Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ТОВ «Турист», [PERSON], третя особа - ПрАТ «Міська Страхова Компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 10.11.2011 року о 06 год. 10 хв. на 7-му кілометрі Овідіопольського шосе, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ДЕУ», держномер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Мерседес», держномер [NUMBER], під керування [PERSON], в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2011 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. [PERSON] зазначив, що внаслідок протиправних дій [PERSON] його автомобілю «ДЕУ», держномер [NUMBER], була спричинена майнова шкода, яка полягає у вартості відновлювального ремонту автомобіля. Позивач вказав, що автомобіль «Мерседес», держномер [NUMBER], перебуває у володінні ТОВ «Турист», а [PERSON] під час спричинення шкоди керував цим автомобілем як водій. Оскільки транспортний засіб марки «Мерседес», держномер [NUMBER], яким в момент ДТП керував [PERSON], був застрахований ПрАТ «Міська Страхова Компанія» згідно Полісу №ВЕ/6395849 від 16.12.2010 року, позивач повідомив ПрАТ «Міська Страхова Компанія» про настання страхового випадку. Позивач зазначив, що ПрАТ «Міська Страхова Компанія» повідомило його, що згідно ремонтної калькуляції №1845/11 від 22.11.2011 року, вартість ремонту автомобіля «ДЕУ», держномер [NUMBER], складає 15857,20 грн., хоча за рахунком-фактурою №КА-0000871/АВ від 14.11.2011 року вартість ремонту автомобіля складає 21625 грн. У зв'язку із тим, що і по теперішній час виплата страхового відшкодування ПрАТ «Міська Страхова Компанія» проведена не була, [PERSON] вважає, що відшкодувати завдані йому матеріальні збитки зобов'язано ТОВ «Турист», якому на підставі договору оренди належить автомобіль «Мерседес», держномер [NUMBER]. Тому позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача ТОВ «Турист» матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 21625 грн. Крім того, [PERSON] посилається на те, що внаслідок ДТП йому завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, порушенні нормального способу життя, розмір компенсації якої він оцінює в 5000 гривень і яку просить стягнути з відповідача [PERSON] Позивач [PERSON] та його представник за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Турист» за довіреністю - Гаспарянц Д.М. в судовому засіданні позов не визнав, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що відшкодувати завдану шкоду має ПрАТ «Міська Страхова Компанія», оскільки транспортний засіб марки «Мерседес», держномер [NUMBER], був застрахований ПрАТ «Міська Страхова Компанія», а позивачем не надано будь-яких доказів щодо відмови у виплаті йому належного страхового відшкодування. Представник також зазначив, що відсутні докази завдання [PERSON] моральної шкоди позивачу, а розмір такої компенсації є необґрунтованим. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Представник третьої особи ПрАТ «Міська Страхова Компанія» в судове засідання не з'явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10.11.2011 року [PERSON], керуючи автомобілем «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER], на 7-му кілометрі Овідіопольського шосе, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху та дистанцію, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль марки «ДЕУ», держномер [NUMBER], в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2011 року встановлено, що зіткнення відбулось в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України, в результаті чого він був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Позивач [PERSON] є власником автомобілю «ДЕУ», реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданим МРЕВ-1 ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області 07.04.2005 року. Автомобіль «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER], перебуває у володінні ТОВ «Турист», що підтверджується договором найму транспортного засобу №13 від 17.10.2011 року, додатковою угодою №1 до договору найму транспортного засобу №13 від 17.10.2011 року та актами приймання автомобілю від 17.10.2011 року та від 12.07.2012 року, укладеними між ТОВ «Турист» та [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] керував автомобілем «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER], на законних підставах, оскільки автомобіль був переданий йому ТОВ «Турист», що визнавалось сторонами в процесі розгляду справи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Статтею 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/6395849 від 16.12.2010 року, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «Міська Страхова Компанія», вбачається, що забезпеченим транспортним засобом за цим полісом є автомобіль «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] в момент скоєння ДТП від 10.11.2011 року, ПрАТ «Міська Страхова Компанія» зобов'язалося сплачувати страхові платежі у випадку настання страхового випадку у визначений термін. Дорожньо-транспортна пригода від 10.11.2013 року за участю забезпеченого автомобіля «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], є страховим випадком згідно до умов вищезазначеного полісу. За п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Так, за ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, тощо. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до ПрАТ «Міська Страхова Компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування. Листом №2033-12 від 28.12.2011 року ПрАТ «Міська Страхова Компанія» повідомило [PERSON], що по його заяві про виплату страхового відшкодування, за шкоду, пов'язану з пошкодженням в результаті ДТП транспортного засобу, отримано повний пакет документів та прийнято рішення про визнання випадку страховим та виплату страхового відшкодування в сумі 14358,13 грн. ПрАТ «Міська Страхова Компанія» також зазначило, ці кошти підлягають перерахуванню на рахунок [PERSON] згідно наданих банківських реквізитів у встановлений законом термін. Позивач зазначає, що ПрАТ «Міська Страхова Компанія» виплату страхового відшкодування не здійснило, тому заподіяна йому матеріальна шкода має бути відшкодована ТОВ «Турист». Причину невиплати страхового відшкодування ПрАТ «Міська Страхова Компанія» [PERSON] не вказує. Відповідно до позиції Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП можливе виключно за умови, якщо потерпіла особа зверталася до страхової організації та страхова організація не відшкодувала спричинену шкоду, або розмір шкоди не покривається розміром договору страхування. Таким чином, обов'язок відшкодування шкоди може бути покладений на ТОВ «Турист» виключно за умови, якщо ПрАТ «Міська Страхова Компанія» не відшкодувала [PERSON] спричинену шкоду, або розмір шкоди не покривається розміром договору страхування. Згідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні позивачу неодноразово було роз'яснено його права та обов'язки стосовно доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, необхідність надання доказів суду, його було попереджено про наслідки невчинення таких процесуальних дій. Однак, позивач не надав суду конкретних доказів щодо прийняття ПрАТ «Міська Страхова Компанія» відповідного рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування та його звернення страхової компанії за отримання належного йому страхового відшкодування тощо. Крім того, за відсутності відомостей про відмову у виплаті страхового відшкодування, існують підстави вважати, що позивачем вже було отримано таку виплату. Листи МТСБУ №9994/4-4-10 від 26.04.2012 та Держфінпослуг України №1524/42-12 від 14.03.2012 року не є належними доказами відмови у виплаті або невиплати ПрАТ «Міська Страхова Компанія» страхового відшкодування. При таких обставинах, в порушення вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України позивач не надав суду доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги щодо обов'язку відповідача ТОВ «Турист» виплатити позивачу відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Надані позивачем документи щодо розміру матеріальної шкоди та відновлювального ремонту пошкодженого вищевказаних обставин не підтверджує, тому суд не приймає їх до уваги як належні докази. Враховуючи вищевикладене та те, що ПрАТ «Міська Страхова Компанія» не відмовило [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, суд вважає, що правові підстави для стягнення з ТОВ «Турист» матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відсутні. Оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2011 року було встановлено вину відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП, вимоги про відшкодування моральної шкоди позивача підлягають частковому задоволенню. Враховуючи вимоги позивача, щодо компенсації заподіяної йому моральної шкоди - порушення нормального способу життя, порушення нормальної робочої діяльності через ушкодження і неможливість експлуатації автомобіля, перенесення стресу, звернення до спеціалістів, звернення до суду, суд визнає, що позивачу неправомірною поведінкою відповідача [PERSON] дійсно заподіяно моральну шкоду. Однак,

Outcome: partial