Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] і свої вимоги мотивує тим, що йому на праві власності належить домоволодіння по вул. Ботанічній, 29 в м. Суми, яке він придбав 06.04.1998 р. після продажу належної йому однокімнатної квартири № 175 по пр. М. Лушпи в м. Суми. 06.06.1998 р. він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON], яка вселилася в придбаний ним будинок разом зі своїми неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON]. Під час проживання додаткового будівництва не вели, лише змінили металеву кришу на шиферну. 22.03.2004 р. шлюб з відповідачкою було розірвано, відповідач стала вчиняти сварки, він вимушений був ночувати на роботі, а 16.04.2011 р. створив нову сімю. Вказує, що неодноразово пропонував відповідачам виселитись з його будинку, надати можливість користуватися власністю. Просить суд встановити відповідачам право користування належним йому нерухомим майном, а саме жилим будинком № 29 по вул. Ботанічній м. Суми загальною площею 68,8 кв.м. та господарськими будівлями за цією ж адресою, а саме кухнею «Б», тамбуром «б», сараєм «В», тамбуром «в», вбиральнею «Г», крильцем «кр», огорожею 1-4, погрібом п/г на строк пять років, зобовязавши кожного з них сплачувати на його користь плату за користування належним йому нерухомим майном у розмірі 1000 грн. щомісяця, крім того самостійно сплачувати за комунальні послуги (за користування газом, електроенергією, водою та за вивіз сміття); зобовязати відповідачів відшкодувати збитки завдані ними у разі пошкодження або знищення належного йому нерухомого майна. [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю. Свої вимоги мотивує тим, що з 06.06.1998 р. по 22.03.2004 р. перебувала у шлюбі з позивачем за первісним позовом. До подачі заяви про реєстрацію шлюбу мали відносини, проживали однією сімєю та шукали можливості для покращення житлових умов - планували жити у чотирьох з двома її синами від першого шлюбу. Придбати нове житло планували за кошти позичені її братом та від продажу належної [PERSON] однокімнатної квартири, належної їй та її дітям часток в трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. 06.04.1998 р. вони придбали у [PERSON] жилий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями по вул. Ботанічній, 29 в м. Суми, який оформили на [PERSON] Під час шлюбу зробили капітальний ремонт будинку, добудували нові приміщення. Рішенням виконкому Ковпаківської районної в місті Суми ради від 15.08.2000 р. № 90 [PERSON] дозволено добудову до житлового будинку тамбура, будівництво гаража, майстерні, літнього душу. Побудували гараж «Е», добудували тамбур «а2», розширено загальну площу житлового будинку за рахунок прибудови «а3», приміщення «а1» - це реконструйована та перепланована кухня «Б», замінили дах будинку. Вона разом з дітьми приймала активну участь у проведенні будівельних робіт, залучала людей, розраховувалась з ними. Належну їй квартиру було продано у 2001 році, кошти були витрачені на будівництво. Просила суд визнати житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: м. Суми, вулиця Ботанічна, 29 спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] позов про встановлення сервітуту підтримав за наведених підстав і просив задовольнити. Зустрічний позов [PERSON] не визнав, вказав, що будинок є його особистою власністю, кошти від продажу квартири відповідачки витратили на придбання приставки, телевізору та дивану. Тамбур і недобудований гараж будували разом. Він пішов з будинку, оскільки не може проживати разом з колишньою дружиною, його речі у окремій кімнаті закритій на ключ. [PERSON] перешкоджає користуватися належною йому власністю, тому просив його позов задовольнити, а у зустрічному позові відмовити. У судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] первісний позов підтримала і просила задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити, оскільки позивач продав належну йому квартиру до реєстрації шлюбу і придбав спірний будинок. [PERSON] вселилась як член сімї разом з синами і проживає у будинку, тому позивач має право на встановлення їй та її сину [PERSON] сервітуту та зобовязати їх сплачувати 