Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначив, що 25 липня 1981 року він зареєстрував з відповідачкою шлюб у Комунарському районному у м. Запоріжжя відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №352. Від шлюбу мають повнолітнього сина. Шлюбні відносини припинені з грудня 2011 року, у зв`язку з втратою почуття взаємної любові, різних поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Сторони тривалий час разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер. Спору про розподіл сумісного майна подружжя у сторін немає. Позивач у судовому засіданні підтримав свій позов та просив шлюб розірвати. Пояснив, що шлюбні відносини припинилися в 2013 році і на даний час вони проживають окремо один від одного. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Причини неявки у судове засідання не повідомила, відзив не надала. Заяви про розгляд справи за її відсутності суду також не надавала. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 липня 1981 року у Комунарському районному у м. Запоріжжя відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №352 (а.с.4). Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя між подружжям не склалося через втрату почуття взаємної любові та різним поглядом на спільне життя та сімейні відносини. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2013 року, сторони тривалий час разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про його стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин.. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що їх сім`ю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв`язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved