Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Маковичівської сільської ради Турійського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповіла йому, а також [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Він прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час її відкриття, однак, не може отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне нерухоме майно у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за спадкодавцем. А тому просив визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] . Ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, однак, подав адресовану суду заяву про те, що він повністю підтримує свій позов, просив справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача Маковичівської сільської ради Турійського району Волинської області у підготовче засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, однак, головою вказаної сільської ради подано до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Згідно із частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно з частиною першою статті1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом, зокрема, у першу чергу, мають діти спадкодавця (ч. ч. 1, 2 ст. 1223, ч. 1 ст. 1261 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої серії [NUMBER] , виданим 11 липня 2012 року Маковичівською сільською радою Турійського району Волинської області (а.с.9). З довідки Маковичівської сільської ради Турійського району Волинської області від 19 липня 2019 року № 312 видно, що відповідно до запису у погосподарській книзі с. Мочалки [PERSON] дійсно проживала і була зареєстрована до дня смерті в с. Мочалки Турійського району Волинської області та після її смерті залишилося спадкове майно, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до технічного паспорта, за адресою: [ADDRESS] дійсно знаходяться житловий будинок (А1), погріб а, сходи а1, з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня Б1, хлів В1, сарай-гараж Г1, вбиральня Д, огорожа 1, колодязь 2, ринкова вартість яких станом на 05 серпня 2019 року складає 54 500 (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот) гривень (а.с. 15-21). Разом з [PERSON] проживав без реєстрації місця проживання до дня смерті останньої її син [PERSON] , що стверджується довідкою Маковичівської сільської ради Турійського району Волинської області від 19 липня 2019 року № 313 (а.с. 14). За життя [PERSON] 17 листопада 2000 року склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно в рівних долях заповіла [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] , а свідоцтвом про смерть, виданого 17 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинської області, - що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10, 11). Таким чином суд вважає, що позивач згідно зі статтею 1268 ЦК України фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки вступив у володіння і користування належним спадкодавиці житловим будинком, в якому проживав разом з нею, доглядав за будинком тощо. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Однак, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне нерухоме майно у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за спадкодавцем. Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , немає, що підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (а.с.32, 33). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин між сторонами, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове майно. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. Однак, відповідно до статті 142 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету.

Outcome: approved