Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~зазначеним позовом\~в якому\~просив визначити місце проживання малолітнього [PERSON] [INFO] , уродженця міста Дніпро Дніпропетровської області зі його батьком - [PERSON] Свій позов мотивує тим, що у 2017 році він уклав шлюб з відповідачем у справі. У шлюбі народився син [PERSON] . З травня 2019 року відповідач у справі змінила спосіб життя, за дитиною не слідкує, використовує дитину як важіль впливу на нього з метою отримати грошові кошти, погрожує вивезти дитину у м. Донецьк. У позасудовому порядку вирішити спір не має можливості, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Позивач в судове засідання не з`явився, у позові просив про слухання справи за його відсутності, позов підтримує, просить пред`явлені вимоги задовольнити у повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, у судове засідання не з`явилась. Представник органу опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не зверталася, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. 22 вересня 2017 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] Шлюб зареєстровано у Амур-Нижньодніпровському районному у м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. У шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . До травня 2019 року сторони спільно проживали в належному [PERSON] на праві власності будинку [ADDRESS] . Починаючи з травня цього року [PERSON] змінила спосіб життя, почала на декілька діб зникати з дому без пояснення причин своєї відсутності, перестала піклуватися про дитину належним чином, стала зловживати алкогольними напоями, на що витрачати сімейні заощадження, чим ставить сім`ю в скрутне матеріальне становище. Не маючи власних доходів, [PERSON] почала вимагати кошти та стала фактично шантажувати тим, що вона, як мати має переважне право на те, щоб син проживав з нею, і у разі неотримання грошей забере дитину за місцем своєї реєстрації у м. Донецьку, що є непідконтрольною України територією. Суд повинен діяти в інтересах дитини і залишати її з тим з батьків, який зможе забезпечити належне виховання та утримання дитині, а в даному випадку саме [PERSON] , а не відповідач [PERSON] може це забезпечити, оскільки позивач [PERSON] має житло, роботу, дохід для утримання і виховання та може забезпечити неповнолітньому сину умови виховання та проживання, достатні для його духовного розвитку. Наразі, до вирішення спору по суті, [PERSON] на певний час змушений залишати дитину з рідними та вихователями, яких він залучає для догляду за дитиною. Неповнолітній [PERSON] фактично проживає зі батьком [PERSON] , знаходиться на його утриманні і вихованні, що підтверджується письмовими доказами, доданими до позовної заяви. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] має власне комфортне житло, роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи і проживання характеризуюся позитивно, добре відноситься до сина, займається його утриманням та вихованням, дбає про його розвиток та долю. Натомість, [PERSON] не працює, не має самостійного доходу, не має ні власного житла, ні навіть постійного місця проживання. При вирішенні спору про місце проживання дитини будь які державні органи у тому числі і суди і органи опіки та піклування повинні виходити саме з інтересів дитини. В даному випадку вочевидь, що інтересам дитини відповідає проживати саме з батьком, оскільки саме він, на відміну від [PERSON] , зможуе забезпечити належне утримання та виховання дитини, гідні умови життя і побуту, подальшого навчання та розвитку, що власне він і робить в цей час і буде робити далі, дбаючи належним чином про свою власну дитину. У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У зв`язку з цим зазначений орган залучений до участі у справі як третя особу, яка не заявляє самостійних вимог. Таким чином, заявлені позивачем вимоги є законними та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved