Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 23.08.2013 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3604, згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надав відповідачці кредит в сумі першій транш кредитної лінії у розмірі 22022,43 та другий транш кредитної лінії у розмірі 700 грн від 31.01.2015 року на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п.3.1 кредитного договору становить 12% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 120 фактичних місяців від дати отримання кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем. Цього ж дня з [PERSON] був укладений договір поруки №3604/1, відповідно до якого [PERSON] взяв на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями боржника [PERSON] , що випливають з кредитного договору. Також, цього ж дня з [PERSON] був укладений договір поруки №3604/2, відповідно до якого [PERSON] взяв на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями боржника [PERSON] , що випливають з кредитного договору. Станом на 28.12.2018 року загальна заборгованість становить 240205,25 гривень. 30.11.2018 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги №1 згідно якого КС «Імперіал ЛТД» в порядку та на умовах, визначених договором передав [PERSON] , а [PERSON] набув право вимоги, належне спілці, і стає кредитором за кредитним договором №3604 від 23.08.2013 року, укладеного між спілкою та [PERSON] Тому, просить суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №3604 від 23.08.2013 року у розмірі 240205,25 гривень. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про час, місце та дату судових засідань повідомлялась належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. У зв`язку з чим суд вважає відповідача повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, відзиву на позов не надано. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час, місце та дату судових засідань повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про направлення поштових відправлень за встановленим місцем проживання. У зв`язку з чим суд вважає відповідача повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву на позов не надано. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час, місце та дату судових засідань повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про направлення поштових відправлень за встановленим місцем проживання. У зв`язку з чим суд вважає відповідача повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву на позов не надано. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи. У звязку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача та його представника. 03 квітня 2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема договорів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 23.08.2013 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3604, згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надав відповідачці кредит в сумі першій транш кредитної лінії у розмірі 22022,43 та другий транш кредитної лінії у розмірі 700 грн від 31.01.2015 року на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п.3.1 кредитного договору становить 12% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 120 фактичних місяців від дати отримання кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем. Цього ж дня з [PERSON] був укладений договір поруки №3604/1, відповідно до якого [PERSON] взяв на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями боржника [PERSON] , що випливають з кредитного договору. Також, цього ж дня з [PERSON] був укладений договір поруки №3604/2, відповідно до якого [PERSON] взяв на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями боржника [PERSON] , що випливають з кредитного договору. Станом на 28.12.2018 року загальна заборгованість становить 240205,25 гривень. 30 листопада 2018 року між КС «Імперіал ЛТД» (первісний кредитор) та [PERSON] (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №1. Відповідно до п.1 договору відступлення права вимоги №1 від 30.11.2018 року в порядку та на умовах, визначених цим договором, цедент КС «Імперіал ЛТД» передає цесіонарієві [PERSON] , а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за кредитним договором №3604 від 23.08.2013 року укладеного між цедентом і [PERSON] У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001р №2908-III, кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Згідно ч.2 ст.1 вказаного Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001р № [NUMBER] -III, кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст. 510 ЦК України сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).\~\~ Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.\~\~ Згідно ч.1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні зберігається зобов`язання повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Статтею 1054\~ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Це банк або інша фінансова установа і цей перелік є вичерпним. З наведених норм права вбачається, що фізична особа не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Як вбачається з встановлених судом обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права. Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. Враховуючи вищевикладене, а також те, що договір відступлення права вимоги №1 від 30.11.2018 року, укладений між КС «Імперіал ЛТД» та позивачем [PERSON] , не може бути підставою для правонаступництва позивачем [PERSON] прав кредитора у зобов`язаннях щодо відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перед КС «Імперіал ЛТД» за кредитним договором №3604 від 23.08.2013 року, як такий що суперечить положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за необґрунтованістю. На підставі ст.ст.509,510,512,526,1054 ЦК України, Закону України «Про кредитні спілки», ст.ст.11-13, 263-265,268, 280, 281 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed