Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до Відділу ДВС Біляївського міськрайонного управління юстиції, третя особа: [PERSON], в якій просить звільнити з - під арешту 1/5 частину квартири [ADDRESS], накладений постановою державного виконавця Відділу виконавчої служби Теплодарського міського управління юстиції від 06.08.2003 року. Свої вимоги мотивує тим, що 05.06.2003 року Теплодарським міським судом Одеської області було ухвалено вирок, згідно якому з позивача на користь [PERSON] стягувалась сума у розмірі 1360,17 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди, а всього 2360,17 грн. Постановою від 06.08.2003 року було накладено арешт на майно, в тому числі на 1/5 частину квартири [ADDRESS]. 29.08.2014 року позивач звернувся до відділу ДВС Біляївського МУЮ Одеської області з заявою про зняття арешту у зв'язку з погашенням боргу присудженого вищезазначеним вироком. На дану заяву позивач отримав відмову у звільнені майна з під арешту, зв'язку з тим, що згідно порядку роботи з документами в органах ДВС виконавчі провадження по виконанню виконавчих листів у відділі зберігаються на протязі 3-х років, зв'язку з цим, мені запропонували звернутися до суду з відповідною позовною заявою. На підставі викладеного, просить суд звільнити з - під арешту 1/5 частину [ADDRESS] Позивач надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовну заяву підтримує та просить розглядати справу за його відсутності, зв'язку з занятістю на роботі (а.с.27). Від представника відповідача також надійшла заява, в якій позов вона визнала, та просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 25-26). Від третьої особи [PERSON] також надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. (а.с. 28). Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов про звільнення майна з під арешту підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 05.06.2003 року Теплодарським міським судом Одеської області, був ухвалено вирок відносно позивача [PERSON], згідно якому з нього стягувалось на користь [PERSON] матеріальна шкода у розмірі 1360,17 та моральна шкода у розмірі 1000 грн., а всього 2360,17 грн. (а.с. 12-15). Постановою від 06.08.2003 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Теплодарського міського управління юстиції було накладено арешт на 1/5 частину [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до довідки Теплодарського міського суду Одеської області повідомлено, що згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 08.01.2014 року, встановлено, що боржником [PERSON], була сплачена сума на користь [PERSON] в розмірі 2360,17 грн. у повному обсязі (а.с. 6). 29.08.2014 року позивач звернувся до відділу ДВС Біляївськог МУЮ Одеської області з заявою про зняття арешту з вищезазначеної квартири, зв'язку з погашенням боргу. На дану заяву була надіслана відмова, зв'язку з тим, що відповідно до Порядку роботи з документами в органах ДВС виконавчі провадження по виконанню виконавчих листів у відділі зберігаються на протязі 3 -х років (а.с. 5). Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.08.1976р. «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» судам необхідно мати на увазі, що при вирішенні питання про належність описаного майна слід керуватись Законом України «Про власність» і нормами цивільного та шлюбно-сімейного законодавства, що регулюють право власності і його захист. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам слід мати на увазі, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно, про усунення порушень прав власника. Як визначає ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права, припинення дії, яка порушує право. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як випливає зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved