Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом, в якому просить суд зобовязати відповідача ВАТ „Львівагротранссервіс відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, провести остаточний розрахунку у звязку з звільненням з роботи; виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, враховуючи умисне затягування виплат, з урахуванням індексації заробітної плати на день остаточного розрахунку; з відповідними відрахуваннями соціального податку за період з 06.11.2015 року по 24.05.2016 року. А також, зобовязати відповідача відшкодувати завдану моральну шкоду. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав та в їх обґрунтування покликається на те, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.11.2014 року, яке набрало законної сили 08.12.2015 року вирішено стягнути з відкритого акціонерного товариства „Львівагротранссервіс на корись [PERSON] 23 677,92 грн. (двадцять три тисячі шістсот сімдесят сім гривень 92 коп.) середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 грудня 2014 року по 05 листопада 2015 року, включно з відповідними відрахуваннями соціального податку відповідно до Закону та 11 318,04 грн.(одинадцять тисяч триста вісімнадцять гривень 04 коп.) компенсації відповідно до ст. 34 Закону України „Про оплату праці. Стягнуто з відкритого акціонерного товариства „Львівагротранссервіс на корись [PERSON] 5000 (пять тисяч) грн. відшкодування за завдану моральну шкоду. Позивач вказує, що у зв'язку з відмовою Відповідача добровільно виконати рішення Пустомитівського районного суду від 05.11.2015 року позивач звернувся у ВДВС Пустомитівського РУЮ щодо примусового виконання рішення суду відповідно до виконавчого листа №450/2477/15-ц, виданого 09.12.2015 р. Як вбачається із постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження від 10.03.2016 р., рішення Пустомитівського районного суду було виконано 29.01.2016 р. Таким чином, відповідач знову порушив строки щодо остаточного розрахунку із звільненим працівником, передбачених ст.ст. 116-117 КЗпП України. Станом на 24.05.2016 р., остаточний рахунок із звільненим працівником не проведений. Позивач також вказує, що вищевказані порушення трудового законодавства призвели до неповних відрахувань соціального податку в пенсійний Фонд, що не дозволяє здійснити перерахунок пенсії, що в свою чергу нанесло йому моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 (десять тисяч) гривень. На підставі наведеного, позивач просить суд позовні вимоги задоволити повністю та захисти його порушені законні права та інтереси. В судовому засіданні представни відповідача ВАТ „Львівагротранссервіс позовні вимоги позивач не визнав та в задоволенні таких просить відмовити за безпідставністю. Свої вимоги та заперечення мотивує, що 13.01.2016 року проведено остаточний розрахунок з [PERSON] при звільненні, а саме : проведено виплату не донарахованої та недоплаченої за робітної плати у розмірі визначеному рішенням Пустомитівського районного суду від 23.12.2014 року, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 29.01.2016 року. Заслухавши доводи сторін, проаналізувавши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав : Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Судом встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.12.2014 року у справі № 450/3077/14-ц, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 31.03.2015 року, вирішено стягнути з відкритого акціонерного товариства „Львівагротранссервіс на корись [PERSON] 4 424,38 грн. ( чотири тисячі чотириста двадцять чотири гривні 38 коп.) недонарахованої та недоплаченої заробітної плати за період з 15.11.2013 року по 02.06.2014 року; 15 785 грн. 28 коп. (пятнадцять тисяч сімсот вісімдесят пять гривень 28 коп.) середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 червня 2014 року по 23 грудня 2014 року, з відповідними відрахуваннями соціального податку відповідно до Закону та 245,86 грн. (двісті сорок пять гривень 86 коп.) компенсації відповідно до ст. 34 Закону України „Про оплату праці; зобовязати відкрите акціонерне товариство „Львівагротранссервіс внести у трудову книжку [PERSON] запис про недійсність запису № 18 від 10.10.2005 року відповідно до п. 2.10 „Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року. Судом встановлено, що у добровільному порядку відповідачем ВАТ „Львівагротранссервіс рішення суду від 23.12.2014 року не виконано, у звязку з чим, рішення суду звернуто до примусового виконання ВДВС Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 29.01.2016 року державним виконавцем відділу ДВС Пустомиітвського районного управління юстиції Львівської області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у звязку з погашенням 13.01.2016 року боржником ВАТ „Львівагротранссервіс заборгованості по виплаті недонарахованої та недоплаченої заробітної плати перед стягувачем [PERSON] Таким чином, остаточний розрахунок при звільненні з [PERSON] проведений відповідачем ВАТ „Львівагротранссервіс, у розмірі визначеному рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.12.2014 року лише 13.01.216 року. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4 рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-I цього Кодексу роз'яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме, в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. непроведения з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь [PERSON] недонарахованої та недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, за весь період невиплати. Судом встановлено, що у звязку з невиконанням рішення суду від 23.12.2014 року, позивач звернувся до Пустомитівського районного суду з позовом про проведення остаточного розрахунку при звільненні, який рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.11.2014 року, яке набрало законної сили 08.12.2015 року задоволено частково та вирішено стягнути з відкритого акціонерного товариства „Львівагротранссервіс на корись [PERSON] 23 677,92 грн. (двадцять три тисячі шістсот сімдесят сім гривень 92 коп.) середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 грудня 2014 року по 05 листопада 2015 року, включно з відповідними відрахуваннями соціального податку відповідно до Закону та 11 318,04 грн.(одинадцять тисяч триста вісімнадцять гривень 04 коп.) компенсації відповідно до ст. 34 Закону України „Про оплату праці. Стягнуто з відкритого акціонерного товариства „Львівагротранссервіс на корись [PERSON] 5000 (пять тисяч) грн. відшкодування за завдану моральну шкоду. У п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» розяснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в звязку з незаконним звільненням або переведенням, відстроченням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1995 року №348. Таким чином, невиконання рішення суду від 23.12.2014 року про стягнення на користь [PERSON] недонарахованої та недоплаченої заробітної плати при звільненні за період з 15.11.2013 року по 02.06.2014 року є підставою щодо виплати [PERSON] його середньомісячного заробітку по день фактичного розрахунку, враховуючи задоволений період рішенням суду від 05.11.5015 року, тобто з 06.11.2015 року по 12.01.2016 року. Як встановлено рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.11.2015 року, розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] за час роботи у ВАТ „Львівагротранссервіс становить 109,62 грн. Враховуючи положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100, сума заробітку за час вимушеного прогулу становить 6029,10 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 95 КЗпП України та ст. 34 Закону України „Про оплату праці заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законами України: «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати»; Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення, загальне правило визначення суми індексації заробітної плати: «Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків». Таким чином, шляхом множення доходу [PERSON], що підлягає індексації на величину приросту індексу споживчих цін за період проведеного розрахунку, сума втраченої частки заробітної плати [PERSON] за час вимушеного прогулу становить 219,36 грн. Згідно ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, передбачено відшкодування працівникові власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди. Вона відшкодовується в разі, якщо порушення законних прав працівника призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи тривале порушення відповідачем охоронюваних законом трудових прав позивача, повязаних незаконним звільненням та затримкою розрахунків при звільненні протягом поняд 10 років, суд оцінює завдану моральну шкоду позивачу у розмірі 1000 грн. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь держави.

Outcome: approved