Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] , у якому просить припинити право [PERSON] на Ѕ частки в спільному майні, а саме: на Ѕ в будинку [ADDRESS] , на Ѕ в земельній ділянці 0,0606 га, кадастровий номер 7110800000:05:004:0731; визнати за ним право власності на Ѕ в будинку [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та на Ѕ в земельній ділянці 0,0606 га по [ADDRESS] , яка належить [PERSON] Виплатити [PERSON] грошову суму 121794 грн. за його частки в будинку та земельній ділянці, яка заздалегідь внесена ним на депозитний рахунок суду. Свої вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що він тимчасово проживає та зареєстрований в [ADDRESS] , тому що власного житла не має. Після смерті батька [PERSON] він разом з братом - [PERSON] отримали спадщину за законом, яка складається з 1/2 частки невеликого житлового будинку загальною площею 45,9 кв.м., який розташований по [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 899489171108 та з 1/2 земельної ділянки 0,0606 га, кадастровий номер 7110800000:05:004:0731, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 884798571108, на якій розташований будинок, по [ADDRESS] . Співвласник 1/2 частки цього будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, [PERSON] , який має власне житло, яке складається з кількох житлових будинків в [ADDRESS] , веде себе неадекватно,\~постійно чинить\~йому перешкоди\~в користуванні\~даним будинком,\~без його\~згоди вселяє\~в будинок\~сторонніх невідомих\~осіб,\~тощо.\~По даних\~фактах він\~змушений був\~звертатися за\~захистом до\~поліції. До того\~ж,\~відповідач відмовлявся\~ремонтувати будинок,\~який знаходився\~в аварійному\~стані і\~міг завалитися.А тому\~він змушений\~був за власні кошти провести невідкладні відновлювальні ремонтні роботи на суму 16 856 грн.. Тобто, спільне володіння і користування даним будинком і земельною ді\-лянкою є неможливим, тому, що відповідач [PERSON] , маючи власне житло постійно перешкоджає позивачу користуватися будинком, який є їхньою спільною частковою власністю. Крім того, по причині неадекватної поведінки відповідача вирішити мирно це не\-складне питання неможливо, а тому виникла потреба в зверненні до суду. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов із зазначених у ньому підстав, просили послідуючі засідання проводити у їхню відсутність. Представник відповідача\~в судовому\~засіданні заперечував\~проти позову,\~давши аналогічні\~пояснення,\~які викладені\~у відзиві,\~а саме\~те,\~що позивач в м. Полтава має житло, відповідач намагається утримувати будинок, щоб не зруйнувався і тому він з цією метою поселив людину, щоб вона доглядала за даним будинком і підтримувала будинок в належному стані. Будь-якого зиску від цього відповідач не має. Вирішити питання, щодо поділу будинку чи його продажу на даний час не має можливості, так як позивач по справі робить все, щоб позбавити відповідача спадщини. Це підтверджується і безпідставними заявами з якими він звертається до правоохоронних органів. Посилання позивача, що частка відповідача є незначна і тому є підстави для припинення права власності є безпідставними, адже частки позивача та відповідача є рівними і відповідач теж може сплатити позивачу кошти за його частку. Відповідно до вимог ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном відповідної матеріальної компенсації. Позивач навіть не намагався вирішити питання, щодо реального розподілу спадкового майна, власниками якого є сторони. Підставами для припинення права на частку у спільному майні відповідно до ст. 365 ЦК України є: частка є не значною і не може бути виділена в натурі. Із цих підстав не можна припинити право власності відповідача на майно, а саме земельну ділянку і будинок, так як частки у спільному майні є рівними по 1/2. Позивач у своїй позовній заяві не зазначає, яку ж із підстав має застосувати суд при вирішенні питання про припинення права власності відповідача на майно, яке перебуває у спільній частковій власності з позивачем. Крім того, відповідач не бажає отримувати грошову компенсацію за свою частку, так як вважає, що спільне майно можливо розділити за згодою або за рішенням суду. Позивач звертаючись до суду не надав і не зазначив доказів, які підтверджують його позовні вимоги, єдиною вимогою, яку він виконав, це вніс мізерну суму на рахунок. Зазначаючи в позовній заяві, що він не має житла і це дає йому право позбавити відповідача права власності, але це не відповідає дійсності і доказів про відсутність у нього житла він не надав. Дана позовна заява [PERSON] направлена на порушення принципу рівності прав співвласників, а правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її власників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших учасників. Відповідно до правових позицій ВС України від 2.07.2014 року зазначено, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Просить в задоволенні позову відмовити. В послідуючому відповідач та представник відповідача звернулися до суду з заявою в якій просили слухати справу у їхню відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 7 квітня 2016 року виданого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І., зареєстровано в реєстрі за №2-436, [PERSON] та [PERSON] належить по Ѕ частці земельної ділянки, розміром 0,0606 га ( кадастровий номер 7110800000:05:004:0731 ), що знаходиться по [ADDRESS] та по Ѕ частці житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на будинок по [ADDRESS] , сторонам по справі належить по Ѕ частці будинку. Загальна площа будинку 49,9 м.кв., житлова 27,0 кв.м., будинок складається з двох кімнат, коридору, кухні, туалету, кладової. Відповідно до витягу технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по [ADDRESS] від 17.07.2017 нормативно грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2017 становить 131053, 60 грн. Відповідно до експертно грошової оцінки житлового будинку садибного типу з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вартість будинку становить 122162 грн. Відповідно до висновку 08-05-2017/2 будівельно технічного дослідження на підставі результатів обстеження спірного будинковолодіння в житловому будинку по [ADDRESS] , співставленням діючих будівельних норм та правил за результатами обстеження виділити по Ѕ кожному із співвласників в натурі не є можливим. Згідно звіту про проведення незалежної оцінки ринкової вартості житлового будинку по [ADDRESS] від 01.02.2018, ринкова вартість об`єкту становить 419453 грн. Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,0606 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS] , ринкова вартість земельної ділянки станом на 01.02.2018 становить 205095 грн. Згідно звіту ( поновленого ) про експертно грошову оцінку житлового будинку садибного типу з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вартість будинку станом на 26.02.2018 становить 126821 грн. Згідно висновку 26-02/18 вартість відновних робіт житлового будинку за адресою: [ADDRESS] станом на 26.02.2018 складає 16856 грн. Згідно звіту про експертно - грошову оцінку земельної ділянки по [ADDRESS] вартість земельної ділянки станом на 26.02.2018 становить 133623 грн. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно\~ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та законом. Згідно із ч. 4, 5\~ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Аналогічна за змістом норма міститься в\~ст. 321 ЦК України. Зокрема, згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2\~ст. 321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно\~ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому, як зазначено у п.6. Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» N 7 від 04.10.1991р., при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту\~ст.115 ЦК\~(1963р.), це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною і не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею. Отже, положення\~статті 365 ЦК України\~регулюють випадки припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою позивача-співвласника майна, який домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів у справі, та визначають умови такого виділу. Виплата компенсації у цьому випадку допускається за наявності умов, визначених пунктами 1 - 4 частини першої зазначеної статті, та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз указаних норм дає підстави суду для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливо з підстав, визначених пунктами 1-4 ч. 1\~ст. 365 ЦК України,та, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, від 23.11.2016 року у справі № 6-1943цс16. В ухвалі ВССУ від 27 січня 2016 року у справі №6-12402ск15 суд зазначив, що відсутність іншого житла у співвласника квартири, частка якого припиняється на підставі\~ст. 365 ЦК України,є істотною шкодою, що завдається йому у зв`язку з таким припиненням права власності. Отже позивач не довів, що частка, яка належить відповідачу, є незначною, оскільки частка відповідача рівна частці позивача, висновок експерта про неможливість поділу в натурі не означає неможливість встановлення порядку спільного користування будинку співвласниками відповідно до часток. Достатніх доказів неможливості спільного володіння і користування позивачем не надано. Також суд враховує пояснення відповідача про те, що задоволення позову завдасть йому істотної шкоди, адже вартість спірного майна значно вища, ніж зазначено у позовній заяві. Достатніх доказів на спростування зазначених доводів відповідача позивач не надав. Таким чином, позивач не довів наявність передбачених ч. 1\~ст. 386 ЦК\~підстав припинення права особи на частку у спільному майні, зокрема не доведено що належна відповідачу частка є незначною і позбавлення відповідача вказаної частки не завдасть йому істотної шкоди. Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити. Внесена позивачем на депозитний рахунок сума компенсації підлягає поверненню позивачу [PERSON] .. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed