Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок №7 з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] Крім них з дружиною, в даному будинку до березня 2003 року проживав їх син - [PERSON], але в березні 2003 року він виїхав із дому й до теперішнього часу не повертався, його фактичне місцезнаходження йому невідомо. Його речей в будинку немає. Вони інколи спілкуються по телефону, але в добровільному порядку він з місця реєстрації знятися не бажає, оскільки виїхав з села та не хоче сюди повертатися. У зв'язку з реєстрацією відповідача за зазначеною адресою позивач фактично позбавлений права щодо отримання субсидії на оплату комунальних послуг, чим об'єктивно порушуються його права, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач та його представник до судового засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. Дослідивши докази та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності [NUMBER], виданим 08.12.2009 Пісківською сільською радою Новопсковського району Луганської області (а.с. 8), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25047796 від 15.01.2010 (а.с. 9). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області №437 від 04.04.2018 за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], 1981 року народження, але фактично не проживає з 2003 року (а.с. 12). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого повторно 24.04.2018 Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, відповідач [PERSON] є сином позивача [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до акту підтвердження не проживання від 05.04.2018, складеного депутатом Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області [PERSON], у присутності громадян [PERSON], [PERSON], підтверджено факт не проживання по [ADDRESS], громадянина [PERSON] з березня 2003 року (а.с. 13). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину) будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач в спірному будинку не проживає більше шести місяців, то він втратив право користування житловим будинком, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, враховуючи намір позивача щодо усунення перешкод у здійсненні ним права розпоряджатися своїм майном, а також те, що відповідач був відсутнім за вищевказаною адресою понад шість місяців, суд вважає відповідача [PERSON]таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням. Відповідно до Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до п.п. 3,4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved