Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі судового наказу Київського районного суду м. Харкова від 12.07.2018 на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Зобов`язати [PERSON] не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON] . Визначивши наступні способи участі позивача у вихованні доньки [PERSON] , особисте спілкування: один день - кожної суботи місяця з 09:00 год. до 13:00 год. без присутності матері. Д ругий день визначити за домовленістю між позивачем та відповідачкою окремо кожного тижня шляхом телефонної або письмової домовленості з урахуванням відвідування дошкільного (або шкільного) закладу з 17:00 год. до 19:00 год. без присутності матері. Спілкування з дитиною має відбуватися на території фактичного проживання позивача або на його розсуд. Зобов`язати позивачку [PERSON] за два дні до дня зустрічі позивача з донькою [PERSON] надати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин, при виїзді за кордон повідомляти позивача про такий в`їзд шляхом письмового повідомлення (особисто вручити повідомлення або надіслати цінним листом з описом та повідомленням) не пізніше ніж за 30 календарних днів перед від`їздом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що судовим наказом Київського районного суду м. Харкова від 12.07.2018 з нього на користь відповідачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 06.06.2018 до досягнення дитиною повноліття. Позивач має сина [PERSON] , [INFO] , який народився у шлюбі з [PERSON] . Рішенням суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 20.05.2019 Дзержинським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу та пенсії), щомісяця, починаючи з 01.04.2019. Позивач просить переглянути розмір аліментів з 1/4 до 1/6 на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в зв`язку із збільшенням кола утриманців, врахувавши, що відповідачка також працює, отримує заробітну плату достатню для утримання дитини. Крім того, з відповідачкою виникають непорозуміння щодо участі позивача у вихованні доньки. Мирним шляхом врегулювати спір не вдається, оскільки відповідачка перешкоджає позивачу, не бажає його присутності, штучно створює обставини, через які позивач не може нормально зустрічатися з донькою, чим порушує права дитини на нормальний духовний розвиток та розвиток особистості, оскільки нормальним розвитком є такий, в якому беруть участь обоє батьків, а позивач бажає приймати участь у вихованні дочки. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, представник позивачки проти задоволення позову заперечувала, вважає, що позов необґрунтований, оскільки зменшення розміру аліментів суперечить інтересам дитини, також зазначила, що відповідачка не перешкоджала зустрічам та спілкуванню доньки з батьком, а порядок участі позивача у вихованні дочки просить встановити у відповідності до висновку Департаменту служб у справах дітей. Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської радив судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Київського районного суду м. Харкова від 12.07.2018 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 /4 від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з 06.06.2018 до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] від шлюбу з [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] . 24.09.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. 20.05.2019 Дзержинським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу, пенсії), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182СК України). Статтею 192 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Як вбачається з матеріалі справи, з моменту видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , змінився матеріальний стан позивача, оскільки згідно судового наказу від 20.05.2019 з позивача стягуються аліменти ще на одну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд вважає, що слід зменшити розмір аліментів, встановлений судовим наказом Київського районного суду м. Харкова від 12.07.2018, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набуття законної сили даного рішення суду до досягнення донькою повноліття. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (постанова Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Позивач [PERSON] також просить визначити спосіб його участі у вихованні дитини, посилаючись на те, що між ним та відповідачкою не досягнуто домовленості про його участь у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 СК України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. У відповідності до ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Тобто, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Окрім того, батьків зобов`язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно та встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Згідно з ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку № 785 від 16.12.2019 Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради вважає за доцільне встановити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , визначивши час: щосереди з 17.00 до 19.00 та щосуботи з 9.00 до 13.00 із дотриманням графіку занять дитини. Сторонами не досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування позивача з донькою. З врахуванням зазначених вище норм права, а також встановлених у справі обставин, з урахуванням висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, суд вважає, що вимоги позивача щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з донькою є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, слід встановити порядок участі позивача [PERSON] у спілкуванні з дочкою [PERSON] , [INFO] , визначивши час: щосереди з 17.00 до 19.00 та щосуботи з 9.00 до 13.00 із дотриманням графіку занять дитини. В іншій частині в задоволені позовних вимог [PERSON] слід відмовити, оскільки його позовні вимоги в іншій частині не ґрунтуються на законі та недоведені позивачем.

Outcome: partial