Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Тельманівський кар'єр» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, посилаючись на те, що відповідно до наказу пр № 1218/к від 13.11.2006 року позивача [PERSON] було прийнято на посаду підсобно - транспортного робітника на каменеобробну ділянку до ВАТ «Тельманівський кар'єр». Відповідно до наказу пр № 30/к від 10.01.2007 року його було переведено на посаду фрезерувальника третього розряду в ВАТ «Тельманівський кар'єр». Згідно наказу № 370 від 04.07.2011 року у зв'язку з реорганізацією ВАТ «Тельманівський кар'єр» перейменовано на ПАТ «Тельманівський кар'єр». Відповідно до наказу № 18/12/1 від 18.12.2013 року позивача було звільнено з займаної посади фрезерувальника на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України. Тому позивач звернувся до суду і просить стягнути на його користь з ПАТ «Тельманівський кар'єр» заборгованість по заробітні платі за листопад 2013 року грошові кошти у розмірі - 4768, 67 гривень та за грудень 2013 року грошові кошти у розмірі - 5616, 20 гривень, а всього 10384,87 гривень, стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні позивача з займаної посади починаючи з 19.12.2013 року по дату винесення рішення по справі, а а також стягнути на його користь у відшкодування завдану моральну шкоду у розмірі 300,00 грн.. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягав. Представник позивача [PERSON] до суду не з'явився, але від нього надійшла письмова заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просив суд стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 19.12.2013 року по 19.02.2014 року в розмірі 17 174, 63 гривні, з відрахуванням всіх обов'язкових платежів та зборів, які підлягають утриманню із заробітної плати найманого працівника, а також стягнути моральну шкоду у розмірі 300 гривень, просив справу розглянути за його відсутності. На задоволенні позовних вимог (зменшених) наполягає в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, однак не повідомив суд про причину неявки. Відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно копії трудової книжки, [PERSON] з 13.11.2006 року по 19.12.2013 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Тельманівський кар'єр». Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Враховуючи, що [PERSON] був звільнений згідно ст.38 КЗпП України (за власним бажанням), розрахунок вчасно не був проведений, на його користь підлягає стягненню середня заробітна плата за весь час затримки виплати заробітної плати. Виходячи з положень Порядку обчислення середньої заробітної плати при обчисленні середнього місячного заробітку [PERSON] необхідно враховувати його заробітну плату за листопада та грудень 2013 року, з урахуванням кількості робочих днів у листопаді 2013 року - 15 днів, у грудні - 11 днів, заробітної плати за вказані місяці відповідно 4768,67 гривень і 5616,20 гривень, середньоденний заробіток позивача складає 4768,67 + 5616,20 : 26 = 399,41 гривень. Таким чином , до стягнення підлягає середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 19 грудня 2013 року по 19 лютого 2014 року , який складає 399,41 гривень * 43 дня = 17174, 63 гривень. Суд вважає, що з урахуванням характеру , обсягу тривалості моральних страждань позивача, з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 300 гривень.

Outcome: approved