Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про повне звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі виконавчого листа №2-3774/04 від 09 серпня 2004 року з нього стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 22 липня 2004 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 24 червня 2017 року. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2005 року за заявою [PERSON] його визнано безвісно відсутнім з 01 жовтня 2002 року. 09 квітня 2013 року рішенням Новосаржинського районного суду Полтавської області зазначене рішення про визнання його безвісно відсутнім скасовано. В цей період [PERSON] отримувала пенсію в зв'язку з втратою годувальника. Після скасування рішення про визнання його безвісно відсутнім, була нарахована заборгованість за аліментами, яка становить 35\~302,84 грн. Зазначає, що заборгованість з аліментів виникла не з його вини, а у зв'язку з визнанням його безвісно відсутнім та неналежним виконанням своїх обов'язків державним виконавцем, який не встановив усіх видів його доходу. Крім того, у нього погіршився стан здоров'я та матеріальне становище, він є пенсіонером, постраждалим від Чорнобильської катастрофи 3 категорії та має 3 групу інвалідності. Також на його утриманні перебуває його мати [PERSON], [INFO]. Більш того, на даний момент на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.06.2017 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2020 року, але не більш ніж до досягнення 23 років. Оскільки, розмір його пенсії складає лише 1\~628,63 грн., з якої стягуються аліменти, просить суд звільнити від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 35\~302,84 грн. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала з тих підстав, що позивач був обізнаний про стягнення з нього аліментів на утримання їх сина, свідомо ухилявся від їх сплати, приховував свої доходи, щоб зменшити відрахування на сплату аліментів. Крім того, наявність інвалідності не позбавляє його можливості працювати та сплачувати аліменти, а стан його здоров'я був врахований при визначенні розміру аліментів. Оскільки, заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини позивача, то вважає, що відсутні підстави для звільнення від сплати заборгованості за аліментами (а. с. 84 90). Третя особа [PERSON] заперечував проти позову з тих же підстав, що і відповідач та просив розглядати справу без участі (а. с. 75). 03 травня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 30 травня 2018 року. 30 травня 2018 року позивач та третя особа, належним чином повідомлені про час, дату та місце підготовчого судового засідання, не з'явилися (а. с. 72, 74). Подали заяви про розгляд справи без їх участі (а. с. 62, 75). Підготовче судове засідання відкладено на 26 червня 2018 року за клопотанням відповідача з метою направлення нею копії відзиву позивачу (а. с. 76 77). 26 червня 2018 року позивач та третя особа, належним чином повідомлені про час, дату та місце підготовчого судового засідання, не з'явилися (а. с. 72, 74). Раніше цими учасниками справи були подані заяви про розгляд справи без їх участі (а. с. 62, 75). За результатами підготовчого судового засідання постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 19 липня 2018 року (а. с. 99 101). 19 липня 2018 позивач та третя особа, належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, не з'явилися (а. с. 106, 107). Раніше цими учасниками справи були подані заяви про розгляд справи без їх участі (а. с. 62, 75). В судовому засіданні відповідач проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві та просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши вступне слово відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. На підставі виконавчого листа №2-3774/04 від 09 серпня 2004 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 22 липня 2004 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 24 червня 2017 року (а. с. 18). Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2005 року позивача визнано безвісно відсутнім з 01 жовтня 2002 року (а. с. 11). 09 квітня 2013 року рішенням Новосаржинського районного суду Полтавської області зазначене рішення про визнання відповідача безвісно відсутнім скасовано (а. с. 12). Згідно з довідкою-розрахунком позивачу за період з 22 липня 2004 року по 24 липня 2013 року нарахована заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина в розмірі 23\~101,53 грн. (а. с. 22). Відповідно до листа відділу виконавчої служби заборгованість позивача зі сплати аліментів станом на 01 лютого 2018 року складає 35\~302,84 грн. Відповідно до частини другої статті 51\~Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 197 СК України передбачено, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Однією з підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами позивач зазначає, що його було визнано безвісно відсутнім та державним виконавцем неналежно виконані свої обов'язки щодо встановлення розміру його доходів. Однак, з листа виконавчої служби від 02 березня 2018 року №2414 вбачається, що за результатами перевірки місць отримання доходів боржником [PERSON] встановлено, що боржник окрім отримання пенсії, із якої проводилося та проводяться утримання коштів в рахунок сплати аліментів та сплати боргу з виплати аліментів, має доходи заробітну плату у Медичному центрі «Нові Санжари». У зв'язку з виявленням додаткових доходів боржника, проведено перерахунок суми боргу зі сплати аліментів, яка станом на 24.06.2017 року складає 30\~002,56 грн. (а. с. 94). Тобто вбачається, що сума заборгованості за аліментами, від сплати якої просить звільнити позивач, виникла вже після скасування рішення про визнання його безвісно відсутнім та припинення виплат відповідачу пенсії у зв'язку з втратою годувальник, що також встановлено рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2015 року (виплата пенсії припинена з 01 січня 2013 року) (а. с. 13 15). Згідно з Додатком до Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» утримання аліментів провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з основної заробітної плати, усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати, одержуваної пенсії тощо. Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N606-XIV, що діяв на момент відкриття виконавчого провадження, боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; письмово повідомляти державному виконавцю про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. Аналогічні зобов'язання боржника містить і ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII. За таких обставин суд вважає, що саме невиконання зазначених обов'язків боржника у виконавчому провадженні позивачем та встановлення державним виконавцем факту приховування доходів, призвело до перерахунку та збільшення розміру заборгованості за аліментами. Крім того, як на підставу звільнення від спати заборгованості за аліментами позивач посилається на те, що у зв'язку з погіршенням стану здоров'я він вимушений був звільнитися, а також є пенсіонером, постраждалим від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, має 3 групу інвалідності та на його утриманні перебуває мати похилого віку. В той же час, з копії трудової книжки позивача вбачається, що він, будучи пенсіонером, продовжував працювати та був звільнений за угодою сторін, а не у зв'язку з погіршенням здоров'я (а. с. 25). Згідно з витягом із акту огляду у МСЕК серії 7-66 ВЛ №0107431 від 02 червня 2005 року позивач має 3 групу інвалідності, причина інвалідності трудове каліцтво, інвалідність встановлена безстроково, діагноз МСЕК нерівноконсолідований закритий перелом обох кісток лівого передпліччя, виражене порушення функції лівої кисті, висновок про умови та характер праці протипоказано тяжка фізична праця та психо-емоційне напруження. Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії МСЕ-В1 №000092 [PERSON] у звязку з трудовим каліцтвом має 55% ступеню втрати професійної працездатності. Заборона на працю відсутня. (а. с. 28 30). Тобто, інвалідність позивача встановлена ще до виникнення заборгованості за аліментами. Не може бути прийнято до уваги і медичні документи, оскільки вказані захворювання є хронічними (31 58), та їх наявність була врахована при прийнятті рішення про стягнення аліментів, в тому числі і рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 січня 2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.06.2017 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2020 року, але не більш ніж до досягнення 23 років, яке набрало законної сили (а. с. 16 17). Позивачем не надано суду жодного документу про те, що ним, при наявності перерахованих захворювань, витрачаються значні кошти на лікування. Так само, позивачем не надано доказів, що саме на його утриманні знаходиться його мати похилого віку та він несе відповідні матеріальні витрати. Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 82 ЦПК. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи,\~які за\~законом мають\~бути підтверджені\~певними засобами\~доказування,\~не можуть\~підтверджуватись іншими\~засобами доказування\~(ч.\~2\~ст.\~78\~ЦПК України).\~Достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. З урахуванням викладеного та на підставі поданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що позивач не довів факт виникнення заборгованості за аліментами саме у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України у звязку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору. На підставі\~ст.\~ст.\~180\~ 183,\~197 СК\~України та

Outcome: dismissed