Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа: відділ реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції про визнання батьківства, мотивуючи позовні вимоги тим, що він та відповідач [PERSON] проживали однією сімєю на протязі 10 років за адресою: м.Чернівці вул.Бережанська, 6 «В»/8. Під час спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], 11.01.2008 року та [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] записала дітей на своє прізвище, а він їй не перечив. Після народження діти проживали разом з ними в квартирі його батька [PERSON] За весь час проживання з відповідачем однією сімєю, він неодноразово пропонував їй зареєструвати шлюб в органах РАГСу, але всі рази отримував відмову. Діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] навчалися в ЗОШ №12 по вул.Бережанській в м.Чернівці, місце проживання дітей зазначено було м.Чернівці вул.Бережанська, 6 «В»/8, проте син [PERSON] навчався тільки в першому класі та проживав у нього, а на даний час він проживає в [INFO] і там відвідує школу. В середині липня 2015 року відповідач [PERSON] пішла з дому не повідомивши його і не сказавши де вона була до квітня 2016 року. Весь цей час його сини [PERSON] та [PERSON] проживали з ним їх батьком та їхнім дідусем [PERSON] В квітні 2016 року відповідачка повідомила його що буде проживати окремо, після цього зібрала речі і забрала з собою сина [PERSON], а син [PERSON] залишився проживати з ним, оскільки категорично відмовився йти проживати до матері - відповідачки. На даний час відповічка вже більше 5-ти місяців перешкоджає у побаченнях з сином [PERSON]. Він завжди проводив час у спілкуванні з синами, цікавився їхнім особистим життям, брав участь у їх навчанні, надавав і продовжує надавати матеріальну допомогу, займається вихованням. На розгляді Шевченківського районного суду м.Чернівці перебуває справа за позовом ЧМР до [PERSON] про позбавлення батьківських прав і під час розгляду даної справи відповідач визнала той факт, що він є батьком [PERSON], 11.01.2008 року та [PERSON], [INFO]. Він звертався 10.09.2016 року до РАЦС Чернівецького міського управління юстиції у звязку з отриманням відомостей на підставі якої норми закону внесено відомості про батька дитини до актового запису, але йому було відмовлено. Просить визнати його, [PERSON], [INFO], громадянина України батьком дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 10.11.2016 року позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, в подальшому в судові засідання не зявлявся, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином від неї до суду надійшла письмова заява, засвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] з клопотанням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Третя особа: представник відділу реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції в судове засідання не зявилися, від них до суду надійшла письмова заява з клопотанням справу розглянути у їх відсутність та не заперечували проти задоволення позовних вимог позивача. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно перевіривши усі фактичні обставини, викладені в позовній заяві, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає за адресою: [INFO] «В»/8 відповідно до паспорта громадянина України КР №844956 (а.с.7-8). Відповідно до свідоцтва про народження серія І-МИ №107490, актовий запис № 119 від 20.01.2010 року (а.с.10) [PERSON], народився [INFO], його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до свідоцтва про народження серія І-МИ №069946, актовий запис № 764 від 21.04.2008 року (а.с.11) [PERSON], народився [INFO], його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON]. Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані положеннями\~Сімейного кодексу України, ст.9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною. Зокрема, згідно\~статті 128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. За змістом ст. 128 ч. 2, 3\~СК України,\~підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України, при цьому позов про визнання батьківства може бути предявлено особою, яка вважає себе батьком дитини. У п. 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~зазначено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного\~\~стану\~\~\~\~спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком. Згідно п. 9.\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3: «Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують\~\~або\~\~спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні\~\~для\~\~реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, імя та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо\~\~походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. З урахуванням наведеного, суд вважає, що визнання факту батьківства відносно дитини є необхідним для її повноцінного фізичного, духовного та морального розвитку. У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сімя визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Крім того, суд вважає, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, має виховуватись під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любов, моральної та матеріальної забезпеченості. Безпосередня участь біологічного батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Відповідно до\~ст.121 СК України, права та обовязки матері і батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Наведена норма закону дає суду обґрунтовані підстави для задоволення позову щодо визнання батьківства [PERSON], [INFO] щодо дітей: [PERSON], 11.01.2008 року та [PERSON], [INFO], які народилися у матері [PERSON] Висновки суду ґрунтуються на всіх наявних у справі письмових матеріалах в сукупності, досліджених в судовому засіданні, і яким дана правова оцінка. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним\~\~ є\~\~рішення,\~\~яким\~\~суд,\~\~виконавши\~\~вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до закону. Обгрунтованим є\~\~рішення,\~\~ухвалене\~\~на\~\~основі\~\~повно, всебічно\~\~з'ясованих\~\~обставин,\~\~на\~\~які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,\~\~підтверджених\~\~тими\~\~доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання батьківства є законними та обґрунтованими. В судовому засіданні не наведено жодних обставин, які б свідчили про протилежне. Таким чином, повно і всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази, надані відповідно сторонами в їх сукупності, виходячи з позиції позивача щодо задоволення позовних вимог за обраним способом захисту та системного аналізу співмірності заявлених вимог з вимогами закону, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання батьківства підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved