Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 09 вересня 2006 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що шлюбні відносини припинені з 2017 року. Спроби налагодити подружнє життя позитивного результату не дали. Вважає, що шлюб не може бути збережений і підлягає розірванню, через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов?язки з ведення спільного господарства. За його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у нього та у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, розгляд справи просить провести за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки до суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 09 вересня 2015 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований Бірківською селищною радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 05 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Сторони не мають спільних дітей. Судом було встановлено, що подружжя шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки ( ст. 1 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved