overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 11 липня 1987 року та зареєстрований відділом ЗАГС м. Актюбінська Республіки Казахстан, посилаючись на те, що їх шлюб виявився невдалим. Протягом останнього часу в них стали протилежні погляди на шлюб і сім'ю, відповідно, сімейне життя погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. В результаті постійних сварок склалися неприязні стосунки один до одного, вони перестали цікавити один одного як подружжя, у них не залишилось жодних спільних інтересів. Їх шлюб фактично припинено та існує лише формально. На даний час вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримує, просить задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві та пояснив, що проблеми у відносинах виникли понад п»ять років тому назад. На даний час спів проживання стало нестерпним, а тому впродовж останніх двох місяців вони будь-яких стосунків не підтримують. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, просить також шлюб розірвати та пояснила, що непорозуміння в сімейних та життєвих питаннях було з часу одруження, однак основною причиною негараздів у сім»ї стала зрада чоловіка в подружній вірності. Її намагання пробачити таке, не помічати змін у ставленні чоловіка до неї, до сім»ї, не призвели до збереження почуттів один до одного. Підстав для примирення не вбачає та не бажає такого. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти. Сторони уклали шлюб 11 липня 1987 року, актовий запис №1236, здійснений відділом ЗАГС м. Актюбінська Казахської РСР (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER]). У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Між сторонами сімейне життя не склалося. Непорозуміння у вирішенні сімейних та життєвих проблем призвели до неприязні один до одного та припинення подружніх стосунків. Обоє з подружжя наполягають на розірванні шлюбу. Відповідно до ст..24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України). За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі ст.ст.24,55,56ч.3,105,110,112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 12 вересня 1996 року та зареєстрований Сков'ятинською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, посилаючись на те, що сімейне життя між ними не склалося. Тривалий час вони разом перебували на роботі за кордоном, там і проживали, діти проживали на Україні. У липні 2014 року дружина категорично відмовилася від подальшого проживання за кордоном та повернулася у с.Сков'ятин. Він приклав усі зусилля, щоб зберегти сім»ю, винайняв квартиру, зробив усі необхідні документи для того, щоб діти з ними жили за кордоном, однак дружина категорично відмовилась їхати за кордон. Саме з липня 2014 року вони припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, шлюб між ними існує лише формально і він не бачить можливості та необхідності для його збереження. Сторони в судове засідання не прибули, подали письмові заяви, в яких просять справу розглядати у їх відсутності. Позивач [PERSON] в заяві, що надійшла до суду 12 травня 2015 року, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в письмовій заяві вказала, що позов визнає. Суд ухвалив судовий розгляд провести у відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти. Сторони уклали шлюб 12 вересня 1996 року, актовий запис №2, здійснений Сков'ятинською сільською радою Борщівського району Тернопільської області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]) та доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]). У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Між сторонами сімейне життя не склалося. З липня 2014 року подружжя стосунків не підтримують. Позивач проживає та працює за кордоном, відповідач відмовляється виїжджати за кордон з дітьми. За час, наданий судом для примирення, сторони не знайшли вирішення проблеми, обоє наполягають на розірванні шлюбу. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України). За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі ст.ст.24,55,56ч.3,105,110,112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 15 січня 2009 року та зареєстрований Ниврянською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, актовий запис № 1, посилаючись на те, що відповідач не бажає жити з сім»єю, перебуває в Італії і повертатися додому не бажає. Він же змушений був залишив будинок, де вони разом проживали, та разом із малолітнім сином перейшов жити до будинку своїх батьків. Враховуючи інтереси малолітньої дитини, намагався зберегти сім’ю, сподівався на розуміння зі сторони відповідача, проте та не хоче повертатися до сім’ї. На його попередження про вирішення питання про розірвання шлюбу, відповідач повністю погодилася. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просить задовольнити з підстав, наведених в позовні заяві, а також пояснив, що за час шлюбу із відповідачем переконався, що остання не бажає жити в сім»ї, не переймається сімейними цінностями, більше не хоче вмовляти дружину жити в сім»ї. Відповідач [PERSON] позов визнала, просить шлюб розірвати, пояснила, що за час проживання окремо від чоловіка зрозуміла переваги відсутності сімейних обов’язків. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти. Сторони уклали шлюб 15 січня 2009 року, актовий запис №1, здійснений Ниврянською сільською радою Борщівського району Тернопільської області (свідоцтво про шлюб серії 1-ИД № 048872). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії 1-ИД №100152). У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов’язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім’ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов’язаний утверджувати в сім’ї повагу до матері. Дружина зобов’язана утверджувати в сім’ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім’ї за свою поведінку в ній. Між сторонами сімейне життя не склалося. За час перебування відповідача за кордоном втратили взаєморозуміння. Обоє наполягають на розірванні шлюбу. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України). За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі ст.ст.24,55,56ч.3,105,110,112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 16 січня 2006 року та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 03, посилаючись на те, що починаючи з 2012 року їх відносини з відповідачем погіршилися, стали часто сваритися через зловживання спиртними напоями та безпідставні ревнощі, не могли дійти спільної думки у вирішенні багатьох важливих питань. На даний час шлюб існує лише формально, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не утримують. Подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, примирення неможливе. Сторони в судове засідання не прибули, від них поступили письмові заяви, в яких просять справу розглядати у їх відсутності. Позивач [PERSON] у заяві вказав, що позов підтримує, відповідач [PERSON] позов визнає та просить при постановленні рішення відновити її дошлюбне прізвище. Суд ухвалив слухання справи провести у відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти. Сторони уклали шлюб 16 січня 2006 року, актовий запис №03, здійснений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER]). У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Між сторонами сімейне життя не склалося, через несумісність характерів на шостому році спільного життя стали виникати суперечки, які призвели до припинення подружніх стосунків. З 2012 року сторони спільно не проживають, примирюватися не бажають, обоє наполягають на розірванні шлюбу. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України). За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі ст.ст.24,55,56ч.3,105,110,112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 16 червня 1999 року та зареєстрований Стрілковецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, актовий запис №7, вказуючи, що сімейне життя між ними не склалося. На протязі останніх років спільного проживання між ними часто виникали сварки і непорозуміння, ініціатором цих сварок була відповідач. Спочатку йому було незрозуміло причини цих сварок, а в 2012 році дізнався, що дружина зраджує йому в подружній вірності. Усі його намагання зберегти сім'ю позитивного результату не дали. Через це у вересні 2012 року він припинив з відповідачем спільне проживання. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, в письмовій заяві просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує, просить шлюб з відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, причин неявки не повідомила. За таких обставин суд вирішив справу розглядати у відсутності сторін та провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти. Сторони уклали шлюб 16 червня 1999 року, актовий запис №7, здійснений Стрілковецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]). У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Між сторонами сімейне життя не склалося. З вересня 2012 року сторони припинили подружні стосунки, мешкають окрема. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проігнорували виклики до суду. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України). За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Судові витрати по справі слід покласти на позивача. На підставі ст.ст.24,55,56ч.3,105,110,112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 17 травня 2009 року та зареєстрований Ниврянською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, посилаючись на те, що сімейне життя між ними не склалося. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб і сім'ю, а тому постійно виникали сварки. Такі стосунки, здебільшого неприязні, призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що подальше сумісне життя, примирення між ними та збереження сім'ї є неможливим. На даний час вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просить задовольнити позов з підстав, наведених в позовній заяві, а також пояснив, що після піврічного не підтримування сімейних стосунків, не проживання однією сім»єю, намагалися примиритися, налагодити стосунки, що склалися, однак через кілька днів такого життя, в черговий раз розійшлися. Підстав для примирення не вбачає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, також наполягає на розірванні шлюбу та пояснила, що причиною суперечок між нею та чоловіком була подружня зрада останнього. Вона пробачила чоловіку такий поступок, однак той в подальшому не виправдав її сподівань. Їй відомо, що чоловік проживає в іншій сім»ї, а тому не бажає та не знаходиться підстав для їх примирення та відновлення шлюбних відносин. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти. Сторони уклали шлюб 17 травня 2009 року, актовий запис №3, здійснений Ниврянською сільською радою Борщівського району Тернопільської області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER]). У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Між сторонами сімейне життя не склалося. В подружжя різні погляди на шлюб і сім'ю. Сторони припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач обґрунтовує причину розпаду сім»ї відсутністю взаєморозуміння, відповідач звинувачує останнього в подружній зраді. Обоє наполягають на розірванні шлюбу. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України). За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі ст.ст.24,55,56ч.3,105,110,112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 18 листопада 2003 року та зареєстрований Шипівецькою сільською радою Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис №10. Вказує, що спільне подружнє життя виявилось невдалим. Між ними постійно виникають сварки і непорозуміння. Все це призвело до того, що вони близько шести місяців тому припинили спільне подружнє життя. За цей час він прийшов до переконання, що подальше подружнє життя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, так як це суперечить його інтересам. Їх шлюб існує лише формально. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не прибула повторно, причини неявки суду не повідомила. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ИД №136887, виданого повторно 27 квітня 2017 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, шлюб між сторонами зареєстровано 18 листопада 2003 року Шипівецькою сільською радою Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 10. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до\~ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, спільне життя між ними не склалося через постійні сварки та непорозуміння. Подружжя спільно не проживають та не ведуть спільного господарства протягом року. Їх шлюб існує лише формально. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. 07 серпня 2017 року за письмовим клопотанням відповідача судом було надано строк для примирення терміном два місяці, однак сторони між собою з приводу збереження шлюбу не спілкувалися та не примирилися. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3\~ст.56 СК України). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст.ст.105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 18 лютого 2011 року та зареєстрований Горошівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, актовий запис №1, вказуючи, що шлюб із відповідачем не склався. Під час його перебування на роботі в Америці, куди він поїхав за згодою дружини, дізнався, що дружина йому зраджує у подружній вірності. Дружина не заперечила такому факту. В подальшому він не зміг пробачити дружині і в результаті з вересня 2013 року не підтримує із дружиною подружніх стосунків. Останніх півтора років проживає з іншою дівчиною, з якою має намір створити сімю. На 25 вересня 2016 року вони запланували зробити весілля. Тому збереження шлюбу із відповідачем вже є неможливим. Розірвати шлюб в органах РАЦСу він не може, так як відповідач на його прохання туди не зявляється, покладає вирішення усіх проблем на нього. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просить шлюб з відповідачем розірвати з підстав наведених у позовній заяві та пояснив, що у вересні 2013 року, коли дружина приїхала до нього в Америку, остання ще раз підтвердила факт зради і після розмови з останньою обоє прийняли рішення про розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, причин неявки не повідомила. У звязку з неявкою відповідача, суд вирішив справу розглядати у відсутності відповідача та провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти. Сторони уклали шлюб 18 лютого 2011 року, актовий запис №1, здійснений Горошівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області (свідоцтво про шлюб серії 1-ИД №111664). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Між сторонами сімейне життя не склалося. Тривале перебування подружжя окремо один від одного, проживання в різних країнах, призвело до влаштування життя без участі іншого з подружжя та фактично до припинення подружніх стосунків. Сторони не підтримують подружніх стосунків впродовж останніх трьох років. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України). За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Судові витрати по справі слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст.24,55,56ч.3,105,110,112 Сімейного Кодексу України

Outcome: approved