Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділення в натурі частки майна із спільної часткової власності та припинення права спільної часткової власності. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 вересня 2008 року між ним та громадянкою [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу 52/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Право власності на зазначений об`єкт зареєстровано 14.11.2008 року. Згідно договору купівлі-продажу до нього у власність перейшло: сіни «1-1» площею 4,9 кв.м., коридор «1-2» площею 3,9 кв.м., кухня «1-3» площею 9,7 кв.м, кімната «1-4» (ран. 1-6) площею 11,9 кв.м., кладова «1-5» (ран. 1-7) площею 4,5 кв.м., літня кухня «В-І», колонка питна «Е», частина огорожі «1-8», хвіртка «1». За відповідачем [PERSON] було зареєстровано право власності на 48/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та у власності перебувало: коридор 2-1 площею 3,6 кв.м., кухня 2-2 площею 9,7 кв.м., ванна 2-3 площею 3,5, кладова 2-4 площею 2,1 кв.м. , кімната 2-5 площею 12,3 кв.м., кімната 2-6 площею 13,3 кв.м, погріб під частиною будівілі «б», сарай «б», сарай «б1», вбиральня Д, Ѕ огорожі. Вказаний житловий будинок юридично не розподілений на окремі квартири, хоча технічно співвласниками проведений такий розподіл. Крім того, ним проведено добудову до своєї частини будинку з отриманням всіх необхідних дозволів та дотримання будівельно-технічних норм. Покликаючись на те, що на даний час він з відповідачем не може дійти згоди щодо розподілу спільного часткового майна, зокрема зазначеного будинку, що перешкоджає йому в повній мірі реалізовувати своє право власності на належне майно, тому просить провести поділ житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] , виділивши йому, згідно технічного паспорту індивідуального житлового будинку, із спільної часткової власності 74/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, а саме: тамбур 1-1 площею 2,4 кв.м., вітальня 1-2 площею 39,2 кв.м., коридор 1-3 площею 9,6 кв.м., санвузол 1-4 площею 4,3 кв.м., кухня 1-5 площею 14,1 кв.м., кімната 1-6 площею 11,9 кв.м., ганок а4, погріб з шийкою а5, Ѕ огорожі № 1, колонка № 2; припинити право спільної часткової власності, у зв`язку з виділенням частки в натурі та визнати за ним право власності на виділене майно, а саме: 74/100 частки жилого будинку із відповідною часткою господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , які складаються із наступного: тамбур 1-1 площею 2,4 кв.м., вітальня 1-2 площею 39,2 кв.м., коридор 1-3 площею 9,6 кв.м., санвузол 1-4 площею 4,3 кв.м., кухня 1-5 площею 14,1 кв.м., кімната 1-6 площею 11,9 кв.м., ганок а4, погріб з шийкою а5, Ѕ огорожі № 1, колонка № 2. В підготовчому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Судові витрати просить залишити за ним. Відповідач [PERSON] в підготовчому засідання позовні вимоги визнала. Частиною 3 ст.200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно вимог ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З пояснень сторін, матеріалів справи, зокрема договору купівлі-продажу від 26.09.2008 року (а.с.14) судом встановлено, що 26 вересня 2008 року між [PERSON] та громадянкою [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу 52/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Право власності на зазначений об`єкт зареєстровано 14.11.2008 року, що стверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.15). Згідно даного договору купівлі-продажу до [PERSON] у власність перейшло: сіни «1-1» площею 4,9 кв.м., коридор «1-2» площею 3,9 кв.м., кухня «1-3» площею 9,7 кв.м, кімната «1-4» (ран. 1-6) площею 11,9 кв.м., кладова «1-5» (ран. 1-7) площею 4,5 кв.м., літня кухня «В-І», колонка питна «Е», частина огорожі «1-8», хвіртка «1». За відповідачем [PERSON] було зареєстровано право власності на 48/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та у власності перебувало: коридор 2-1 площею 3,6 кв.м., кухня 2-2 площею 9,7 кв.м., ванна 2-3 площею 3,5, кладова 2-4 площею 2,1 кв.м., кімната 2-5 площею 12,3 кв.м., кімната 2-6 площею 13,3 кв.м, погріб під частиною будівілі «б», сарай «б», сарай «б1», вбиральня Д, Ѕ огорожі. В засіданні встановлено також, що позивачем [PERSON] проведено добудову до своєї частини будинку з отриманням всіх необхідних дозволів та дотримання будівельно-технічних норм (а.с.23). З технічного паспорта на будинок [ADDRESS] вбачається, що у будинку технічно існуючими є два окремих об`єкта - квартири, які відокремлені одна від одної та мають окремі входи (а.с.7-13). Згідно вимог частини 1 статті 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Як випливає з положення ч. 1 та ч.3 ст.367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Разом з тим встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного часткового майна, зокрема зазначеного будинку. Як вбачається з повідомлення КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» в проведенні розрахунку частки житлового будинку позивачу відмовлено, оскільки згідно пункту 3.1 «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007р. №55, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконуються за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна, а згода всіх співвласників житлового будинку відсутня (а.с.24). Відповідно до пункту 3.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст.ст.317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Таким чином, частка [PERSON] у спільній частковій власності, з добудовою, становить 74/100: тамбур 1-1 площею 2,4 кв.м., вітальня 1-2 площею 39,2 кв.м., коридор 1-3 площею 9,6 кв.м., санвузол 1-4 площею 4,3 кв.м., кухня 1-5 площею 14,1 кв.м., кімната 1-6 площею 11,9 кв.м., ганок а4, погріб з шийкою а5, Ѕ огорожі № 1, колонка № 2, яка підлягає виділенню в натурі з визнанням права власності на дані об`єкти за останнім. Частка відповідача в спільній частковій власності 26/100: коридор 2-1 площею 3,6 кв.м., кухня 2-2 площею 9,7 кв.м., ванна 2-3 площею 3,5, вбиральня 2-4 площею 2,1 кв.м., кімната 2-5 площею 12,3 кв.м., кімната 2-6 площею 13,3 кв.м, погріб під частиною будівілі «б», сарай «б», сарай «б1», вбиральня Д. Відповідно до ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку визначеному законом. Згідно ч.1, ч.3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Отже, належними та допустимими доказами позивач [PERSON] довів існування обставин, за яких припинення права спільної часткової власності може та має місце. Судові витрати залишити за позивача, згідно його клопотання.

Outcome: approved