» передбачений перелік фінансових послуг, які має право здійснювати фінансові установа. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, факторинг є фінансовою послугою. Відступлення прав вимоги за договорами купівлі-продажу права вимогі укладеними між ПАТ «Сведбанк», ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» не наданням/отриманням фінансових послуг сторонами цих договорів. Наведені в позові положення ЦК. що стосуються договору факторингу, не можуть бути застосовані до договорів цесії. Також очевидним є те, що до договору цесії не може бути вимоги розпорядження Дерхкомфінпослуг №231 від 03.04.2009р. так як вона регулює відносини у сфері укладення договорів факторингу. [PERSON] взагалі не наведено жодних обґрунтувань та не надано доказів, як б підтверджували його твердження стосовно того, що купівлі-продажу права вимогі укладені між ПАТ «Сведбанк», ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» є договорами факторингу. Кредитним договором не передбачена згода боржника на заміну кредитора зобов`язанні. Також Позивач не є стороною договорів про відступлення права вимоги з кредитним договором. Договорами про відступлення права вимоги за кредитним договором - не передбачена згода боржника на заміну кредитора в зобов`язанні. Обсяг відповідальності [PERSON] за кредитним зобов`язанням згідно договорі про відступлення права вимоги за кредитним договором від ПАТ «Сведбанк» до ПА' «Дельта Банк» та від ПАТ «Дельта Банк» до ПАТ «Альфа-Банк» - жодним чином н змінюється. Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що права позивача, при укладенні договорів про відступлення права вимоги за кредитним договором від ПА' «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» та від ПАТ «Дельта Банк» до ПАТ «Альфа-Банк» жодним чином не зачіпаються. [PERSON] добровільно укладено кредитний договір. [PERSON] , розумів, що необхідно належно виконувати кредитні зобов`язання. Більше того, [PERSON] в тій чи іншій мірі виконував кредитні зобов`язання з 25.03.2008р., зокрема у період з 15 червня 2012 року по 01 серпня 2015 року виконував кредитні зобов`язання новому кредитору, а саме AT «Альфа-Банк», тобто визнаючи факт відступлення права вимоги по кредитному договору. На теперішній час, посилаючись на формальні підстави, [PERSON] намагається відмовитись від взятих на себе раніше зобов`язань. Від представника відповідача ПАТ «Дельта Банк» С.М. Павелко надійшли пояснення, згідно яких позовні вимоги відповідач не визнає, просить відмовити в повному обсязі, так як 25 травня 2012 року, між ПАТ «Сведбанк» та АТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за яким відбулося відступлення прав вимоги по кредитному договору № 0308/0308/71-065 від 25.03.2008р.укладеним між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] з усіма заставними договорами. У Договорі купівлі-продажу термін «права вимоги» означає, як всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) Продавця у якості кредитора Позичальників за Кредитними договорами, а також всі права вимоги Продавця до осіб, які надали забезпечення, за Договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні Продавцю, щодо виконання Позичальником та/а особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов`язків за Кредитними договорами Договорами забезпечення. Відповідно до Акту прийому-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги від ПАТ «Сведбанк» передав, а « АТ «Дельта -Банк» прийняв Права вимоги, згідно яких передано права вимоги по кредитному договору № 0308/0308/71-065 від 25.03.2008 року, Іпотечному договору № 0308/0308/71-065-Z-1 від 25.03.2008р укладеними між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] . Крім того, при укладенні договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Сведбанк» та АТ «Дельта Банк» від 25 травня 2012 року в частині прав вимоги за Кредитним договором № 0308/0308/71-065 від 25.03.2008року, за Іпотечним договором № 0308/0308/71-065- Z -1 від 25.03.2008 року було замінено кредитора внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, правочин був, зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, що відповідає положенням статей 512,513,514 ЦК України. Від відповідача Акціонерного товариства «Сведбанк» до суду заяв не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України у\~разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. За вимогами ст. ст.\~263, 264\~ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або

Outcome: dismissed