Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою [PERSON], третя особа [PERSON], про збільшення розміру аліментів, в якій просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] та стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів щомісячного доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання даного позову до закінчення навчання на стаціонарі денного відділення вищого навчального закладу, і до досягнення двадцяти трьох років або до закінчення навчання у разі його припинення. В обгрунтування позову, зазначає, що рішенням суду з [PERSON] стягнуто аліменти на період навчання [PERSON] в розмірі 1/10 частини від її доходів. Пістава для звернення до суду стала зміна матеріального стану сторін. З 2014 року [PERSON] почала отримувати пенсію та працювала. З січня 2017 року розмір заробітної плати відповідача збільшився вдвічі. Позивач є інвалідом третьої групи, пенсіонером. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач та її представник адвокат Санцевич В.М. проти задоволення позову заперечували, просили суд в задоволенні позову відмовити. Третя особа в судовому засіданні позов підтримала. Суд заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши надані суду письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.09.2013 року постановлено стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/10 частини усіх видів її доходу, з 21.02.2013 року до закінчення навчання або до зміни підстав. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав. Позивач як на підставу збільшення розміру аліментів, посилається на покращення матеріального стану відповідача, а саме те, що вона почали отримувати пенсію та її заробітна плата збільшилась. Згідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до наданих суду довідок про доходи, за 2013 рік, дохід [PERSON] складав, в середньому 2885 гривень, у 2017 році заробітна плата [PERSON] в середньому склала 2975 гривень. Отже, твердження позивача, про те, що заробітна плата платника аліментів збільшилась в два рази не відповідає дійсності. Згідно довідки Індустріального відділу Індустріального ОУПФУ м. Харкова, пенсія [PERSON] за період з березня 2017 року по серпень 2017 року складає 1088,37 грн. в місяць з вирахування аліментів. Отримання пенсії розміром 1088,37 грн. суд не може прийняти як підтвердження зміни матеріального стану платника аліментів. Згідно довідки про доходи [PERSON],, розмір її стипендії у 2017 році на даний час складає 1666,64 гривень. Також судом враховується стан здоров'я як позивач так і відповідача, які обидва хворіють на ряд захворювань, в тому числі хронічних. Позивач також є інвалідом третьої групи, зі ступенем втрати працездатності 50%, що було враховано судом при визначенні розміру аліментів у рішенні від 05.09.2013 року. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Отже, в нормі закону закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я, інші випадки, прямо передбачені СК України. За таких обставин, позивачем не доведено суду наявності підстав, передбачених нормами ст. 192 СК України, для збільшення розміру аліментів, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON], про збільшення розміру аліментів задоволенню не підлягає. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed