Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, між нми та відповідачем 25 вересня 2013 року було укладено договір безпроцентної позики № 25/09/13, згідно якого [PERSON] передав [PERSON] 1950 гривень зі строком повернення до 24 жовтня 2013 року. Для підтвердження факту отримання коштів, відповідачем власноручно була підписана розписка. Зі спливом зазначеного терміну, [PERSON] кошти не повернула і ухиляється від виконання зобов'язання. Крім того, вказує, що у зв'язку з неналежним виконанням договору, відповідач зобов'язана сплатити йому 71,93 грн. три відсотки річних та 358,54 грн. інфляційних нарахувань, а також 15192,75 гривні штрафу, який передбачений умовами договору позики. З врахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на його користь 11976 гривень 26 копійок боргу за договором позики, а також відшкодувати судові витрати по справі. В судове засідання позивач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Судом встановлено, що 25 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір безпроцентної позики № 25/09/13, згідно якого [PERSON] передав [PERSON] 1950 гривень зі строком повернення до 24 жовтня 2013 року (а.с. 4). Для підтвердження факту отримання коштів, відповідачем власноручно була підписана розписка (а.с. 5). Також встановлено, що до дня звернення позивача в суд, відповідач не повернула позивачу борг в сумі 1950 гривень, чим порушив вимоги ст.1049 Цивільного кодексу України та зобов'язання по вищевказаному договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведену норму закону, вимога позивача про стягнення суми боргу за договором позики з врахуванням трьох відсотків річних в сумі 46,16 грн. та індексу інфляції в сумі 230,01 грн. підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до п. 5.1. та 5.2. договору, за невиконання чи неналежне виконання умов даного Договору сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України, у випадку неповернення позичальником суми позики у строк, передбачений п. 4.1. даного договору позичальник сплачує позикодавцю штраф у п'ятикратному розмірі від суми позики. Таким чином з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] 9750 грн. штрафу. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 11976 гривень 26 копійок. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved