Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа: Ленінський відділ ДВС Вінницького міського управління юстиції, про визнання правочину удаваним, визнання права власності на автомобіль та зобов'язання вчинити дії та просив визнати односторонній правочин, яким є Довіреність, видана [PERSON], який діяв від імені та в інтересах [PERSON], на ім'я [PERSON], щодо володіння, користування і розпорядження (з правом виїзду за кордон) транспортним засобом HONDA Jazz Luxe, 1984 року, кузов [NUMBER], реєстраційний [NUMBER] - удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину, договору купівлі-продажу транспортного засобу HONDA Jazz Luxe, 1984 року, кузов [NUMBER], реєстраційний [NUMBER]; визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб HONDA Jazz Luxe, 1984 року, кузов [NUMBER], реєстраційний [NUMBER]; зобов'язати Державну виконавчу службу Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції зняти арешт з автомобіля HONDA Jazz Luxe, 1984 року, кузов [NUMBER], реєстраційний [NUMBER], та повернути автомобіль [PERSON], мотивуючи позовні вимоги тим, що наявність накладеного арешту на спірне рухоме майно порушує його права як дійсного власника цього майна. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.04.2015 року (без винесення окремого процесуального документа, із занесенням до Журналу судового засідання) було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Представник третьої особи - Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції - Голубчик Ю.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки на даний час виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» боргу у розмірі 168 331,52 грн. не закінчено, а тому підстави для звільнення майна з-під арешту відсутні. Представники третьої особи - ПАТ «Державний ощадний банк України» Черниш В.М. та Кришталь О.О. у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, оскільки на даний час борг [PERSON] перед ПАТ «Державний ощадний банк України» не погашений, виконавче провадження не закінчено, а тому підстави для звільнення майна з-під арешту відсутні. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що, як вбачається з розписки від 21.02.2014 року, 14 лютого 1997 року [PERSON] продав по дорученню [PERSON] автомобіль HONDA Jazz, 1984 року випуску; за автомобіль з ним було проведено розрахунок; претензій до [PERSON] не має; у подальшому [PERSON] мав право розпоряджатися автомобілем на свій розсуд (а.с.10). Крім того, згідно Довіреності від 14 лютого 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Козловою І.А. та зареєстрованої в реєстрі за № 404, [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися (продати, обміняти, передавати в заставу та оренду) належним йому транспортним засобом марки HONDA, моделі Jazz Luxe, 1984 року випуску, шасі (рама, кузов, двигун, коляска) [NUMBER], фіолетового кольору, тип ТЗ легковий комбі - В; реєстраційний [NUMBER], зареєстрованим Вінницьким МРЕВ 15 березня 2001 року, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] (а.с. 6, 8). У подальшому, відповідно до Довіреності від 29 квітня 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В. та зареєстрованої в реєстрі за № 2471, [PERSON], діючи від імені [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності, уповноважив [PERSON] розпоряджатися (продати, обміняти, передавати в заставу та оренду) належним [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого Вінницьким МРЕВ 15.03.2001 року, автотранспортним засобом марки HONDA, моделі Jazz Luxe, 1984 року випуску, шасі (рама, кузов, двигун, коляска) [NUMBER], фіолетового кольору, тип ТЗ легковий комбі - В; реєстраційний [NUMBER] (а.с. 7). Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.11.2011 року старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Голиш М.В. було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення 168 331,52 грн., у тому числі, на автомобіль марки HONDA, моделі Jazz Luxe, 1984 року випуску, шасі (рама, кузов, двигун, коляска) [NUMBER], фіолетового кольору, тип ТЗ легковий комбі - В; реєстраційний [NUMBER]. Постановою про розшук майна боржника від 15.02.2012 року старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Голиш М.В. було оголошено розшук майна боржника [PERSON], у тому числі, автомобіля марки HONDA, моделі Jazz Luxe, 1984 року випуску, шасі (рама, кузов, двигун, коляска) [NUMBER], фіолетового кольору, тип ТЗ легковий комбі - В, реєстраційний [NUMBER]. 26 грудня 2013 року автомобіль марки HONDA, моделі Jazz Luxe, 1984 року випуску, шасі (рама, кузов, двигун, коляска) [NUMBER], фіолетового кольору, тип ТЗ легковий комбі - В, реєстраційний [NUMBER], було тимчасово затримано органами ДАІ, що підтверджується Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 26.12.2013 року. Фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, що врегульовані нормами розділу ІV Книги першої, глави 54 розділу ІІІ Книги п'ятої Цивільного кодексу України стосовно загальних положень про правочини, зокрема договори купівлі-продажу рухомого майна, а також договірних зобов'язань. Позивач [PERSON], звертаючись до суду з даним позовом, просить визнати довіреність від 29 квітня 2011 року, видану [PERSON] від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], удаваним правочином - договором купівлі-продажу. Відповідно до ч.1 ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю; довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Відповідно до ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили; якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини; на відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Отже, для визнання правочину удаваним слід встановити, що обидві сторони договору усвідомлювали, що вони укладають саме удавану угоду та те, що їх дії спрямовані на досягнення інших правових наслідків та приховують іншу волю учасників. Однак, як вбачається із аналізу вищевикладених норм, видача довіреності є одностороннім правочином, який не може бути визнаний удаваним. На обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] стверджує, що фактично між сторонами укладений договір купівлі-продажу . Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» передбачена письмова форма договору купівлі-продажу автомобілів, а також те, що перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Отже, для набуття права власності на автомобіль чинним законодавством передбачені форма та порядок оформлення. Однак, у даному випадку сторони не вчинили правочин (договір купівлі-продажу) з додержанням цієї форми та порядку, а тому підстави вважати доведеним факт укладення договору купівлі-продажу автомобіля на підставі розписки та довіреностей відсутні, і як наслідок відсутні підстави і для визнання його такого договору укладеним. Отже, оскільки відсутні правові підстави для визнання довіреності договором купівлі-продажу, то позивач [PERSON] не набув права власності на спірний транспортний засіб, а тому накладеним арештом та тимчасовим затриманням автомобіля не порушуються його права як власника майна. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити повністю. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed