Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, Лозівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про оспорювання батьківства тавиключення відомостей із актового запису про батька, у якій просить суд визнати, що він не є батьком [PERSON] , [INFO] , а також виключити відомості про нього, як про батька, з актового запису № № 104, складеного 12 березня 2019 року Лозівським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про народження [PERSON] , який народився [INFO] , посилаючись на таке. 18 вересня 2015 року він уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований виконавчим комітетом Куп`янськ-Вузловською селищною радою м. Куп`янська Харківської області, актовий запис № 71. 27 березня 2019 року шлюб між ним та відповідачкою був розірваний по заочному рішенню суду. [INFO] відповідачка народила сина - [PERSON] , а 12 березня 2019 року зареєструвала його народження у Лозівському міськрайонному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 104. Він був записаний батьком дитини, але з цим не згоден, оскільки відповідачка завагітніла в період її проживання з іншим чоловіком. Позивач вказує, що в той час сторони спільно не мешкали та не вели спільне господарство. 15 вересня 2020 року відповідачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на сина, у якому вказала, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , він вказаний ним тільки у документах, а також зазначала, що вони спільне не мешкають три з половиною роки. 21 січня 2021 Лозівським міськрайонний судом ухвалено рішення про стягнення з нього аліментів на сина [PERSON] і вказано, що дитина від нього, що не відповідає дійсності. За таких обставин позивач звернувся до суд з даним позовом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь наступні витрати: по оплаті судових зборів в сумі 1362 грн, оплату за проведення генетичної експертизи 10 000 грн, витрати за надання правової допомоги в сумі 4000 грн та 6000 грн за участь представника у розгляді справи. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 серпня 2021 року справа була передана до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за підсудністю. Ухвалою суду від 13 вересня 2021 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження. 24 вересня 2021 рокувід Лозівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника, проти позову не заперечують та у вирішенні справи покладаються на розсуд суду ( а.с 54). Ухвалою суду від 03 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 14.12.2021 відповідачка надала до суду письмові пояснення, згідно тексту яких вона не заперечує проти виключення відомостей про позивача, як про батька [PERSON] , з актового запису про народження дитини та стягнення судового збору в сумі 908 грн, але не згодна зі стягнення інших витрат, оскільки вони не підтверджені ( а.с. 100). 24 грудня 2021 року сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Також позивач підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Крім того, відповідачка у заяві позов визнала частково, не заперечує, що позивач не є батьком [PERSON] і необхідно виключити запис про нього з актового запису про народження, в іншій частині пзову просила відмовити ( а.с. 101-107). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позиції сторні та перевіривши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який був зареєстрований 18.09.2015 року виконавчим комітетом Куп`янськ-Вузловської селищної ради м. Куп`янська Харківської області, актовий запис № 71, та який був розірваний по заочному рішенню Лозівського міськрайонного суду Харківської області 27.03.2019 (а.с.12). Відповідно до повторно виданого 08.07.2021 Куп`янським міськрайонний відділом ДРАЦС Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно заочного рішення Куп`янського міскрайонного суду Харківської області від 24.01.2019, відповідачка була позбавлена права користування належним позивачу жилим будинком ( а.с. 13). Як убачається з копії заочного рішення Лозівського міскрайонного суду Харківської області від 21.01.2021, з позивача на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу) [PERSON] , до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 15-16). Згідно комісійного акту від 30.06.2021, затвердженого Курилівським сільським головою Ситником М.М., відповідачка [PERSON] з липня 2017 року по час складання акту не проживає в [ADDRESS] ( а.с. 17). Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Вимогами ст. 122 Сімейного кодексу України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, походить від подружжя. Згідно ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. У відповідності до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У своїх письмових поясненнях 14.12.2021 та заяві 24.12.2021 відповідачка погодилася з тим, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] ( а.с. 100, 101). У суду немає підстав вважати, що відповідачка обмовлює чи стверджує про те під впливом будь-якого примусу. Зважаючи на це, суд вважає встановленим і доведеним факт того, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача 1362 грн по оплаті судових зборів, 10 000 грн оплати за проведення генетичної експертизи, а також витрат за надання правової допомоги в сумі 4000 грн та 6000 грн за участь представника у розгляді справи. По даній справі за ухвалою суду не призначалася та відсутні відомості про проведення генетичної експертизи, тому 10 000 грн не підлягаю стягненню, оскільки їх понесення не доведене позивачем належним чином. Щодо судового збору, то суд зазначає наступне. Згідно квитанції 12/1_12 від 08.07.2021 позивач сплатив 908 грн судового збору за подання даного позву до суду ( а.с. 1). Також по квитанції № 11/1_12 від 08.0-7.2021 він сплатив 454 грн за подання заяви про забезпечення позову ( а.с. 26). Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.07.2021 [PERSON] було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом зупинення виконання судового рішення про стягнення аліментів через недопустимість обраного позивачем способу забезпечення позову. Відомостей про оскарження даної ухвали суду немає. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідачка у поясненнях не заперечувала проти судового збору в сумі 908 грн, тому суд вважає доцільним його стягнути з [PERSON] на користь позивача. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення 454 грн, оскільки заява позивача була розглянута судом та у її задоволенні відмовлено через заздалегідь недопустимий спосіб забезпечення позову. При вирішенні питання щодо стягнення на користь позивача понесених витрат на правову допомогу суд виходить з такого. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у п.95 рішення від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи між адвокатом Ляшевим В.О. та Єсєнковим В.О. 14.06.2021 був укладений договір про надання правничої допомоги адвокатом. На підтвердження цієї допомоги за позовом про оспорювання батьківств, позивач надав дві квитанції, без номерів, датовані обидві 09.07.2021, у яких вказано, що [PERSON] сплачено 4000 грн «за надання правничої допомоги за позовом про оспорювання батьківства» та «надання консультацій, збирання доказів та підготовку і направлення до суду позовної заяви про оспорювання батьківств» (а.с. 18,104). Вивчивши зазначені квитанції, враховуючи те, що вони датовані однією датою, містять одне й те ж саме призначення, але одна є розшифровкою наданих адвокатом послуг по даній справі, а також враховуючи те, що позивач не користувався послугами представника під час судового засідання, отже суд прийшов до висновку, що не доведено понесення витрат в сумі 6000 грн, тому з відповідачки доцільно стягнути 4000 грн витрат на правничу допомогу, враховуючи надані квитанції. Крім того, суд не приймає до уваги надані позивачем квитанції по сплату комісій у банку, про направлення кореспонденції до суду, квитки на проїзд, довідку - розрахунок про витрати за вчинення нотаріальних дій-посвідчення довіреності (а.с.105-107), оскільки за відсутності деталізації ці витрати охоплюються квитанцією, де було зазначено «за послуги збирання, підготовки і направлення позову», те, що вони були здійснені у зв`язку з розглядом даної справи не доведено належним чином, а також комісій банку не є витратами, які підлягають відшкодуванню у розумінні ст. ст. 133, 137 ЦПК України. Отже, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій їх частині. З урахуванням викладених обставин, давши оцінку всім дослідженим доказам у їх сукупності, встановивши їх достовірність на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька підлягаєть частковому задоволенню.

Outcome: partial