Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації, у якому, уточнивши позовні вимоги, просить зобовязати [PERSON] виконувати рішення № 71 комісії з питань захисту прав дитини Тернопільської районного державної адміністрації від 22.12.2016 року, яким рекомендовано встановлення [PERSON] побачення з дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у першу, третю неділю та у другу, четверту суботу місяця я з 10:00 год. по 18:00 год. за його місцем проживання без присутності матері та не чинити [PERSON] перешкод у спілкуванні та вихованні з дітьми; додатково визначити такі способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми: осінні канікули: першу половину канікул діти проводитимуть з матір'ю [PERSON], другу половину канікул діти проводить з батьком [PERSON]; зимові канікули: першу половину канікул діти проводить з матір'ю [PERSON], другу половину канікул діти проводить з батьком [PERSON]; весняні канікули: першу половину канікул діти проводить з матір'ю [PERSON] Сергіївною, другу половину канікул діти проводить з батьком [PERSON]; літні канікули: першу половину канікул діти проводить з матір'ю [PERSON], другу половину канікул діти проводить з батьком [PERSON]; зобовязати [PERSON] за два дні до дня зустрічі [PERSON] з дітьми, надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей, а у разі настання таких змін, повідомити про це [PERSON] особисто на наступний день з дня настання таких обставин. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, у якому народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Сторони не можуть досягти згоди щодо участі батька у вихованні дітей, їх утриманні, особистому спілкуванні. Зазначив, що відповідач уникає зустрічей та чинить перешкоди позивачу у його намаганнях зустрітися із синами. 13 грудня 2016 року [PERSON] звернувся із заявою до служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про встановлення для нього часу спілкування із дітьми за його місцем проживання без присутності їх матері та зобовязання повідомляти його про термін виїзду та місце перебування синів за межами Тернопільського району, шляхом письмового повідомлення не пізніше ніж за 10 днів перед виїздом. 22 грудня 2016 року, комісією з питань захисту прав дитини Тернопільської районної державної адміністрації прийнято рішення № 71, яким встановлено участь батька у вихованні та спілкуванні з дітьми чотири рази на місяць: у першу, третю неділю та у другу, четверту суботу місяця, з 10:00 по 18:00 год. за його місцем проживання без присутності матері. Однак, [PERSON] рішення комісії з питань захисту прав дитини Тернопільської райдержадміністрації від 22 грудня 2016 року не виконує, чинить різного роду перешкоди у спілкуванні із дітьми. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві та просять суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнали, проти їх задоволення заперечила та суду пояснили, що [PERSON] не чинить відповідачу жодних перешкод у спілкуванні із дітьми. Зазначила, що [PERSON] не цікавиться життям своїх синів, не піклується про них, не забезпечує матеріальні потреби на оздоровлення та лікування. 16 серпня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення про примусове стягнення аліментів із [PERSON] на утримання дітей. Діти часто хворіють, їм встановлено складні медичні діагнози, у звязку з чим необхідні часті консультації медиків та лікування. Враховуючи стан здоровя дітей, вважає, що побачення із дітьми можливо лише у присутності їх матері, у позові просить відмовити. Представник Служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації в судовому засіданні підтримала висновок комісії з питань захисту прав дітей про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. [PERSON] та [PERSON] із 13 листопада 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2017 року). У даному шлюбі народилося двоє дітей : [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження серії 1-ИД №137233, видане 18 квітня 2011 року Остапївської сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис №7) та [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження серії 1-ИД №137233, видане 18 квітня 2011 року Остапївської сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис №6). 22 грудня 2016 року, комісією з питань захисту прав дитини Тернопільської районної державної адміністрації прийнято рішення № 71, яким встановлено участь [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми чотири рази на місяць: у першу, третю неділю та у другу, четверту суботу місяця, з 10:00 по 18:00 год. за моїм місцем проживання без присутності матері. Проте, судом встановлено, що незважаючи на рішення комісії з питань захисту прав дитини, мати дітей [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми. Відповідно до висновку Тернопільської районної державної адміністрації про усунення перешкод [PERSON] у спілкуванні з дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], затвердженого рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 30.11.2017 р. №49, Тернопільська районна державна адміністрація вважає за доцільне встановити наступний графік побачень батька з дітьми: 1, 3 неділя та 2, 4 субота кожного місяця із 10 год. по 18 год. за його місцем проживання без присутності матері. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що були очевидцями того, як відповідач не виконує зазначеного рішення Тернопільської районної державної адміністрації № 71 та не дозволяє позивачу проводити спілкування із своїми дітьми окремо у визначений у ньому час. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду зазначили, що відповідач не чинить перешкоди батькові у спілкуванні із своїми дітьми, проте вважає, що таке спілкування повинно проходити виключно у її присутності. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Відповідно до ч. 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Відповідно до ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України , той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Суд проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, врахувавши інтереси неповнолітніх дітей, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, шляхом зобовязання [PERSON] виконувати рішення комісії з питань захисту прав дитини Тернопільської районної державної адміністрації від 22.12.2016 року №71, яким встановлено [PERSON] графік побачення з його дітьми. Крім цього, суд вважає, що право відпочинку у період шкільних канікул з дітьми [PERSON] та [PERSON], [PERSON] слід здійснювати за погодженням із їх матірю [PERSON]. Також суд вважає, що у випадку зміни фактичного місця перебування неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] слід зобовязати [PERSON] заздалегідь повідомляти [PERSON] про фактичне перебування їх неповнолітніх дітей. На підставі наведеного,

Outcome: partial