Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся в суд з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: Ѕ частина квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке позивач має намір успадкувати. Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, оскільки ні позивач, ні його сестра - [PERSON] в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не звертались. З 2011 року позивач разом із сім`єю проживає в м. Санк-Петербург Російської Федерації. У встановлений 6-місячний строк позивач не звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки смерть матері сильно похитнула його здоров`я, з 2013 року і до сьогоднішнього дня позивач постійно проходить лікування через загострення хвороби серця, а також його перебування за межами України утруднило подання заяви до нотаріальної контори. Окрім того, між позивачем та його сестрою [PERSON] була домовленість щодо приватизації нею вищевказаної квартири та згодом її поділ між ними. Позивач постійно надавав матеріальну допомогу своїй матері та сестрі. [INFO] померла сестра позивача - [PERSON] . Заяву про прийняття спадщини після її смерті подав [PERSON] та чоловік померлої - [PERSON] .. За таких обставин позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері - [PERSON] до нотаріальної контори. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що тривала хвороба серця у позивача, лікування якої триває і на сьогоднішній день, його перебування за кордоном є об`єктивною та непереборною обставиною, яка унеможливлювала звернення позивача до нотаріуса в шестимісячний строк. Тому просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що з 1999 року він одружився із сестрою позивача - [PERSON] , а рік до одруження проживали в громадянському шлюбі. Разом вони проводили ремонти у вищезазначеній квартирі. З 1980 року позивач не проживає у даній квартирі, а приїжджав лише за власними потребами. Представник відповідача - адвокат Остапчук П.І. в судовому засіданні заперечив проти позову та пояснив, що причини пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що наведенні позивачем не є поважними. Так, після смерті матері позивач перебував на лікуванні лише 22 дні, а його перебування за межами України ніяким чином не позбавляло його можливості звернути із даною заявою до нотаріуса. Окрім того, вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду із даним позовом, тому просить застосувати строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 31 серпня 2013 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Батьками [PERSON] , [INFO] , є батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про одруження, виданого 23 грудня 1999 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 23 грудня 1999 року, про що зроблено актовий запис № 198. [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 15 серпня 2018 року. Із свідоцтва про право власності на житло виданого Кременецьким РК БТІ 26 квітня 1993 року та копії будинкової книги, [PERSON] та [PERSON] є власниками по Ѕ частині квартири [ADDRESS] . Згідно листа приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу від 02.04.2019 року, 27 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] його сестри - [PERSON] .. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , ні [PERSON] , ні [PERSON] заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подали. Згідно довідок, виданих відділом формування та ведення реєстру територіальних громад від 18 лютого 2019 року за № 48,49,59 та від 18 березня 2019 року за № 78 на запит нотаріуса встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] по день смерті, але з якого часу - інформації немає і інформація про зареєстрований у вказаній квартирі осіб на даний час відсутня. Отже, [PERSON] вважається таким, що спадщину після смерті матері [PERSON] не прийняв, тому йому рекомендовано звернутися до суду. Із повідомлень, що надані приватному нотаріусу Михайловій Г.В. від 18 березня 2019 року і 18 лютого 2019 року та довідки № 138 від 04.04.2019 року, виданої Кременецькою міською радою слідує, що [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Знятті з реєстрації місця проживання у зв`язку із смертю. Відомостей про осіб, які зареєстровані за адресою [ADDRESS] у картотеці відділу формувань та введення реєстру територіальної громади Кременецької міської ради відсутні. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27.08.2018 року, приватним нотаріусом Михайловою Г.В. 27.08.2018 року зареєстрована спадкова справі після смерті [PERSON] .. Спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не відкривалась, що стверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 55502915 від 18.03.2019 року. Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого № 28032 та довідки від 19.12.2013 року, [PERSON] з 18.04.2018 року по 28.04.2018 року і з 28.11.2013 року по 19.12.2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні. 11.09.2013 року [PERSON] звертався за консультацією до лікаря кардіолога, що стверджується довідкою від 11.09.2013 року. Згідно договору найму житла в будинку державного і комунального житлового фонду від 03.08.2015 року, між директором КП «Кременецька оселя» та [PERSON] укладено договору найму житла, а саме: квартири [ADDRESS] . Із оглянутої в судовому засіданні пенсійної справи № 145398 слідує, що місцем проживання пенсіонерки [PERSON] вказане: [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] і про її смерть позивач знав, був на похороні та мав можливість заявити свої права на спадщину у встановлений законом строк. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як роз`яснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. У відповідності до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Таким чином, проживання позивача за межами України та нетривале перебування на лікуванні не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Посилання позивача на те, що він пропустив строк на прийняття спадщини, так як йому не було відомо про проведення приватизації квартири матір`ю та сестрою, також не може бути поважною причиною для визначення додаткового строку, оскільки згідно законодавства України дана обставина не є поважною підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Інших будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску для прийняття спадщини після смерті матері позивач [PERSON] не надав, а тому суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки його доводи не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення цих дій. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що в позові слід відмовити. На підставі вищесказаного та

Outcome: dismissed