Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області, в якій просив суд зняти арешт, накладений на підставі постанови Державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції від 26.10.2011 та зареєстрований 07.12.2011 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №11934878 реєстратором Київською обласною філією державного підприємства «Інформаційний центр» на усе нерухоме майно за адресами: [ADDRESS]; [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], яке належить на праві приватної власності [PERSON]. Позовні вимоги мотивує тим, що 15.11.2010 року заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва, позов [PERSON] задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина, у твердій грошовій сумі 8000 грн., щомісячно, починаючи з 21.06.2010 року і до повноліття дитини. 28.09.2011 року державним виконавцем ВДВС Обухівського РУЮ було відкрито виконавче провадження №29040935 за підставі виконавчого листа від 24.01.2011 року №2-6556-10, виданий Дарницьким районним судом м. Києва. 02.03.2012 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів залишено без розгляду в частині стягнення аліментів. За виданим виконавчим листом відділом ДВС Обухівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження та в процесі примусового виконання рішення суду постановою державного виконавця відділу ДВС Обухівського РУЮ від 26.10.2011 накладено арешт на все майно, що належало позивачу. У подальшому, 07.12.2011 реєстратором Київської обласної філії державного підприємства «Інформаційний центр» внесені відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про арешт всього майна позивача. 12.01.2012 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувану, так як у стягувача до боржника претензій по сплаті аліментів не було. Позивач звертався до відповідача з проханням про зняття арешту з майна в зв'язку з відмовою стягувача від примусового стягнення, йому було рекомендовано звернутись для вирішення даного питання до суду, оскільки виконавче провадження в межах якого і було накладено арешт, на даний час знищене. З огляду на викладені обставини просить позов задовольнити. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 03.12.2018 року дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити і розглядати справу без їх участі. Відповідач, Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області, в судове засідання свого представника не направив, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що майно за адресами: [ADDRESS]; [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується, договором купівлі-продажу будинку, копіями витягу про реєстрацію права на нерухоме майно, копією договору дарування приміщення, копією договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, копіями договорів купівлі-продажу та копіями витягів з Державного реєстру правочинів. Обухівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відмовлено у знятті арешту з всього майна позивача [PERSON], у зв'язку з тим, що станом на 23.10.2017 року відомості про накладення арешту на майно [PERSON] у відділі відсутні, оскільки матеріали виконавчих проваджень зберігаються не більше трьох років після чого знищуються та рекомендовано звернутись для вирішення питання про звільнення майна з-під арешту до суду. Згідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. В порушення вказаних вимог закону, при закінченні виконавчого провадження, арешт і заборона відчуження, накладений на майно боржника [PERSON] державним виконавцем не знято. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, арешт накладений майно за адресою: [ADDRESS]; [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] порушує можливості реалізації позивача своїх прав власності на вищезазначене нерухоме майно та унеможливлює як власнику майна вільно володіти ним, користуватися та розпоряджатися, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту, так як у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

Outcome: approved