Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 19.11.2010 року він зареєстрував з відповідачем шлюб, з якою вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем та на утримання якої він має намір сплачувати аліменти. Подружні відносини в нього з відповідачем не склалися у зв'язку з тим, що між ними постійно виникали сварки на грунті різного сприйняття ними основних життєвих та сімейних цінностей. Через постійні конфлікти з березня 2016 року він припинив з відповідачем шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство та він змінив місце проживання. З цих обставин позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам, тому просить суд розірвати з відповідачем шлюб. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, додавши, що вперше він зареєстрував шлюб з [PERSON] 18.04.2003 року, у якому і народилася їх спільна донька. У січні 2009 року шлюб з [PERSON] було розірвано, а 19.11.2010 року - укладено вдруге. У наданий судом за клопотанням відповідача чотирьохмісячний строк для примирення у його стосунках з відповідачем нічого не змінилося, вони продовжують жити окремо одне від одного, шлюбно-сімейні відносини не поновлювали, він спілкується тільки з дитиною. На розірванні шлюбу наполягає, оскільки подальшого майбутнього з відповідачем не бачить. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надала. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 19 листопада 2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 345, та є батьками дитини: доньки [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем, що встановлено на підставі свідоцтв про шлюб, про народження дитини, довідки приватного підприємства «ПЖФ Гарант-Сервіс» від 12.04.2016 року (а.с.3, 4, 18). З обставин, викладених у позовній заяві, випливає, що шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з березня 2016 року. Відповідно до ухвали Димитровського міського суду від 11.05.2016 року сторонам за клопотанням відповідача було надано строк для примирення у чотири місяці. Згідно за ст.112 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Формуючи свою правову позицію з приводу позовних вимог, суд керується принципом добровільності шлюбу, викладеним у ст.24 СК України, відповідно до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З'ясовуючи фактичні взаємини подружжя, судом встановлено категоричне небажання позивача продовжувати шлюбні стосунки з відповідачем. Отже, проаналізувавши вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, у наданий судом чотирьохмісячний строк для примирення за клопотанням відповідача сторони не поновили свої сімейні стосунки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає примирення та збереження сім'ї неможливим, спір про майно відсутній, місце проживання дитини узгоджено. Тому суд вважає, що подальше сумісне життя сторін і збереження їх сім'ї не відповідало б інтересам позивача і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved