Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 15000,00 доларів США. Свої вимоги обґрунтував тим, що 03 червня 2016 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача безвідсоткову позику у сумі 15000,00 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 03 червня 2016 року становило 375750,00 гривень. Відповідач зобов`язався повернути позику визначену договором у строк та у тій валюті, в якій вона була надана або в національній валюті за курсом, який буде діяти під час повернення позики. Отримання грошових коштів відповідачем підтверджено його підписом у договорі позики. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, грошові кошти у передбачений договором строк 03 червня 2019 року не повернув. Причиною спору між сторонами стало невиконання відповідачем у добровільному порядку свого обов`язку з повернення грошових коштів на підставі договору у визначений строк, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики від 03 червня 2016 року у розмірі 15000,00 доларів США. Ухвалою суду від 20 листопада 2019 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що відповідач являється його давньою знайомою, він вже не в перше позичав їй кошти. Раніше проблем не було та вона завжди повертала запозичені кошти. Після укладення дійсного договору позики та передачі коштів відповідач почала ухилятися від спілкування. Грошові кошти за договором передавались у приміщенні відділення ПриватБанку по вулиці 20 річчя Перемоги у м. Дніпрі . Виконати договір та повернути грошові кошти сторони домовились у приміщенні цього відділення банку. У зв`язку з ухилення відповідача від виконання умов договору, позивачу довелось звернутись до суду з позовом. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилась, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, а тому суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалити заочне рішення). Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, прийшов до наступного. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним із моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, ст. 1046 ЦК України. Судом встановлено, що 03 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики (безвідсотковий) (а.с.3). Згідно п. 1.1 та п. 2.1 зазначеного договору [PERSON] надає [PERSON] безвідсоткову позику у сумі 15000,00 доларів США, а остання зобов`язується повернути позику у визначений строк, а саме до 03 червня 2019 року. Відповідно до п 3. договору - по закінченню строку, вказаного в п. 2.1. договору, позичальник зобов`язується протягом наступного дня повернути суму позики шляхом передачі готівки в приміщенні, що знаходиться за адресою 49127, м. Дніпропетровськ, ж/м Придніпровськ, вул. 20 річчя Перемоги, буд. 223 . Верховний Суд України, розглянувши справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Таким чином, факт передачі грошових коштів від позивача відповідачеві підтверджується належним чином оформленим та підписаним договором позики від 03 червня 2016 року. За загальним правилом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 3 зазначеної статті позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. В ч. 1 ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що, звичайно, ставляться. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Проте, станом на 03 червня 2019 року, як це передбачено договором позики, так і на дату звернення до суду 15 листопада 2019 року з позовом, відповідач свого обов`язку по поверненню грошових коштів за договором позики не виконав, тим самим допустив порушення взятого на себе зобов`язання, а тому розмір неповернутої суми боргу складає 15000,00 доларів США, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оцінюючи докази, які були досліджені судом під час розгляду справи в їх сукупності та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, як того вимагає ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення суми боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3757,50 гривень.

Outcome: approved