1000 грн. за користування майном. Позивач не може користуватися належним йому будинком, закрив одну кімнату зі своїми речами на замок. [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження того, що домоволодіння збільшилося у вартості після реєстрації шлюбу між ними. У судових засіданнях відповідач за первісним позовом [PERSON] позов не визнала, зустрічний позов підтримала і просила задовольнити. Зазначала, що з [PERSON] стали проживати разом до реєстрації шлюбу. В серпні 1997 р. разом з позивачем внесли завдаток 1 тисячу доларів США за спірний будинок, більше коштів на придбання будинку не мали. У 1998 році продали квартиру позивача по пр-ту М. Лушпи в м. Суми за 4,5 тисяч доларів США, а будинок придбали за 7 тисяч доларів США. Будинок не мав паркану, води. Разом добудували: гараж, перехід, кімнату, замінили стелю. 06.06.1998 р. зареєстрували шлюб, замінили грубу, паркан. У 2001 році вона продала належну їй разом з дітьми квартиру в с. Косівщина, вул. Садова, 6/18 кошти вклали також в будівництво. У 2003 році [PERSON] найшов іншу жінку і пішов до неї, а 22.03.2004 р. розірвали шлюб. Потім через три роки [PERSON] знову повернувся, потім знову одружився і пішов до нової дружини. У будинку у позивача своя кімната закрита на ключ. Вона з дня придбання будинку проживала в ньому, разом зі своїми дітьми, діти брали участь у ремонтних роботах та будівництві, також наймала робітників. Вказує, що вона є власником будинку, тому для встановлення сервітуту їй з сином підстави відсутні. У судових засіданнях представники [PERSON] [PERSON], [PERSON] зустрічний позов підтримували у повному обсязі за наведеного у ньому підстав, у задоволені первісного позову просили відмовити. Зазначали, що згідно договору купівлі-продажу придбано будинок площею 25 кв.м., а позов про встановлення сервітуту зводиться до будинку, площею 68 кв.м. У результаті добудови приміщень значно збільшилася площа будинку, був побудований гараж. Вказують, що на підставі ст. 25 КпШС будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами розташований по вул. Ботанічній, 29 в м. Суми є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні 14.06.2016 р. представник [PERSON] [PERSON] зазначив, що первісний позов про встановлення сервітуту задоволенню не підлягає, оскільки не відповідає визначеним способам захисту. Вимога про встановлення плати жодним чином не обґрунтована. У судових дебатах просив зустрічний позов залишити без розгляду. У судове засідання відповідач за первісним позовом [PERSON] повторно не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що первісний позов та зустрічний позов є необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягають з таких підстав. Судом встановлено наступні обставини. У період з 06.06.1998 р. по 22.03.2004 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.03.2004 р. (а.с. 6, 83). З 16.04.2011 р. позивач за первісним позовом [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з якою на час розгляду справи проживає за адресою: [INFO]. З Договору купівлі-продажу будинку, укладеного 06.04.1998 р. вбачається, що [PERSON] продала, а [PERSON] купив жилий будинок з надвірними господарчими та побутовими будівлями номер двадцять девять, що знаходиться в місті Суми, по вулиці Ботанічній, розташований на земельній ділянці Сумського міськвиконкому. На вказаній земельній ділянці знаходиться: один жилий будинок «А-І» деревяний, обкладений цеглою, жила площа якого складає 25,0 кв.м. та надвірні господарчі та побутові будівлі: кухня «Б»-шлакова, обкладена цеглою, тамбур «б», сарай «В», тамбур «в», вбиральня «Г», крильце «кр», огорожа 1-4 - деревяні, погріб «п/г», омшаник «Д» - цегляні (а.с. 7, 80). Виконавчим комітетом Ковпаківської районної в місті Суми ради 22.08.2000 р. № 07.02/257 на підставі рішення виконкому Ковпаківської районної в місті Суми ради від 15.08.2000 р. № 90 [PERSON] надано дозвіл на добудову до житлового будинку тамбура, будівництво гаража, майстерні, літнього душа по вул. Ботанічній, 29 (а.с. 82). 21.08.1997 р. [PERSON] надала Розписку про те, що отримала від [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]В.), проживаючих [INFO] суму еквівалентну 1000 американських доларів в рахунок оплати за будинок, належний їй на праві власності за адресою: Ботанічна, 29. Повний розрахунок буде проведений під час укладення угоди у нотаріуса (а.с. 107). З Договору купівлі-продажу квартири від 26.09.2001 р. вбачається, що відповідачі за первісним позовом [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] продали квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 81). [PERSON] звертався до Сумського МВ УМВС України в Сумській області щодо користування домоволодінням за адресою: м. Суми вул. Ботанічна, 29, на що 15.04.2015 р. отримав відповідь що відносини, які склалися між ним та [PERSON] підлягають вирішенню в суді (а.с. 10). Щодо первісного позову [PERSON] про встановлення відповідачам [PERSON] та [PERSON] право користування належним йому нерухомим майном, а саме житловим будинком № 29 по вул. Ботанічній, 29 м. Суми, загальною площею 68,8 кв.м. та господарськими будівлями за цією ж адресою, а саме кухнею «Б», тамбуром «б», сараєм «В», тамбуром «в», вбиральнею «Г», крильцем «кр», орожею 1-4, погрібом п/г на строк пять років, зобовязавши кожного з них сплачувати на його користь плату за користування належним йому нерухомим майном у розмірі 1000 грн. щомісяця, крім того самостійно сплачувати за комунальні послуги (за користування газом, електроенергією, водою та за вивіз сміття); зобовязати відповідачів відшкодувати збитки завдані ними у разі пошкодження або знищення належного йому нерухомого майна то ці вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06.04.1998 р. [PERSON] був придбаний будинок з надвірними господарчими та побутовими будівлями за адресою: м. Суми, вул. Ботанічній, 29. У вказаному будинку були зареєстровані: 19.11.1999 р. [PERSON] та її неповнолітні діти: відповідач [PERSON] 23.01.2001 р., [PERSON] 28.09.2001 р., що підтверджується будинковою книгою (а.с. 77- 79). [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані у вказаному будинку як члени сімї власника будинку. Вказана обставина [PERSON] не оспорюється. Сторонами спору [PERSON] та [PERSON] у період перебування у зареєстрованому шлюбі з 06.06.1998 р. по 22.03.2004 р. було збудовано: гараж «Е», добудовано до житлового будинку тамбур «а2», добудували коридор - прибудову «а3», реконструювали та перебудували кухню «Б», внаслідок чого утворилося приміщення - прибудова «а1». Вказані обставини вбачаються з наданих сторонами Технічних паспортів на спірний житловий будинок від 12.02.2010 р. (а.с. 73 - 76) та від 14.05.2014 р. (а.с. 121 - 125). Також було замінено крівлю на будинку та огорожу, у 2002 році збудовану нову вбиральню «К». Таким чином судом встановлено, що мала місце реконструкція придбаного 06.04.1998 р. будинку з надвірними господарчими та побутовими будівлями за адресою: м. Суми, вул. Ботанічній, 29. Так, [PERSON] звертаючись з вказаним позовом на підставі ст.ст. 401 - 403, 406 ЦК України вказує, що сервітут на підставі договору встановити не має можливості, а тому вимушений звертатися до суду, оскільки [PERSON] та [PERSON] не дають можливість користуватися нерухомим майном. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Сервітутне правовідношення виникає в силу закону згідно з ч. 1 ст. 402 ЦК України за наявності факту проживання особи разом із власником обтяженого сервітутом житла та спільне з ним користування цим житлом. У Цивільному кодексі України право членів сім'ї власника житла на користування ним визнається сервітутним правом. Це право є особистим сервітутом, оскільки виникає в інтересах певної особи - члена сім'ї власника житла. Таким чином, суб'єктами даного сервітутного правовідношення є, з одного боку, власник житла, а з іншого член його сім'ї. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. При цьому припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Частиною першою статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Отже, відповідачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON], як колишні члени сім'ї власника житла мають право на користування житлом, що за Цивільним кодексом України визнається сервітутним правом. Особистий сервітут відповідачів не припинявся, а тому відсутні підстави для встановлення їм права користування спірним будинком. Крім того позивач просить встановити відповідачам право користування належним йому нерухомим майном, зокрема тими приміщення, які відсутні у наданому ним Технічному паспорті, виготовленому 14.05.2014 р. - кухнею «Б», яка реконструйована у прибудову «а1», відсутня і огорожа 1-4 (на даний час наявна огорожа 1-6). Доказів того, що відповідачі не здійснюють оплату комунальних послуг та завдали будь-які збитки пошкодженням або знищенням нерухомого майна [PERSON] суду не надав. За наведених підстав, вирішуючи наявний спір в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] в обраний позивачем спосіб шляхом встановлення права користування належним йому майном строком на пять років, зобовязавши кожного з них сплачувати на його користь плату за користування належним йому нерухомим майном у розмірі 1000 грн. щомісяця, крім того самостійно сплачувати за комунальні послуги (за користування газом, електроенергією, водою та за вивіз сміття); зобовязання відповідачів відшкодувати збитки завдані ними у разі пошкодження або знищення належного йому нерухомого майна - задоволенню не підлягають. В свою чергу [PERSON] звертаючись з зустрічним позовом до [PERSON] просить визнати житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами їх спільною сумісною власністю на підстав ст. 25 КпШС України. Відповідно до вимог ст. 25 КпШС України, якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином, суд може визнати майно дружини (чоловіка) об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо воно за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат другого з подружжя або їх обох, але при цьому майно, що належало одному із подружжя, не перетворюється у спільну сумісну власність, тобто спільна сумісна власність виникає лише в порядку, визначеному ст. 25 КпШС України. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також і визначена на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкта. З аналізу наведеного вбачається, що будинок, який належав одному з подружжя, може бути визнаний згідно зі ст. 25 КпШС України спільним майном подружжя, якщо в період шлюбу істотно збільшилась його цінність внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох. При цьому на суму вартості будинку до його поліпшення збільшується частка дружини, якому він належав (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»). За клопотанням позивача за зустрічним позовом [PERSON] було допитано свідків. Свідок [PERSON] суду пояснила, що у 1997 р. вона продавала будинок за адресою: м. Суми вул. Ботанічна, 29. До неї прийшли разом [PERSON] і [PERSON], як чоловік і дружина, подивилися будинок він їм сподобався. Вони домовилися про продаж будинку, разом дали частину коштів, а вона надала їм розписку, потім уклали договір купівлі-продажу будинку і остаточно розплатилися за будинок. Потім побудували прибудову, перекрили кришу, поставили новий паркан. Свідок [PERSON] суду пояснив, що його сестра [PERSON] проживаючи з [PERSON] вирішили придбати будинок для спільного проживання. До реєстрацію шлюбу проживали разом два роки. Він позичив їм кошти у сумі 1000 доларів США на завдаток на придбання будинку по вул. Ботанічна, 29 в м. Суми, потім вони продали належну [PERSON] квартиру по проспекту Космонавтів в м. Суми. Він разом зі своїм товаришем [PERSON], сестрою перебудовували будинок, добудовували коридор, влаштовували водопровід, перекривали кришу. [PERSON] в ремонтних роботах участі не брав був на роботі. У спірному будинку [PERSON] не проживає більше 10 років, там проживає лише його колишня дружина з сином. [PERSON] займає кімнату, яку він добудовував. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він разом з [PERSON] допомагали його сестрі - [PERSON] добудовувати будинок прибудову, перекривали кришу, будували паркан. Свідок [PERSON] суду пояснила, що подружжя [PERSON] знала з 2000 р. [PERSON] разом з братом та дітьми будували гараж, перекривали кришу, перебудовували будинок. Свідок [PERSON] суду пояснила, що подружжя [PERSON] знала з 1998 р., їй відомо що [PERSON] продала своє житло, кошти вклала в будівництво будинку по вул. Ботанічна, 29 в м. Суми, де добудували: кімнату, коридор (перехід) перекрили кришу. У будівництві приймав участь [PERSON] [PERSON] у будинку не проживає років 10, вона його бачила останній раз років 5 тому, коли він викликав міліцію. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в період 1997 - 2000 р.р. проживала [INFO]. Сусідній будинок № 29 продавався і восени 1997 р. побачила [PERSON], який повідомив, що йому сподобався будинок і вони з родиною будуть сусідами, сказав, що придбають після продажу квартири. Завдаток за будинок заплатили восени 1997 р. з коштів, позичених у брата [PERSON] Весною розпочали будівництво літню кухню будували, міняли опалення, 1998-1999 р. будували перехід, перекривали дах. Роботи проводили [PERSON], її брат з товаришем та діти, вона допомагала клеїти шпалери. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що були сусідами подружжя [PERSON] по садовій ділянці по вул. Роменській у м. Суми, які у 1997 році придбали будинок по вул. Ботанічна в м. Суми. Вони їм допомагали штукатурити прибудову, за роботу розраховувалася [PERSON], [PERSON] в будівництві не допомагав. Наведеними показами свідків підтверджується, що [PERSON] під час перебування сторін у шлюбі було здійснено реконструкцію будинку: здійснено добудову «а2», «а3», перебудовано кухню «Б» в прибудову «а1», замінено покрівлю, побудовано гараж. Будівництво гаража, перебудову кухні «Б» в кімнату, обкладення стін цеглою та зєднання будинку з літньою кухнею, внаслідок чого утворилась прибудова «а2», перекриття даху не заперечувалося [PERSON] З Технічного паспорту, виготовленого 12.02.2010 р. та Інвентарної справи № 2215 на вказаний будинок вбачається, що було побудовано прибудову а1, прибудову а3, вбиральню К, теплицю Л, право власності на яке не зареєстровано (а.с. 73 - 76, 121 125; а. 91 інвентарної справи). В технічному паспорті виготовленому 12.02.2010 р. зазначено про спорудження у 2002 році вбиральні К. За клопотанням представника [PERSON] ухвалою суду було призначено будівельно технічну експертизу, для зясування загальної ринкової вартості спірного житлового будинку з надвірними господарськими і побутовими будівлями та спорудами за їх технічним станом та з чого він складався на момент придбання (06.04.1998 р.) та на момент предявлення позову, з зазначенням вартості здійснених з 06.06.1998 року у домоволодінні реконструкцій, перепланувань, добудов. Проте, [PERSON] ухилилася від оплати судової експертизи. Таким чином в порушення ст.ст. 57 - 60 ЦПК України, [PERSON] не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що за час шлюбу з 06.06.1998 р. по 22.03.2004 р. внаслідок її спільних з [PERSON] трудових затрат чи за рахунок її грошових затрат, зокрема від продажу 26.09.2001 р. належної їй на праві власності квартири істотно збільшився у своїй вартості спірний житловий будинок. Під час судових дебатів представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] просив суд залишити зустрічний позов без розгляду. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Вказана норма процесуального закону надає право позивачу (заявнику) залишити позов (заяву) без розгляду на будь-якій стадії розгляду справи, окрім стадії судових дебатів, що передбачено ч. 8 ст. 193 ЦПК України. Оскільки вимога про залишення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання житлового будинку з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами розташованого за адресою: м. Суми, вулиця Ботанічна, 29 спільною сумісною власністю заявлена усно під час судових дебатів представником [PERSON], який відповідно до нотаріально посвідченої довіреності не уповноважений на подачу заяви про залишення позову без розгляду, правові підстави для залишення зустрічного позову без розгляду на стадії судових дебатів відсутні. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання житлового будинку з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами розташованого за адресою: м. Суми, вулиця Ботанічна, 29 спільною сумісною власністю сторін є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: approved