Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків № [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , право в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього ВАТ «Люботинський сад», які розташовані за межами населеного пункту на території Люботинської міської ради Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля) в умовних кадастрових гектарах 2,2873 га за рахунок вільних земель запасу на території Люботинської міської ради Харківської області; визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків № [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , право в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього ВАТ «Люботинський сад», які розташовані за межами населеного пункту на території Люботинської міської ради Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (багаторічні насадження) в умовних кадастрових гектарах 1,8337 га за рахунок вільних земель запасу на території Люботинської міської ради Харківської області. В обґрунтування заявленого позову позивач вказував, що внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина у виді двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що перебували в колективній власності ВАТ «Люботинський сад». Зазначені земельні ділянки [PERSON] отримав як постійний робітник в результаті ліквідації та розпайовки ВАТ «Люботинський сад». Однак державні акти на права власності на вказані земельні ділянки [PERSON] так і не видавалися. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] .. Після смерті спадкодавця [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про видачу йому свідоцтва про право власності, але отримав відмову у видачі свідоцтва про право власності на вказані земельні ділянки у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на них. Саме тому позивач був змушений звернутися з позовом до суду. Ухвалою від 15 травня 2019 року провадження в справі було відкрито і справу було призначено до розгляду в підготовчому засіданні. У визначений судом строк відповідачі Люботинська міська рада Харківської області і [PERSON] відзив не подали, відповідач Харківська районна державна адміністрація Харківської області подала відзив від 30 травня 2019 року, в якому вказала, що не заперечує проти задоволення позову. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що повністю підтримує заявлені ним позовні вимоги, та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач Люботинська міська рада Харківської області до суду не з`явилася, але надіслала лист, в якому проти позову не заперечує та просить розглянути справу за відсутності її представника. Відповідач Харківська районна державна адміністрація Харківської області у відзиві виклала клопотання про розгляд справи за відсутності її представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», який є чинним, паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Як вбачається з довідок № 21-15/30 від 18 березня 2019 року та № 21-15/36 від 18 березня 2019 року, виданих Трудовим архівом виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, у ВАТ «Люботинський сад» в період з червня 1949 року по травень 1996 року працював [PERSON] , 1927 р.н. Від так, вказана особа отримала право на земельну частку (пай) з числа земель ВАТ «Люботинський сад». За життя [PERSON] скористався своїм правом на отримання безоплатно земельної ділянки (паю) при приватизації земель ВАТ «Люботинський сад», розташованих за межами населеного пункту на території Люботинської міської ради Харківської області. Відповідно до ст. 25 Земельного кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. На підставі заяв працівників та пенсіонерів ВАТ «Люботинський сад» Харківською районною державною адміністрацією Харківської області було прийнято розпорядження № 2389 від 13 грудня 2006 року про надання дозволу працівникам ВАТ «Люботинський сад» та пенсіонерам з їх числа на розробку проекту приватизації земель підприємства з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Згідно зі списком, який є додатком до вказаного розпорядження, серед працівників ВАТ «Люботинський сад» та пенсіонерів з їх числа під № 127 вказаний [PERSON] . Згодом, Харківською районною державною адміністрацією Харківської області було прийнято розпорядження № 485 від 24 березня 2009 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо приватизації земельних ділянок (паїв) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ВАТ «Люботинський сад» за межами населеного пункту на території Люботинської міської ради Харківської області. Цим розпорядженням також передано безоплатно у власність працівників ВАТ «Люботинський сад», а також пенсіонерів з їх числа, згідно зі списком, земельні ділянки за рахунок розпайованих земель ВАТ «Люботинський сад», які розташовані за межами населеного пункту на території Люботинської міської ради Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Додатком до цього розпорядження є список, в якому під № 117 зазначений [PERSON] , якому передано у власність дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення: [NUMBER] - рілля, площею 2,2873 га, та [NUMBER] - багаторічні насадження, площею 1,8337 га. Відповідно до ст. 186 ЗК України, в редакції, яка була чинною станом на 24 березня 2009 року, проекти відведення земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності затверджуються органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які надають і вилучають земельні ділянки. Відповідно до ст. 118 ЗК України, в редакції, яка була чинною станом на 24 березня 2009 року, громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель відповідно до сільської, селищної, міської ради або районної державної адміністрації. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом. Районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. В процесі розробки проекту приватизації земельних часток (паїв) ВАТ «Люботинський сад» на території Люботинської міської ради Харківської області Державним підприємством «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у 2008 році була виготовлена схема розташування земельних часток (паїв) ВАТ «Люботинський сад», розподілених серед членів сільгосппідприємства. На цій схемі визначено контури та місцезнаходження земельних ділянок [NUMBER] - рілля, площею 2,2873 га, та [NUMBER] - багаторічні насадження, площею 1,8337 га, які в подальшому були розподілені на користь [PERSON] . Іншими документами - кадастровими планами земельних ділянок, включених до технічної документації із землеустрою щодо приватизації земельних часток (паїв) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам - працівникам ВАТ «Люботинський сад» та пенсіонерам з їх числа, виготовленими Державним підприємством «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у 2008 році, визначені конфігурація та лінійні розміри окремо кожної із земельних ділянок, переданих [PERSON] , разом з присвоєними кадастровими номерами. Так, ділянці [NUMBER] - рілля, площею 2,2873 га, присвоєний кадастровий № 6311200000:67:006:0216, а ділянці [NUMBER] - багаторічні насадження, площею 1,8337 га, присвоєний кадастровий № 6311200000:67:006:0286. Аналогічні документи також були виготовлені й щодо земельних ділянок [NUMBER] - рілля, площею 2,4939 га, з кадастровим № 6311200000:67:006:0185, та [NUMBER] - багаторічні насадження, площею 1,8336 га, з кадастровим № 6311200000:67:006:0256, які були визначені для передачу у приватну власність [PERSON] , яка також була працівником ВАТ «Люботинський сад», та яка є відповідачем в даній справі. Але за інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] фактично володіє на праві власності земельними ділянками [NUMBER] - рілля, площею 2,4939 га, з кадастровим № 6311200000:67:006:0185, та [NUMBER] - багаторічні насадження, площею 1,8337 га, з кадастровим № 6311200000:67:006:0286, яка була визначена для передачі у власність [PERSON] . В той же час відомості з Публічної кадастрової карти України вказують на те, що земельна ділянка [NUMBER] - рілля, площею 2,2873 га, з присвоєним кадастровим № 6311200000:67:006:0216, яка була визначена для передачі у власність [PERSON] , та земельна ділянка [NUMBER] - багаторічні насадження, площею 1,8336 га, з кадастровим № 6311200000:67:006:0256, яка була визначена для передачі у власність [PERSON] , переведені в категорію архівних земельних ділянок, стосовно яких є потреба у виправлені помилок. Як випливає з повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 12 листопада 2019 року № 9-20-14-9020/0/19-19, в Книгах записів про державну реєстрацію державний актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою відсутні записи про зареєстроване право власності на землю на ім`я [PERSON] відсутні. Аналіз відомостей з технічної документації та з державних реєстрів прав власності дає змогу зробити висновок, що на користь [PERSON] були розподілені дві земельні частки (паї), право на які він отримав в порядку розподілу земель сільгосппідприємства. Але в процесі виготовлення документів про право власності на земельні ділянки на ім`я працівників ВАТ «Люботинський сад» та пенсіонерів з їх числа, зокрема на ім`я [PERSON] , була допущена помилка у визначенні порядкового номеру земельної ділянки та її кадастрового номеру. З великою вірогідністю це сталося через збіг площі ділянок [NUMBER] (площа 1,8336 га), яка була розподілена на користь [PERSON] , та [NUMBER] (площа 1,8337 га), яка була розподілена на користь [PERSON] . Але така помилка не виключає того, що [PERSON] отримав право дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення, лише їх місцезнаходження в межах судового розгляду достеменно не з`ясовано. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). В п. 24 Постанови Пленуму № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних спорів» Верховний Суд України звернув увагу судів на те, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Досліджені докази вказують на те, що [PERSON] за життя не отримав державні акти про право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які були б підтвердженням виникнення у нього права власності на вказані вище земельні ділянки. Але у [PERSON] виникло та існувало право на земельну частку (пай) при паюванні земель ВАТ «Люботинський сад», яке входить до складу спадщини. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 21 жовтня 2015 року відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції у Харківській області. За життя, 18 лютого 2015 року, [PERSON] зробив заповіт, згідно з яким все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому за законом на день смерті, заповів [PERSON] , який є позивачем по даній справі. Заповіт було посвідчено державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області 18 лютого 2018 року. Згідно зі ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з постанови Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 20 жовтня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у шестимісячний строк після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом 03 грудня 2015 року звернувся [PERSON] . На підставі цієї заяви було заведено спадкову справу № 375/2015. Інші спадкоємці [PERSON] і [PERSON] , які є дітьми спадкодавця [PERSON] , подали заяви про відмову від прийняття спадщину згідно ст. 1241 ЦК України. Але у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у виді двох земельних ділянок сільськогосподарського призначення [PERSON] було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на ці ділянки на ім`я спадкодавця [PERSON] . Досліджені докази свідчать, що позивач [PERSON] , як єдиний спадкоємець, у встановленому порядку прийняв спадщину, які відкрилася після смерті [PERSON] , але не має змоги оформити належне йому право у нотаріуса. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги та визнає за позивачем право на дві земельні частки (паї) з числа земель ВАТ «Люботинський сад», які розташовані за межами населеного пункту на території Люботинської міської ради Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Outcome: approved