Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в якому з урахуванням уточнень, прийнятих судом до розгляду, просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 23 в будинку № 56 по вул. Рибалка у м. Харкові та зняти її з реєстраційного обліку в квартирі. В обґрунтування позову посилався на те, що він є єдиним власником вказаної квартири, в якій зареєстровані його донька [PERSON] та його колишня дружину [PERSON]. Позивач стверджує, що з грудня 2014 року відповідач не мешкає у вказаній квартирі, [PERSON] проживає за іншою адресою та має іншу родину, будь-яких домовленостей між сторонами стосовно проживання в цій квартирі не існує. Крім того, наголосив, що відповідач не сплачує комунальні платежі, не приймає участі в поточному ремонті та обслуговуванні квартири, також остання вже не є членом сімї позивача. Залишаючись зареєстрованою за вказаною адресою відповідач створює певні незручності для позивача, перешкоджає здійснювати право власності на квартиру та змушує витрачати власні кошти позивача на оплату житлово-комунальних послуг за відповідача. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримали позов в повному обсязі та просили суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що у 2008 році відповідач [PERSON] вселилась у квартиру [ADDRESS] як дружина позивача і з 03.09.2009 року та до цього часу зареєстрована у цій квартирі. Після народження 15.11.2008 року [PERSON] була вселена у вказану квартиру як донька позивача, та з 28.03.2011 року і до цього часу зареєстрована у цій квартирі. 09.11.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З 28.10.2015 року позивач почав чинити перешкоди відповідачу у проживанні у вказаній квартирі, намагався не дозволити увійти в квартиру та залишитися в ній, влаштовував сварки, через що відповідач викликала співробітників поліції. Такі ж дії позивач вчинив 08.11.2015 року, та відповідач знову викликала співробітників поліції. З 24.12.2015 року позивач змінив замки на вхідних дверях, не впустив відповідача у квартиру та не надав їй ключі від нових замків. Таким чином, з 24.12.2015 року відповідач позбавлена можливості із дитиною користуватися вказаною квартирою. Представник наголосила, що відповідач ніколи не втрачала інтересу до вказаної квартири, оскільки вона є єдиним житлом її та дитини, іншого житла вони не мають. Треті особи - Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради та Служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради правом на участь своїх представників у судовому засіданні не скористалися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Матеріали справи містять їх письмові заяви про розгляд справи за відсутності представників третіх осіб. Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідків, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н, виданого 30.07.2008 року Фрунзенською районною у м. Харкові радою (том 1 а.с. 10, 11, 12). Згідно з довідкою ТОВ Агенства нерухомості «Рестріелт» від 01.03.2016 року № 37, виданої [PERSON], [INFO], житловий будинок по вул. Рибалка, 56 у м. Харкові знаходиться на утриманні та обслуговуванні ТОВ АН «Рестріелт». [PERSON] є власником, проживає і зареєстрований 27.01.2016 року в квартирі [ADDRESS]. Склад сімї: колишня дружина [PERSON], [INFO], зареєстрована 03.09.2009 року, дочка [PERSON], [INFO], зареєстрована 28.03.2011 року (том 1 а.с. 230). Згідно з довідкою ТОВ Агенства нерухомості «Рестріелт» від 21.03.2016 року № 57, виданої [PERSON], [INFO], [PERSON] є власником, проживає і зареєстрований 27.01.2016 року в квартирі [ADDRESS]. Також, у вказаній довідці, крім зареєстрованих в цій квартирі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], вказана зареєстрована 10.03.2016 року особа - [PERSON], [INFO] (том 1 а.с. 224). Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (до зміні прізвища - [PERSON]) перебували у шлюбі, який був зареєстрований 29.08.2008 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 738 (свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 093197). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 138780, видане 26.11.2008 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1340. Вказані обставини встановленні судовим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова у цивільній справі № 645/5637/15-ц від 09.11.2015 року, та відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з вищевказаним рішенням суду від 09.11.2015 року по справі № 645/5637/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с. 7-9). Рішення набрало законної сили 20.11.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Твердження позивача про те, що позивач без поважних причин була відсутня у квартирі [ADDRESS] понад один рік, а саме з грудня 2014 року, спростовуються матеріалами справи. Так, з матеріалів проведеної перевірки Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, за наслідком якої наданий висновок від 29.10.2015 року про припинення перевірки вбачається, що 28.10.2015 року до чергової частини Фрунзенського РВ надійшло повідомлення по «102» про сімейну сварку за адресою: [ADDRESS] (том 2 а.с. 66). З матеріалів перевірки цього звернення, у тому числі з письмового пояснення [PERSON] вбачається, що вона з донькою [PERSON], [INFO], прийшли до себе додому за вказаною адресою проте вони не змогли увійти до квартири, оскільки замки в дверях були замінені. Через деякий час її чоловік відчинив двері та вона з дитиною потрапила в квартиру. На прохання надати ключі від нових замків [PERSON] відповів відмовою (том 2 а.с. 68). [PERSON], в свою чергу надав письмове пояснення, в якому зазначив, що 28.10.2015 року о 19:20 год. гр. [PERSON] не могла потрапити в [ADDRESS], оскільки двері квартири були зачинені зсередини на клямку. Крім того вказав, що [PERSON]І, проживає зі своїм коханцем [PERSON] за іншою адресою, та зазначив, що у звязку з неодноразовими погрозами фізичної розправи з боку останніх, він вимушений зачиняти квартиру зсередини, та оскільки він є власником цієї квартири, має на це повне право (том 2 а.с. 69). Згідно з матеріалів проведеної перевірки Фрунзенського відділення Орджонікідзевського відділу ГУ НП в Харківській області, за наслідком якої наданий висновок від 16.11.2015 року про припинення перевірки, 08.11.2015 року відповідач зверталась до відділення поліції та просила прийняти заходи до позивача, який 08.11.2015 року вчинив сварку. Останній за даним фактом пояснив, що 08.11.2015 року він прийшов у свою квартиру щоб побачити свою доньку, але колишня дружина вчинила сварку (том 2 а.с. 61). З матеріалів вказаної перевірки, а саме з письмового пояснення [PERSON] вбачається, що 08.11.2015 року вона з дитиною [PERSON] знову не змогли потрапити додому, оскільки її чоловік [PERSON] блокував доступ у квартиру та тривалий час не відкривав двері. (том 2 а.с. 65). У письмовому поясненні від 08.11.2015 року [PERSON] вказав, що [PERSON] не могла потрапити в [ADDRESS], оскільки двері квартири були зачинені зсередини на клямку, проте як тільки вона постукала у двері він їй відчинив (том 2 а.с. 64). Крім того, матеріали справи містять Висновок про проведену перевірку Фрунзенського відділення Орджонікідзевського відділу ГУ НП в Харківській області від 26.12.2015 року, з якого вбачається, що 24.12.2015 року до Фрунзенського відділення Орджонікідзевського відділу ГУ НП в Харківській області звернулась громадянка [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: [ADDRESS], та просила прийняти заходи до свого колишнього чоловіка громадянина [PERSON], [INFO], який змінив замки у їхній квартирі, не віддає речі та перешкоджає там мешкати. Громадянин [PERSON] від письмового пояснення відмовився, але надав документи: свідоцтво про право власності, згідно з яким квартира належить йому, та рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.11.2015 року, згідно з яким постійне місце проживання дитини заявниці визначено разом з матірю за адресою: [ADDRESS]. У звязку з чим подальшу перевірку за заявою припинено (том 2 а.с. 54-60). Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.11.2015 року по справі №645/5569/15 визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] за якою, у тому числі визначено постійне місце проживання дитини [PERSON], [INFO], з матірю [PERSON], за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 213-215). Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.02.2016 року по справі №645/5569/15 змінено ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 24.11.2015 року та виключено з мотивувальної та резолютивної частини цієї ухвали посилання на постійне місце проживання дитини [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS] (том 1 а.с. 216-218). Зі змісту вказаної ухвали апеляційної інстанції вбачається, що квартира за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, житловий [ADDRESS] згідно договору дарування від 31 серпня 2009 року належить на праві власності [PERSON]. 01 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди даної квартири на рік до 01 вересня 2016 року. З тексту даного договору не вбачається, що [PERSON] надає дозвіл на проживання в цій квартирі [PERSON] та її доньки [PERSON]. Зазначення в договорі про можливість проживання дружини [PERSON] та дитини не є підставою визначення місця постійного проживання дитини за цією адресою. Сторонами ставилося питання про визначення місця проживання дитини з батьком чи матірю і визначено, що дитина проживатиме з матірю. З наведений підстав суд критично оцінює посилання позивача на текст мирової угоди у справі № 645/5569/15-ц, в пункті 1 якої сторони визначили постійне місце проживання дитини [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] за адресою: м. Харків, вул [PERSON], 319, кв. 91, окільки вказані обставини вже були досліджені судом в ході розгляду спави № 645/5569/15-ц та ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.02.2016 року по справі №645/5569/15 змінено ухвалу суду першої інстанції від від 24.11.2015 року саме в цій частині. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Матеріали справи містять [PERSON] обстеження квартири [ADDRESS] щодо встановлення факту не проживання та відсутності речей від 18.07.2016 року, підписаний громадянами [PERSON], що зареєстрована за адресою: [INFO], та [PERSON], що зареєстрований за адресою: [INFO], згідно з яким при обстеженні квартири [ADDRESS] встановлено, що в зазначеній квартирі проживають 2 особи: [PERSON] та його цивільна дружина [PERSON]. За змістом вказаного акту, [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], що є колишньою дружиною [PERSON] та малолітня донька [PERSON], з грудня 2014 року в квартирі не проживають. Особистих речей, спальних місць та інших ознак, які вказують на фактичне проживання зазначених колишньої дружини та доньки за вказаною адресою також немає. Відсутні будь-які дитячі речі та іграшки. Також вказані особи засвідчили, що жіночі речі, що знаходяться в квартирі, належать цивільній дружині [PERSON] - [PERSON] та не підходять [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] ані за розміром, ані за віком. Інших жіночих речей в квартирі немає. На підставі викладеного, вказані вище громадяни склали цей [PERSON] про не проживання і відсутності особистих речей та спальних місць [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] та малолітньої доньки [PERSON] (том 1 а.с. 226). Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що відповідач за власним бажанням вивезла речі з його квартири у грудні 2014 року та з цього часу перестала з дитиною в ній мешкати. Наголосив, що відповідач створила нову сімю та мешкає разом зі своїм чоловіком [PERSON] за іншою адресою. Стверджував, що відповідач до його квартири не поверталась з метою проживання, а лише приходила за своїми речами, та наголосив, що [PERSON] та її чоловік [PERSON] викрадали його речі з квартири. Також, [PERSON] наголосив, що з першої половини 2015 року він мешкає у своїй квартирі разом з цивільною дружиною [PERSON]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є сусідом позивача, повідомив суду, що відповідача з дитиною він не бачив з грудня 2014 року. На прохання позивача він разом з [PERSON] приймав участь в обстеженні квартири [ADDRESS], про що був складений акт, який вони підписали. Свідок стверджував, що у квартирі були відсутні речі відповідача та дитини, не було іграшок, у звязку з чим він дійшов висновку, що відповідач з дитиною в цій квартирі не проживає. Крім того, свідок повідомив, що у цій квартирі близько одного року проживає цивільна дружина позивача [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача, повідомила суду, що разом із сусідом [PERSON] на прохання позивача ними було обстежено квартиру [ADDRESS], та був підписаний акт обстеження. За твердженням свідка, у шафах були відсутні жіночі та дитячі речі, були порожні вішалки для одягу та декілька чоловічих сорочок. Лише у коридорі висіла якась червона жіноча річ великого розміру, яка на її думку належала цивільній дружині позивача, оскільки відповідач значно худіша за комплекцією за неї. Дитячого ліжка у квартирі не було. Крім того, свідок пояснила, що у цій квартирі близько двох років проживає цивільна дружина позивача [PERSON]. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], який є сусідом позивача, повідомив суду, що відповідач із дитиною з грудня 2014 року не проживає у [INFO], та вказав, що він бачив, як відповідач вивозила речі з квартири позивача у грудні 2014 року. Крім того, зазначив, що він бачив, як відповідач намагалась відкрити двері вказаної квартири або навесні або восени 2015 року (точно не памятає), та наголосив, що вона була з подругою та з чоловіком, у якого був чемодан (можливо слюсар), а також бачив, що приїжджали співробітники поліції. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є сусідом позивача, повідомив суду, що раніше його сімя та сімя [PERSON] товаришували, разом відпочивали на морі, їхні діти, які є приблизно одного віку, разом гуляли. Приблизно з листопада-грудня 2014 року відповідач з дитиною перестала проживати у [INFO] та з цього часу він її не бачив. Крім того, свідок пояснив, що відповідач до того, як виїхала з дитиною з квартири, розповідала йому, що [PERSON] її ображав. Разом з тим, суд критично оцінює показання [PERSON], надані ним в якості свідка, в частині твердження про не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] більше року без поважних причин, оскільки вони спростовуються матеріалами проведених перевірок органами поліції за зверненнями [PERSON] від 28.10.2015 року, від 08.11.2015 року та від 24.12.2015 року, а також показаннями свідків з боку позивача [PERSON], який був свідком намагань відповідача відкрити двері вказаної квартири або навесні або восени 2015 року та виклику співробітників поліції, а також свідка [PERSON] в частині пояснень щодо скарги відповідача на те, що позивач її ображав. Крім того, жоден свідок з боку позивача не обізнаний про конкретні причини не проживання [PERSON] з дитиною за вказаною адресою. Крім того, свідками [PERSON] та [PERSON] надані суперечливі показання стосовно тривалості проживання у спірній квартирі цивільної дружини позивача [PERSON], а також щодо відсутності у квартирі під час її обстеження вказаними особами жіночих речей, оскільки проживання у квартирі станом на дату складення акту її обстеження 18.07.2016 року цивільної дружини позивача зумовлює наявність у цій квартирі речей останньої, проте в ході обстеження квартири, за твердженням свідка [PERSON], була виявлена лише одна жіноча річ червоного кольору великого розміру у коридорі квартири. Допитана у судовому засіданні свідок з боку відповідача [PERSON], пояснила суду, що вона є близькою подругою [PERSON], яка разом з дитиною [PERSON] тимчасово мешкають у належній їй квартирі, оскільки позивач чинить перешкоди у їх проживанні у [INFO], в якій вони зареєстровані. Свідок наголосила, що [PERSON] з дитиною почала періодично проживати у її квартирі з зими 2015 року, оскільки між [PERSON] та [PERSON] постійно виникали сварки. Лише навесні 2015 року на її прохання [PERSON] виїхала з дитиною з її квартири декілька місців проживала з [PERSON] за іншою адресою, після чого знову повернулася з дитиною до неї у квартиру. Крім того, свідок повідомила, що вона разом з [PERSON] часто приїжджала до квартири [ADDRESS] оскільки остання не хотіла зустрічатись з [PERSON] наодинці. Всі речі [PERSON] та дитини [PERSON] знаходились у вказаній квартирі. [PERSON] готувала їжу, прала та прасувала свої та дитячі речі у цій квартирі. У листопаді 2015 року вона з [PERSON] приїхали до вказаної квартири, де разом готували багато їжі, [PERSON] прала речі дитини. За твердженням свідка в цей день [PERSON] ставила замок на двері своєї кімнати, оскільки з квартири почали зникати речі та дитячі іграшки. 24.12.2015 року вона з [PERSON] знову приїхали до вказаної квартири, проте потрапити до неї не змогли, оскільки [PERSON] змінив замки на вхідних дверях, у звязку з чим ними були викликані співробітники поліції та зламник замків, однак після приїзду [PERSON] з його матірю, які не дозволили відкрити двері зламнику замків, останній відмовився від замовлення та поїхав. [PERSON] склала відповідну заяву про події 24.12.2015 року до правоохоронних органів. За твердженням свідка з вказаної дати вона була позбавлена можливості потрапити у квартиру за місцем її реєстрації. Свідок наголосила, що на теперішній час [PERSON] з дитиною [PERSON] проживають в її квартирі у звязку з перешкодами з боку позивача у проживанні за місцем їхньої реєстрації. Суд критично оцінює твердження позивача про постійне проживання [PERSON] з її чоловіком [PERSON], що стало підставою для її добровільного виселення з його квартири та не проживання у ній більше одного року, оскільки воно спростовується показаннями свідка [PERSON]. Крім того, з пояснень представника відповідача вбачається, що [PERSON] хоча і перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, проте не проживає з ним однією сім'єю. Посилання позивача, як на підставу своїх позовних вимог на те, що [PERSON] не сплачувала комунальних послуг та не дбала за благоустрій квартири, не є підставою для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування спірною квартирою. Посилання позивача на те, що [PERSON] втратила право користування квартирою внаслідок її не проживання у ній понад одного року без поважних причин не знайшло свого підтвердження в ході розгляду даної справи. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Таким чином, в ході судового розгляду цієї справи не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своїх позовних вимог про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою № 23 в будинку № 56 по вул. Рибалка у м. Харкові та зняття її з реєстраційного обліку в квартирі, у звязку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем відносяться на його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed