Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заявлених уточнень, просить зобов'язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON], [INFO]; визначити наступні способи його участі у вихованні сина, а саме побачення чотири рази на тиждень в понеділок, четвер - з 17.00 до 19.00 год., та в суботу, неділю почергово - з 10.00 до 12.00 год., які проводити без присутності матері дитини. В обгрунтування позову покликається на те, що після розірвання шлюбу з відповідачкою у них почали виникати непорозуміння щодо участі у вихованні спільного сина, його відвідуванні, зі сторони відповідача створювались штучні перешкоди стосовно неможливості нормального спілкування з дитиною. Всі його намагання врегулювати даний спір призводили лише до конфліктів, оскільки відповідач штучно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатись з сином. Відповідач вимагає щоб побачення зі сином відбувались лише у її присутності, з чим він категорично не погоджується. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди йому у спілкуванні та у вихованні дитини та визначити способи участі у вихованні дитини шляхом систематичності побачень без присутності відповідачки. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив з тих же підстав, що викладенні у письмовому запереченні на позов, додатково вказавши, що обставини на які покликається позивач у своєму позові взагалі не відповідають дійсності, жодних перешкод щодо участі у вихованні сина відповідачкою не чиняться, більше того, районною адміністрацією позивачу вже були визначені дні та години побачень з дитиною, проте останній своїм правом належним чином не користується та лише безпричинно конфліктує, а тому просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю вимог. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечив з тих підстав, що позивачу вже було визначено дні та години побачень з дитиною, а про наявність будь-яких перешкоди у проведенні таких побачень позивач адміністрації не заявляв, при цьому просить врахувати, що у зв'язку з віком та станом здоров'я дитини такі зустрічі батька з сином слід проводити лише в присутності матері. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити частково з наступних мотивів. Відповідно до положень ст.ст. 141, 151, 155, 157, 159 Сімейного Кодексу батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що сторони по справі - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 18.05.2013р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 06.07.2016р. був розірваний. За час перебування у шлюбі, у сторін [INFO] народився син [PERSON], який проживає на даний час з матір'ю та перебуває на її утриманні, а позивач в свою чергу сплачує аліменти за рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 01.08.2014р. У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.11.2013 року, відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], відтак, має право на безперешкодне спілкування з своїм сином. Згідно із ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст.158 СК України за заявою мати або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У відповідності до закону Комісія з питань захисту дитини Сихівської районної державної адміністрації Львівської міської ради за заявою батька, позивача по справі, на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини та інших обставин, прийняла рішення про умови та спосіб спілкування батька з дитиною. Згідно із ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування. Як встановлено судом, між сторонами, після розірвання ними шлюбних відносин, виник спір щодо порядку участі позивача у вихованні дитини та вільному з нею спілкуванню. При цьому, позивач зазначає, що бажає приймати участь в вихованні сина та піклуватися ним, проте не може реалізувати своє право через протидію з боку відповідачки. В той час як сторона відповідача стверджує, що жодних дій спрямованих не перешкоджання у спілкуванню позивача з сином не вчинялось, однак з огляду на вік дитини та стан її здоров'я, відсутність у батька навичок по догляду за дитиною, вважала за необхідне бути присутньою при їх зустрічах. Таким чином, між сторонами існує спір відносно участі позивача у вихованні дитини, у зв'язку з чим слід в судовому порядку визначити порядок участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею. У відповідності до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести за допомогою належних та допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням положень ст.ст. 57 59 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Перевіривши твердження сторін дослідженими доказами, суд приходить до переконання, що фактичних даних про те, що відповідач перешкоджає позивачу, як батьку, брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином не встановлено. Водночас, вимоги позивача про його участь у вихованні та спілкуванні з дитиною є обґрунтованим, проте бажаний ним спосіб такої участі не у повній мірі відповідає інтересам дитини. Суд визначає способи участі батьків, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, їх ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, а також інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов'язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з ним, необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні сина шляхом систематичних побачень, а саме в понеділок, четвер - з 17.00 до 19.00 год., та в суботу, неділю почергово - з 10.00 до 12.00 год. При визначенні часу спілкування позивача з малолітнім сином, суд враховує, що позивач як батько має право на особисте спілкування з дитиною, також суд враховує вікові особливості її психо - емоційного розвитку, стан здоров'я та пристосування до материнського піклування і вважає, що в цьому віці доцільно встановити такий порядок участі позивача у вихованні дитини, який би передбачав їх зустрічі спочатку лише в присутності матері - відповідачки по справі. Даний висновок не суперечить інтересам дитини, не перешкоджає її нормальному розвитку і відповідає обсягу обов'язків та прав батька щодо його дитини. Дане рішення не є перешкодою в подальшому батьками в добровільному порядку визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов'язків обумовить це. Сторонам слід взяти до уваги, що згідно із ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини, при цьому найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, з відповідачки в користь позивача підлягають стягнення частина понесених ним витрат по сплаті судового збору в сумі 320 грн. На підставі ст.ст.141, 150, 151-153, 157-159 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved