Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання за ним, як спадкоємцем, права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті 10.03.2012 року дідуся [PERSON], та складається із житлового будинку №113, розташованого по вул.Папаніна в м. Ізмаїлі Одеської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за тих підстав, що між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] є суперечки з питання розподілу спадкового майна. 29.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], яким просив визнати за ним, як спадкоємцем, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті 10.03.2012 року батька [PERSON], та складається із ? частини житлового будинку №113 з надвірними спорудами, розташованими по вул.Папаніна в м. Ізмаїлі Одеської області. Ухвалою суду зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON]. про визнання права власності на спадкове майно прийнята до спільного розгляду з позовом [PERSON] до [PERSON] про\~ визнання права власності на спадкове майно. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнила позовні вимоги за первісним позовом та остаточно просила визнати за [PERSON], як спадкоємцем, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті 10.03.2012 року дідуся [PERSON], та складається із ? частини житлового будинку №113 з надвірними спорудами, розташованими по вул.Папаніна в м. Ізмаїлі Одеської області, зустрічний позов та обставини позову визнала у повному обсязі. Наслідки визнання позову їй розяснено відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] зустрічну позовну заяву підтримав та наполягав на її задоволенні, уточнений первісний позов та обставини позову визнав у повному обсязі. Наслідки визнання позову йому розяснено відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок №113 з надвірними спорудами, розташованими по вул.Папаніна в м. Ізмаїлі Одеської області, належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності за №106 від 25.12.1981 року, виданого Ізмаїльською міською радою комунального господарства. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД №293142 від 13.03.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер 10.03.2012 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищезазначене спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 30764116 від 14.06.2012 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги є сини [PERSON]: [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер 18.01.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №234710 від 08.12.2000 року, виданого відділом державної реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльської міської ради Одеської області. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. [PERSON] являється онуком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії V-ЖД №371257. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, повинен подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 29.03.2014 року за вих.№114/02-14 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що що між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] є суперечки з питання розподілу спадкового майна. Приймаючи до уваги, що іншої форми захисту прав на спадкове майно, окрім визнання права власності на нього, сторони не мають, а також ту обставину, що вони безумовно визнали позови і їх визнання не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved