Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, виділ у натурі частки із майна. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 15.03.2007р. В період шлюбу за спільні кошти сторонами набуто майно, а саме: приватизовано земельну ділянку, площею 0,713кв.м., що за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯЖ №124615; згідно договору купівлі-продажу придбано житловий будинок з прибудовою літ. «А-1», «а» та надвірними спорудами; збудовані на вказаній земельній ділянці, - житловий будинок, сарай з погребом та вольєр літ. «Д-2», «Е», «Ж», «З», відносно яких згідно із рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 01.02.2012р. визнане право власності за позивачем та відповідачем та отримано відповідне свідоцтво. Позивач неодноразово усно пропонував [PERSON] розподілити в натурі вказане майно, відповідно до коефіцієнту участі в надбанні вказаного майна та майбутніх життєвих потреб. Вартість майна, що має бути поділене становить 399468грн. 00коп., що підтверджується даними ЧООБТІ. Таким чином, посилаючись на ст.ст. 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 346, 367 ЦК України, позивач просить: припинити спільну сумісну власність і здійснити поділ спільного майна подружжя, виділивши у власність позивачеві: 1/2 частину вказаної земельної ділянки, кадастровий №7110136400-02-026-0068 та житловий будинок літ. «Д-2», що за адресою: [ADDRESS], вартістю 293162грн. 00коп.; виділивши у власність відповідачеві: ? частину земельної ділянки кадастровий №7110136400-02-026-0068, житловий будинок з прибудовою літ. «А-1», «а», вольєр літ. «З», сарай з погребом літ. «Е», «Ж» та надвірні споруди: ганок д/гн, ворота №1, огорожа №2, колонка питна №3, трубопровід №3а, вартістю 106306грн. 00коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнив і просив виділити в натурі нерухоме майно, що є спільною власністю подружжя, визнавши за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий №7110136400-02-026-0068 та житловий будинок літ. «Д-2», що за адресою: [ADDRESS]; визнавши за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки кадастровий №7110136400-02-026-0068, житловий будинок з прибудовою літ. «А-1», «а», вольєр літ. «З», сарай з погребом літ. «Е», «Ж» та надвірні споруди: ганок д/гн, ворота №1, огорожа №2, колонка питна №3, трубопровід №3а. В судовому засіданні відповідач [PERSON] повністю визнала уточнені позовні вимоги і не заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 15.03.2007р. (актовий запис 268), що підтверджується даними свідоцтва про шлюб [NUMBER]. За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 09.08.2008р., посвідченого нотаріусом реєстр №7730, [PERSON] та [PERSON] придбали у [PERSON] земельну ділянку, площею 713кв.м. ([ADDRESS]) у спільну часткову власність в рівних частинах кожному. Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №124615 від 08.09.2008р. у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] перебуває по ? частині земельної ділянки, загальною площею 713кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий №7110136400-02-026-0068). 09.08.2008р. відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку, по свідчого нотаріусом, реєстр №7729, [PERSON] та [PERSON] придбали у [PERSON] у спільну часткову власність в рівних частинах жилий будинок з прибудовою по [ADDRESS], а саме: літ. «А-1», сарай літ. «Б», вбиральня літ. «Г», огорожа №1,2, водоколонка №3. Крім того, дана обставина підтверджується даними витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.08.2008р. На підставі рішення Придніпровського райсуду м. Черкаси від 01.02.2012р. за [PERSON] та [PERSON] у рівних частках визнано право власності на житловий будинок літ. «Д-2» та сарай літ. «Е», що знаходяться за вище вказаною адресою. Відповідно до свідоцтва про право власності від 19.03.2013р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.03.2013р. житловий будинок «Д-2» та сарай «Е» перебувають у приватній власності [PERSON] та [PERSON] Розрахунок часток співвласників домоволодіння [ADDRESS] складає: за [PERSON] - 37/50 (житловий будинок «Д-2», вартістю 294440грн. 00коп.; За [PERSON] - 13/50 (житловий будинок «А-1», прибудова «а», погріб «Ж», вбиральня «Г», сарай «Е», вольєр «З», огорожа №1,2, водоколонка №3, вартістю 105028грн. 00коп.), що підтверджується даними КП «ЧООБТІ». При цьому, наявність обтяжень вказаного нерухомого майна судом не встановлено, про що свідчать дані витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.08.2014. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ст. 174 ч.4 ЦПК України). З»ясувавши обставини справи, суд вважає, що позивач допустився помилки, вказуючи на те, що майно, яке перелічене у позовній заяві, є спільною сумісною власністю подружжя. Такі його твердження спростовуються даними державного акту на право власності на земельну ділянку, даними рішення Придніпровського райсуду м. Черкаси від 01.02.2012р., даними договору купівлі-продажу жилого будинку та даними договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.08.2008р., даними витягу, виданого КП «ЧООБТІ» від 26.08.2008р., даними свідоцтва про право власності від 19.03.2013р., а також даними витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.03.2013р. та від 07.08.2014р. За встановлених обставин, нерухоме майно, зазначене у позовній заяві, перебуває у спільній частковій власності подружжя - сторін по справі. Відповідно до вимог ст. 367 ч.ч.1,2 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Крім того, співвласник має право на виділ у натурі із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частини. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (ст. 364 ч.ч.1,2 ЦК). Отже, в судовому засіданні сторони дійшли спільної згоди щодо варіанту виділу часток нерухомого майна в натурі, сторонами добровільно вирішено питання компенсації різниці вартості цих часток у майні, а тому, суд вважає за можливе задовольнити уточнені позовні вимоги частково, тобто, виділивши та визнавши право власності: за [PERSON] на житловий будинок літ. «Д-2», вартістю 294440грн. 00коп., що по [ADDRESS]; за [PERSON] на житловий будинок «А-1», прибудову «а», погріб «Ж», вбиральню «Г», сарай «Е», вольєр «З», огорожу №1,2, водоколонку №3, вартістю 105028грн. 00коп. за вказаною адресою; право спільної часткової власності необхідно припинити; в іншій частині позову слід відмовити. Крім того, на думку суду, не підлягають до задоволення позовні вимоги і в частині поділу та визнання права власності за кожним із сторін по ? частині земельної ділянки за вище вказаною адресою, оскільки, як зазначалось, дана земельна ділянка вже поділена між ними. Так, відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №124615 від 08.09.2008р. у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] перебуває по ? частині земельної ділянки, загальною площею 713кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий №7110136400-02-026-0068). Питання про виділ в натурі цього нерухомого майна, позивачем не ставиться. Тому, в цій частині вимог необхідно також відмовити. На підставі викладеного та,

Outcome: partial