Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 22.05.2019 року ПАТ «Черкасиобленерго», в особі структурного підрозділу «Золотоніський РЕМ», відключило на опорі електроенергію за адресою: [ADDRESS]. 23.05.2019 року він (позивач) звернувся за роз`ясненням до Золотоніського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго», де отримав квитанцію про заборгованість за спожиту електроенергію на сумі 161 грн. 65 коп. Оскільки вказана сума була не велика, він оплатив її та надав відповідну квитанцію до ВП «Золотоніський РЕМ», однак директор [PERSON] сказав, що потрібно оплатити ще 750 грн. за підключення електроенергії. Оскільки його сім`я знаходилася в скрутному матеріальному становищі в зв`язку з тяжкою хворобою його дружини - [PERSON] , яка перенесла онкологічну операцію, він вирішив не оплачувати дані кошти, а звернутися до суду. 09.08.2019 року рішенням Золотоніського міського суду його позов було задоволено. Даним рішенням було юридично доведено неправомірні дії Золотоніського РЕМ у відключенні електроенергії. Постановою Черкаського апеляційного суду від 17.10.2019 року рішення Золотоніського міського районного суду від 09.08.2019 року було скасоване та зазначено, що Золотоніський РЕМ є відокремленим підрозділом ПАТ «Черкасиобленерго» та не є юридичною особою, а отже не може бути відповідачем у справі. Також в даній постанові вказано, що споживачем електроенергії за адресою: [ADDRESS] - є [PERSON] - його (позивача) донька, і тільки вона має бути позивачем по справі. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 43 Закону України «Про захист прав споживача», споживач електроенергії має право: на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Також посилається на те, що в нього мається довіреність [PERSON] на представництво її інтересів в усіх державних установах, в тому числі і в суді, а тому і звертається до суду з даним позовом. Просить: зобов`язати ПАТ «Черкасиобленерго» терміново підключити необґрунтовано вимкнуту електроенергію в підключенні електроенергії за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» за заподіяну його сім`ї моральну шкоду у розмірі 6000 грн.; стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» заподіяну його сім`ї матеріальну шкоду у розмірі 161 грн. 65 коп.; стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.03.2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Черкасиобленерго» про зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. 08.04.2020 року відповідачем - ПАТ «Черкасиобенерго» до суду поданий відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому відповідач заперечує проти позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже існують судові рішення, а саме: постанова Черкаського апеляційного суду від 17.10.2019 року, якою скасоване рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.09.2019 року та відмовлено в задоволенні позову [PERSON] ; ухвала Золотоніського міськрайонного суду від 03.03.2020 року, якою закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Золотоніського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» про підключення електроенергії та стягнення моральної шкоди. Даний позов [PERSON] поданий до суду про той же самий предмет і з тих же підстав. Також просить врахувати, що позивач [PERSON] не перебуває в договірних відносинах з Золотоніським РЕМ і останній не брав жодних зобов`язань, перед позивачем щодо постачання електричної енергії за адресою [ADDRESS] . Відповідний договір про користування електричною енергією за адресою [ADDRESS] не укладався. Натомість відповідач має договірні відносини із споживачем електричної енергії - [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER]. Тому належним позивачем має бути саме [PERSON] . В позовній заяві позивач - [PERSON] жодним чином не зазначає про те, що позовна заява подана в інтересах іншої особи та від імені [PERSON] . Також вказує, що споживач [PERSON] з вересня по грудень 2018 року використовувала, але не оплачувала за електричну енергію внаслідок чого допустила утворення заборгованості в сумі 161 грн. 65 коп., тому їй було направлене письмове попередження (рекомендованим листом) про відключення електричної енергії за заборгованість в сумі 161 грн. 65 коп., що підтверджує реєстр листів та поштова квитанція. Оскільки заборгованість не була сплачена, Золотоніський РЕМ відключив електричну енергію 22.05.2019 року. Тільки після відключення, а саме 23.05.2019 року споживач оплатила заборгованість за використану електричну енергію в сумі 161 грн. 65 коп. Оскільки споживач не оплатила витрати з припинення та відновлення енергопостачання в сумі 711 грн. 11 коп., тому енергопостачання і не відновлювалось. Золотоніський РЕМ здійснив відключення електроенергії з повним дотриманням Правил роздрібного ринку електричної енергії. Просить врахувати, що Золотоніський РЕМ не несе жодних договірних зобов`язань перед позивачем - [PERSON] , оскільки споживачем електричної енергії за вказаною адресою є зовсім інша особа. Також просить закрити провадження по справі, а у випадку якщо провадження у справі не буде закрито, то - відмовити позивачу [PERSON] у задоволенні позову. 07.04.2020 року позивач - [PERSON] подав до суду заяву-доповнення (надійшла до суду 13.04.2020 року) до позовної заяви від 13.03.2020 року. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.07.2020 року [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви-доповнення від 07.04.2020 року (надійшла до суду 13.04.2020 року) до позовної заяви від 13.03.2020 року. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.07.2020 року позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди в частині позовних вимог викладених в п. 1 позовної заяви від 13.03.2020 року (про зобов`язання вчинити дії - підключити електроенергію) залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, стягнути із відповідача - ПАТ «Черкасиобленерго» на його користь моральну шкоду в розмірі 6000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 161 грн. 65 коп. В судовому засіданні представник відповідача - ПАТ «Черкасиобленерго» - Юхимець В.М. просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] в зв`язку з його безпідставністю. При цьому просив врахувати, що позивач [PERSON] є неналежним позивачем, оскільки між ним та відповідачем не існує ніяких договірних зобов`язань. Крім того, при розгляді аналогічного спору між [PERSON] та Золотоніським РЕМ ПАТ «Черкасиобенерго», де позивачем також був [PERSON] , Черкаський апеляційний суд вже констатував, що [PERSON] є неналежним позивачем у справі про стягнення саме на його користь матеріальних збитків та моральної шкоди. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , представника відповідача - Юхимець В.М. , дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини, на підставі яких суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). У відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Разом з тим, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадках необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої йому та його сім`ї внаслідок відключення електроенергії. Відповідно до статті 1 Закону України «Про електроенергетику», споживачами електроенергії є суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, які використовують енергію для власних потреб на підставі договорів про її продаж та купівлю. Відповідно до п. 3.1.1 розділу ІІІ Правил Роздрібного ринку електричної енергії, постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії». Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії» визначаються у встановленому законодавством порядку. В матеріалах справи відсутній Договір про надання послуг з постачання (продажу) електричної енергії та докази відкриття рахунку на споживача за адресою: [ADDRESS] . Однак із матеріалів справи вбачається, що станом на березень-квітень 2019 року за вказаною адресою: [ADDRESS] особовий рахунок № [NUMBER] був відкритий на [PERSON] (донька позивача), станом на травень 2019 за вказаною адресою особовий рахунок [NUMBER] також був відкрий на [PERSON] (донька позивача). Вказане стверджується рахунками за електроенергію за вказаною адресою Золотоніського центру обслуговування споживачів ТОВ «Черкасиенергозбут» (особовий рахунок [NUMBER] ) та Золотоніського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» (особовий рахунок [NUMBER]), які засвідчують про те, що вони відкриті на ім`я [PERSON] (а.с. 22, 23). До того ж, вказані обставини не заперечувалися сторонами і в судовому засіданні. Крім того, ці обставини встановлені постановою Черкаського апеляційного суду від 17.10.2019 року (а.с. 38-40). Таким чином з викладеного слідує, що споживачем електроенергії за адресою: [ADDRESS] є донька позивача - [PERSON] . Також з матеріалів справи вбачається, що сама заборгованість у розмірі 161 грн. 65 коп. була сплачена 23.05.2019 року [PERSON] (а.с. 23), тобто не позивачем - [PERSON] . Дана позовна заява подана [PERSON] , як позивачем. При цьому до позовної заяви долучено довіреність доньки [PERSON] , якою вона уповноважує [PERSON] представляти її інтереси в судах України, зокрема і загальних. Представництво регулюється главою 17 ЦК України. Так, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч. 1 ст. 237 ЦК України). Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч. 3 ст. 237 ЦК України). Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, що встановлено ст. 239 ЦК України. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах (ч. 3 ст. 238 ЦК України). Відповідно до ст. 244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Згідно довіреності від 13.08.2018 року, зареєстрованої в реєстрі за № 874, [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти та захищати її інтереси, зокрема, в судах України, включаючи стадії апеляційного та касаційного провадження виконання рішень суду. Надала йому право від її імені подавати, зокрема, заяви, позови та розписуватись від її імені (а.с. 24). Таким чином, [PERSON] на підставі довіреності від 13.08.2018 року, зареєстрованої в реєстрі за № 874, має повноваження на представництво інтересів своєї доньки [PERSON] в суді, в тому числі право на подання позовної заяви в її інтересах. Однак, з матеріалів справи вбачається, що даний позов подано [PERSON] від свого імені, а не від імені [PERSON] . Згідно до заявлених вимог, останній, як позивач, просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 161 грн. 65 коп. (завдану оплатою необґрунтованої заборгованості за електроенергію) та моральну шкоду в розмір 6000 грн. (завдану незаконним відключенням електроенергії). За таких підстав, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що хоч [PERSON] і має право представляти інтереси [PERSON] , однак це не дає підстав для звернення до суду в своїх інтересах, оскільки він - [PERSON] не є стороною у спірних правовідносинах, що виникли з приводу надання послуг з електропостачання за адресою [ADDRESS] та, відповідно, не має права на стягнення на свою користь матеріальної чи моральної шкоди, як споживач відповідних послуг. Доказів наявності інших правовідносин між позивачем та відповідачем, які б давали підстави для стягнення вищевказаної матеріальної та моральної шкоди саме на користь позивача - [PERSON] , позивачем суду не надано. А тому, з урахуванням викладеного, доказів, якими обґрунтовується даний позов, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] .

Outcome: dismissed