Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , Зборівської міської ради ТГ\~Тернопільського району\~Тернопільської області,\~треті особи\~на стороні\~відповідача [PERSON] \~та [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення сесії Млиновецької сільської\~ради №364/3\~від 13\~квітня 2010\~року «Про\~уточнення рішення\~сесії Млиновецької\~сільської ради\~від 13\~травня 1996\~року №114\~«Про передачу\~земельних ділянок\~у власність»;визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №911311, виданого 30 листопада 2010 року на ім`я [PERSON] ; визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №911312, виданого 30 листопада 2010 року на ім`я [PERSON] В суді\~позивач та\~його представник\~позовні вимоги\~підтримали,\~підтвердили обставини,\~які зазначені\~в позовній\~заяві та\~в їх\~обґрунтування ствердили,\~що позивач\~ [PERSON] - власник житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] , та земельних ділянок площею 0,9 га, кадастровий номер 6122686000:02:001:0470, на якій розташовано будинок, та площею 0,2 га, кадастровий номер 6122686000:02:001:0483. Наприкінці 2018\~року у\~позивача виник\~спір із\~суміжним землекористувачем\~ [PERSON] щодо\~меж та\~конфігурації земельних\~ділянок.Оскільки, він як суміжний землекористувач, не погоджував суміжних меж земельних ділянок, що виключає можливість затвердження проекту відведення (землеустрою) чи технічної документації відносно цих ділянок, і передачу їх у власність відповідачу [PERSON] . Стверджують, що відповідач незаконно приватизувала земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 6122686000:02:001:0313, яка розташована в с. Млинівці, Зборівського району з 01.02.2021 року Тернопільського району, Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №911311 від 30 листопада 2010 року та земельну ділянку площею 0,2097 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6122686000:02:001:0314, яка розташована в с. Млинівці, Зборівського району з 01.02.2021 року Тернопільського району, Тернопільської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №911312 від 30 листопада 2010 року. Позивач зазначає,\~що державні\~акти видані\~відповідачу [PERSON] \~на підставі\~рішення сесії\~Млиновецької сільської\~ради №364/3\~від 13.04.2010\~року,\~яким уточнено\~площу земельних\~ділянок [PERSON] ,\~наданих їй\~у власність,\~загальною площею\~0,4597\~га,\~з них:\~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~та споруд\~площею -\~0,2500\~га та для\~ведення особистого\~селянського господарства\~площею -\~0,2097\~га,\~яке є\~протиправним,\~тому видані\~на його\~підставі Державні\~акти на\~право власності\~на земельну\~ділянку серії\~ЯЛ №911311\~від 30\~листопада 20109\~року та\~серії ЯЛ\~№911312\~від 30\~листопада 2010\~року -\~недійсними.\~Просять рішення\~сесії Млиновецької\~сільської ради\~№364/3\~від 13\~квітня 2010\~року «Про\~уточнення рішення\~сесії Млиновецької\~сільської ради\~від 13\~травня 1996\~року №114\~«Про передачу\~земельних ділянок\~у власність»\~скасувати тавизнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №911311, виданий 30 листопада 2010 року на ім`я [PERSON] ; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №911312, виданий 30 листопада 2010 року на ім`я [PERSON] Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, вважає, що земельна ділянка надана відповідачці законно, без будь яких порушень чинного законодавства, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Зборівської міської ради позов не визнав, пояснив, що рішення сесії Млиновецької сільської ради №364/3 від 13 квітня 2010 року «Про уточнення рішення сесії Млиновецької сільської ради від 13 травня 1996 року №114 «Про передачу земельних ділянок у власність», на підставі якого видано Державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №911311 та серії ЯЛ №911312 від 30 листопада 2010 року на ім`я [PERSON] - є законним. Роз`яснив, що рішення сесії Млиновецької сільської ради №364 від 13 квітня 2010 року «Про уточнення рішення сесії Млиновецької сільської ради від 13 травня 1996 року №114 від 09 березня 1995 року № 49 «Про передачу земельних ділянок у власність» та рішення сесії Млиновецької сільської ради №364/3 від 13 квітня 2010 року «Про уточнення рішення сесії Млиновецької сільської ради від 13 травня 1996 року №114 «Про передачу земельних ділянок у власність» це одне і теж рішення. Рішення №364 від 13 квітня 2010 року прийнято з додатком, в якому уточнено площу земельних ділянок чотирьох заявників і відповідач [PERSON] у списку була третя, тому на підставі рішення №364 від 13 квітня 2010 року з додатком видано виписку з рішення сесії Млиновецької сільської ради №364/3 від 13 квітня 2010 року «Про уточнення рішення сесії Млиновецької сільської ради від 13 травня 1996 року №114 «Про передачу земельних ділянок у власність». В такому порядку сесія працює і вважає даний порядок законним, що права заявників не порушує. У задоволенні позову просив відмовити. Третя особа [PERSON] , вважає позов безпідставним, так як відповідач пізніше приватизував свою земельну ділянку, тому не могла відповідачка з ним погоджувати межі. Пояснила, що разом із відповідачкою [PERSON] займалася приватизацією землі та погоджували межі із суміжними землекористувачами, які зазначені в Державному акті. Вважає, що земельні ділянки приватизовані згідно чинного законодавства, а тому у задоволенні позову просила відмовити. Третя особа\~ [PERSON] в суд повторно не з`явилися, про причини неявки не повідомила, хоча про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, що згідно ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 5,6 ст.\~263\~ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, третіх осіб, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступне. Позивачу [PERSON] \~належать земельні\~ділянки площею 0,9 га, кадастровий номер 6122686000:02:001:0470, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 240803261226, номер запису про право власності 3826682 від 12.12.2013 року (а.с.23) та площею 0,2 га, кадастровий номер 6122686000:02:001:0483, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 801994161226, номер запису про право власності 12477832 від 11.12.2015 року (а.с.21). Відповідачці [PERSON] видано Державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №911311 (а.с.12) та серії ЯЛ №911312 (а.с.13) від 30 листопада 2010 року на підставі рішення сесії Млиновецької сільської ради №364/3 від 13 квітня 2010 року «Про уточнення рішення сесії Млиновецької сільської ради від 13 травня 1996 року №114 «Про передачу земельних ділянок у власність» (а.с.11). Відповідачка [PERSON] мала у власності земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 6122686000:02:001:0313, яка розташована в с. Млинівці, Зборівського району з 01.02.2021 року Тернопільського району, Тернопільської області, та земельну ділянку площею 0,2097 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6122686000:02:001:0314, яка розташована в с. Млинівці, Зборівського району з 01.02.2021 року Тернопільського району, Тернопільської області, яку подарувала третім особам [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується договорами дарування від 03 травня 2019 року (а.с.98,99) Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку,\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом\~своїх\~порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно вимог\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч. 1\~ст. 116 Земельного кодексу України\~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до\~ст. 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до\~ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Вимогами статті 140 Земельного кодексу України передбачено підстави припинення права власності на земельну ділянку, зокрема, добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної\~ділянки за\~рішенням власника; звернення\~стягнення на\~земельну ділянку\~на вимогу\~кредитора; відчуження\~земельної ділянки\~з мотивів\~суспільної необхідності\~та для\~суспільних потреб; конфіскація\~за рішенням\~суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Статтею ст.\~22\~Земельного кодексу\~України в\~редакції від\~18\~грудня 1992\~року передбачено,\~що право\~власності на\~землю або\~право користування\~наданою земельною\~ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. З 1 січня 2002 року відповідно до статті 125 ЗК України право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи права користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2008 року - право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (пункт 7 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України), одержані ними до 1 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством. Крім того, у ст. 126 Земельного кодексу України, чинної на час видання спірних державних актів, передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Порядок видачі державних актів про право власності на земельну ділянку регулюється Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності не земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 4 травня 1999 року № 43. Відповідно до п.п. 1.12, 1.13 цієї Інструкції складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об`єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка та затвердженим в установленому законом порядку відведення цієї ділянки. Складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об`єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановчих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. Пунктом 2.1\~Інструкції передбачено,\~що роботи\~зі складання\~державного акта\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~або на\~право постійного\~користування земельною\~ділянкою виконуються\~в такій\~послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи в сукупності вищевказані обставини, детального дослідивши докази та встановивши дійсні обставини справи, суд прийшов висновку, що рішення сесії Млиновецької сільської ради №364/3 від 13 квітня 2010 року «Про уточнення рішення сесії Млиновецької сільської ради від 13 травня 1996 року №114 «Про передачу земельних ділянок у власність» є законним, видане як виписка з рішення сесії Млиновецької сільської ради №364 від 13 квітня 2010 року «Про уточнення рішення сесії Млиновецької сільської ради від 13 травня 1996 року №114 «Про передачу земельних ділянок у власність» З огляду\~на встановлені\~судом обставини\~справи та вищенаведені норми законодавства, вбачається, що при формуванні (створенні) земельних ділянок відповідачки [PERSON] площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 6122686000:02:001:0313 та площею 0,2097 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6122686000:02:001:0314, розташованих в с. Млинівці, Зборівського району з 01.02.2021 року Тернопільського району, Тернопільської області не порушено норми законодавства, які б призвели до негативних наслідків, позивачем не наведено підстав припинення права власності на земельну ділянку відповідача [PERSON] . Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку,\~що позов\~задоволенню не\~підлягає,\~оскільки позивачем\~не доведено\~обставин на\~які він\~посилається як\~на підставу\~своїх вимог. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, то витрати пов`язані з розглядом справи слід покласти на позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed