Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування вимог зазначив, що 05.03.2015 року о 19-й годині 55 хвилин біля будинку №10 на м-ні «Западний» в місті Димитров (Мирноград) Донецької області за участю відповідача [PERSON], який керував автомобілем «ВАЗ 21104», реєстраційний номерний знак [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій з вини відповідача, встановленої постановою суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, зазнав значних механічних ушкоджень його автомобіль «ВАЗ 21101», реєстраційний номерний знак [NUMBER], відновлювальна вартість якого відповідно до товарознавчого дослідження, здійсненого станом на липень 2015року, становить 56060,51 грн. Вказуючи на те, що відповідач ухиляється від добровільного відшкодування шкоди, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь зазначену суму відшкодування, а також стягнути з нього на його користь інфляційні втрати в розмірі 7434,60грн., розраховані з урахуванням збільшення курсу долару і збільшення вартості запчастин і матеріалів, та стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 641,30грн. В судовому засіданні позивач уточнив свої вимоги, відмовившись від стягнення інфляційних втрат в розмірі 7434,60грн, і просив суд стягнути з відповідача на його користь 56060,51 грн. та понесені ним витрати на сплату судового збору. Відповідач уточнені вимоги позивача визнав повністю і не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача 56060,51 грн. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.03.2015 року о 19.55 год. біля будинку №10 на м-ні «Западний» в місті Димитров (Мирноград) Донецької області водій [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 21104», реєстраційний номер [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу при виконанні маневру і здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21101», реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням [PERSON], який належить на праві власності позивачу [PERSON], та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Своїми діями [PERSON] порушив п.п.2.10,13.1 Правил дорожнього руху і скоїв правопорушення, передбачені ст.ст.122-4,124 КУпАП. Постановою Димитровського міського суду від 01.03.2016 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Донецької області від 27.04.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4,124 КУпАП, і провадження у справі було закрито на підставі ст.38 КУпАП у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Особливість відшкодування шкоди, завданої діяльністю, пов'язаною з використанням джерела підвищеної небезпеки, до якого віднесено і транспортні засоби, передбачена статтею 1187 ЦК України, відповідно до частини другої якої шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Частиною 5 ст.1187 ЦК України визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно позиції Верховного Суду України від 20 січня 2016 року, прийнятій у справі №6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Як встановлено судом в ході судового розгляду, страховим полюсом цивільна відповідальність сторін не забезпечена. Будь-які дані щодо повідомлення страхових компаній про страховий випадок відсутні. Згідно ст.1166 ЦК України, якою визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, підставою відшкодування шкоди є вина особи, яка її завдала. Згідно пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від вини. Вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді знайшла своє підтвердження в постанові Димитровського міського суду від 01.03.2016 року, яка постановою Апеляційного суду Донецької області від 27.04.2016 року залишена без змін, і яка відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, цивільна відповідальність за шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, має бути покладена на відповідача. Ухвалою суду від 07.10.2016року на предмет встановлення дійсної вартості ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля позивача за клопотанням відповідача було призначено судову автотоварознавчу експертизу (арк.спр.65-66). Ухвалою суду від 25.01.2017року ухвалу про призначення судової автотоварознавчої експертизи було скасовано у зв'язку з несплатою відповідачем її вартості (арк. спр.80). З огляду на це суд при розгляді справи за згодою сторін керується висновком товарознавчого дослідження від 31.07.2015року, наданим позивачем, згідно якого вартість ремонтно-відновлювальних робіт його автомобіля становить 56060,51грн. (арк.спр.6-23). Вказана сума і має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про судові витрати в порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду, в розмірі 560,61 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved