Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить встановити факт його спільного проживання однією сім'єю з [PERSON] не менше як 5 років до часу відкриття спадщини, та визнати недійсним шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 22.04.2011 відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №445. В обґрунтування позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю посилається на те, що є пасинком [PERSON], який помер 21.02.2015 та після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Він звернувся до Дев'ятої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги, проте державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивовану тим, що він не підтвердив факт проживання з померлим однією сім'єю на протязі п'яти років. З огляду на зазначене, даний факт йому необхідно встановити у судовому порядку. Стверджує, що з 24.01.1984 до 2007 він постійно проживав у квартирі з [PERSON], а починаючи з вересня 2007 періодично був відсутній з поважних причин, але приїздив до [PERSON] щомісяця, привозив харчі, прибирався в квартирі, готував йому їжу, прав речі, оглядав квартиру на справний технічний стан, проводив поточний ремонти, здійснював оплату комунальних витрат по квартирі, як самостійно, так і передаючи гроші безпосередньо [PERSON], ночував у квартирі, розміщував у ній своє майно та зберігав речі. Вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що він постійно проживав з [PERSON], підтримував з ним родинні стосунки, був поєднаний спільним побутом як пасинок з вітчимом, мав взаємні права та обов'язки, а отже спільно прожив однією сім'єю з [PERSON] не менше як 5 років до часу відкриття спадщини. В обґрунтування позовних вимог про визнання шлюбу недійсним посилається на те, що 22.04.2011 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Стверджує, що відповідач [PERSON] уклала зазначений шлюб не для створення справжньої сім'ї, а переслідуючи корисливі мотиви заволодіти житлом, належним [PERSON] При цьому вказує, що на час укладання шлюбу, [PERSON] виповнилися 80 років, і останній сам неодноразово зазначав, що в такому поважному віці йому не одруження. Під час відвідування ним квартири [PERSON] та спілкування з ним, останній жодного разу не обмовився про укладення шлюбу з [PERSON], жодних жіночих речей у квартирі ніколи не було, квартина знаходилася в занедбаному стані: не придбані кімнати, кухня, ванна, туалет, постійно відчувався запах клею для взуття, сигаретного диму та невипраних речей. Квартиру прибирав лише він та його дружина. Саме він здійснював догляд за [PERSON] під час хвороби та перебуванні в реанімаційному відділенні в період з 13 по 21 лютого 2015 та повністю оплачував витрати на його лікування, займався організацією похорону та поховального обряду. З наведених підстав стверджує, що [PERSON] з часу укладання шлюбу з [PERSON] і до дня смерті останнього мешкали порізно один від одного, не вели спільного господарства та не підтримували шлюбних відносин, [PERSON] не була пов'язана спільним побутом, не мала з [PERSON] взаємних прав та обов'язків, а отже не мала наміру створити сім'ю. Таким чином, реєстрація шлюбу між [PERSON] та [PERSON] порушує його майнові права щодо спадкування квартири, на яку відкрилася спадщина після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання шлюбу недійсним, який ухвалою суду об'єднаний в одне провадження з позовом [PERSON] Позивач [PERSON] просить визнати недійсним шлюб між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований 22.04.2011 відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №445. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є рідним братом [PERSON], з яким вони були досить близькими, часто спілкувалися по телефону, проте бачилися рідко, приблизно раз на рік. Після смерті [PERSON] та відкриття спадщини на належну йому квартиру він звернувся до Дев'ятої нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець другої черги, проте держаним нотаріусом йому було повідомлено, що спадщину також приймає дружина [PERSON] - [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги, а тому на даний час право на спадкування він не отримав. Про шлюб свого брата з [PERSON] він дізнався весною 2013 від прийомного сина [PERSON], який повідомив, що [PERSON] у 80-річному віці зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] З цьому приводу він телефонував своєму братові, на що останній у телефонних розмовах постійно повідомляв, що він не одружений, та завжди говорив, що в такому поважному віці йому не до одруження. Вказує, що у період з 2011 року до дня смерті брата, він приїзжав до [PERSON] чотири рази, та кожного разу ночував у його квартирі. При відвідуванні квартири, брат не говорив йому, що він уклав шлюб з [PERSON], у квартирі він не бачив жіночого одягу чи інших речей, а також, квартира була у занедбаному стані. В період з 13 до 21 лютого 2015 його брат перебував у лікарні, в цей час його доглядав [PERSON], який в наступному займався організацією його поховання. Відповідач [PERSON] участі у похованні [PERSON] не брала. Позивач стверджує, що [PERSON] з дня укладання шлюбу з [PERSON] до дня його смерті проживала окремо від нього, вони ніколи не вели спільного господарства та не підтримували шлюбних відносин, шлюб з [PERSON] [PERSON] уклала з метою заволодіння майном, а не з метою створення сім'ї, жодних намірів створювати повноцінну сім'ю вона не мала. Посилаючись на зазначені обставини позивач, вважає шлюб між [PERSON] та [PERSON] є фіктивним. При цьому внаслідок укладання цього шлюбу порушені його майнові права на спадкування після смерті свого брата. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] позовні вимоги останнього підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги останнього в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представники позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову [PERSON] та позову [PERSON] заперечував. В обґрунтування своїх заперечень посилався на недоведеність позовних вимог, та їх необґрунтованість, зокрема, відсутність у позивачів права на позов, так як вважав, що їх права жодним чином укладанням шлюбу між [PERSON] та [PERSON] не порушені. Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, позов [PERSON] належить задовольнити, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що свідчать відомості наявні у свідоцтві про смерть серія [NUMBER] від 23.02.2015, виданому відділом реєстрації смерті у м. Києві. За життя 27.01.1984 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що про що свідчать відомості наявні у свідоцтві про укладання шлюбу серія [NUMBER] від 27.01.1984, виданому Клавдієвською сільською радою Бороднянського району Київської області. [PERSON], прізвище якої після реєстрації шлюбу змінено на «[PERSON]» померла [INFO], про що свідчать відомості наявні у свідоцтві про смерть серія [NUMBER] від 15.11.2000, виданому виконкомом Клавдієве-Тарасівської селищної ради Бородянського району Київської області. Як зазначено представниками позивача [PERSON], останній разом зі своєю матір'ю [PERSON] та своїм вітчимом [PERSON] з 1984 року постійно проживав у [ADDRESS]. Крім того, позивачем [PERSON] зазначено, що він з 24.01.1984 до 2007 постійно проживав у квартирі з [PERSON], а починаючи з вересня 2007 періодично був відсутній з поважних причин, але приїздив до [PERSON] щомісяця, надавав матеріальну допомогу та допомогу у побуті, розміщував у квартирі своє майно та зберігав речі. Як вбачається з довідки виданої ВСП «Чоколівський» КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» №120, дійсно після смерті [PERSON] станом 07.05.2008 у квартирі за адресою: [ADDRESS] значилися зареєстрованими [PERSON] як власник особового рахунку, [PERSON] як син дружини та [PERSON] як онука. Між тим, матеріали справи свідчать, що квартира за адресою: [ADDRESS] була надана [PERSON] на підставі ордеру № 042333 серії Б виданого 07.03.1980 виконавчим комітетом Залізничної районної ради народних депутатів міста Києва. Крім того з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя оспорював право користування [PERSON] та [PERSON] Так, у грудні 2012 [PERSON] пред'явлено позов про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28.02.2013 в задоволені позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовлено. Зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], про вселення задоволено. Вселено [PERSON], [PERSON] до квартири [ADDRESS]. Зазначене рішення залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.05.2013. Вказаним рішенням суду також встановлено, що відповідачі не проживали на спірній жилій площі з поважної причини. Крім того, з мотивувальної частини вказаного рішення суду, слідує, що в ході розгляду справи відповідачі стверджували, що не проживають в спірній квартирі з 1992 року. Крім того, у відповідності до довідки від 16.11.2012 №2648, виданою виконавчим комітетом Клавдієво-Тарасівської селищної ради Бородянського району Київської області, зазначено, що [PERSON] постійно проживає без реєстрації в селищі Клавдієве з вересня 2007 року. Надані з боку відповідача акти від 14.12.2010, 17.01.2011, 21.02.2011,10.03.2011, 11.04.2011, 19.05.2011, 03.06.2011, 07.07.2011, 17.08.2011, 22.09.2011, 14.10.2011, 07.11.2011 засвідчують факт непроживання [PERSON] у квартирі за адерсою: [ADDRESS], у період з 14.12.2010 по 07.11.2011. Позивачем [PERSON] надані копії квитанцій, які підтверджують факт оплати останнім житлово-комунальних послуг по особовому рахунку [PERSON] у 2014-2015 роках. Крім того, позивачем [PERSON] надані платіжні документи, які дають суду підстави для висновку, що лікуванням [PERSON] до смерті останнього, та його похованням займався [PERSON] Зазначена обставина підтверджується листом Київської міської клінічної лікарні №10 від 10.11.2015 №868. Разом з цим, у відповідності до вимог ст. 1264 ЦК України, право на спадкування за законом у четверту чергу мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За правилами ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. При цьому, зазначений у ст. 1264 ЦК України п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, що роз'яснено у п. 21 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Таким чином, наведені вище обставини, дають суду підстави для висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази доводять, що [PERSON] у період з лютого 2011 по лютий 2016, тобто за п'ять років до часу відкриття спадщини, не проживав спільно із [PERSON] Дана обставина, позивачем фактично не заперечується, випливає із судових рішень, які набрали законної сили, та спростовує твердження позивача про те, що він був пов'язаний з [PERSON] спільним побутом, мав з ним взаємні права та обов'язки. При цьому факт надання позивачем [PERSON] [PERSON] матеріальної допомоги, в тому числі шляхом оплати житлово-комунальних послуг, періодичне його відвідування, самі по собі наведених вище підстав не доводять, а поважність причин його не проживання із спадкодавцем, правового значення у даному випадку не мають. Таким чином, суд визнає обґрунтованими доводи представника відповідача про те, що позивачем [PERSON] не доведено факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а отже, в задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] в цій частині про встановлення факту, що має юридичне значення належить відмовити. Оскільки позовні вимоги [PERSON] в іншій частині про визнання шлюбу недійсним, є похідними від попередньої позовної вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] належить відмовити в повному обсязі. Окремо суд мотивує рішення в частині вирішення позову [PERSON] про визнання шлюбу недійсним. Судом встановлено, що 22.04.2011 [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб, про що свідчать відомості наявні у свідоцтві про шлюб серія [NUMBER] від 22.04.2011, виданому відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, та у актовому записі №445 від 22.04.2011, складеному зазначеним відділом, який наданий на запит суду. Як встановлено судом, на підставі ордеру № 042333 серії Б виданого 07.03.1980 виконавчим комітетом Залізничної районної ради народних депутатів міста Києва [PERSON] була надана квартира за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки від 18.03.2015 №620, виданої Центром обслуговування споживачів №1 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» вбачається, що з 29.05.2012 відповідач [PERSON] була зареєстрована у вищевказаній квартирі. Після смерті [PERSON], відповідачем [PERSON] 20.03.2015 подано до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Крім того, 18.08.2015 до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] [PERSON] є рідним братом [PERSON], про що свідчать відомості наявні у свідоцтві про народження серія [NUMBER] від 21.08.2015, виданому повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богородчанського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, та у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 21.08.2015 №00015723119. Отже, згідно ст.ст. 1261, 1262 ЦК України [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої та другої черги відповідно після смерті [PERSON] Визнання шлюбу між відповідачем [PERSON] та [PERSON] недійсним, про що просить позивач [PERSON], має своїм правовим наслідком втрату останньою права на спадкування після смерті [PERSON] як спадкоємицею першої черги. У такому разі право на спадкування після смерті [PERSON] отримає позивач [PERSON], а тому він вправі оспорити шлюбу між відповідачем [PERSON] та [PERSON] з метою захисту свого права на спадщину, і відповідно доводи представника відповідача про відсутність у нього права на позов є безпідставними. При цьому з'ясування обсягу спадщини не має правового значення для вирішення спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 40 СК України, шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав і обов'язків подружжя. Згідно ч. 2 ст. 42 СК України, право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв'язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена. Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, та щоб воля цих осіб була спрямована на створення сім'ї. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Разом з цим, судом встановлено, що оспорюваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] зазначеним вимогам СК України не відповідає. Так, наявні в досліджені судом докази дають підстави для висновку про те, що незважаючи на реєстрацію [PERSON] у квартирі [PERSON], вона з останнім постійно не проживала, не була пов'язана спільним побутом, не мала взаємних прав та обов'язків. Зокрема, поза розумним сумнівом, вищевказане підтверджують фактичні обставини укладання оспорюваного шлюбу. Як свідчать матеріали справи, оспорюваний шлюб укладений [PERSON] з [PERSON] в 2011 році коли йому виповнилося 77 років. У своїх поясненнях позивач [PERSON] стверджував, що [PERSON] у телефонних розмовах у період після 2011 року постійно повідомляв, що він не одружений, та завжди говорив, що в такому поважному віці йому не до одруження. Крім того, позивач [PERSON] стверджував, що квартира [PERSON] перебувала у занедбаному стані, а коли він її відвідував, то в ній не було жодних речей відповідача [PERSON] При цьому факт перебування квартири [PERSON] у антисанітарному та занедбаному стані підтверджується наявними в матеріалах справи фотографіями, актом від 12.02.2015, складеного комісією КП «Чоколівське» у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також випливає із судових рішень, зокрема, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28.02.2013, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15.05.2013, яким встановлено, що [PERSON] займався ремонтом взуття і всі роботи по ремонту взуття проводилися в квартирі, у зв'язку з чим у ній постійно був запах клею. Акти від 13.02.2015, від 11.03.2015 та від 25.03.2015 складені мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON], дільничним інспектором Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві Українцем С.В. засвідчують факт не проживання [PERSON] у квартирі [PERSON] Разом з цим, як вже зазначалось судом, наявні у справі копії квитанцій, підтверджують факт оплати житлово-комунальних послуг по особовому рахунку [PERSON] у 2014-2015 роках позивачем [PERSON] Крім того, надані платіжні документи, лист Київської міської клінічної лікарні №10 від 10.11.2015 №868 дають суду підстави для висновку, що лікуванням [PERSON] до смерті останнього, та його похованням займався позивач [PERSON] Таким чином, аналізуючи вищенаведені письмові докази суд приходить до висновку, що вони у достатній мірі доводять факт того, що позивач [PERSON] не проживала з [PERSON], не була пов'язана спільним побутом, не мала взаємних прав та обов'язків. У контексті даного висновку суд надає оцінку і письмовим доказам наданим з боку відповідача [PERSON], зокрема, довіреності виданої на ім'я відповідача [PERSON] [PERSON], листу ПАТ «Київгаз» від 09.10.2015 №150/19-1/1, характеристиці на відповідача [PERSON] від 04.06.2015 виданій ЖЕД №902 КП «Керуюча Компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва», а також матеріалам правоохоронних органів за її повідомленням про викрадення речей з квартири [PERSON] Так, 03.08.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], посвідчено довіреність видану [PERSON] відповідачу [PERSON] Крім того, згідно листа ПАТ «Київгаз» від 09.10.2015 №150/19-1/1 слідує, що 09.11.2012 та 31.08.2015 між ПАТ «Київгаз» та [PERSON] були укладені договори №3066 та №193450027 про надання послуг з газопостачання квартири [ADDRESS]. Відповідно до характеристики на відповідача [PERSON] від 04.06.2015 виданої ЖЕД №902 КП «Керуюча Компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва», зазначено що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], за час її проживання за вищевказаною адресою скарг з боку мешканців будинку, сусідів та членів сім'ї на порушення нею громадського порядку не надходило. Відповідно до ухвали слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва від 03.07.2015 вбачається, що 27.05.2015 [PERSON] зверталася до Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві із повідомленням про викрадення з квартири за адресою: [ADDRESS], належного їй майна. Аналізуючи представлені відповідачем письмові докази, суд приходить до висновку, що останні у своїй сукупності прямо не вказують на постійне проживання [PERSON] з [PERSON], а також те, що останні були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Щодо відомостей, які зазначені у характеристиці від 04.06.2015 про проживання [PERSON] у квартирі [PERSON], то на переконання суду у даному випадку даний доказ суперечить іншим матеріалам справи, та є неналежним доказом підтвердження факту проживання особи у певному місці. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала суду показання, у відповідності до яких вказала, що проживає у сусідній з квартирою [PERSON] квартирі, та знає останнього досить давно з часів СРСР. За цією адресою проживає постійно. [PERSON] тривалий час проживав у квартирі сам, потім одружився, і з ним стала проживати дружина та її чин [PERSON], який пізніше став проживати з бабою. Останні п'ять років, [PERSON] приїздив до [PERSON], приносив йому продукти, інколи коли [PERSON] не відчиняв двері продукти він залишав у неї. Про [PERSON] як другу дружину [PERSON] їй стало відомо, коли почалися судові процеси. При цьому свідок зазначила, що [PERSON] і [PERSON] вона разом не бачила. [PERSON] бачила всього два рази, в квартирі [PERSON] вона не проживала , її речі у квартирі відсутні. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала суду показання, у відповідності до яких вказала, що працює в ЖЕД 902, яке займається утриманням будинку [ADDRESS] та наданням житлово-комунальних послуг, [PERSON] знає у зв'язку з виконанням службових обов'язків приблизно 7-8 років. З [PERSON] знайома наглядно, з [PERSON] познайомилася після смерті [PERSON] Від співробітників їй встало відомо про факт одруження [PERSON] та [PERSON] За весь час бачила [PERSON] два рази. Коли [PERSON] відправляли до лікарні, [PERSON] по місцю його проживання не було, він не був доглянутий. Крім того, як їй відомо, йому допомагали сусіди, перед виборами скаржився на те, що [PERSON] забрала у нього паспорт, і він був позбавлений можливості проголосувати. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала суду показання, у відповідності до яких вказала, що працює в ЖЕД 902 двірником, за адресою [ADDRESS] працює кожного дня, крім неділі. З [PERSON] знайома близько 7 років, постійно з ним спілкувалася. З [PERSON] познайомилася коли та шукала житло, та порекомендувала їй звернутися до [PERSON], у якого на той час була вільна кімната. Спочатку вона частенько бачила [PERSON]І у [PERSON], але потім вона бачила її дуже рідко. Згодом їй стало відомо, що [PERSON] та [PERSON] розписалися. Як зазначила свідок, вона бачила [PERSON] на подвір'ї коли той сидів і плакав, та розказав їй, що [PERSON] забрала у нього гроші та документи, часто просив її щось купити для нього з харчів. Вона бувала і у квартирі [PERSON] Коли останній захворів, вона не бачила, щоб [PERSON] до нього навідувалась. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала суду показання, у відповідності до яких вказала, що [PERSON] є її батьком, [PERSON] доводився їй дідом. В дитинстві вона певний час проживала у діда, потім приїздила до нього в гості, навідувала разом з батьком. Останнім часом бувала у нього раз в неділю чи раз в дві неділі залежно від обставин. Коли приїздили, привозили харчі, необхідні речі, прибирали в квартирі, прали речі. Про [PERSON] дізналася в 2012 році. Як їй відомо між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Однак, коли вона бувала у діда, останій їй про [PERSON] нічого не розповідав, її та її речей у квартирі вона ніколи не бачила. Обставини укладання оспорюваного шлюбу їй не відомі. Коли вони відвідували квартиру відчувався запах клею та цигарок, речі були розкидані, їсти приготовано не було. [PERSON] та [PERSON] вона ніколи не бачила. Таким чином, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у сукупності та взаємозв'язку з письмовими матеріалами справи на переконання суду поза розумним сумнівом доводять факт того, що позивач [PERSON] постійно не проживала з [PERSON], не була пов'язана спільним побутом, не мала взаємних прав та обов'язків, а також спростовують доводи представника відповідача [PERSON] Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, оцінивши наявні в справі докази за правилами ст. 212 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] доведені обставин, які вказують на те, що [PERSON] укладено шлюб з [PERSON] без наміру створення сім'ї та набуття прав і обов'язків подружжя, а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання вказаного шлюбу недійсним належить задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved