Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору дарування житлового будинку від 24.06.2015 йому належить на праві приватної власності, будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS]. В належному йому будинку формально зареєстрований відповідач [PERSON] , фактично він за адресою [ADDRESS] - не проживає, адреса його проживання [ADDRESS].Підтвердженням даного факту є розписка від 20.01.2017року. Відповідно даних розписки, 20.02.2017 року [PERSON] зобов'язався самостійно знятися з реєстрації за адресою: [ADDRESS] в термін не пізніше 25.04.2017. В разі невиконання даного зобов'язання, останній має сплатити йому, як власнику будинку, грошові кошти в розмірі 5000 грн. При цьому, сплата даних коштів не позбавляє [PERSON] обов'язку щодо зняття з реєстрації. Оскільки відповідач не виконав своїх зобов'язань, ним було направлено на фактичну адресу проживання вимогу від 03.05.2017 року прос плату коштів та зняття з реєстрації. Оскільки лист було повернуто поштовим відділенням після «закінчення терміну зберігання», 01.06.2017 року позивачем було повторно направлено письмову вимогу цінним листом з описом, яка так само була повернута відправнику «за закінченням терміну зберігання». Зазначає, що оскільки за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, чим порушуються його права. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком, що знаходиться за адресою [ADDRESS] із зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. 06 лютого 2018 року через канцелярію суду позивач надав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком, що знаходиться за адресою [ADDRESS] із зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою; стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 5000 грн. Представник позивача за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Суд на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, що відповідно до Договору дарування житлового будинку від 24.06.2015 позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS]. На даний час у вище зазначеному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] Згідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в домоволодінні за адресою: [ADDRESS], не утримує дане житло, не сплачує комунальні послуги. Також, свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач [PERSON] не проживає за вищезазначеною адресою. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Крім того, відповідно до розписки від 20 лютого 2017 року, [PERSON] зобов'язався до 25 квітня 2017 року знятися з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. В разі невиконання свого зобов'язання щодо зняття з реєстрації у вищевказаний термін зобов'язався в термін не пізніше 5 днів, з моменту порушення зобов'язання, сплатити власнику будинку грошові кошти в розмірі 5000 грн., при цьому сплата даних коштів не позбавляє його обов'язку щодо зняття з реєстрації, про яке йшлося вище. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону, договору. Стаття 530 ЦК України регламентує, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статті 546-551 ЦК України регламентують, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Право чин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме або нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] зобов'язання щодо зняття з реєстрації не виконано. А тому, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] коштів в розмірі 5000 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір в сумі 704,80 гривень від сплати якого був звільнений [PERSON], необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави. На підставі ст. ст. ст.ст. 316, 317, 319, 391, 321,525, 526, 530 , 546-551 ЦК України України,

Outcome: approved