Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3тя особа без самостійних вимог: міжрайонний ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківської області, уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» про визнання права власності на транспортний засіб та виключення майна з-під арешту. В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги та просив сизнати за ним право власності на автомобіль «Daewoo Lanos», 2005 року випуску. В обґрунтовані позовних вимог вказав, що 14 серпня 2007 року, уклав договір купівлі-продажу та отримав платно у власність від громадянки [PERSON] легковий автомобіль «Daewoo Lanos», 2005 року випуску. Договір купівлі-продажу було укладено у простій письмовій формі. Відповідачем було власноруч написано розписку від 14.08.2007 року відповідно до тексту якої вбачається, що сторони домовились про купівлю-продаж автомобіля та ними визначено вартість товару в розмірі 41000 грн. В рахунок договору купівлі-продажу Відповідач від Позивача отримала суму грошових коштів в розмірі 25000 грн. Залишок в сумі 16000 грн. необхідно було сплатити від імя відповідача по банківському договору. Вказана розписка не скасована. Питання про визнання розписки недійсною в судовому порядку ніким не ініціювалося, будь-яких судових рішень з цього питання не приймалося. До правоохоронних органів щодо недійсності чи підробки вказаної розписки не зверталися. 14 серпня 2007 року Позивач отримав від Відповідача зазначений автомобіль у справному стані, з комплектом державних номерних знаків, комплектом ключів. Крім того, була укладена довіреність від 14.08.2007 року строком на три роки. З часу отримання автомобіля у користування, Позивач його добровільно страхував, про що свідчать укладені договори страхування. За домовленістю між сторонами після виконання всіх зобовязань по кредитному договору Відповідачем буде проведено перереєстрацію транспортного засобу належним чином. На підставі довідки Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» 29 червня 2010 року проведено повне погашення кредиту та відсотків за кредитним договором №014/02-1/801-05. 16.08.2010 року Позивачем було оформлено нотаріальну довіреність на Відповідача, у тому числі з правом розпоряджатися автомобілем, строком до 16.08.2020 року. На момент укладення договору купівлі-продажу жодного арешту накладено не було на спірний автомобіль. Проте через боргові зобовязання відповідача 22.06.2017 року було складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та доставлено транспортний засіб Позивача для зберігання на спеціальний майданчик. В результаті тимчасового затримання транспортного засобу, Позивач дізнався, що на транспортний засіб накладено арешт. Позивач вважає, що вказана угода є реальною, оскільки сторони бажали переходу права власності на транспортний засіб і отримання оплати від його відчуження 14 серпня 2007 року, виражаючи намір на подальше укладення договору купівлі-продажу легкового автомобіля. Вказані дії, на переконання позивача, підтверджують те, що між ним та відповідачем фактично відбувся правочин з відчуження у формі купівлі-продажу легкового автомобіля, який після його повної ним оплати вибув з його розпорядження та користування. Ухвалою суду від 20.11.2018 р. закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду. В судове засідання позивач не зявився. Від його представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представники \~третіх осіб, міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківської області, уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову до суду не подали. Суд вивчивши матеріали справа, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що в позові належить відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що в користуванні [PERSON] перебуває автомобіль марки «Daewoo Lanos », 2005 року випуску, кузов Y6DTF 69Y050003291, реєстраційний номер АХ 7991КХ. Вказана обставина підтверджується даними довіреності, посвідченої державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] від 14.08.2007 року, згідно якої [PERSON], яка є власником зазначеного вище автомобіля «Daewoo Lanos », 2005 року випуску уповноважила [PERSON] керувати, проводити ремонт, технічний огляд та слідкувати за вказаним автомобілем., строком на три роки до 14.08.2010 року без права передовіри. 16.08.2010 року, відповідно до довіреності посвідченої державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] , [PERSON], яка є власником зазначеного вище автомобіля «Daewoo Lanos », 2005 року випуску уповноважила [PERSON] користуватися автомобілем з правом: продажу, міни, оренди, зняття з обліку в органах ДАІ, виїзду за кордон, страхування, керування, одержання грошей від продажу, підписання необхідних договорів, заяв та інших документів, бути представником на митницях та органах ДАІ, в тому числі з правом одержання дублікату свідоцтва про реєстрацію ТЗ, в разі його утрати, різного роду довідок та документів, заміни агрегатів, проводити ремонт, технічний огляд та слідкувати за технічним станом автомобіля, з правом переоформлення автомобіля, одержання тимчасового посвідчення на автомобіль. Довіреність видана за згодою довірителя з правом передовіри строком на десять років і дійсна до 16.08.2020 р. Згідно даних акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.06.2017 року о відповідно до ст. 39, 40 ЗУ «Про виконавче провадження», здійснено огляд та тимчасово затримано транспортний засіб «Daewoo Lanos », 2005 року випуску, кузов Y6DTF 69Y050003291, реєстраційний номер АХ 7991КХ. Причиною затримання автомобіля є відкрите виконавче провадження Ленінського ВДВСЮ винесена в рамках виконавчого провадження №301896. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом ( ч.ч. 1 та 4 ст. 203 ЦК України). Відповідно до ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1338, якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, згідно з п. 2 яких вони є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб. Відповідно до п. 8 зазначених Правил в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишився зареєстрованим за відповідачем. Пунктом 43 Правил передбачено, що якщо транспортний засіб знімається з обліку у звязку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) робиться відмітка про зняття з обліку транспортного засобу для реалізації в межах України. До вчинення цих дій відповідач не мав права відчужувати спірний автомобіль, а позивач - його купувати. Відповідно до п. 8 зазначених Правил, правомірність придбання транспортного засобу підтверджується: документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. У ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» встановлено обов'язкову державну реєстрацію, перереєстрацію, облік транспортних засобів та їх власників, що здійснюються відповідними підрозділами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин відсутності державної реєстрації переходу права власності на спірний автомобіль, яка є обовязковою в даному випадку, суд вважає, що позивач не довів допустимими та належними доказами своє право власності на рухоме майно, що дає підстави для висновку, що договір купівлі-продажу автомобіля є вчиненим. При цьому, суд зважає на недотримання сторонами вимог щодо письмової форми договору купівлі-продажу спірного автомобіля, за купівлю якого, згідно доводів позивача, ним було передано відповідачу 25\~000 гривень. Факт видачі довіреностей свідчить про наявність між сторонами правовідносин щодо представництва (договору доручення), а не правовідносин щодо купівлі-продажу. За своїм юридичним змістом договір доручення є договором про представництво, оскільки повірений зобов'язується діяти від імені довірителя. Зі змісту ст. ст. 238, 244 ЦК України вбачається, що довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль, а є документом, що посвідчує право представництва інтересів власника цього автомобіля. Також суд відхиляє аргументи позивача щодо реальності укладеної угоди купівлі-продажу, оскільки суду не було надано на підтвердження укладення правочину жодного з документів, передбачених п. 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 7 вересня 1998 року. При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 11, 203, 206, 208, 328, 655 ЦК України, ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 2, 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 7 вересня 1998 року. Водночас суд не вбачає підстав для застосування приписів ст. 392 ЦК України, на чому наполягає позивач, з огляду того що вказана норма закону надає право лише власнику майна пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Не набувши у встановленому порядку права власності на спірний автомобіль, позивач не може вимагати його визнання в судовому порядку, адже задоволення позовної вимоги про визнання за ним права власності потягло б за собою не захист, а створення відповідного права, чого закон не передбачає. Із зазначених підстав в задоволенні позовної вимоги про визнання права власності позивачу слід відмовити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ст. 141 ЦПК України та, зважаючи на відмову в позові, покладає такі на позивача.

Outcome: dismissed