Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суд з позовом, яким просив встановити факт того, що [PERSON] [INFO] є сином [PERSON], померлої [INFO] та визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що належала померлій [INFO] [PERSON], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутнє свідоцтво про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], немає можливості довести факт родинного зв'язку із спадкодавцем, так як у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця - «[PERSON]», а у свідоцтві про народження «[PERSON]». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житло від 13.04.1993 року, зареєстрованого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 2231, [PERSON] належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 19.10.1999 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, [PERSON], померла [INFO]. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира, розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, б. 20 кв. 27. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38728546 від 25.10.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року після смерті [PERSON] являється її син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON], [NUMBER] від 17.03.1967 року, виданого Нагорським районним бюро РАЦСу. Крім цього, факт того, що [PERSON] являється сином спадкодавця [PERSON], підтверджено також довідкою наданою відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області від 23.04.2003 року за № 48/он-54, згідно якої громадянин [PERSON] перемінив прізвище на «[PERSON]». Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно статті 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] у передбачений законом строк звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. ЦК УРСР 1963 року Крім цього судом приймається до уваги, що 08.05.2003 року за № 3-504, державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори на ім'я позивача [PERSON], як спадкоємця [PERSON] було видано свідоцтвом про право на спадщину за законом на грошові внески з належними відсотками та сум компенсаційних виплат, що зберігаються у відділенні Ощадбанку № 6708/051 міста Ізмаїл Одеської області на рахунках [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], які належали померлій на підставі ощадних книжок виданих на ім'я спадкодавця вказаним відділенням ощадбанку, 340 штук простих іменних акцій відкритого акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів», які належали померлій на підставі сертифікату серії ZFZ № 3805, виданого вищезазначеним товариством. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved