Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що він з на протязі багатьох років працював на різних робочих посадах на підприємствах відповідачів. Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини 29.06.2010 року було встановлено позивачу професійні захворювання: радикулопатія L5-S1 справа в фазі загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями і больовим синдромом; деф. артроз ліктьових суглобів ПФ першого ст. з больовим компонентом. Актом розслідування професійного захворювання встановлена вина відповідачів у виникненні професійних захворювань. Довідкою МСЕК від 19.08.2011 року серії 10 ААА №072108 при повторному огляді позивачу встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 30%. У зв'язку із ушкодженням здоровя через професійні захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнав та продовжує зазнавати, розмір моральної він оцінює в розмірі 52200,00 грн., які просить стягнути з відповідача приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та 52200,00 грн., які просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт». Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила у позові відмовити, з підстав викладених в письмових запереченнях, в яких послалась на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, оскільки [PERSON] працював у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача лише 5 років, ркім того позивач при влаштуванні на роботу був під розписку проінформований про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, можливі наслідки їх впливу на здоровя, а також його право на пільги та компенсації за роботу в таких умовах. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що крім підприємства відповідача [PERSON] працював і на інших підприємствах зі шкідливими умовами, на підприємстві відповідача позивач пропрацював лише 1 рік 06 місяців, при влаштуванні на роботу вже мав захворювання зумовлені професійною діяльністю, тому вважає, що позивачем не доведено, що саме підприємством, яке він представляє заподіяно моральну шкоду. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працював у підземних умовах праці на різних підприємствах, з яких у період: з 13.02.1997 по 14.07.1998, з 19.09.2005 по 31.12.2008 року перебував у трудових відносинах з відповідачем приватним акціонерним товариством «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та 01.01.2009 року по 20.08.2010 року, часу звільнення у звязку із виходом на пенсію, перебував у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт», що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.9-12). 05 серпня 2010 року на підприємстві ТОВ «Кривбасремонт» було проведено розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань [PERSON]: радикулопатія L5-S1 справа в фазі загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями і больовим синдромом; деф. артроз ліктьових суглобів ПФ першого ст. з больовим компонентом, установлених Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини, про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого головним державним санітарним лікарем Тернівського району м.Кривого Рогу 06 серпня 2010 року (а.с.7-8). Згідно п.16 Акту професійні захворювання виникли за таких обставин: працюючи з 01.01.2009 року слюсарем черговим та з ремонту устаткування в ТОВ «Кривбасремонт» на спеціалізованій дільниці № 9 з ремонту №9 з ремонту технологічного устаткування РЗФ-1 [PERSON] виконував роботи по монтажу, демонтажу, ревізії та ремонту насосів, зумпфів, майданчиків обслуговування та сходів РЗФ- ВАТ «Північного ГЗК» згідно вимог технологічних карт, інструкцій з охорони праці. Умови праці при цьому через недосконалість робочого місця та обмеженість робочого простору, не дозволяю чого постійно застосовувати засоби малої механізації характеризувалися важкою фізичною працею. Працюючи раніше з 10.11.1988 по 15.05.1991 року слюсарем з ремонту збагачувального устаткування фабрики Північний ГЗК-2 дільниці № 1 СпУ № 10 ВО «Кривбасрудоремонт», 09.10.1991 по 09.10.1996 р.- слюсарем з ремонту устаткування збагачувальної фабрики Північний ГЗК-2 дільниці № 1 СпУ № 10 ВО «Кривбасрудоремонт», 13.02.1997 по 14.07.1998 р.- слюсарем черговим та ремонту устаткування УРТО ВАТ «Північний ГЗК», 19.09.2005 р. по 31.12.2008 р. слюсарем черговим та з ремонту устаткування спеціалізованої виробничої дільниці з ремонту механічного устаткування на дільниці збагачення руди РЗФ №1 ВАТ «Північний ГЗК», [PERSON] виконував роботи, які згідно з даними інформаційних довідок про його умови праці №2/2-686, №688 від 23.03.2010 року підготовлених Тернівською райСЕС, також характеризуються важкою фізичною працею. Відповідно до п.17 зазначеного Акту, причиною професійного захворювання є робота протягом 13 років 09 місяців у шкідливих умовах. Згідно п.19 зазначеного Акту, особами, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи є: керівництво «Кривбасрудоремонт», ПівнГЗК, ВАТ «ПівнГЗК», ТОВ «Кривбасремонт» в період роботи [PERSON] на підприємствах, ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці». Згідно копії Довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10ААА №072108 від 19.08.2011 року [PERSON] при повторному огляді встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 30%, з яких 25 % по радикулопатії, 5% деф. артроз, з 01.09.2011 року безстроково, без встановлення групи інвалідності. (а.с.13). Відповідно до виписок з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] у звязку із професійними захворюваннями неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні. (14-15,16-17) Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців. За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов'язків на підприємствах відповідачів, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв'язку із професійними захворюваннями, яки призвели до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. З урахуванням відомостей, що викладені у п.п.16,17,19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, суд приходить до висновку, що приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та товариство з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» є винними підприємствами у виникненні профзахворювання позивача та повинні нести відповідальність за спричинену моральну шкоду. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у [PERSON] 30 % втрати працездатності, період його роботи на кожному з підприємств, глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», у виді одноразового відшкодування в сумі 8000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та з товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» у розмірі 8000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. На підставі ст. 88 ЦПК України з приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 275,60 грн., з кожного окремо. На підставі ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial