Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON], про визнання останньої такою, що втратила право користування жилим приміщенням, по вул.М.Гагаріна №1 с.Підлісне Монастириського району Тернопільської області. Свої вимоги позивач мотивує тим, що житловий будинок з надвірними будівлями по [PERSON] №1 с.Підлісне Монастириського району Тернопільської області належить йому на праві особистої приватної власності. В даному будинку крім нього зареєстрована [PERSON], [INFO]. З 2010 року відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні. Крім цього позивач посилається на ст. 405 ЦК України згідно якої член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча повідомлялась за останнім відомим місцем свого проживання (реєстрації), про день, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, заперечення проти позову та клопотання про відкладення справи чи розгляду справи в її відсутності суду не подала. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд, дослідивши матеріали справи не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних в матеріалах справи доказів з винесенням заочного рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступних підстав. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як передбачено приписами ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права\~\~власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод\~\~у здійсненні ним права користування та розпорядження\~\~своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями по вул.Гагаріна №1 с.Підлісне Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 10.09.1997 року реєстраційний №1302 (а.с.8), . Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №319 від 26.11.2015 року виданої Підліснянською сільською радою вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрована в [INFO], але в даному будинку не проживає з 2010 року так як виїхала за кордон і від того часу не підтримує з позивачем ніяких звязків, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 26.11.2015 року (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сімї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні. А тому аналізуючи вищевказане суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач протягом останніх пяти років не користується житлом житловим будинком з надвірними будівлями по вул.Гагаріна №1 с.Підлісне Монастириського району Тернопільської області, який належить на праві особистої власності позивачу, обов'язки по утриманню житла не здійснює, не підтримує з позивачем ніяких звязків, що суд розцінює як порушення прав позивача зі сторони відповідача, які підлягають захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Outcome: approved