Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд до [PERSON] , третіх осіб Добротвірської селищної ради Кам`янка -Бузького району Львівської області, служби у справах дітей Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації про позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] , згідно договору дарування від 06.08.2018, та проживає в ній, однак зареєстрований в с. Сілець Кам`янка-Бузького району Львівської області. З 2005 року у вказаній квартирі також зареєстрована дружина його брата [PERSON] , однак вона та її син фактично проживають в Сілець по [ADDRESS] . Він є інвалідом І групи, за ним здійснюють догляд стороні люди, він сплачує комунальні послуги. Відтак [PERSON] , будучи зареєстрованою у вказаній квартирі, перешкоджає йому як власнику квартири розпоряджатися своїм житлом. Відповідач добровільно знятись з реєстрації не бажає, тому він звернувся до суду. Відповідачем 23.10.2019 подано відзив на позовну заяву, якій вона просить в задоволенні позову відмовити, мотивуючи відзив тим, що за адресою [ADDRESS] . [ADDRESS] вона проживала разом із сином, також з чоловіком та позивачем постійно протягом 20 років. Однак, у зв`язку із тим, що житлова площа квартири була та є малою для проживання, оскільки в квартирі проживали її чоловік [PERSON] , свекор [PERSON] , свекруха [PERSON] , а також позивач, вони з сином періодично проживали у її батьків в [ADDRESS] . Крім того, позивачем не додано підтвердження того, що вона не проживає за місцем реєстрації. В судове засідання позивач подав заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила, посилаючись на мотиви викладені у відзиві, просила в позові відмовити. Представник третьої особи [PERSON] О [PERSON] В [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, просила в позові відмовити. Представник третьої особи Добротвірської селищної ради подав заяву, через канцелярію суду, про розгляд справи у відсутності представника, не заперечує проти задоволення позову за наявності правових підстав. Заслухавши відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.08.2018. Відповідно до довідки виданої 18.10.2019 за №946, ДКП «ПОЖ» у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , наймач, [PERSON] , [INFO] , невістка, [PERSON] , [INFO] , онук. \~ \~ \~ \~Відповідач вселилася у належну [PERSON] квартиру, як член сім`ї з 01.11.2005, тому відповідач у встановленому законом порядку набула права користування вказаною квартирою. Зі змісту позовної заяви та встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли правовідносини стосовно користування жилим приміщення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1\~ст.\~15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Звертаючись із позовними вимогами позивач [PERSON] посилається на те, що відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] , він сам оплачує комунальні послуги. Вказує, що відповідач, перешкоджає йому як власнику квартири розпоряджатись своїм житлом. Відповідно до ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно дост. 319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1ст. 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку, квартири визначеніст. 383 ЦК Українитаст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно дост. 391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень норм ст. ст.16,391,386 ЦК Українивласник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Статтею 47 Конституції Українипередбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною четвертоюстатті 9\~ЖК Української\~РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»та ч.4\~ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод(даліКонвенція) і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини (даліЄСПЛ), як джерело права. ЄСПЛ у рішенні від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (заява № 30856/03) зазначив, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право особи на повагу до житла. Визнання особи такою, що втратила право на користування житлом можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того,чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті. Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8Конвенції. Неврахування національними судами принципу пропорційності у справах про виселення особи з житла є підставою для висновку про порушення стосовно такої особи статті 8 Конвенції. Отже, врахування пропорційності, яке є принципом цивільного судочинства (пункт 6 частини третьої статті2, стаття11 ЦПК України), забезпечує розумний баланс між інтересами позивача і відповідачів. Судом встановлено з матеріалів справи, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , натомість звернувся до суду із позовом про позбавлення відповідачки права на користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS] . Разом з тим, позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів, які беззастережно ствердили відсутність відповідача за місцем проживання у спірній квартирі без поважних на те причин, а також будь-яких перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, обставин на які він покликається як на підставу позову, тому, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed