Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він отримав у користування жиле приміщення - двокімнатну квартиру площею 26,90 кв. м за адресою: [ADDRESS] З 10.04.1987 року по червень 2011 року в квартирі проживала його дружина [PERSON]. Проте тривалий час з червня 2011 року відповідачка у квартирі не проживає, позивач вимушений сплачувати комунальні платежі з розрахунку зареєстрованих осіб, що відображається на його матеріальному стані, тому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та просила зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] квартирою за адресою: [ADDRESS], вселити її та надати комплект ключів від квартири. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 27 квітня 1985 року перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] 04.12.1986 року. [PERSON] було видано ордер на вказану квартиру на сім'ю з трьох осіб, з урахуванням неї та дочки. З 2011 року позивачка вимушена була проживати у своїй доньки за адресою: [ADDRESS], оскільки у квартирі відповідачем через непорозуміння в сімейних стосунках було змінено замок, та потрапити до свого постійного місця проживання [PERSON] не має можливості. В спірній квартирі залишились її особисті речі. Окрім того з 2011 року у онуки позивачки виявлено уроджену патологію у вигляді двостороннього вивиху стегон та позивачка здійснювала догляд за онукою [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені ним вимоги в повному обсязі. Пояснив, що між ним та жінкою виник конфлікт с приводу фінансових непорозумінь. Жінка через сварку покинула квартиру добровільно, замок в квартирі він змінив вже в 2012 році, ключи від квартири у нього ніхто не вимагав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги не визнала, пояснила, що у неї постійно виникали конфлікти з чоловіком, під час яких останній виганяв її з квартири, по троє діб вона не могла потрапити в квартиру. В 2011 році у них народилась онука, роди були тяжкі, онука тривалий час знаходилась у гіпсах. Позивач допомагала своїй дочки доглядати за онукою, часу не було займатися питанням квартири, дитина потребувала постійного догляду, почала ходити тільки пів роки тому. Відповідач, добровільно в квартиру не пускає, документи не надає, всі речі куплені під час шлюбу та її особисті речі знаходяться в квартирі. Вислухавши пояснення та доводи сторін, їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 квітня 1985 року (а.с. 21). Під час перебування у шлюбі 08.12.1986 року [PERSON] було видано ордер, з урахуванням його складу сім'ї із трьох чоловік на право вселення в двокімнатну квартиру площею 26,90 кв. м за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). З копії особового рахунку [NUMBER], виданого 28.02.2014 року приватним підприємством «Білозерська ремонтна експлуатаційна служба «Прогрес» вбачається що сторони по справі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8) з 10.04.1987 року. Відповідно до акту від 01.02.2014 року, складеного головою житлової організації ОСББ «Білозерська околиця», [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з червня 2011 року (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що в зв'язку з перешкодами у користуванні квартирою, яка була надана у 1986 році на сім'ю із трьох осіб, [PERSON] в лютому 2014 року зверталась до Добропільського МВ. Однак в справі немає даних, які свідчили б про те, що [PERSON] обрала інше постійне місце проживання, оскільки із спірної квартири вона не виписувалась, вживала заходи потрапити до квартири, всі її особисті речі знаходяться в квартирі. Суд враховує, що причиною проживання відповідачки за іншою адресою став конфлікт між подружжям, неможливе сумісне проживання, та народження дитини у дочки позивачки, яка потребувала ретельного догляду. Допитані під час судового розгляду свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що відповідачка не прожаває за місцем своєї реєстрації, однак факт безпричинної її відсутності не підтвердили. [PERSON], є сусідкою, пояснила, що з якої причини була сварка в сім'ї їй невідомо, раніше були випадки коли відповідачка ночувала у сусідів, через сварки з чоловіком. Останнім часом [PERSON] здійснювала допомогу по догляду за онукою, тому жила зі своєю дочкою. Додому приходила, стучала, однак позивач їй двері не відкривав, він вже живе з іншою жінкою. Свідок [PERSON], пояснила, що є сусідкою сторін по справі, відповідачка не проживає за місцем свого мешкання оскільки чоловік її не пускає. Раніше [PERSON] часто ночувала у неї через сварки з чоловіком, який її не пускав додому. Свідок [PERSON], підтвердила, що [PERSON], за місцем своєї реєстрації не проживає. Свідок [PERSON] пояснила, що підписалась в акті, щодо не проживання відповідачки за місцем реєстрації. Однак причину її відсутності не знає. Виходячи зі змісту норм ст.ст. 71, 72 ЖК України та відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України суди повинні встановити факт відсутності особи у жилому приміщенні понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Крім того, судом встановлено, що інтересу до спірної квартири відповідачка не втратила, факт її відсутності в спірній квартирі саме без поважної причини понад шість місяців позивачем не доведений. Статтею 64 Житлового кодексу України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. При таких обставинах, оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи в суді, не обґрунтований, а тому задоволенню не підлягає, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 9, 64, 71,72 ЖК України,

Outcome: approved